EL DEBAT (?) SOBRE LA SANITAT PÚBLICA, ALTRAMENT DIT EL JOC DELS DISBARATS – El blog de Josep Maria Via\nQuan una família no pot fer front a les despeses compromeses, a banda d’intentar trobar feines més ben remunerades, canvia l’ordre de prioritats reduint o suprimint el consum de béns i serveis per poder continuar vivint.\nAixò que és de sentit comú i ho entén i ho practica tothom, quan es trasllada de l’àmbit particular al col·lectiu i de l’economia privada a la pública, esdevé tema tabú i acaba sent complicat parlar-ne amb serenitat i gairebé impossible examinar les opcions raonables per millorar la situació.\nS’activa un sistema de propaganda demagògica que abasta des de la negació del problema, fins a l’intent (reeixit en els últims anys) d’amenaçar i reprimir qui gosa posar la qüestió damunt de la taula amb tota cruesa. S’oblida que per resoldre un problema, en primer lloc cal reconèixer-lo com a existent, segonament caracteritzar-lo adequadament i analitzar sense -pràcticament cap- restricció totes les propostes possibles de millora. El clima politico-mediàtic creat al nostre país en els últims anys, ha avortat aquesta possibilitat.\nLa sostenibilitat del sistema sanitari està amenaçada des d’abans que la crisi es fes notar. La crisi ha agreujat força el que ja existia. Però feia anys que a Catalunya, com a tot el món occidental, la despesa en salut creixia -i cada vegada més- per damunt de la riquesa, del PIB.\nA més, d’acord amb l’OCDE, hem pogut veure com entre 2000 i 2011 a Catalunya i a Espanya, a banda de disminuir el volum de recursos destinats a la sanitat pública en termes absoluts, el descens s’ha produït també en termes relatius. Dels 33 països estudiats, només Grècia, Irlanda, Islàndia, Estònia Portugal i Dinamarca, han disminuït més el creixement anual mig de la despesa sanitària que Espanya. Els 26 restants l’han disminuït menys.\nSi es visita la web del Ministeri d’Economia espanyol, es pot comprovar com el compromís adquirit davant la “troica” europea, preveu disminuir encara més els recursos públics destinats a la sanitat: entre 2011 i 2016, el compromís és de disminuir el pes de la despesa en salut sobre el PIB del 6,3% al 5,4%, és a dir, una reducció del 15,6%.\nPel que fa a Catalunya, fonts de les patronals Consorci Sanitari i Social de Catalunya i Unió Catalana d’Hospitals assenyalen que la despesa sanitària pública per càpita se situa per sota de la de l’any 2006: 1095,34€ per català el 2014 front 1118,69€ el 2006. Només sis CCAA tenen una situació pitjor, mentre que a les 11 restants la situació és menys dolenta.\nSi ens referim a l’evolució del pressupost de salut consolidat en relació al PIB, a Catalunya ens situem en el 3,9% del citat PIB, per sota de tots els països de la UE sense excepció i per sota de molts països en desenvolupament o emergents. En concret, per sota de tots els països llatinoamericans, tret de Perú, Paraguai i Equador.\nA tot el que s’ha exposat fins ara, cal afegir que l’OCDE -fonamentalment per la innovació i l’envelliment de la població que preveu que cap a la meitat del segle XXI, Espanya pugui ser el país més envellit del món-, pronostica un increment de la depesa sanitària d’entre 2 i 4 punts del PIB en els països (dits) desenvolupats, depenent de la qualitat de la gestió del sistema.\nCom és possible continuar fent el sistema sanitari sostenible si el que ens espera és un increment de la despesa sanitària combinat amb una reducció de la despesa pública en salut?\nLa resposta dels demagogs habituals ja la coneixem: “Doncs no redueixi la despesa pública en salut”. Molt bé, “però com?”, contestaríem. “Pot ser més precís sense deixar de ser realista?”, els hi diríem tant als utòpics de bona fe com als demagogs que plantegen les coses d’aquesta forma.\nL’Organització Mundial de la Salut (OMS), indica clarament quines són les possibilitats a considerar per afrontar el problema. No cal dir que en la mesura que el problema és estructural les solucions proposades -fàcils d’imaginar- també ho són:\nDisminuir la cobertura poblacional.\nDisminuir els serveis coberts.\nIncrementar el finançament privat per la via del copagament. Val a dir que, per exemple, a Alemanya, Àustria, Bèlgica, Finlàndia, França, Noruega i Suècia, es copaga privadament l’atenció primària, l’atenció especialitzada hospitalària i ambulatòria, les urgències i els medicaments. A Portugal i a Luxemburg, el mateix, excepte l’atenció hospitalària en el primer cas i les urgències en el segon.\nIncrementar el finançament privat per la via de l’assegurament complementari o de l’exclusió directa de prestacions del catàleg de prestacions públiques (inexistent a Catalunya i a Espanya).\nCom s’explica que cap d’aquestes possibilitats formi part del debat polític i en canvi s’aconsegueixi alarmar a la població amb la difusió d’informacions distorsionades o falses com que a Catalunya la desnutrició infantil és un problema de salut pública? Per què no s’explica la veritat de les llistes d’espera? Com pot ser que a partir de com es tracta la situació d’espera per a 14 procediments concrets -del tipus circumcisió per fimosi, varius, amigdalectomies, galindons…-, es generi un clima en el que es pugui pensar que es deixa morir a la gent sense prestar-li atenció?\nNo hi ha sistema sanitari que no comporti algun tipus de peatge. Els sistemes sanitaris públics, d’accés universal i gratuïts en el punt de consum, impliquen llistes d’espera com els privats impliquen discriminació de qui no pot pagar.\nPerò és que en el cas dels públics, gratuïts i universals, si al damunt creixen les despeses, es retallen els ingressos i es persisteix en no voler analitzar cap tipus de reforma estructural com les apuntades per l’OMS, el que s’està fent és apostar per un sistema amb llistes d’espera tendents a l’infinit i per un sistema tendent a la fallida. Un “caldo de cultiu” excel·lent per a la privatització en format entre desordenat i salvatge.\nAlemanyaÀustriaBèlgicaCatalunyadesnutricióDespesa sanitàriadespesesDinamarcaeconomiaEquadorEspanyaEstòniaFinançamentFinlàndiaFrançaGrèciaIrlandaIslàndiaJosep Maria Viallistes d'esperaLuxemburgMinisteri d'EconomiaNoruegaOCDEParaguaiPerúPIBPortugalpropagandaSanitat PúblicaSistema sanitariSuèciaUE\nOne thought on “EL DEBAT (?) SOBRE LA SANITAT PÚBLICA, ALTRAMENT DIT EL JOC DELS DISBARATS”\nLluís Viguera ha dit:\n31 maig, 2014 a les 1:17\nAbans de tot, vull felicitar a l’autor, tant pel blog, que és excel·lent, com especialment per aquest post, que és d’allo més oportú, en uns moments en els que la temptació de caure de nou en “fugides d’estudi” i negar la realitat de ben segur que començará a prendre força. Correm un cert risc que el cicle electoral llarg que tot just acaba de començar, unit al pànic dels partits tradicionals a perdre encara més suport en favor de les noves alternatives que han emergit, portin als nostres responsables polítics a irresponsabilitats que no ens podríem permetre en absolut. I aquest risc és més elevat del que sembla, atès què la majoria de les irresponsabilitats a les que em refereixo es cometrien principalment per passiva, és a dir, amb la mera absència de reformes.\nTan sols vull suggerir un camp de treball més a afegir a les quatre possibilitats que proposa la OMS: el combat a l’envelliment, i a les seves conseqüències en termes de malalties cròniques. Aquestes són evidentment guerres perdudes, però això no vol dir que les seves conseqüències negatives no es puguin mitigar, o endarrerir.\nEn relació a l’envelliment, és l’hora (fem tard, de fet) de pensar en reformes de veritable impacte i a tots els nivells imaginables per combatre l’envelliment. S’hauria de parlar de tot. Per posar dos exemples: primer, en comptes de carregar contra l’avortament ens hauríem de dedicar a promocionar de veritat la reproducció assistida, i segon, hauríem d’adoptar una mirada oberta envers la immigració (en pocs camps la solidaritat ens convé tant de forma egoista). Necessitem canvis fiscals, laborals, i de qualsevol tipus, tots amb l’objectiu de reduir el ritme del nostre declivi demogràfic. Ens hi va el creixement a llarg termini del país. Necessitem un pla de xoc integral.\nI pel que fa a la salut de les persones, hem de ransformar amb veritable decisió el nostre sistema cap a un d’integrat social i sanitari, amb visió poblacional, de salut pública, posant al davant d’ell l’èmfasi en la prevenció i la promoció dels hàbits saludables, i sobre tot en l’assumpció de responsabilitats envers la pròpia salut per part de les persones. AIxò vol decisió, per què estem en realitat parlant de tocar interessos molt sòlidament establerts durant molts anys.\nCoincideixo plenament amb l’autor en què, o duem a terme les reformes nosaltres, o la realitat les farà per si sola.


Identifiquen un «prometedor» marcador com a alerta primerenca de l’Alzheimer\nVida i Estil Fets i Gent Turisme\nUna dona amb Alzheimer fent exercicis per potenciar la memòria a casa seva. | DIARI DE GIRONA\nEfe. San Diego\n19·05·22 | 06:30\nEls nivells elevats d’un enzim anomenat PHGDH a la sang dels adults grans podrien ser un senyal d’alerta primerenca de la malaltia de l’Alzheimer, segons un estudi liderat per la Universitat de Califòrnia a San Diego (EUA) que aporta noves proves sobre aquest «prometedor» marcador.\nEn analitzar teixit cerebral, els investigadors han observat una tendència coherent amb les seves troballes anteriors: els nivells d’expressió del gen responsable que es produeixi PHGDH són sistemàticament més alts en els adults amb diferents etapes d’Alzheimer, fins i tot en les primeres fases abans que es manifestin els símptomes cognitius.\nEls investigadors estan dirigits per Sheng Zhong i Xu Chen i la investigació es publica a Cell Metabolism. El nou estudi es basa en un treball anterior de Zhong i el seu equip que va identificar per primera vegada la PHGDH com un possible biomarcador sanguini d’Alzheimer, va informar la Universitat de Califòrnia en un comunicat.\nEls investigadors havien analitzat mostres de sang d’adults grans i van descobrir un augment pronunciat de l’expressió del gen PHGDH en pacients amb Alzheimer, així com en individus sans, aproximadament dos anys abans que se’ls diagnostiqués la malaltia. Els resultats eren «prometedors» i els científics volien saber si aquest increment podia relacionar-se amb el cervell; en el seu nou estudi demostren que efectivament és així.\n«És emocionant que el nostre anterior descobriment d’un biomarcador sanguini es corrobori ara amb dades cerebrals», destaca Zhong: «ara tenim proves sòlides que els canvis que observem a la sang humana estan directament correlacionats amb els canvis al cervell en la malaltia de l’Alzheimer».\nEls investigadors van analitzar les dades genètiques recollides en cervells humans «post mortem» de subjectes de quatre cohorts de recerca diferents, cadascuna formada entre quaranta i cinquanta individus de 50 anys o més.\nEls subjectes eren pacients d’Alzheimer, els anomenats individus asimptomàtics (persones sense problemes cognitius i sense diagnòstic d’Alzheimer, però les anàlisis cerebrals post mortem de les quals mostraven signes primerencs de canvis relacionats amb la malaltia) i controls sans.\nEls resultats van mostrar un augment constant de l’activitat de PHGDH entre els pacients d’Alzheimer i els individus asimptomàtics de les quatre cohorts en comparació dels controls sans. A més, els nivells d’expressió eren més grans com més avançada estava la malaltia, una tendència que també es va observar en dos models de ratolins diferents.\nLes troballes també alerten sobre l’ús de suplements dietètics que contenen l’aminoàcid serina com a remei per a aquesta malaltia.\nProducció de serina\nAtès que la PHGDH és un enzim clau en la producció de serina, l’increment de l’expressió de la PHGDH trobat en els pacients d’Alzheimer suggereix que la taxa de producció de serina al cervell també està augmentada i, per tant, prendre més serina podria no ser beneficiós, adverteixen els investigadors. És probable que la producció de serina augmenti en aquesta malaltia, al contrari del que afirmen altres grups, assenyala la universitat.\n«Qualsevol que vulgui recomanar o prendre serina per mitigar els símptomes de l’Alzheimer hauria de ser previngut», resumeix Riccardo Calandrelli, un altre dels signants.\nAmb vista al futur, una empresa de biotecnologia cofundada per Zhong, anomenada Genemo, està treballant en el desenvolupament d’una anàlisi de sang de PHGDH per a la detecció primerenca d’aquesta malaltia.


