Retencions per sortir del país pel riu Runer i per entrar pel Baladrà - Altaveu el diari digital d'Andorra\nRetencions per sortir del país pel riu Runer i per entrar pel Baladrà\nUn volum important de vehicles estan baixant cap a la Seu d’Urgell, on aquest dissabte hi ha mercat, i també hi ha cues per arribar al Pas de la Casa, de prop d’un quilòmetre en tots dos casos\n13/06/2020 (10:30 CET)\nRetencions a prop de la frontera del riu Runer. Mobilitat\nLa frontera del riu Runer està registrant aquest dissabte al matí retencions importants per sortir del país en direcció a Catalunya. Les cues han començat poc després de les nou del matí i ara arriben fins uns metres abans de la rotonda de la depuradora. En total, poc menys d’un quilòmetre. També hi ha trànsit intens per entrar al Pas de la Casa i per sortir cap a França.\nLes complicacions de circulació, però, eren esperades. El fet que aquest sigui el primer dissabte en el qual es pot sortir d’Andorra en direcció a la regió sanitària de la Seu d’Urgell ha fet que es recuperi una escena que ja era habitual aquestes jornades. Abans de confinament, eren molts els andorrans i residents que baixaven a la Seu d’Urgell a comprar, especialment al mercat setmanal de la capital alturgellenca.\nLes retencions han començat cap a les nou del matí. De moment, abasten poc menys d’un quilòmetre. Els cotxes es comencen a aturar pocs metres abans de la rotonda de la depuradora. La previsió és que les cues s’allarguin durant bona part del matí.\nL’altra entrada al país també està registrant una important afluència de cotxes. L’RN-22 és l’escenari des de primera hora del matí de retencions. En aquest cas, també és aproximadament un quilòmetre de trànsit lent just abans del punt fronterer del Baladrà.\nFrontera efectivament oberta per anar a la Seu, a Puigcerdà o a Sort\nEl quart aposta pel ministeri de Medi Ambient i Agricultura per donar “ús públic” al Casamanya\nMas confia poder obrir abans de finals del 2023 la zona lúdica i el pàrquing del Bany de l’Ossa\nEl Superior redueix la pena a un condemnat per una sèrie de furts\nInsistència encoberta a la presó per fomentar torns de 24 hores\nEl Sabadell ‘desapareix’ d’Andorra\nQuatre dies d’aïllament per a les persones no vacunades que tinguin contacte amb un positiu\nSilvestre denuncia que “el Govern d’Andorra no està respectant els drets fonamentals”


Un gol matiner de Griezmann condemna l'Espanyol (1-0)\nL'Atlètic de Madrid va superar (1-0) l'Espanyol aquest diumenge amb un solitari gol de Griezmann als tres minuts del partit de la tretzena jornada de la Lliga BBVA disputat al Vicente Calderón, tres punts amb els quals mantenen la segona plaça i la persecució al líder FCBarcelona.\nVa advertir Diego Pablo Simeone de la importància de la identitat atlètica recuperada en els últims anys i en els últims partits on l'Atlètic deixa pocs caps per lligar. La intensitat i empenta d'inici, com davant el Betis o el Galatasaray en 'Champions', va tornar a donar els seus fruits amb el davanter francès recuperant el seu instint.\nLa disciplina blanc i vermella va manar en un xoc sense rival, amb un Espanyol sense idees ni capacitat de creació i zero xuts a porta. Els de Sergio González van donar un petit pas endavant a mitjans de la segona meitat amb els canvis, però el partit va morir fins i tot al camp visitant, amb bones ocasions per als locals d'augmentar el marcador.\nAquesta vegada amb Vietto d'inici, amb Jackson Martínez encara lesionat, i amb un centre del camp amb molt criteri de la mà de Óliver Torres, de nou els problemes amb el gol van ser el però atlètic. Encara que cinc partits seguits sense encaixar són un bon consol. La veritable mala notícia de l'Atleti va ser la lesió d'un dels seus pilars, el portuguès Tiago.