CALENDARI 2016-2017 DE LA PEDAGOGIA\nEl Calendari 2016-2017 de la Pedagogia ja esta aquí, el qual hem elaborat conjuntament amb la Societat Catalana de Pedagogia. En aquest calendari trobareu dates importants per a la Pedagogia amb esdeveniments i festes tradicionals de Catalunya. També, trobareu dates importants per al Col·legi de Pedagogs de Catalunya i la Societat Catalana de la Pedagogia.\nEl Calendari esta organitzat com un calendari d’un curs escolar anual, és a dir, comença al setembre i acaba al juliol. Aquest calendari està a la vostra disposició per a poder afegir i extreure les dates que hi creieu convenients i siguin preferents per a vosaltres.\nData de publicació: 18/9/2016


Merkel descarta el confinament pels dies de Setmana Santa davant l'allau de crítiques - Diari de Girona\nMerkel descarta el confinament pels dies de Setmana Santa davant l'allau de crítiques\nLes mesures implicaven un tancament més dur però ara la cancellera diu que són impracticables\nacn 24.03.2021 | 14:14\nAngela Merkel · EFE\nLa cancellera alemanya Angela Merkel ha assegurat aquest dimecres que va cometre un "error" anunciant un confinament més estricte durant els dies festius de Setmana Santa, i ha fet marxa enrere. "La idea d'un tancament per Pasqua es va dissenyar amb les millors intencions, però és un error, no es pot implementar prou bé en tan poc marge", ha afirmat Merkel en una roda de premsa. "L'error és únicament meu", ha afegit la cancellera, que pretenia crear un espai de cinc dies d'aturada de país, aprofitant els festius de Setmana Santa, amb el tancament de tots els establiments. L'objectiu era frenar la nova onada de coronavirus.\n"Sé que tot plegat genera més incertesa, i per això demano disculpes a la ciutadania", ha afirmat Merkel.\nLa idea de Merkel era que el dijous previ a Divendres Sant es tanquessin tots els establiments comercials, creant així una finestra de cinc dies seguits amb molt poca activitat, ja que el divendres i el dilluns ja són festius. Només s'hagués permès obrir als supermercats dissabte.\nAquest pla, però, s'ha cancel·lat, malgrat que Alemanya sí que manté l'allargament de les restriccions actuals fins al 18 d'abril.


L’activitat humana afavoreix que hi hagi les mateixes flora i fauna a tot arreu\nUn colom damunt d'una capa de gel en una font de Terrassa\nLes espècies úniques de cada indret, adaptades a condicions molt concretes, són les principals perjudicades per la modificació dels hàbitats\nLa modificació dels hàbitats arreu del món a causa de l’activitat humana està afavorint les mateixes espècies allà on va mentre que, a l’altre cantó, les que es trobaven adaptades a condicions molt específiques i eren espècies característiques d’alguns indrets concrets estan desapareixent, segons afirma un estudi publicat a la revista ‘PLOS Biology’ i liderat per científics de l’University College i el Museu d’Història Natural de Londres (Anglaterra). Tot i que els humans donem molt de valor als animals i les plantes que es troben confinats en espais reduïts, com els tigres a l’Àsia o els rinoceronts a l’Àfrica, la nostra activitat fa que cada dia estiguin més en perill. Fent servir ofertes per 500 investigadors de 81 països, els científics han observat que quan els humans modifiquen un hàbitat natural, sigui per a l’agricultura, o per urbanitzar-lo, les espècies característiques d’aquell lloc tendeixen a desaparèixer i a ser substituïdes per altres que són comunes amb molts altres llocs.\nAixí doncs, en base a les dades observades, les espècies que ocupen grans extensions de terreny tenen tendència a expandir-se encara més quan els humans comencen a fer ús de la terra, mentre que les que n’ocupen poc més aviat desapareixen. Aquesta dada és important perquè mostra que les accions humanes afavoreixen la proliferació de les mateixes espècies allà on tenen lloc, com ara les rates i els coloms, mentre que fan desaparèixer les que estaven adaptades a les condicions concretes de l’indret on vivien. A nivell mediambiental, aquestes dades són molt reveladores i poden ajudar als esforços per a la conservació del medi ambient, ja que indiquen un trencament del funcionament saludable dels ecosistemes i del medi ambient que sostenen en tant que fan desaparèixer espècies que sovint, tot i ocupar molt poc espai, tenen un paper molt important, i tant l’activitat humana per sí mateixa com el canvi climàtic les estan posant cada dia més en perill.\nactivitat diversitat d'espècies perill d'extinció\nGerard.cat desembre 09, 2018 | 11:55\nAra se n'adonen? La intel·ligència es demostra en la 'previsió', en avançar-se als fets. Constatar les evidències no és mostra d'intel·ligència, sinó la prova que necessiten els rucs. Cal reformar tot el sistema 'd'ensinistrament ideològic' i deformació que són les universitats.


Albiol diu que l’Estat “no permetrà” que Puigdemont faci cap “espectacle” si torna a Catalunya ! ACN ! directe!cat\nDimarts, 12 de desembre de 2017 20:35 h\nAlbiol diu que l’Estat “no permetrà” que Puigdemont faci cap “espectacle” si torna a Catalunya\nEl candidat del PPC assegura que el president destituït viu “a Matrix”\nACN Sabadell.-El candidat del PPC a la presidència de la Generalitat, Xavier Garcia Albiol, s’ha mostrat convençut aquest dimarts que l’Estat espanyol “no permetrà” que el president Puigdemont faci cap “espectacle” si torna a Catalunya. Ha reaccionat d’aquesta manera a les manifestacions del president destituït, que en una roda de premsa a l’ACN ha afirmat que està disposat a “córrer el risc” de ser detingut per tornar a Palau si es respecten els resultats del 21D. Segons Albiol, les paraules de Puigdemont demostren que viu “en un món virtual i que esta instal·lat a Matrix. “Es pensa que pot fer el que vulgui”, però “vull recordar a Puigdemont que és un pròfug de la justícia, que té temes pendents amb la Justícia per intentar dur a terme un cop a l’Estat, i ell sabrà el que li passarà si decideix tornar a Catalunya”, ha afirmat. També ha restat importància a la promesa d'ERC de recuperar les 'ambaixades' i restituir Trapero. "Com que estem convençuts que per higiene democràtica ERC no tornarà a governar ens preocupa relativament", ha dit.\nAlbiol ha fet aquestes manifestacions a les portes d’un bar de Sabadell, on ha continuat la seva campanya a peu de carrer reunint-se a aquest local amb la militància del PPC. Segons Albiol, “Espanya és un país seriós” i Puigdemont “no pot pretendre enfotre-se’n de l’Estat de dret”. “Ja va intentar dur a terme un cop d’Estat, no es va sortir amb la seva, i ara el que pretén dins de la seva imaginació perversa des del punt de vista polític és venir aquí, fer el numeret i organitzar un espectacle”, però l’Estat “no permetrà aquestes situacions”.Demana al PSC que actuï a GironaAlbio ha criticat novament el PSC per haver donat suport a la moció dels grups independentistes a l’Ajuntament de Girona per canviar el nom de Plaça de la Constitució per Plaça 1 d’octubre, “una contradicció” que fa necessari, ha dit, que Miquel Iceta “surti a deixar clar quina és la seva aposta en aquest procés”. “Si aposta per tancar la porta a l’independentisme el que ha de fer és cessar els seus regidors de Girona que han aprovat aquesta proposta tan inadmissible, i si no ho fa demostra una gran desorientació”, ha dit. Segons Albiol, el PSC “no és fiable” i això “és un seriós problema que tenim els partits constitucionalistes de cara al dia 21”.Crits de “visca Catalunya” i “independència”Un dia més, Albiol ha vist com alguns espontanis li retreuen la posició del seu partit. Aquest dimarts per partida doble: davant les portes d’EFE –on ha ofert una roda de premsa al matí- un vianant li ha cridat ‘visca Catalunya’, i a Sabadell una altra persona ‘visca la indpendència’ mentre oferia les declaracions. Albiol, però, ha fet cas omís dels dos episodis esporàdics.


Alaquàs es prepara per a celebrar el Dia Mundial sense Cotxe\nInicio Actualidad Alaquàs es prepara per a celebrar el Dia Mundial sense Cotxe\nAlaquàs es prepara per a celebrar el Dia Mundial sense Cotxe\nAlaquàs celebrarà el proper diumenge 25 de setembre l’activitat ‘Movem Alaquàs, puja’t a la bici’. Una jornada posada en marxa un any més per l’Ajuntament d’Alaquàs per celebrar el Dia Mundial sense Cotxe i fer partícip a tota la població d’aquest event que serveix per conscienciar la ciutadania de la necessitat de reduir l’ús abusiu del cotxe i fer ús de transports públics o alternatius com la bicicleta. L\nLa jornada comptarà amb la col·laboració del Club Ciclista d’Alaquàs, el club de triatló Triculpelat, la Casa de Joventut Sauqala, el Consell de Xiquets i Xiquetes i MOVEM (Soluciones Sostenibles para Movilidad Urbana) , que participaran de manera activa en la realització de les activitats. Assistirà també el grup de skate d’Alaquàs.\nLa jornada començarà a les 11 hores. La primera activitat consistirà en un recorregut guiat de 7, 5 quilòmetres que passarà per tots els carrers que conformen aquesta la xarxa ciclable d’Alaquàs i que es podrà realitzar en bibicleta, patí i monopatí. L’arribada tindrà lloc all mateix punt on hi haurà música i on es podrà participar en els tallers de reparació de bicis organitzats pels dos clubs col·laboradors: el Club Ciclista d’Alaquàs i el club de triatlón Triculpelat. Hi haurà també tallers infantils a càrrec de la Casa de Joventut Sauqala i es sortejarà un patinet d’adult cortesia de MOVUS.\nA més, des de les 9 fins les 13 hores es tallarà al transit l’avinguda País Valencià per tal que totes les persones que vulguen puguen gaudir d’un matí sense cotxes.\nClub Ciclista d’Alaquàs\nDia Mundial sense Cotxe\nel club de triatló Triculpelat\nel Consell de Xiquets i Xiquetes\nla Casa de Joventut Sauqala\nMovem Alaquàs puja’t a la bici\nArtículo anteriorAlbal intensifica la campaña de limpieza de la red de alcantarillado ante la temporada de lluvias\nArtículo siguienteEl Col·lectiu Soterranya de Torrent y los ayuntamientos de Quart y Puçol, premiados en la Semana Europea de la Movilidad


Gasthof Käferhube Murau Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nStolzalpe 69, Stolzalpe, Murau, Àustria, 8852 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Gasthof Käferhube\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Gasthof Käferhube és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Murau. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Murau. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen premsa, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, restaurant, àrea de fumadors.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, assecador de cabell, sala d'estar, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, parc infantil, sala de jocs, ping pong, spa, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Gasthof Käferhube la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Murau.\nCal que informeu el Gasthof Käferhube de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Cuarteto Casals - Biografia\nD’ençà que va guanyar els primers premis en els concursos internacionals de Londres i d'Hamburg, el Quartet Casals, fundat el 1997 a l'Escuela Reina Sofía a Madrid, ha estat convidat de regularment a les sales de concerts més prestigioses del món incloent-hi Carnegie Hall (Nova York), Philarmonie (Berlín), Cité de la Musique (París), Konzerthaus and Musikverein (Vienna), Concertgebouw (Amsterdam) i Suntory Hall (Tòquio) entre altres moltes ciutats del món. El Quartet Casals s'aproxima a la temporada del seu XXV Aniversari, que celebrarà amb una gravació i una sèrie de concerts de la integral de l'Art de la Fuga de Johan Sebastian Bach. El més destacat de les seves últimes temporades inclou el cicle dels 10 darrers quartets de Mozart a la Pierre Boulez Sall a Berlín, ‘Absolute Jest’ de John Adams amb l'Orquestra Simfònica de Barcelona així com gires per Europa i Amèrica del Nord.\nEl Quartet ha desenvolupat una important producció discogràfica de mans del segell Harmonia Mundi, que es tradueix fins al moment en l'edició de 12 CDs, amb un repertori que inclou obres d’autors menys coneguts com Arriaga o Toldrà fins a compositors clàssics vienesos com Mozart, Haydn, Schubert i Brahms, sense oblidar grans noms del segle XX com Debussy, Ravel i Zemlinsky. També destaca l'enregistrament en directe d'una sèrie de DVDs amb la integral dels quartets de Schubert, editats per Neu Records.\nAl 2020, Harmonia Mundi va publicar, amb excel·lents crítiques, el lliurament final en tres volums del Quartet Casals de la integral dels quartets de Beethoven titulats Inventions, Revelations i Aphoteosis, respectivament. L'any següent, el quartet va llançar la segona part del seu enregistrament dels sis quartets de Mozart dedicats a Haydn, una actuació que la revista Strad va descriure com "una commovedora destil·lació de l'essència mateixa de la música".\nGuanyar el prestigiós premi de la Fundació Borletti-Buitoni de Londres va permetre al Quartet començar a utilitzar arcs del període barroc-clàssic per a la interpretació de la música d’autors que van des de Purcell fins a Schubert, pràctica que ha aportat al grup una nova dimensió acústica que afavoreix encara més les seves exposicions dels diferents llenguatges estilístics. El Quartet Casals ha rebut també una profunda influència de compositors vius de la nostra època com György Kurtág i ha realitzat estrenes mundials de compositors espanyols notables de l’actualitat, entre els quals destaca el concert per a quartet de corda i orquestra de Francisco Coll estrenat juntament amb l’Orquesta Nacional d'España i encàrrecs de Maurici Sotelo, Benet Casablancas, Dahoud Salim, Lucio Amanti, Aureliano Cattaneo i Matan Porat.\nEn reconeixement a la seva tasca de difusió cultural, els membres del Quartet Casals han estat reconeguts com a ambaixadors culturals per part de la Generalitat de Catalunya i de l'Institut Ramon Llull. Anteriorment el Quartet ja havia obtingut el Premio Nacional de Música otorgat pel Ministerio de Cultura (2006), així com el Premi Ciutat de Barcelona (2005) i el Premi Nacional de Cultura de Catalunya (2016). El Quartet actua cada any al Palau Reial de Madrid, amb l'extraordinària col·lecció d'instruments Stradivarius.\nEl Quartet apareix sovint a la televisió i ràdio a tot Europa i a Amèrica del Nord i, a més d'impartir classes magistrals molt sol·licitades, és Quartet de Residència al conservatori Koninklijk de l'Haia, l'Escola de Música de Fiesole i a l'Escola Superior de Música de Catalunya de Barcelona, ciutat on viuen els quatre integrants.


Catalunya s'estalvia passar per Madrid per invertir a la Xina\nLa visita del vice-primer ministre xinès aporta pocs rèdits al país\nL'Estat espanyol ha estat, amb el Regne Unit i Alemanya, una de les tres parades de l'home fort del règim xinès a Europa. Del viatge en surten grans acords comercials que passen de puntetes per Catalunya.\nJOAN RUSIÑOL Madrid 06/01/2011 00:00\n260x366 Catalunya s'estalvia passar per Madrid per invertir a la Xina / REUTERS/ SUSANA VERA Catalunya s'estalvia passar per Madrid per invertir a la Xina / REUTERS/ SUSANA VERA\nNi La Caixa, ni el Banc de Sabadell ni el flamant nou president català de la patronal espanyola, Joan Rosell. Cap d'ells va anar ahir a Madrid per esmorzar amb el vice-primer ministre de la Xina, Li Keqiang, en una trobada amb les principals empreses espanyoles que tenen interessos en aquell país. La visita que ha fet a l'Estat espanyol un dels homes més poderosos de la segona economia mundial ha tingut un accent català gairebé nul, tot i que la petjada empresarial catalana al gegant asiàtic creix. Un exemple: Criteria, el holding de participades de La Caixa, ja té prop del 15% del Bank of East Asia de Hong Kong, amb una forta expansió a la Xina.\nDels dotze acords privats que es van fer oficials ahir a Madrid, només un el va signar un català: Antoni Brufau, com a president de Repsol. La companyia espanyola va anunciar a la tardor que Sinopec, la petroliera xinesa més gran del país, compraria un 40% del capital de la filial brasilera de Repsol per crear una de les empreses energètiques més potents de Llatinoamèrica, valorada en 17.800 milions de dòlars, segons càlculs de l'empresa que presideix Brufau. La visita de Li Keqiang a Madrid ha servit per certificar l'acord i buscar noves oportunitats de negoci. I és que el president de Sinopec, Su Shulin, ha acompanyat el mandatari xinès en aquest viatge.\nPerò si Brufau ha estat la cara de la presència catalana a Madrid, la creu han estat les absències. Segons fonts de la CEOE, la principal entitat organitzadora de la trobada empresarial d'ahir, es van convidar els representants de totes les firmes amb interessos comercials a Pequín. Per tant, la decisió final de ser-hi o no ser-hi la prenia cadascú. Qui sí que va excusar prèviament la seva assistència va ser el president de la patronal espanyola, Joan Rosell, que tenia una viatge de feina aquesta setmana. Va delegar la representació en el seu vicepresident primer, el madrileny Arturo Fernández, un home molt pròxim a Esperanza Aguirre, per a qui la visita de Li Keqiang ha estat "molt important" perquè "Espanya necessita confiança i el govern xinès pot ajudar". Al ministre d'Indústria, Miguel Sebastián, el va acompanyar també l'extitular d'Economia de l'executiu socialista Pedro Solbes, que ara presideix el Fòrum Espanya-Xina Eix Madrid-Atlàntic\nEls grans protagonistes de la trobada empresarial i de la signatura de contracte posteriors a la Moncloa van ser les empreses que tenen la seu social a la capital espanyola o bé al nord, d'Euskadi a Galícia. Dels 12 contractes, destaquen el que van signar el BBVA amb el China Development Bank, el de la madrilenya Indra amb els Air Traffic Bureau de Xi'An i Chengdu i el de la càntabra ENSA, que fabrica components per a centrals nuclears, amb el grup Shangai Electric Corporation. En total, setze contractes -dotze privats i quatre públics- que podrien significar uns 5.600 milions d'euros.


“Proust m’ha canviat la vida” (Sílvia Marimon)\nValèria Gaillard s’ha passat més d’onze anys immersa en la magna obra de Proust, ‘A la recerca del temps perdut’. N’ha traduït al català els tres primers volums i ha quedat fascinada: l’univers proustià li ha regalat una nova mirada al món\nLa prosa de Marcel Proust (París, 1871-1922) ha engolit del tot la traductora i periodista de l’ARA Valèria Gaillard. “M’ha canviat la vida, hi ha un abans i un després”, explica Gaillard, que ha traduït al català els tres primers volums d’ A la recerca del temps perdut : Pel cantó de Swann, A l’ombra de les noies en flor i El costat de Guermantes (Proa). La magna obra de Proust consta d’un total de set parts que l’escriptor francès va crear durant els últims 14 anys de la seva vida. Pocs dies abans de morir, i ja molt malalt, va poder escriure “fi”. Per a Proust res era simple. La memòria era un complex laberint i estava obsessionat en plasmar els records sobre el paper sense oblidar mai la sensualitat que evoca tota memòria. Era un gran observador, res se li escapava, però anotava, corregia i reescrivia infinitat de vegades buscant la manera de recrear allò viscut. Gaillard ha portat la seva prosa al català del segle XXI.\nProust publica Pel cantó de Swann, la primera part d’ A la recerca del temps perdut, el 1913, abans de l’esclat de la Primera Guerra Mundial. Com l’afecta el daltabaix històric que viu?\nEl narrador de l’obra de Proust és un noi que vol escriure. La primera part és la infància, i és la més poètica. Aquest narrador sempre té la necessitat de transcriure allò que sent. Va creixent i vol ser escriptor però no sap què fer, què escriure. Coneix diferents artistes i va descobrint diferents maneres d’apropar-se a la realitat. El costat de Guermantes [la part que ara es publica] és l’entrada a la maduresa, quan es mor la seva àvia. Ell projectava una obra més curta però se li va desbordar amb l’esclat de la guerra i amb la mort del seu gran amor, Alfred Agostinelli, que inspira el personatge d’Albertine, una de les heroïnes de A l’ombra de les noies en flor. Havia de fer tres parts i, al final, en va fer set.\nProust és coetani de Joseph Roth i Stefan Zweig. El seu món és també un món que s’esvaeix amb l’esclat de la Gran Guerra.\nProust neix precisament el 1871, l’any en què acaba la guerra francoprussiana. Va ser una derrota humiliant per a França. La família de la mare de Proust era d’ascendència alemanya i jueva i va viure l’esclat de la Primera Guerra Mundial amb molta angoixa. L’afer Dreyfus [Alfred Dreyfus era un capità francès d’origen jueu que el 1895 va ser condemnat, sense proves, de traïció], que va sacsejar tot França i va radicalitzar molt la població, també surt reflectit a la novel·la. Proust va descriure com dos mons fins aleshores separats, el de la burgesia i de l’aristocràcia, acaben confluint. I si les dues classes socials van coincidir en els mateixos salons va ser, en part, gràcies a l’afer Dreyfus, perquè el més patriòtic era anar contra el capità francès acusat d’espionatge [més tard es va demostrar que Dreyfus era innocent i que havia sigut víctima d’antisemitisme].\nHi ha l’obsessió per transmetre les emocions, el que s’ha viscut.\nPer a Proust escriure era com traduir les emocions interiors. No es tractava de recuperar el passat ni recordar-lo sinó recrear-lo, un acte de creació a través de la imaginació. Hi ha una reflexió profunda sobre l’art en diferents vessants: pictòric, musical... El narrador, sense adonar-se’n, va aprenent i madurant. Observa tota l’aristocràcia decadent i, al final, conclou que tot el temps que ha passat als salons no és un temps perdut, perquè pot descriure aquest món en decadència. Proust valorava això: refer la vida copsada i viscuda.\nPerò també hi ha molta desil·lusió i decepció.\nEl narrador veu com la gent diu una cosa i en fa una altra. Al principi està fascinat amb les Guermantes però al final veu que tot plegat és cartró pedra. Quan finalment pot anar al teatre i veure la gran dama de l’escena, Berma, té una gran decepció.\nProust va escriure A la recerca del temps perdut al llarg dels últims 14 anys de la seva vida. ¿Hi ha evolució, canvis a l’hora d’escriure o enfrontar-se al món que l’envolta?\nL’últim volum que va publicar en vida va ser Sodoma i Gomorra. La resta, La presonera, Albertina desapareguda i El temps retrobat, es va publicar de manera pòstuma. El final de la seva obra va ser com un tour de force, perquè volia tancar-la però estava molt malalt i no es volia curar. Es va tancar per escriure, i són molt importants les memòries que escriu Céleste Albaret, la dona que el va cuidar… El primer volum és molt poètic i després tot es desborda, és com si hagués trobat la clau per escriure. Era molt conscient que la seva obra era una bomba, que havia copsat moltes coses: l’amor, la gelosia, l’amistat, el temps, sobretot el temps.\nMalgrat ser conscient que havia escrit una gran obra, les grans editorials el van rebutjar. André Gide, aleshores al capdavant de Gallimard, no el va voler i Proust es va haver d’autoeditar.\nProust era molt conegut, era un geni que anava als salons i brillava, sabia fer riure, era molt culte, tenia un gran talent. Se’l considerava un home mundà i un esnob. Gide, que al contrari de Proust vivia obertament la seva homosexualitat, va llegir Pel cantó de Swann amb molts prejudicis. Tanmateix, el segon volum A l'ombra de les noies en flor, ja el va publicar la NRF, i va ser amb aquest títol que Proust va guanyar fa cent anys el premi Goncourt.\nProust no vivia obertament la seva homosexualitat però és un tema latent a la seva obra.\nAl principi ell va transposar la seva homosexualitat masculina a la femenina, potser perquè considerava que estaria més ben acceptat l’erotisme entre dones. A Sodoma i Gomorra, però, surten els prostíbuls masculins i, per exemple, les insinuacions del baró de Charlus, personatge inspirat en Robert de Montesquieu, que intenta seduir el narrador.\nProust reprodueix el llenguatge del carrer i escriu unes frases llarguíssimes. Traduir-lo al català del segle XXI no deu haver sigut fàcil.\nProust busca el seu estil, la complexitat de la frase. Vol que la frase sigui sinuosa, pràcticament oral, perquè el narrador està recordant. Tanmateix, el més complicat és que aquí no hem tingut mai un món com el que descriu Proust, no hi havia tants servents. Ha sigut difícil trobar les figures paral·leles. I l’argot també era un altre repte. Vaig escriure al Quim Monzó per saber com traduiria mâitre-chanteur. Em va dir que ho traduís per xaper.\nHan passat pràcticament cent anys de la mort de Proust però se’n continuen publicant estudis. Segueix fascinant, i molt.\nLa prosa de Proust és com una filosofia de vida, una religió. Ell defensava que s’havia de llegir molt però que per crear s’havien de matar els grans autors, que tots som creadors en potència. Proust creia que si a la vida no vols perdre el temps has de crear, superar el temps, esdevenir immortal a través de l’art. Avui vivim a un ritme accelerat i l’escriptura és totalment oposada a la de Proust. Potser costa entrar-hi, però atrapa. A mi em va absorbir totalment. M’ha canviat la vida. Hi ha un abans i un després, perquè Proust sabia mirar, era un gran observador de les relacions humanes, sabia discernir el que era important a la vida. Si et deixes portar per Proust pots veure el món amb més profunditat, tenir una nova mirada. Proust ho enriqueix tot. Ara el corrent més important d’estudis sobre Proust és la genealogia d’ En busca del temps perdut. Les anotacions que feia de cada personatge, les mil opcions que havia pensat per a cadascun.