\nDe fet, fins al contratemps del migcampista a la mitja hora, l'Atlètic va subjectar al seu rival amb insultant domini. El gran gol de Griezmann, ficant el peu en una bona assistència de Óliver, va posar de cara el partit per als lleons. La mobilitat de Koke, recuperant la seva millor versió, i el jove del planter, amb el gal endollat (ja el va fer dos als turcs entre setmana), va generar molts problemes a l'Espanyol.\nFicat en el seu camp, el quadre perico va tenir la seva primera ocasió amb els minuts de desconcert del rival i amb un menys durant la lesió de Tiago. Hernán Pérez es va enredar a l'àrea i no va aprofitar una bona opció de gol. L'Atlètic va gestionar amb criteri els minuts encara que amb la sortida Tiago al centre Asensio i Caicedo es van trobar més.\nA la segona meitat, l'Espanyol va trigar a decidir-se en anar a pel partit, amb Griezmann perdonant el segon local en l'inici. L'entrada de Gerard Moreno i Cañas va donar el vistiplau al conjunt català per buscar rascar alguna cosa del Calderón, però l'Atlètic no va perdre les maneres i va acabar fins i tot manant al partit des de l'entrada d'un debutant a la Lliga Thomas.\nGodín va estavellar una rematada al pal i Torres, que va entrar al tram final, va tenir el seu gol 100 com atlètic però no va poder celebrar-una nit més. Al final, els de Simeone van sumar la seva tercera victòria per 1-0 en Lliga de manera consecutiva però van donar un pas més en la solidesa que el caracteritza i li permet mantenir, encara que a quatre punts, el ritme amb el Barcelona.\nATLÈTIC DE MADRID: Oblak, Juanfran, Giménez, Godín, Filipe Luis, Tiago (Carrasco, min.57), Saúl, Koke, Óliver (Torres, min.75), Griezmann y Vietto (Thomas, min.57).


L’empresa lleidatana Imartec Energia rep el Premi d’ Excel·lència Energètica 2016 – Xarxa de Centres d'Empreses Innovadores de Lleida\nL’empresa lleidatana Imartec Energia rep el Premi d’ Excel·lència Energètica 2016\n9 març, 2016 | ceeilleida, xarxacei\nEl conseller d’Empresa i Coneixement, Jordi Baiget, va lliurar els Premis d’Excel·lència Energètica, convocats per la Generalitat de Catalunya, a través de l’Institut Català d’Energia (ICAEN), per reconèixer les empreses que han dut a terme projectes o actuacions remarcables en el camp de l’estalvi, l’eficiència energètica, el foment de les energies renovables i les noves tecnologies energètiques. D’un total de 56 projectes presentats en les diferents categories d’aquets premis, Imartec Energia ha rebut el guardó en la modalitat d’emprenedoria i ocupació. Aquesta companyia especialitzada en l’àmbit de la biomassa, ha desenvolupat un producte modular que inclou la sala de calderes i la sitja per a l’emmagatzematge de la biomassa que es pot instal·lar en 48 hores. Aquest sistema li ha permès crear 5 llocs de treball directes, i la firma actualment ja disposa de projectes nacionals i internacionals. Els Premis d’Excel·lència Energètica tenen com a objectiu contribuir a difondre la cultura de l’estalvi i l’eficiència energètica i el foment de les energies renovables a Catalunya, dos dels eixos fonamentals de la política energètica de la Generalitat. Sobre Imartec Energia Imartec Energia fundada a finals del 2011 per Isidre Alferez i Marc Saló, van iniciar la seva activitat al Ceeilleida i actualment estan instal·lats a l’Edifici Entrevies. La seva trajectòria empresarial situa la seva empresa com a candidata idònia per participar en el programa de creixement empresarial, de l’acceleradora Start-up Catalonia de la Generalitat gestionada conjuntament amb GLOBALleida amb el que ha obtingut un fantàstic resultat. Imartec és una empresa catalana, de capital privat, amb una alta especialització tecnològica i coneixement en termotècnia avançada sota les disciplines de vapor, aigua sobrecalentada, aigua calenta, oli tèrmic i aire calent; són integradors de tecnologia i està molt focalitzada en projectes d’estalvi en biomassa, sota un format de “claus en mà”. A dia d’avui ha implantat més de 180 equips que suposen un total 32.000 kWt. Avui, després d’un llarg procés de gestació i maduresa tècnica han elaborat un mòdul energètic BiomBox©, un gran pas endavant en solucions d’estalvi introduint la central de biomassa, no només com una sala de calderes externa sinó que també com un element decoratiu; solucionant així el principal taló d’Aquil·les de la biomassa, l’espai. Aquest mòdul energètic és ideal per sales de calderes i espais reduïts. Avui ja disposen de més de 50 unitats construïdes a nivell nacional i internacional, generant un impacte socioeconòmic molt interessant a territori, fomentant l’economia circular. La resta de premiats han estat: En la modalitat d’actuació o projecte en matèria d’estalvi i eficiència energètica, el guardó ha estat per a l’Autoritat Portuària de Tarragona. El guardó en la modalitat d’internacionalització ha estat per a l’empresa L.Solé, SA. especialitzada en la fabricació de calderes industrials per a l’aprofitament energètic de la biomassa, present a 45 països de 4 continents. En la categoria de sensibilització, s’ha atorgat el premi a l’empresa Habitat Futura, un grup de comunicació que s’ha especialitzat en l’àmbit de l’edificació sostenible. En la categoria d’àmbit local, s’ha distingit l’ajuntament d’Avià, aquest municipi del Berguedà ha iniciat un programa de millora energètica i ambiental que durant el 2015. En la categoria de renovació energètica d’edificis, que s’ha incorporat aquesta edició, s’ha guardonat l’arquitecte lleidatà Josep Bunyesc per la rehabilitació i ampliació del centre cívic Can Portabella, de Barcelona. El reconeixement a la trajectòria d’excel·lència energètica ha recaigut en l’empresa farmacèutica Alcón Cusí. El jurat ha valorat el programa d’estalvi energètic iniciat per l’empresa l’any 2008. Finalment, el jurat ha distingit amb una menció d’honor l’Hospital Sant Joan de Déu pel seu nou centre de dia. La construcció d’aquest equipament ha incorporat diferents tecnologies d’estalvi i eficiència energètica que permetran una reducció del consum de 9.000 MWh anuals, i permetrà estalviar l’emissió de 3.000 tones de CO2 cada any.


Pedro Martínez: «El partit ens deixa en una posició correcta per anar a Europa» - Regió7\n09·05·21 | 23:16\nL'entrenador del Baxi, Pedro Martínez, a part de tornar a destacar que acabaran la lliga sense haver perdut tres partits seguits, va declarar que «la victòria té bastant mèrit per com estem físicament. Jugàvem contra l'últim però no es rendeixen i hem patit molt per defensar-los. Hem d'estar contents per treure un partit que ens posa en una posició correcta per aspirar a la competició europea. Potser ja tenim la feina feta, tot i que no ho podem celebrar».\nTambé va parlar dels bases, dels quals va dir que «és un motiu de satisfacció haver tret endavant el partit amb nois tan joves, que són un mirall per a la resta de la base».\nEl jugador més destacat del partit, Yankuba Sima, va dir que «l'Acunsa és un rival incòmode i hem sabut estar junts tot el partit per mantenir opcions d'Europa. Intento aprofitar al màxim els minuts que em donen i estic orgullós de la meva feina».\nPer la seva banda, Marcelo Nicola va lamentar que «hem començat malament i llavors ens costa molt entrar al partit. Hem entrat al partit, però ens precipitem massa i ells són un equip expert que ens ha castigat».