Ahir un poble de Catalunya va obtenir la seva independència. He dit un poble, no el poble, això vol dir que qui es va independitzar va ser un municipi, una vil·la.\nLa Canonja, al Camp de Tarragona, era per decret del dictador, un agregat de Tarragona des del 1963 i ahir, finalment, va assolir la categoria de municipi, amb el seu Excel·lentíssim Ajuntament. Òbviament, els Canongins expressaven la seva alegria amb estendards, la majoria amb l'emblema del poble, però també moltes senyeres, penjats als balcons i pancartes a l'entrada del poble.\nPer la meva part, el meu petit i insignificant gra de sorra ha estat penjar la foto del campanar al bloc de campanars, fent esperar als que m'ha enviat l'amic Té (la mà Maria), crec que ho sabrà comprendre. Avui els penjo, company.\nAquí una petita mostra dels diversos objectes que hi havia penjats a La Canonja, alguns més agradables de veure que els altres, és clar, però hi ha gent de tota mena a tot arreu.\nEspero ben aviat poder fer un apunt a aquest bloc celebrant la independència de Catalunya.\nEn aquest sentit, em vaig emportar una molt agradable sorpresa obrint la meva bústia de casa a Arbolí. Quan pensava que jo no podria votar a la consulta popular que es farà a molts pobles el dia 25, resulta que sí, que s'ha constituït Arbolí decideix i que podré fer-ho.\nAtenent als resultats de les eleccions a Arbolí des que jo ho conec, puc estar gairebé segur que guanyarà el Sí, sí a la independència. Arbolí és un poble molt catalanista.\nUna molt bona notícia, encara que, de moment, sols té valor simbòlic.\nPublicat per Màrius Domingo a 9:16\nDes que tinc us de raó he assistit a la independència de 2 municipis: el primer Salou i ara La Canonja. En el cas del primer em va deixar indiferent donat el personal que hi viu (en general español i fatxa, res a veure amb l'Arbolí), en canvi en el cas de La Canonja n'estic molt i molt satisfet.\n16 d’abril de 2010 a les 15:30\nDoncs jo també estic contenta que puguis votar. :-))))\nPer cert, has vist quines maravelles fan els del teu poble? Si no has estat al cas, pots passar a veure'n una mostra per casa meva.\n16 d’abril de 2010 a les 18:01\nAi, no t'ofenguis per lo de poble, potser hauria de dir ciutat, però em surt així, i ho trobo com més acollidor.\n16 d’abril de 2010 a les 18:04\nBona notícia per La Canonja. Ara que ja hem agafat experiència amb un municipi, ja podem anar pel pais.\n18 d’abril de 2010 a les 0:16\nEp! Cap ofensa, per a mi Valls sempre serà el meu poble. Ja sé que té uns vint-mil habitants, però és un poble.\nPer a mi una ciutat ho comença a ser Reus i ho és, per exemple, Barcelona.\n23 d’abril de 2010 a les 17:41


Hotel Rural Cuadroveña Arriondas Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCuadrovena, 22, Cuadrovena, Arriondas, Espanya, 33548 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Rural Cuadroveña\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hotel Rural Cuadroveña està situat idealment a Cuadrovena; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Rural Cuadroveña asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar.\nL'ambient de Hotel Rural Cuadroveña es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, servei de despertador, aparell de televisió, articles de tocador són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com pesca, equitació, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Hotel Rural Cuadroveña la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Cuadrovena.\nCal que informeu el Hotel Rural Cuadroveña de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


viurealspirineus 22:10 17/06/21\nLa Federació Internacional d’Esquí de Muntanya (ISMF) ha escollit l’estació ribagorçana per celebrar-hi les proves més importants de la propera temporada\nels europa boí taüll muntanya esquí\nCampionats d'Espanya celebrats a Boí Taüll l'any 2019 / Jordi Saragossa\nL’estació de muntanya de Boí Taüll serà la seu dels Campionats d’Europa d’Esquí de Muntanya que se celebraran del 8 al 13 de febrer del 2022. La Federació Internacional d’Esquí de Muntanya (ISMF) ha seleccionat la candidatura de l’estació ribagorçana per celebrar-hi la propera edició.\nDurant els sis dies de celebració dels Campionats d’Europa es disputaran les proves d’sprint, vertical, individual i relleus. Els Europeus 2022 són les proves més importants del calendari internacional d’esquí de muntanya de la propera temporada.\nLa concessió per a Boí Taüll arriba en un moment clau d’aquesta especialitat esportiva ja que s’espera que aquest any es faci oficial la seva inclusió en els Jocs Olímpics d’hivern de Milan Cortina del 2026. L’esquí de muntanya ja va ser especialitat esportiva en els passats Jocs Olímpics de la Joventut de Lausana 2020 en la qual es van aconseguir tres medalles (una d’or i tres de bronze) gràcies a l’extraordinari paper dels esportistes catalans Maria Costa, Ares Torra, Ot Ferrer i Marc Radua.\nLa celebració amb èxit de dues edicions dels Campionats d’Espanya i diverses proves de la Copa d’Espanya en els darrers anys, ha estat un factor clau per a la concessió de la competició més important a nivell continental per part de la Federació Internacional d’Esquí de Muntanya. La candidatura ha estat avalada i compta amb el suport de la Federació Espanyola (FEDME).\nLes últimes edicions dels Campionats d’Europa d’Esquí de Muntanya s’han celebrat a les estacions de Nicolosi (Itàlia), Salvan-Les Marécottes (Suïssa), Ordino Arcalís (Andorra) i Pelvoux Vallouise (França).\nBoí Taüll compta amb la cota esquiable més alta dels Pirineus i amb grans cims que la fan idònia per a la pràctica de tot tipus d’especialitats esportives relacionades amb la neu i els desnivells. La presidenta d'FGC, Marta Subirà, afirma que "des de fa anys, l’estació té la ferma voluntat d’apostar per l’esquí de muntanya. En aquest sentit, dins del seu domini esquiable Boí ofereix quatre itineraris específics per a aquesta modalitat i, durant la temporada d’hivern, disposa d'un forfet de temporada exclusiu adreçat al públic practicant d’esquí de muntanya, vàlid per a totes les estacions d’FGC Turisme". Boí Taüll disposa, a més, de 14 excel·lents forapistes per practicar l’esquí de muntanya i el freeride en zones properes a l’estació, amb cims superiors als 2.500 metres.\nDigitalitzen en 3D les esglésies romàniques de la Vall de Boí


Marlaska reconeix que els CIE no compleixen amb els drets humans i aposta per reformar-los\nEl ministre de l'Interior, Fernando Grande-Marlaska, ha reconegut aquest dimecres que els Centres d'Internament d'Estrangers (CIE) espanyols no compleixen amb els drets humans i ha assegurat que el seu departament treballa en la reforma per aconseguir-ho.\n"Quan vam arribar al Govern d'Espanya ens vam trobar centres d'internament obsolets, amb un funcionament inadequat, on no es tenien en consideració els principis que constatava el defensor del poble i també els organismes internacionals sobre el seu funcionament", ha respost a la diputada d'ERC, Maria Carvalho.\nDavant d'aquesta situació, segons ha explicat, el Govern espanyol està prenent mesures per millorar el règim de funcionament i, segons ha indicat, aconseguir "uns CIE compatibles amb els drets humans".\nNO ES CONFORMEN AMB UN "RENTAT DE CARA"\n"Veiem que la posició política del Govern espanyol no és tancar els CIE", ha lamentat la diputada, que ha qualificat els centres de "presons administratives per a immigrants en situació irregular" i ha acusat l'executiu de fer "batudes de perfil ètnic" per expulsar els migrants o tenir-los emmanillats i custodiats en vols comercials, entre d'altres pràctiques.\nA parer seu, l'Estat "ha de trencar" amb les polítiques de "classificació de persones". Per això, ha demanat al ministre que "garanteixi" el compliment de la Constitució i del Conveni de l'ONU de Drets Humans. "No ens conformem amb el rentat de cara de les institucions de reformar els CIE i n'exigim el tancament", ha dit.\nGrande-Marlaska ha negat totes les acusacions i ha assenyalat que l'executiu no fa "rentats de cara" sinó que "aplica els drets humans" i ha apuntat que, quan es fa una expulsió "es fa conforme a un expedient administratiu" i de manera "judicialitzada".\nTampoc no hi ha, segons el titular d'Interior, "deportacions exprés". "Comparteixo la seva preocupació en l'efectivitat dels drets humans, en com afrontar la migració irregular i els drets humans en el fons no en la forma", ha apuntat.


L'autobús municipal augmenta els viatges a la platja i les urbanitzacions a l'hivern\nInici Ajuntament L'autobús municipal augmenta els viatges a la platja i les urbanitzacions a l'hivern\nDurant el mes de setembre es va realitzar el canvi d'horari d'estiu a hivern en el servei municipal d'autobús. En esta nova etapa s'ha potenciat el nombre de viatges als dos nuclis de població separats del nucli urbà, alhora que s'han ajustat els horaris per a fer-los coincidir amb les entrades i eixides dels col·legis públics.\nCada mes de juny l'autobús municipal inicia la temporada d'estiu, donant prioritat a l'enllaç dels altres dos nuclis urbans (les urbanitzacions i el nucli urbà) amb la platja, la zona que més demanda té en l'època estival. Després, a mitjan setembre, es recupera l'horari d'hivern, encara que en este cas s'ha modificat substancialment respecte a l'any passat.\n“Teníem moltes peticions de veïns de la platja i les urbanitzacions, que demanaven una major freqüència de viatges”, assenyala Ángel Sánchez, regidor responsable de l'autobús. “Al mateix temps, un dels nostres objectius era potenciar l'ús de l'autobús fent-lo coincidir amb els horaris d'entrada i eixida de La milotxa, Bisbe Hervás, Jaume I i Lluís Vives, els quatre col·legis públics de la població. Així que vam realitzar un estudi a fons per a veure quines millores podíem introduir”.\nDe l'estudi es va ocupar el departament d'urbanisme municipal. En les seues conclusions, l'enginyer tècnic municipal Pedro Palacios recomanava la reducció d'alguns trajectes interurbans (com el que connecta amb l'estació de Renfe i el circular per l'interior del nucli urbà) a causa de l'escassa demanda per part dels usuaris, guanyant amb esta supressió temps per a poder augmentar els trajectes que uniren els tres nuclis urbans.\nCom a conseqüència d'estos ajustos i d'alguns canvis en els itineraris, l'autobús d'hivern en l'actualitat realitza nou viatges diaris a la platja (quan l'any passat només realitzava cinc) i també augmenta a onze els desplaçaments diaris a les urbanitzacions (dos més que l'any passat), tot això sense que el servei tinga un sobrecost per a les arques municipals.\n“Estes millores ja es noten en un major ús diari del transport públic municipal”, conclou el regidor. “De totes maneres, no és un projecte tancat, sinó que anirem atenent les peticions dels veïns i usuaris; de fet, ja hi hi ha propostes d'un grup de veïns perquè ajustem el pas de l'autobús també als horaris de l'institut, una cosa que ja estem estudiant, encara que no és fàcil fer coincidir el pas pels col·legis públics i l'institut perquè tenen horaris no sempre compatibles”.\nLes noves propostes també contemplen incloure a la primavera una parada en el Paratge Natural Municipal La Costera, ja que per a llavors està previst que les activitats de l'Aula natura i de l'alberg estiguen en marxa, per la qual cosa l'autobús també podrà donar servei als usuaris del paratge natural.\nHorari de l'autobús d'hivern en PDF