Talkback: què és aquest programa i com deshabilitar-lo?\nMitjançant dispositius mòbils electrònics convencionals multifuncionals, la majoria no admet fins i tot quantes possibilitats té aquesta tècnica i el seu programari. Aquells que estiguin interessats en les capacitats de la seva tauleta o telèfon intel·ligent, tractant d'aprendre el màxim possible, segurament es trobaran a les aplicacions desconegudes, inclosa la pregunta: per què es necessita Talkback.\nTalkback: què és?\nMolts usuaris no saben què és Talkback per a Android, però ni tan sols s'adonen que l'aplicació és útil en molts casos en tots els telèfons intel·ligents o tauletes basats en el sistema operatiu Android. Aquesta utilitat està dissenyada principalment per a usuaris amb poca visió. L'aplicació acompanya les accions dels usuaris:\nsenyals de so;\nEl programa té el següent conjunt de funcions:\nLlegint text des de la pantalla.\nPossibilitat de triar veus per puntuar.\nUn so de so quan premeu una tecla.\nDescripció del que està passant a la pantalla.\nL'aplicació informa de què s'està veient en aquest moment.\nLa utilitat informa qui fa una trucada.\nQuan toqueu una carpeta a la pantalla, el programa us indicarà què serà activat.\nL'aplicació proporciona la possibilitat de controlar el dispositiu, agitar-lo, gesticular o combinar tecles de teclat.\nCom s'utilitza Talkback?\nL'aplicació Talkback, la seva configuració proporciona una instrucció detallada i comprensible, que és fàcil de seguir. Normalment, els usuaris aprenen ràpidament i usen amb èxit el programa. El més difícil és acostumar-se al fet que l'activació de qualsevol acció requereix que l'usuari premeu dues vegades un botó o una tecla, i treballar amb la pantalla tàctil s'ha de fer amb dos dits. Les característiques més útils i populars de la utilitat són:\nLa funció "Estudi tàctil", que pronuncia el nom de l'aplicació quan toca la drecera a la pantalla una vegada. Per iniciar l'aplicació seleccionada, torna a tocar-la de nou.\n"Agites per llegir". Aquesta és una oportunitat, agitant el dispositiu, per activar el dispositiu de lectura del text de veu des de la pantalla.\n"Parla símbols fonètics". Una característica útil que us permet reconèixer caràcters en un teclat virtual. Si toqueu la lletra al teclat, l'usuari escoltarà la paraula que comença.\nCom puc habilitar Talkback?\nUn cop activat el programa, incloent l'ús de la funció Quick Talkback, notificarà el so, la vibració i la veu dels esdeveniments i llegirà el text des de la pantalla del dispositiu. La primera vegada que necessiteu connectar auriculars al dispositiu. Llavors no podeu fer-ho canviant la configuració. Per iniciar el programa, amb dos dits, toqueu la pantalla de configuració i mantingueu-la premuda. El telèfon o la tauleta reconeixen aquesta ordre i activa el manual. Per activar la utilitat de la versió d'Android 4.0 a la pantalla de configuració, hauríeu de mostrar un rectangle tancat.\nCom desbloquejar Talkback?\nSi Talkback s'activa al dispositiu, podeu desbloquejar-lo de dues maneres. Per fer-ho, s'ha de mostrar dos dits a la pantalla des de baix i introduir el codi de desbloqueig, si escau. O bé, utilitzant consells d'àudio, cerqueu el botó de desbloqueig que es troba al mig de la part inferior de la pantalla i premeu-lo dues vegades.\nCom puc pausar Talkback?\nConfigurar TalkBack i les funcions d'aquesta utilitat us permeten suspendre el vostre funcionament. Podeu fer-ho obrint el menú contextual principal del programa i seleccionant "Pausa de ressenyes". Aquest element es troba a l'extrem superior esquerre del menú circular. Aleshores haureu de confirmar aquesta acció i, si cal, també podeu desmarcar la casella "Mostrar sempre aquesta advertència", que us permetrà pausar el programa immediatament.\nCom puc desactivar Talkback?\nPer a persones amb deficiències visuals i cegues, aquest programa és l'única manera d'utilitzar un dispositiu mòbil. Però si l'usuari amb visió normal activava la utilitat sense comprendre per què es necessita Talkback, experimentarà inconvenients i observarà la desacceleració del gadget. Per tant, la qüestió de com desactivar Talkback a Android està lluny d'estar inactiu. Molts sorprenen - Talkback quin tipus de programa és tan difícil d'eliminar. Però podeu fer-ho seguint les instruccions:\nfent clic a la icona "Configuració" dues vegades, introduïu la secció;\nobriu "Talkback" i activeu l'interruptor a "OFF";\nRespondre una pregunta: truca a quin tipus de programa és, alguns usuaris, fins i tot amb una visió perfecta, ho consideren convenient i l'utilitzen per als seus propis propòsits. Per exemple, aquesta és una útil utilitat per als conductors o per a aquells que no es poden distreure per alguna cosa del treball. Si sou persones que intenten ampliar els horitzons i obtenir oportunitats addicionals, heu de provar de treballar amb aquesta utilitat.\nCom posar una persona al lloc amb paraules intel·ligents?\nSeguretat a Internet: seguretat d'informació a Internet\nCom eliminar la tensió interna?\nCom retornar bona sort?\nQuè significa "persona tolerant"?\nCom aprendre a bromes?\nCom aprendre a parlar anglès?\nCom convèncer a una persona?\nCom restringir les seves emocions?\nCaracterístiques de l'estructura de l'úter\nBeneficis de les cebes\nFaldilla amb volants: models moderns i elegants per a totes les ocasions\nDemi Moore posa 715 dòlars per a una sessió d'acupuntura per al seu gos\nVictoria Beckham sobre les ulleres de sol: "Les porto, perquè amaguen les meves imperfeccions"\nCom desfer-se de les arrugues al front?\nCom enganxar papers de paret en una paret?\nCom tornar el seu marit a la família?\nMark Zuckerberg es va convertir en un pare i es va comprometre a donar el 99% de les accions de Facebook per millorar el món\nColor vermell ardent de cabell\nAletes de pollastre en aerogrill


L’eutanàsia com a problema | e-Cristians\nL’eutanàsia com a problema\nDe Josep Miró i Ardèvol, publicat a La Vanguardia el 29 d’octubre de 2018\nEl debat sobre l’eutanàsia s’ha d’abordar com el que és: un projecte de llei del govern. Es tracta de la discussió sobre una determinada política pública que només pot enfocar-se des del punt de vista dels béns comuns, i béns generals. Per aquest motiu no són vàlides les raons extretes de casos extrems que constitueixen interessos particulars.\nEl debat és aquest. És necessari i bo que l’estat legalitzi la mort autoinfligida o sol·licitada com un fi satisfactori? I la resposta és que matar legalment no pot ser la solució per abordar un problema humà, i menys amb una sanitat pública i una medicina tan avançada com la nostra. Donar a l’ésser humà la mateixa solució que a un animal per evitar el seu sofriment és el fracàs de l’estat. I això explica perquè malgrat dècades de campanyes, només regeix en cinc països. Holanda, Bèlgica, Luxemburg, Canadà i Colòmbia. Uns pocs països més accepten, o no penalitzen, el suïcidi assistit. El referèndum europeu, occidental i global és rotund: no.\nL’eutanàsia no té res a veure amb legislacions anomenades de voluntat anticipada, morir bé, i altres que protegeixen de l’acarnissament terapèutic, perllongar la vida innecessàriament, o, les que regeixen les atencions pal·liatives, el viure i morir sense dolor, perquè la resposta al sofriment són les cures pal·liatives i l’acompanyament, com ho és la construcció d’una societat més fraterna. Les atencions pal·liatives no allarguen artificialment la vida, de vegades més aviat el contrari com a efecte no perseguit. La seva finalitat és proporcionar qualitat de vida. Viure i morir bé. Sense patiment.\nL’eutanàsia com a política pública empeny a la mort dels més febles, els “inútils”. Sentir-se “sobrer”, una càrrega per a la família, incita socialment a morir quan hi ha una llei que dicta que això és bo. Condiciona la llibertat de triar fent pensar que aquella és una vida indigna de ser viscuda. “Què hi fas tu en aquest món!”.\nÉs una manifestació de desigualtat, com ho constata el vot contrari del Partit Comunista portuguès. A més ingressos menys eutanàsia, perquè els que en gaudeixen poden pagar-se un bon abordatge del dolor i del final, mentre que la seva existència legal margina les cures pal·liatives de les polítiques públiques, com succeeix a Bèlgica i Holanda, que posseeixen uns serveis pitjors que els catalans.