ERC prepara una reestructuració del grup municipal sense canviar cares - L'independent de Gràcia\nL'elecció de Núria Pi com a directiva de l'Europa derivarà responsabilitats d'Esports cap al conseller Miquel Colomé\nDiumenge, 24 de gener de 2021 a les 08:50h\nActuació de Mossos aquest dilluns, identificant un dels portaveus de Gràcia Llibertat | @GraciaLlibertat\nEl grup municipal d'Esquerra Republicana, el més nombrós amb cinc consellers al Districte juntament amb els altres cinc de BComú, prepara per al proper ple del mes de març una reestructuració de responsabilitats com a conseqüència col·lateral de les eleccions al Club Esportiu Europa, celebrades aquest Nadal.\nL'elecció de la consellera republicana Núria Pi oficialment com a nova directiva del club escapulat, si bé en els últims mesos ja havia estat molt activa recolzant l'organigrama del president Víctor Martínez, ha donat peu a retocs que no implicaran un canvi de cares en el grup però si de funcions.\nPi no deixarà la cartera d'Esports, com en un principi es podia preveure, però sí que deixarà la representació dels republicans en els equipaments de l'Àliga i del Nou Sardenya; en el primer cas, el club aposta per recuperar-ne la gestió que havia assumit fins al 2016, quan la va perdre a favor de la Fundació Marcet, i en el segon es tracta de l'estadi oficial.\nQui assumirà les responsabilitats que deixa Pi serà Miquel Colomé, que actualment porta les carteres de Comerç, Mobilitat, Seguretat i Urbanisme. Pi assumirà la cartera de Gent Gran que requeia fins ara en Colomé.\nCrítiques a Mossos\nL'actualitat republicana s'ha saldat aquesta setmana amb un retret a l'actuació dels agents de Mossos que dilluns van identificar un dels portaveus de Gràcia Llibertat en els dilluns pels presos. "ERC no pot tolerar aquesta intimidació", diu.


Els models de negoci canvien: presentació del Corporate MBA per a col·legiats del COFB - Blog COFBBlog COFB\nEstàs aquí: Inici > Món col·legial > Els models de negoci canvien: presentació del Corporate MBA per a col·legiats del COFB\nEl 29 d’octubre el Col·legi va acollir la conferència “Canvien els models de negoci”, que va anar a càrrec de Carles Torrecilla, director del Programa Corporate Master Bussines of Administration d’ESADE, i Andrés Raya, director de Programes Partner. La xerrada va donar una visió als assistents sobre els canvis radicals que estan experimentant els sectors que fins ara es creia que eren difícils de canviar.\nCarles Torrecilla, director del Programa Corporate Master Bussines of Administration d’ESADE\nAndrés Raya, director de Programes Partner d’ESADE\nEn la sessió es va presentar el Programa Corporate MBA, un programa executiu que vol donar un impuls definitiu a la carrera dels participants. Per primera vegada s’ofereix als col·legiats després del conveni signat entre el Col·legi i ESADE (exclusiu per membres de diferents col·legis professionals). El programa es va presentar com una oportunitat amb projecció de futur de la mà d’una de les escoles de més prestigi internacional.\nEl Corporate MBA es presenta com una profunda transformació professional per al participant: permet progressar professionalment, facilita una comunitat oberta al networking i a l’intercanvi, permet desenvolupar projectes o idees de negoci en un entorn segur (Action Learning Project), disposa d’un servei de carreres professionals i atorga una acreditació acadèmica reconeguda.\nÚltimes places disponibles al CMBA! (exclusiu per a col·legiats del COFB)\nMònica Gallach: mgallach@cofb.net / 93 244 07 13\nCorporate MBA ESADE MBA negocis


Holiday home Oluf Ravnsvej Bjert Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Bjert, no busqui més enllà de Holiday home Oluf Ravnsvej. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen bany, sauna estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Holiday home Oluf Ravnsvej és una elecció inteligents per a viatgers a Bjert, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


La biblioteca de Mollerussa tanca el cicle sobre emocions amb la presentació del llibre ‘El tresor de Lilith’ – Comarques de Ponent\nLa biblioteca de Mollerussa tanca el cicle sobre emocions amb la presentació del llibre ‘El tresor de Lilith’\nLa Biblioteca Comarcal Jaume Vila tanca divendres el Cicle d’Aprenentatge d’Emocions amb la presentació del llibre El Tresor de Lilith, a càrrec de la seva autora, la terapeuta Carla Trepat. El cicle, que ha constat de quatre sessions al llarg de la setmana totes elles amenitzades amb una degustació de tes i cafès gentilesa de Tes Dharma, ha tingut una bona acollida de públic.\nDijous a la tarda va tenir lloc la xerrada-taller Espai i emocions. L’espai que habitem, a càrrec de les arquitectes Núria Polo i Teresa Carrera. L’activitat, destinada a donar a conèixer com poden afectar els diferents espais pels qual passem al llarg del dia en les nostres emocions, va comptar amb la participació d’una vintena d’infants de fins a 12 anys acompanyats de familiars els quals a través del joc van poder descobrir diferents sentiments.\nCom augmentar l’autoestima dels nostres infants, a càrrec de la psicòloga Gemma Solé, i La importància del vincle mare-fill des del primer minut després del part, de la mà de Sònia Capdevila, llevadora i co-fundadora de Llevadona, han estat les altres dues sessions amb les que ha comptat el cicle.


23.11.20 Redacción Madrid\n(Imatge d’Álvaro Orús) El dolor generat durant la guerra civil espanyola i la dictadura Per Elsa Sierra No veiem millor manera de començar a escriure sobre aquestes ferides obertes que rescatar un extracte del text escrit i compartit per Nieves…\n(Imatge de l’ICAN – celebració) Gràcies, a la valentia dels 50 governs que han ratificat el Tractat per a la Prohibició de les Armes Nuclears (TPAN) i al treball sostingut d’organitzacions i activistes, que han lluitant perquè això sigui possible.…\n15.05.20 Redacción Madrid\nImatge d’Álvaro Orús Per Julen Bollain L’any 2009, el llavors alcalde de Londres, Boris Johnson, va prometre que quan se celebressin els Jocs Olímpics de Londres, l’any 2012 ja no hi hauria cap persona dormint al carrer. Arran d’aquesta promesa,…\n28.01.20 Redacción Madrid\nSurt en obert un resum del documental El Principio del Fin de las Armas Nucleares, produït per Pressenza i dirigit per l’espanyol Álvaro Orús. Amb motiu del Dia Escolar de la Pau i la Noviolència, el 30 de gener, és…\nEls països membres de l’OTAN no tenen cap impediment legal per signar el TPAN. Signar-ho o no és una qüestió merament política. Si Espanya ho signa seria un pas revolucionari que contribuiria enormement a rebaixar l’hegemonia nuclear. Per Carlos Umaña…\n30.08.18 Redacción Madrid\nQuan encara manca que es desenvolupi bona part del projecte B-Mincome a Barcelona, Lluis Torrens -un dels seus coordinadors- considera que “ja a algunes famílies els hi ha canviat la vida”. Ens trobem amb Lluis Torrens, coordinador del projecte B-Mincome…


Més de 600 atletes a la 37a Cursa de l’Indiot de Mollerussa, que s’adjudiquen Xavier Badia i Núria Tilló dels Xafatolls – Comarques de Ponent\nMés de 600 atletes a la 37a Cursa de l’Indiot de Mollerussa, que s’adjudiquen Xavier Badia i Núria Tilló dels Xafatolls\nMés 600 atletes han participat aquest dijous, diada de Sant Esteve, a la 37a edició de la Cursa de l’Indiot de Mollerussa. Xavier Badia i Núria Tilló, ambdós del club amfitrió, l’AA Xafatolls, han estat els guanyadors de la prova, disputada sobre un recorregut únic de 8 quilòmetres.\nLa Regidoria d’Esports de l’Ajuntament de Mollerussa i l’Associació Atlètica Xafatolls han estat un any més els organitzadors de la prova. Aquesta cita clàssica s’ha desenvolupat sobre un circuit de quatre quilòmetres al qual els atletes han donat dos voltes, amb sortida i arribada a la plaça Manuel Bertrand i un recorregut pràcticament idèntic al dels darrers anys, amb l’única variant de l’ampliació cap a l’avinguda del Canal i fins al primer pont del camí de Belianes. Pel que fa a la participació, la cursa ha aplegat 450 corredors, als que cal afegir els 74 (37 parelles) de la modalitat Ekiden i uns 120 a les curses infantils.\nEn la categoria masculina, Xavier Badia (Xafatolls) ha estat el millor en homes amb una marca de 26.11, seguit d’Ivan Espílez (AE Ekke), segon amb 26.18, i de Jordi Montraveta (Club Triatló Prosan), tercer amb 26.21. En dones, victòria per a Núria Tilló (Xafatolls) amb 29.38, pel davant d’Eva Ledesma (Tri 4.40), segona amb 31.14, i de Rosamari Carulla (Logiesport-La Guineu), tercera amb 31.20.\nTambé s’ha celebrat la modalitat Ekiden, consistent en completar els 8 quilòmetres per equips de dos corredores i relleus. Hi ha hagut 37 parelles participants, les millors de les quals han estat, en la categoria d’equips masculins, The Pa-Lla Team (Pascual-Lladós) i Mas d’en Grau (Cendan-Cendan), ambdós amb un registre de 27.35; en mixtes, Xafatolls 6 (Carrillo-Ribalta), amb 30.04; i en parelles femenines, Tri 4.40 Girls (Bru-Onieva), amb 35.53.\nTots els participants han rebut una bossa amb obsequis i una tovallola. A més, els tres primers classificats de la cursa oberta han estat obsequiats amb un gall dindi envasat al buit i un trofeu al·legòric.