\nL’eutanàsia és part del problema i no de la solució.\n12 Novembre: Taula rodona “L’educació afectiva i sexual en la infància”\nVia Crucis al Monestir de Pedralbes\nSessió de reflexió i diàleg: “El vot és una decisió personal, lliure i decisiva”\nDeclaració d’e-Cristians: A qui votar. Una reflexió des de la perspectiva cristiana\nEls bisbes parlen de la Setmana Santa en les seves cartes dominicals\nVídeo complert de la presentació de la revista “Temes d’avui”\nDesgràcies i derrotes, Notre Dame i l’eutanàsia. Què podem aprendre de tot això?\nPremis “Lluitadors per la Família”


Alliberant l'ànima : d’abril 2016\n[Adaptació d'un relat original de @plaerescrit, publicat amb el seu permís]\nMalgrat ser diumenge, es va llevar quan encara era fosc. Després d'unes setmanes de molta feina havia aconseguit dormir dotze hores d'una tirada. Va esmorzar mirant per la finestra. Era tan d'hora que la boira encara no s'havia aixecat. Tot i així, va decidir calçar-se les botes i anar a fer una passejada pel bosc.\nEn sortir de casa va notar que la temperatura era agradable, malgrat la intensa boira. Es va endinsar al bosc sense destí, seguint un rumb inconscientment. Va arribar fins al vell roure on tantes estones havia passat acompanyat d'un bon llibre. La boira era tan espessa que no aconseguia veure el tronc a un metre de distància. Tot caminant, va decidir arribar-se fins el riu. Era a prop i de seguida va sentir la remor de l'aigua. Va quedar-se quiet, escoltant. Li va semblar que aquell matí el riu sonava diferent, més musical. Una melodia acompanyava la remor del riu. S’hi va apropar i la melodia li va arribar més clara. De sobte, un dolç perfum a fruites li va despertar els sentits.\nLi va semblar intuir una silueta. Estava segur que la vista l'enganyava, però va avançar un parell de passes més. El perfum i la melodia li arribaven nítidament. Amb el cor accelerat, va decidir allargar la mà. La respiració se li va tallar quan els seus dits van acariciar una pell deliciosament suau. La melodia es va interrompre i va maleir haver trencat aquell moment màgic. Va tancar els ulls i amb un delicat moviment de la mà va començar a acariciar aquella pell nua i sedosa. Tal com desitjava, la dolça melodia va tornar a embolcallar aquell dolç moment.\nVa gosar fer una passa més i va acariciar amb les dues mans. Ara n'estava segur. Era l'esquena d'una noia, de pell suau com el vellut. Li va semblar que la sentia tremolar i s'hi va acostar més, recolzant aquella esquena invisible contra el seu cos i rodejant-la per la cintura. Un cabell delicadament perfumat li va fer pessigolles al nas. El va apartar una mica i va anar a trobar l'origen d'aquell perfum encisador. El va localitzar en un coll lleugerament inclinat i receptiu. El va olorar, extasiat, durant uns segons en els quals li va semblar que el món s'havia aturat. Quan finalment els seus llavis van fregar aquella pell fina, la melodia es va transformar en un subtil gemec. La seva boca va començar a recórrer el coll lenta però imparablement. Dins el pit li bategava amb força el desig de trobar aquells llavis que la boira ni tan sols li permetia intuir.\nEmbriagat pel plaer, s'hi anà acostant. El primer que li va arribar va ser un alè dolç i càlid. El sentia anar i venir, fregant els seus llavis, com les onades del mar. De sobte, un desig gairebé animal el va envair. La seva boca desesperada va buscar aquells llavis. Només fregar-se, les llengües es van buscar amb una fam salvatge. Es fregaven i es retorçaven, descobrint-se, assaborint-se. La va agafar suaument dels cabells per tal que li oferís millor la seva boca.\nCom llegint-li el pensament, ella va fer arribar una delicada mà fins el seu sexe. La va rebre excitat, dur i roent. En sentir aquella suau pressió li va gemegar a la boca. La noia es va deixar anar dels seus braços i va fer la volta, traient-li la samarreta amb un lleuger moviment. La tenia a un pam però la boira no li permetia veure-li la cara.