Espanya, amb el pas canviat - PressReader\nEspanya, amb el pas canviat\nEl 1957 el règim de Franco s’havia acostat molt més als Estats Units que a Europa\n2017-03-26 - JOAQUÍN LUNA Barcelona\nLa notícia anava a la pàgina 10 i no contenia ni una sola menció a Espanya. El llegendari periodista Augusto Assía firmava des de Roma la crònica sobre la rúbrica dels tractats de Mercat Comú i de l’Euratom, apareguda a La Vanguardia del 26 de març del 1957. Però la portada del diari estava dedicada a l’audiència dispensada per Doña Carmen Polo, l’esposa del dictador Francisco Franco, als taxistes de Madrid, que celebraven el dia del seu patró.\nMala valoració periodística? No. La firma del tractat de Roma, seguint les instruccions del Ministeri d’Informació, era un tema rellevant però no prioritari. El que era prioritari era mantenir la imatge que Espanya, envoltada d’enemics, continuava endavant i progressava sense agenollar-se –tret de davant del matrimoni Franco– ni dependre de ningú.\nEl 1957 Espanya vivia un moment crucial. Un moment decisiu per a la sort del franquisme en particular i el país en general. Des de feia més d’un segle Espanya anava amb el pas canviat respecte del món, un desajust que reforçava el sentiment d’aïllament i desemparament, el motor d’un patriotisme reaccionari i orgullós. Espanya vivia així des de la pèrdua el 1898 de les últimes joies del seu imperi: les Filipines, Cuba i Puerto Rico. Sense que ningú mogués ni un dit, els Estats Units van arrabassar al vell poder colonial aquests tres països, l’embrió del que hauria pogut ser un nou imperi –els Estats Units– que al final va optar per concedirlos una independència tutelada.\nEl 98 és sinònim de la decadència d’Espanya i un motiu d’introspecció sobre els mals del país, un lleó vell i ferit que no va participar a la Gran Guerra (1914-18) i es va dessagnar a la Guerra Civil (1936-39), l’avançada de la II Guerra Mundial, en què no va participar per la seva debilitat malgrat les simpaties –i el deute contret– amb Hitler i Mussolini.\nGràcies al seu anticomunisme visceral, Franco i el seu règim van ser indultats per Washington, malgrat l’animadversió que el president Harry Truman sentia pel dictador. Per això Espanya va quedar al marge del pla Marshall, fonamental perquè els països europeus devastats per la guerra poguessin refer la seva economia. Una oportunitat perduda i un motiu de ressentiment: el món ens té mania però nosaltres, els espanyols, tirarem endavant. El successor de Truman, el general Eisenhower, va fer un gir i va preferir –com a l’Iran o a l’Amèrica Central– un aliat indesitjable però ferm en la lluita contra el comunisme. A canvi, Espaels nya va donar totes les facilitats del món als Estats Units perquè instal·lés a Torrejón de Ardoz, el 1953, una de les seves bases aèries més importants del món.\nEl tractat de Roma coincideix amb un moment crucial en el túnel del franquisme. L’economia és autàrquica, amb una forta base agrícola, i hi ha problemes serio- sos de reserves de divises. Encara que la dictadura controla tots els aspectes de la societat i la por està interioritzada, Franco intueix que el seu poder trontollaria si es mantenen les penúries i augmenta la insatisfacció per les condicions de vida. Des del seu palau casernari d’El Pardo, Franco alimenta les lluites internes entre seus partidaris per, com un rei absolutista, erigir-se després en àrbitre i pare. I el 1957, al febrer, el dictador ha de dirimir la pugna entre dues famílies enfrontades: els falangistes i la seva eterna revolució pendent i els joves tecnòcrates de l’Opus Dei, que defensen la industrialització i un alliberament de l’asfixiant i rígid\ncapitalisme d’Estat. El dictador atorga el seu favor als tecnòcrates, les estrelles del govern d’Espanya del febrer del 1957 (tot i així, sis dels 18 ministres són militars).\nA partir del febrer de 1957 Espanya mirarà de reorientar la seva economia i reintegrar-se al món, un camí beneït per Washington amb la històrica visita del president Eisenhower a Madrid el 1959. Un suport de tot just 25 hores d’estada a què el règim va correspondre amb el desplegament d’un milió d’espanyols pels carrers per victorejar els dos personatges durant el passeig amb cotxe per les principals avingudes de Madrid.\nLa relació amb la UE, en canvi, era més complicada: Europa no admetia dictadures en un club fundat sobre valors humanístics. Madrid va demanar l’obertura de negociacions d’adhesió el 1962, una petició que va ser atesa el 1965, l’any del començament de les negociacions, amb l’aval de l’espectacular desenvolupament econòmic dels anys seixanta, un dels més ràpids del món. L’obertura econòmica, el fenomen del turisme europeu massiu de tots els estius i les remeses de divises dels emigrants –1,1 milions d’espanyols van anar a treballar al continent entre el 1959 i el 1973– van enganxar Espanya a la cua del desenvolupament. Malgrat tot, la UE va mantenir el criteri que la dictadura de Franco era incompatible amb l’adhesió. El règim va utilitzar aquest rebuig per alimentar el vell orgull: no necessitem ningú perquè “Spain is different”. Alhora, una generació nascuda després de la Guerra Civil veia en Europa l’ideal somiat de progrés, justícia i democràcia.\nEls governs democràtics posteriors al dictador van mirar d’accelerar l’admissió d’Espanya, més lenta del que s’esperaven i basada en interessos econòmics. No va ser fins el gener del 1985, amb el president socialista Felipe González a La Moncloa, quan Espanya hi va ser admesa i va tancar les ferides aïllacionistes del 1898. I, encara avui, l’idil·li es manté: el Parlament espanyol no ha deixat de votar mai positivament qualsevol tractat o reforma que la Unió Europea exigís. Ni una sola vegada.\nVINT-I-TRES ANYS EN ESPERA\nLa petició d’entrar al club europeu és del 1962, però l’admissió no arriba fins al 1985\nDAVANT EL REBUIG EUROPEU\nEl règim va alimentar el vell orgull: no necessitem ningú, “Spain is different”\nFACUNDO ARRIZABALAGA / EFE Clamor europeista a Londres. Ahir unes 80.000 persones, segons els organitzadors, es van manifestar a Londres contra el Brexit, que es començarà a aplicar a partir de dimecres; també hi va haver marxes europeistes a Berlín (imatge inferior), amb 6.000...


2n | Escola Taquígraf Garriga\nAquesta tarda tots els nens i nenes de Cicle Inicial hem continuat gaudint d’aquesta festivitat amb els nostres companys/es d’Educació Infantil. Hem ballat la dansa treballada “La castanyera rockera” i ens ha visitat la protagonista del dia: La Castanyera! Aquesta ens ha repartit unes quantes castanyes que ens hem cruspit en un tres i no res!\n1r, 2n, Cicle Inicial, General, Infantil, Portada, Primària 0\nCastanyada en família!\nAl Cicle Inicial no ens espanta la pluja! Hem decidit celebrar la Castanyada en família a l’escola! Per començar, hem fet una mostra de danses i després, hem preparat 6 estacions amb jocs de sempre. Els infants han rotat i han jugat als 6 jocs. Els pares s’han mantingut en una estació i han jugat tant com els petits! Gràcies!\n1r, 2n, Cicle Inicial, General, Portada, Primària castanyada, cicle inicial, famílies 0\nEl Cicle Inicial comença a celebrar la Castanyada amb un tast de fruits de tardor. Estem molt orgullosos dels nostres alumnes ja que per primera vegada, l’han preparat ells mateixos: han rentat la fruita, l’han tallat, ho han preparat en platets i per suposat, han netejat en acabar.\n1r, 2n, Cicle Inicial, General, Portada, Primària castanyada, cicle inicial 0\nLapBook: La Volta al món\nA segon ja hem començat amb l’activitat familiar d’expressió oral. Els nens i nenes preparen amb l’ajuda de les seves famílies una exposició amb suport sobre qualsevol tema o lloc del món. En aquesta primera presentació, l’Elna ens explica les principals característiques de l’antic Egipte… Llegeix més»\n2n, Famílies, General, Portada, Primària 0\nFa uns dies, la Gala ens va portar a la classe el seu tradicional cistell de tardor. Hi havia nous, moniatos i una carbassa! Hem aprofitat la seva aportació per treballar els fruits de tardor mitjançant una lectura expressiva i també a educació artística. Els infants de 2n han realitzat, en grup cooperatiu, una carbassa amb la tècnica del paper mache.


"Les sabates són per a mi com petites escultures"\nRomán Pons Moll. Estilista\nQuan es va començar a interessar pel món del disseny de sabates i complements?\nVaig fer el batxillerat artístic a l'Escola d'Arts de Maó i ja en aquell temps em vaig interessar per la producció industrial. Així vaig decidir-me pel disseny de sabates que, vivint a Menorca, era un món al que em podia adaptar. Les sabates són per a mi com petites escultures, són com un trencaclosques que has d'anar construint peça a peça.\nPer quin motiu va decidir marxar a estudiar a Londres?\nA Espanya no hi ha cap escola especialitzada en disseny de complements. A més justament a l'any 2000 es van fusionar la Cordwayners, una escola de la que han sortit els millors dissenyadors, com Manolo Blahnik, i la London College of Fashion.\nFora de l'Illa hagués tingut més oportunitats a nivell professional. Tot i així va tornar a Menorca...\nQuan vaig marxar a Londres, n'Úrsula Mascaró es va assabentar i es va posar en contacte amb mi. Els estius, quan tornava a Menorca, vaig començar a fer pràctiques a Jaime Mascaró. Quan vaig acabar els estudis em va oferir una feina a l'empresa i vaig decidir tornar a l'Illa. Tot i així, em va donar l'oportunitat de viatjar molt perquè jo, amb només 23 anys, tenia interès en conèixer noves ciutats i noves cultures. Així, vaig a moltes fires, m'encarrego de la recerca de tendències i de les compres i les vendes.\nDe quina manera porten a terme la recerca de tendències?\nEs tracta principalment de passejar pels carrers de les ciutats on viatgem. El primer en què ens fixem és en els aparadors de les botigues, que sempre mostren el més extrem i cridaner. Allò que comanda és el que porta la gent del carrer, que moltes vegades no te res a veure amb el que veus als aparadors. Normalment fem fotografies de tot allò que troben. Una vegada a Tòquio vaig trobar-me amb una al·lota amb un look que m'agradava molt i, fins i tot, la vaig aturar per fer-li un parell de fotos.\nEn què consisteix el procés de creació d'una col·lecció de sabates?\nA Jaime Mascaró som un equip format per quatre patronistes, quatre dissenyadors i dos talladors. Els quatre dissenyadors marxem a Bolonya a cercar materials. En tornar a Menorca desenvolupem la col·lecció. Es un procés en el que participen moltes persones. Cadascun dels dissenyadors tenim idees diferents però ens hem de centrar en la línia de la col·lecció i, a més, adaptar-nos a la nostra clientela.


Mor el pedagog i director de cors Manuel Cabero als 95 anys - Revista Musical Catalana\nEl pedagog i director de cors Manuel Cabero ha mort aquest diumenge als 95 anys. Format a l’Escola Municipal de Música, va dedicar-se vocacionalment al cant coral des de petit, disciplina que va compaginar amb la dedicació al negoci familiar de fabricació de llibretes d’anelles.\nNascut a Barcelona el febrer del 1926, Cabero va fundar el 1951, al costat de la seva esposa i professora de cant Montserrat Pueyo i un reduït grup d’amics, el Cor Madrigal –nom que representava el tipus de música que més li agradava conrear–, del qual va fer l’obra de la seva vida, caracteritzada pel treball rigorós i l’exigència que va deixar empremta en diverses generacions de cantaires.\nAmb els anys el Cor va anar creant la seva pròpia família coral, l’Agrupació Cor Madrigal, integrada pel cor infantil L’Esquellerinc, els juvenils Albada i Ariadna i el cor Signum, format per pares dels nens de L’Esquellerinc. El Cor Madrigal en particular i el conjunt de la seva Agrupació en general han esdevingut elements imprescindibles del panorama coral del nostre país, en què han afrontat amb garanties d’èxit tot tipus de repertoris, des de petits concerts a cappella fins a grans produccions simfonicocorals, passant per una bona part de música catalana contemporània.\nDesprés de dirigir-lo durant gairebé tres dècades i d’uns anys de silenci, Cabero va deixar el lideratge del Cor Madrigal en mans de la seva deixebla Mireia Barrera, mentre que ell passava a ser mestre de la Capella de Música de la Basílica de Santa Maria del Pi de Barcelona, institució musical històrica que contribuí a recuperar.\nCom a pedagog, Cabero també va impartir durant molts anys cursos de formació de directors a redós de diverses institucions, com els Cursos Internacionals de Música de l’Orfeó Lleidatà a Cervera, la Federació Catalana d’Entitats Corals –de la qual era membre emèrit de l’Equip Tècnic– o l’Institut Joan Llongueres, aquí sota la marca Audicor (Aula de Direcció Coral). També va ensenyar arreu d’Espanya i en altres països, com França i Suïssa. El mes d’octubre passat l’Asociación Española de Directores de Coro (AEDCORO) el va nomenar soci d’honor de l’entitat.\nAmb més de set dècades d’activitat professional, pare d’una nombrosa nissaga vinculada a la música, ja sigui de manera professional o amateur, va ser distingit l’any 2002 amb la Creu de Sant Jordi.


Bolfenk Wellness Hotel & Apartments Hocko Pohorje Eslovènia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nBolfenk Wellness Hotel & ApartmentsHocko Pohorje 133, Hocko Pohorje, Hocko Pohorje, Eslovènia - Veure al mapaExcel·lent8,2Basada en73comentarisBolfenk Wellness Hotel & ApartmentsVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 26 fotosMolt bona ubicació 8,7Veure al mapa8,7UbicacióParticularitats que li encantaranbalcó/terrassa\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Bolfenk Wellness Hotel & Apartments és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Hocko Pohorje. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Hocko Pohorje. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com bany, centre esportiu, sauna, piscina coberta, esquí. Bolfenk Wellness Hotel & Apartments és una elecció inteligents per a viatgers a Hocko Pohorje, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantEn arribar, cal abonar un dipòsit de 150 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


▷ ⭐Definició de barragà⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de barragà\nDefinició de barragà\nara pots veure La definició i bastants exemples de com utilitzar la paraula barragà, en aquesta web de rectificacions ortogràfiques pots trobar com es pot usar en un context real aquesta paraula i utilitzar un dels sinònims que et proposem de la llista completa que trobaràs aquí a més pots veure la seva Definició perquè et sigui moltíssim més simple comprendre què significa barragà.\nTela de pèl de camell, atapeïda i impermeable, especialment emprada per a fer roba d’abric.\n¿Cóm es diu barragà en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice barragà en catalán?\nSi vols aprendre com es diu en espanyol barragà has de entendre que la seva traducció és barragà pots veure en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més simple contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar barragà\nD’altra banda, estem ara més a prop que mai de […] aconseguir un resultat, gràcies al sorprenent esforç de l’Ambaixador Wenaweser i el seu assessor […] jurídic, el Sr. Stefan Panxa.\nNo obstant això, aquest any en […] comptes de fer panxa menjant opíparament, […] vaig a tirar alegria per tot arreu.\nQuan vaig arribar a casa vaig dir […] que em feia mal la panxa i me’n vaig anar a dormir.\nDesprés de l’embaràs o, de vegades, […] simplement com a resultat de l’edat, els músculs abdominals poden començar a separar-se en la […] línia mitjana de la panxa.\nPresentació per Stefan Panxa, Missió Permanent […] de Liechtenstein davant les Nacions Unides\nDes que som nadons, fins i tot a la panxa de la mare, aprenem moltes coses.\nJo crec que el flamenc […] i el bolero tenen en comú la panxa, les entranyes de les emocions.\nEl coordinador va remetre les dues últimes oracions al […] facilitador (Stefan Panxa, Liechtenstein) per […] que si més no celebrant consultes amb les delegacions.\nEl terratrèmol va fer que la gent vegi a l’assegurança com un bé necessari i van a estar més disposats a comprar-lo «, afirma Panxa.\nEl bloc portuguès de […] arquitectura A Panxa de um Arquitecte […] (escrit en Portuguès i Anglès) ha publicat un post sobre la nova web de a + t.\nCada vegada que quedava embarassada, […] ell em colpejava la panxa quan es tornava violent.\nUn dels beneficis més atractius de la […] cirurgia estètica de […] abdomen és que no només pot corregir una panxa prominent, sinó que també pot […] aconseguir que sembli que això mai va existir.\nUna abdominoplàstia o […] reducció de panxa, pot millorar […] significativament la seva aparença i autoestima.\nJosé va baixar i va fer un […] gest cap a la panxa de la seva dona.\nVaig mirar cap a baix i em vaig […] adonar que tenia panxa i quan voltegi […] al meu voltant, ningú més tenia.\nCap al final, em va sortir un pèl molt fi […] com de nadó a la meva panxa (un símptoma d’anorèxia).\nLamentablement, a mesura […] que tanquem més la cartera, ens estem obrint més el cinturó per acomodar-nos la panxa «, va comentar Heller.\nAquest show explica la història […] on el Sr. Barriga ha decidit vendre […] el veïnatge.\nGràcies per retornar-me la meva […] prima cintura & panxa prima!\nUna cosa de la qual cosa la majoria presumeix […] és de tenir menys panxa.\nSembla agradar-los la panxa (el que no sorprèn), els avantbraços, els palmells de les mans, el dit índex, la part posterior dels genolls i les plantes […] […] dels peus, segons l’estudi .\nEstava molt malalta i la seva pell estava dura, s’estava […] escorxant, i tenia la panxa solta, «afirma […] el pare.\nI afegeixo que si hagués estat un home, no hauria […] tingut cap problema pel seu comportament en la vida privada, ja que per ara als […] homes no els creix la panxa.\nAquesta crema de massatge enriquida, no grassa, ajuda a reafirmar, suavitzar i hidratar, així com a eliminar la […] sensació de picor de la panxa.\nEsforçar-se per moure els seus intestins o […] aixecar objectes pesats quan vostè […] té fluid en la seva panxa pot augmentar les […] possibilitats de produir-li una hèrnia.\nHo dic amb coneixement de causa perquè, al meu país, estan proliferant paròdies en les quals es diu constantment als agricultors que el desacoblament és que, […] com menys treballin, més cobren i que cobraran més com [… ] més es «gratin la panxa», literalment, amb […] aquesta terminologia.\nAquest Consell va ser creat per ajudar en el seu treball al delegat del Pare General per […] l’AP i el MEJ, Claudio Panxa.


La pandèmia social no afluixa | Elena Ferran | barcelona | Societat | El Punt Avui\nLa pandèmia social no afluixa La pandèmia social no afluixa La pandèmia social no afluixa La pandèmia social no afluixa + La pandèmia social no afluixa E-mail\nLa pandèmia social no afluixa.\nLa pandèmia social no afluixa La pandèmia social no afluixa La pandèmia social no afluixa La pandèmia social no afluixa La pandèmia social no afluixa E-mail\nLa crisi sanitària de la Covid remet i les dades epidemiològiques i econòmiques conviden a un cert optimisme, però l’emergència social no afluixa, ben al contrari. El nombre de persones que necessiten ajuda no para de créixer i les entitats alerten d’un “tsunami social que encara ha d’arribar i serà llarg”, perquè ha tocat els més vulnerables, però també els que s’han trobat de cop en aquesta situació en perdre la feina per culpa de la crisi. Ho diu la presidenta de la Taula d’Entitats del Tercer Sector Social, Francina Alsina, que reclama amb insistència un pla de rescat social “que no arriba”, dotat amb 700 milions d’euros, que va anunciar quan es va constituir el nou govern. “Les entitats socials estem decebudes”, reconeix Alsina, que entén que cada dia que passa costarà més revertir la complicada situació que viuen les famílies i que està posant a la corda fluixa un sistema social “massa fràgil” que, a més, “s’ha demostrat que és insuficient” en plena crisi.\nLa nova onada de pobresa que acompanya la Covid ha portat fins a les entitats 800.000 persones que no podien cobrir les necessitats bàsiques, un 30% de les quals mai abans havien requerit demanar ajuda. “Ens va sobtar la rapidesa amb què moltes famílies van venir perquè no tenien cap ingrés per aguantar”, explica Enric Morist, coordinador de Creu Roja Catalunya, que ha vist com es multiplicaven entre els demandants els casos de famílies monoparentals, en què moltes eren mares treballadores de la llar, del col·lectiu d’atenció a les cures o del ram de la restauració que perdien la feina. Segons el darrer informe elaborat per Càritas, la pobresa severa a les llars monoparentals arriba fins al 73%. Un any després de l’inici de la pandèmia, la situació laboral de les persones que acompanyen des de l’entitat continua sent molt precària i un 65% no tenen feina o treballen en el mercat “informal”. Això ha afavorit que el nombre de llars sense cap ingrés els primers mesos del 2021 hagi augmentat un 20% i hagi superat el 16% de l’onada anterior de la crisi.\nEl coordinador de la Creu Roja alerta del perill d’un “desbordament humanitari” quan s’esgotin els ERTO que sostenen encara moltes famílies, que notaran que no arriben a pagar les factures. “Ens trobem en el pitjor moment”, reconeix, en un context en què la demanda creix i amb unes previsions que no auguren una millora pel que fa a l’increment dels preus dels productes i el cost de la llum, pels núvols.\nLa preocupació és doble perquè l’augment de la demanda coincideix amb un canvi en la distribució dels aliments que la Creu Roja i el Banc dels Aliments reben a través dels programes d’ajudes europeus. La reorganització dels ajuts reduirà les entregues, que passaran de tres a dues a l’any, i eliminarà la que es preveia per al febrer. “Confiem a no reduir les entregues de menjar i a trobar una solució per no tenir un problema d’abastiment”, assenyala Morist. Són més de sis milions de quilos d’aliments anuals que reben a parts iguals la Creu Roja i el Banc dels Aliments i que garanteixen bona part de l’estoc del menjar per als col·lectius vulnerables. El Departament de Drets Socials està al corrent de la problemàtica i treballa en una estratègia conjunta que doni resposta a aquesta situació. La Generalitat recorda que va tancar un conveni amb la Creu Roja per valor de dos milions d’euros per a les urgències de primera necessitat a partir de l’estiu i manté que s’estan estudiant altres convenis amb els Bancs dels Aliments per atendre les necessitats que vindran a partir del gener.\n“El drama és que l’emergència puja cada dia i tot s’encareix. Sense ajudes ni feina, com s’ho farà, la gent?”, es pregunta el director del Banc dels Aliments, Lluís Fatjó Vilas, que no és gaire optimista veient que tenen un 30% més de demanda d’aliments que abans de la Covid. L’entitat, que es prepara per al Gran Recapte d’Aliments, a finals de novembre, confia a superar els 7,8 milions d’aliments recollits l’any passat i que s’han fet arribar a través de 600 entitats a 265.000 famílies.\nSorprèn la rapidesa amb què moltes famílies van venir perquè no tenien cap ingrés per aguantar\ncoordinador creu roja\nEl drama és que l’emergència puja cada dia i tot s’encareix. Sense ajudes ni feina, com s’ho farà, la gent?\nLluís Fatjó Vilas\ndirector banc dels aliments\nManifestació pel preu de la llum\nUna quarantena d’organitzacions i col·lectius han convocat una manifestació a Barcelona aquest dissabte per protestar per la pujada del preu de la llum. La convocatòria, amb el lema Aturem l’estafa de la llum, tindrà lloc a les sis de la tarda a la plaça Universitat. Segons els organitzadors, l’objectiu serà mostrar el “descontentament per l’alça del preu dels subministraments”. Afirmen, a més, que “a l’hivern s’aguditzarà la situació de moltes famílies, ja que en els mesos més freds el consum s’incrementa fins a un 20%”.\nAquesta no és la primera protesta contra l’augment del preu de la llum i el model energètic. A principis d’octubre es va convocar una “apagada” i una cassolada, i a Girona també es va fer una concentració que va aplegar un miler de persones. Els organitzadors fan una crida perquè sigui una protesta massiva per denunciar l’escalada del preu de la llum.\nEs manté el lleuger increment dels indicadors tot i que el risc de rebrot es manté en moderat\nEl Punt Avui. Girona 03-11-2021, Pàgina 4\nEl Punt Avui. Nacional 03-11-2021, Pàgina 4


Memòria solidària 2020 de l'Hospital Sant Joan de Déu\nMemòria solidària 2020\nDescarrega la Memòria Solidària 2020\nMissatge del Dr. Manel Del Castillo\nKids Corona: entendre la COVID-19 en els infants i les embarassades\nGràcies a les donacions i a la col·laboració ciutadana, hem creat una plataforma d'accés obert en la qual els investigadors, els professionals de la salut i la ciutadania uneixen esforços per conèixer la incidència, l'afectació i la capacitat de transmissió de la COVID-19 en els infants i en les embarassades.\n226 iniciatives solidàries en benefici de l'Hospital\nLa pandèmia no els ho ha posat fàcil a les famílies, a les entitats i a les persones que organitzen accions solidàries per ajudar-nos. Malgrat la situació viscuda, al 2020 s'han dut a terme 226 iniciatives que han recaptat 1.185.000 euros per als projectes de l'Hospital. La força de la nostra comunitat ha estat més important que mai!\nProjecte Brain: investigar i tractar el cervell en desenvolupament\nContinuem impulsant, gràcies a les donacions, un projecte pioner a Europa que busca nous tractaments per a les malalties minoritàries pediàtriques amb afectació neurològica. Amb aquest objectiu hem creat la Unitat de Neuromodulació no invasiva, una teràpia molt prometedora per abordar aquestes malalties.\nUn tractament pioner per curar un càncer de retina\nEls nostres investigadors, juntament amb la companyia VCN Biosciences, han desenvolupat un virus oncolític pioner al món amb el qual hem aconseguit que el petit Fèlix superi un retinoblastoma i no es quedi totalment cec a conseqüència d'aquest càncer del desenvolupament.\nLa nova Unitat Oncològica Pediàtrica Integrativa\nL'acupuntura i la nutrició oncològica són dos dels principals tractaments complementaris que aquesta unitat pionera a Espanya ofereix als infants i als adolescents amb càncer. Amb ells, els pacients redueixen el dolor i l'ansietat i disminueixen les toxicitats del tractament.\nLa Gala Inseparables, l'Hospital també es reinventa amb un acte virtual\nMés de 3.000 persones de 14 països vam sopar més juntes que mai a la gala virtual que vam organitzar. Vam gaudir a casa d'actuacions musicals i missatges d'afecte, mentre presentàvem alguns dels projectes nous de Sant Joan de Déu. Entre tots vam aconseguir 86.586 euros!\nEls nostres investigadors han descobert, en col·laboració amb el Centre de Regulació Genòmica (CRG), un gen crític per al desenvolupament del sarcoma d'Ewing, un tipus de càncer que es presenta en els ossos i teixits tous. Aquest descobriment obre la porta al desenvolupament de noves estratègies terapèutiques.\nUna placenta artificial per als prematurs extrems\nHem presentat un projecte únic a Europa: construir una placenta artificial que permeti mantenir al nounat en un entorn semblant a l'úter matern. Amb ella, podrem augmentar la supervivència dels prematurs extrems i minimitzar les seqüeles neurològiques que pateixen molts d'ells.\n'Les cares de la vulnerabilitat' en temps de pandèmia\nL'Obra Social Sant Joan de Déu ha cuidat i acompanyat les persones que més ho necessiten des de l'inici de la pandèmia, i ha estat alhora un altaveu de la seva realitat i de la seva vulnerabilitat. Amb aquests objectius ha llançat aquesta campanya de sensibilització tan necessària.\nEls projectes finançats amb donacions\nPallassos, gossos, música, art, voluntaris...Tot preparat perquè els nostres pacients afrontin l'hospitalització de manera positiva.\nCurar els nostres pacients, però també cuidar-los i atendre'ls en totes les seves necessitats emocionals, socials i de benestar.\nAjudes econòmiques i en allotjament, acompanyament emocional i accés a la informació. Les famílies també són importants per a nosaltres.\nEspais confortables i amb la tecnologia d'última generació per oferir la medicina més avançada.\nLes donacions ens permeten investigar, l'única manera de curar els nostres petits valents i oferir-los els millors tractaments.\nEstem compromesos amb el dret a la salut i amb l'atenció de tots els infants, independentment del país on visquin.\nDavant l'adversitat de la pandèmia, la solidaritat i la unió de les forces ha estat la clau. Des de la Fundació Profesor Uría hem volgut també donar suport als nostres amics de l'Hospital Sant Joan de Déu Barcelona, el treball del qual continuem admirant i agraint.\nEnguany ens hem hagut de reinventar per continuar impulsant la recerca del càncer infantil. Ho hem aconseguit amb unes iniciatives que perduraran en el temps. Continuarem donant la volta a la “Lluna Plena” per tots els nostres petits valents.\nXavier i Estela, pares del Pol Lahoz (1992-2012).\nCom a mestre forner, i gràcies a les noves tecnologies que durant el confinament he après a potenciar, ens hem reinventat creant una comunitat molt solidària de seguidors per continuar ajudant els petits valents de l'Hospital Sant Joan de Déu Barcelona.\nDaniel Jordà, impulsor d'iniciatives solidàries.\nDavant la dificultat de captar fons amb els esdeveniments i activitats que fins ara organitzàvem, hem afrontat el repte de trobar vies de finançament noves, potenciant la RSC de petites i mitjanes empreses. I hem pogut continuar donant suport a la recerca del càncer infantil.\nMaite Lázaro, Marta Azpitarte i Alberto Pascual, patrons de la Fundació Neuroblastoma.\nQuan fas la formació de voluntariat, reps informació per ajudar, actuar i poder reaccionar davant les diverses situacions possibles, però ningú t'explica tot el que arribaràs a rebre. Respecte, afecte i agraïment de tantes famílies, que moltes vegades arriben a aclaparar-te. Formar part del projecte de l'Hospital Sant Joan de Déu és un veritable privilegi.\nVirginia Tarragona, voluntària de la Botigueta Solidària\nDes d’Optica & Audiologia Universitària portem 6 anys col·laborant amb l’Hospital Sant Joan de Déu. És tot un orgull posar el nostre granet de sorra per tal d’ajudar a millorar la qualitat de vida dels infants i dels pares.\nMiquel Magrinyà, director Recursos Humans\nEl treball de l'Hospital Sant Joan de Déu sempre ha estat per a T-Systems una doble referència, per la seva vocació de servei a la societat i per l'excel·lent gestió dels seus projectes. Per això estem orgullosos d'haver col·laborat amb iniciatives com #Paralosvalientes o Kids Corona, a través d'iniciatives de micromecenatge o de matchfunding, que ens han servit per fomentar la solidaritat interna en temps difícils. Continuarem col·laborant amb ells i aprenent en el futur.\nMentre un sol nen amb càncer ens necessiti, aquí estarem, intentant ajudar.\nXifres més rellevants de 2020\nGràcies a totes les empreses i fundacions\nPerquè el vostre compromís amb la infància més vulnerable ens ajuda a atendre més bé els nostres petits valents.\nPerquè la vostra implicació, especialment amb la recerca de les malalties dels vostres fills i filles, és la que ens impulsa a continuar avançant.\nGràcies a totes les persones compromeses\nPerquè la vostra generositat ens demostra que els infants que lluiten contra malalties greus són importants per a la nostra societat.\nEls nostres donants, una injecció d'energia en un 2020 difícil\nVolem agrair a les famílies, els voluntaris, les empreses, les fundacions, les associacions i les diverses entitats que ens heu donat suport en un any tan complicat com aquest 2020. Per a nosaltres i els nostres petits valents, tots sou igual de valuosos i importants, i, encara que no puguem esmentar-vos a tots en aquest espai, us estem agraïts eternament.\nCONEIX ELS NOSTRES DONANTS\nVols continuar donant-nos suport?\nSi vols ajudar-nos a donar continuïtat a tots aquests projectes, i a molts més, pots fer una donació de forma molt senzilla.\nLa teva aportació tindrà els avantatges fiscals de les entitats sense afany de lucre descrites a la Llei de Mecenatge 49/2002 .\nMemòries solidàries d'anys anteriors


La banda de la FCSM & la Ginesta, amb el duo Marta & Gregori, porten al Molar 'Del cap ençà' - Tornaveu\nLa banda i el duo integrat per Marc Sendra i Joan Farnós es complementen en una proposta que compta amb una llarga trajectòria\nDijous, 13 d'agost de 2020 10:30h\nLa Banda La Ginesta de Ginestar i Marta & Gregori en un concert recent\nLa Banda i Escola La Ginesta de Ginestar presenten dissabte 15 d'agost a les 20.30h la versió per a banda de l'espectacle del duo de cantautors ebrencs que interpreten cançons de les últimes dècades de la música en català: de Llach a Serrat, Sisa, la Trinca, el pop de Sau o Sopa de cabra, fins als Manel.\nEl concert presenta les versions arranjades de cançons com Paraules d'amor (Serrat), L'Estaca (Llach), Qualsevol nit pot sortir el sol (Sisa), o èxits més recents: L'Empordà dels Sopa de cabra, Boig per tu de Sau o Al Mar dels Manel, entre d'altres. "És un repertori que ens el coneixem bé, i hem incorporat noves cançons que han agradat molt al públic", explica Jacint Gisbert, director de la Banda i Escola de Música La Ginesta.\nGisbert es refereix a un bloc dedicat a cançons populars de les Terres de l'Ebre amb cançons com Lo meu riu de Joan Rovira, Lo carrilet de la cava, popularitzada per Quico el Célio, el Noi i el Mut de Ferreries, una cançó del grup Xeic!, o la versió en català del Resistiré del Dúo Dinámico, erigit en himne motivador en la crisi de la Covid-19.\nAbans del concert del dia 15 d'agost al Molar (Priorat), l'espectacle Del cap ençà durà, un dia abans, el 14 d'agost, la banda de la FCSM & La Ginesta i Marc Sendra i Joan Farnós, és a dir, Marta & Gregori, a La Riba (Alt Camp), en un concert a les 22h.\nBanda La Ginesta\nJoan Castelló i Aràndiga Músic valencià\n“Tot allò que puga fer sonar amb les mans és benvingut”\nLes bandes catalanes demanen incloure el personal de les escoles de música i dansa en la vacunació contra la Covid-19\nLa Federació Catalana de Societats Musicals ha sol·licitat a la consellera de Salut actualitzar l’estratègia de vacunació


Muntanyenc: Vall d'en Bas a la paret del Gneis del Gra de Fajol\nVall d'en Bas a la paret del Gneis del Gra de Fajol\nEl passat 26 de juny, amb el Manyo i l'Anna, ens acostem fins a Ull de Ter amb la intenció de tastar la famosa paret del Gneis. L'objectiu, la via Vall d'en Bas, que la del costat se'ns escapa una mica...\nAmb la bona ressenya de dalt aconseguim arribar bé a peu de via. Una aproximació poc clara, però molt lògica, que fa una gran diagonal fins al collet lateral on ens apareix el Balandrau al davant (a sota), i des d'on cal baixar seguint un filó d'ofites fins que podem saltar a la base da la paret.\nSom tres i la via fa cinc llargs. Després d'una llarga deliberació ens adjudiquem els llargs i a mi em toquen el primer i el quart.\nQuan engego, el dia és una mica núvol, amb algunes boires juganeres que impedeixen que passem massa calor i que ens donen una lluminositat especial a les fotos.\nAquest primer llarg ens serveix per veure que la paret no s'assembla de res a la Dent d'Orlú! L'adherència és força absent perquè pujarem tota l'estona per la superfície d'estratificació que està recoberta per una capa de quars molt poc adherent.\nEl segon manté la tònica amb un pas més complicat que en l'anterior, però es deixa pujar molt bé.\nSegurament el llarg més difícil és el tercer, amb un tram de 6a molt fi, però que està ben assegurat. Aquí ja hem anat trobant el què d'aquesta roca tan peculiar.\nTorno a passar davant pel quart llarg, que comena amb un sostre més espectacular que difícil.\nI continua per una placa fissurada amb les assegurances molt separades que al principi fa una certa angúnia, però que finalment resulta prou agradable.\nFinalment, l'Anna tanca la via arribant al cim, i just després el dia s'obre. Tindrem una bonica baixada!!\nEnhorabona ! pensava que ja l'havies feta aquesta.\nNo hi havia estat mai aquí. I la veritat és que em va agradar molt el lloc i la via. Això si, l'aproximació és una excursió!!


Rellotge Montblanc 4810 Date Automatic\nRellotge de la col·lecció Montblanc 4810 com a tribut a la velocitat i el luxe dels viatges marítims a través d'oceà Atlàntic de començaments de s.XX. Expressa caràcter pur, sofisticat i la senzillesa clàssica d'un rellotge de tres agulles amb el complement d'una finestreta amb data. Un model que vesteix elegant esfera negra i agulles i índexs rodiados donant una presència imponent al canell.\n2.009,00 € (amb impostos) 2.870,00 €\nCaracterístiques: rellotge Montblanc 4810 Date Automatic\nAquest rellotge de la col·lecció Montblanc 4810, com un elegant tribut a la velocitat i el luxe dels viatges marítims a través de l'oceà Atlàntic de començament del segle XX, expressa un caràcter pur i sofisticat. Ostenta la senzillesa clàssica d'un rellotge de tres agulles, té indicació de l'hora central que només és completada amb una finestreta arquejada a les 6 en on un triangle blanc amb marc en platejat mostra la data actual. Sobre la finestreta de data, l'emblema Montblanc irradia un patró en forma d'estrella sobre tota l'esfera en un delicat gravat guilloché. Aquest model, que es presenta amb esfera negra amb agulles i índexs rodiados, confereix una presència imponent i determinada al canell. La llegibilitat òptima en la foscor està garantida pel revestiment de Super-luminova que llueixen les agulles Regat de les hores i els minuts en daurat rosa, de la mateixa manera que els índexs senars que envolten la minutería precisa. La corretja de pell de caiman negre ofereix un elegant contrast amb la caixa de 42 mm d'acer setinat.\nReserva de marxa: 38 hores aprox.\nFreqüència 28.800 Hz 26 joies\nEsfera guilloché negra amb índexs i nombres rodiados.\nCorona: sense enroscar, 1 junta tòrica, acer\nAgulles: Regat rodiadas lluminosas i agulles Baton rodiadas.\nDistància entre les banyes / sivella 20/22 mm\nAlçada 9.84 mm\nResistència a l'aigua 5 bar\nMaterial: Corretja de pell de caiman\nTancament: Sivella ardillon d'acer.