\nUns segons després, va sentir els hàbils moviments d'una llengua estimulant un dels seus mugrons. El plaer era tan intens que no se'n va adonar: ella li havia baixat els pantalons a l'alçada dels turmells. Va tornar en si quan va sentir un petó delicat a la punta del sexe. Les cames li van tremolar. Estava convençut que cauria quan, aquella boca que encara no havia vist, va engolir el seu sexe, sencer, de cop. El gemec va ser tan intens que potser va ser més un crit que un gemec. Sentia el seu sexe créixer dins aquella boca que sabia molt bé el que es feia.\nQuan es va sentir excitat com mai, la boca abandonà el sexe per anar a retrobar-se amb els llavis. Va ser llavors quan va sentir la primera i única paraula pronunciada per la noia de la boira:\nEl va agafar de la mà i el va portar al peu del vell roure imponent. Ella va recolzar l'esquena sobre el tronc i es va oferir, oberta i humida. Ell es va apropar i no la va fer esperar. Centímetre a centímetre, la noia de la boira va notar com aquell sexe dur, aquella polla roent que ella mateixa havia excitat amb la seva boca, la penetrava ben endins. Un cop es va sentir ben lubricat, va començar a envestir-la de forma potent i regular, arrencant-li un crit de plaer amb cada moviment. Els gemecs de la noia anaven pujant d'intensitat, i ell va saber que estava a punt de regalar-li el primer orgasme. Va augmentar el ritme, sentint com ella li clavava les ungles a l'esquena. Finalment, la noia de la boira es va deixar anar. Va notar cada contracció d'ella al seu sexe i això el va excitar encara més.\nLa va col·locar de quatre grapes a terra i la va tornar a penetrar, muntant-la amb la fúria d'un animal en zel. Ja no hi havia res més al món que aquell plaer foll. Cada cop que la noia de la boira s'escorria, els instints d'ell bategaven amb més força. Les envestides eren brutals. Sabia que l'estava follant d'una manera salvatge, però no podia parar. Sentia les esquitxades del sexe d'ella regalimant-li per les cuixes.\nDe sobte, després d'un orgasme especialment intens, ella es va esfondrar. S'havia quedat buida i les extremitats ja no l'aguantaven. Es va estirar al costat d'ella, esgotat, i va notar que la seva boca buscava fer-lo acabar. L’excitació era tan forta que es va entregar. No va voler resistir més; un potent raig de semen va omplir la boca entre gemecs i crits de plaer. No tenia cap dubte que aquell era el moment de plaer més sublim de la seva vida. Un plaer tan immens que dubtava poder repetir-lo. Entre la boira, va allargar la mà. Volia tocar-la, sentir la seva pell, abraçar-la amb força. Però ella ja no hi era. S'havia esvaït amb la boira. Estirat a l'herba, totalment nu i amb el sexe encara palpitant, va dubtar si tot aquell plaer havia estat real.\nSetmanes més tard, passejava per la plaça del mercat. Cada diumenge al matí recordava la noia de la boira, el seu somni més intens. Va decidir tornar a casa. Pel camí es va creuar amb una munió de gent que venia del carrer Major. De sobte, una fiblada el va travessar de cap a peus. Aquella dolça olor, que mai oblidaria, va tornar a acariciar-li el nas. Va ser incapaç d'endevinar qui podia ser entre aquell riu de gent, però per fi sabia que la noia de la boira era real.\nI l’acabaria trobant.\nPublicat per Alliberant l'ànima a 17:16 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: boira, bosc, carícies, olor, riu, sexe oral


A causa de la disminució d'espècies d'aus, la banda sonora de la natura generada pels ocells és cada cop més simple i poc heterogènia. - Món Sostenible\nGràcies a iniciatives de ciència ciutadana i el treball científic d'un equip internacional, es reconstrueixen per primera vegada a gran escala els paisatges sonors creats per les aus en més de 200.000 llocs els darrers 25 anys. El treball desenvolupa una tècnica nova que combina dades de seguiment d'aus obtingudes mitjançant observacions de ciència ciutadana, amb enregistraments d'espècies individuals a l'aire lliure\nPer reconstruir els paisatges sonors de més de 200.000 llocs els darrers 25 anys, un equip internacional d'investigadors ha desenvolupat una nova tècnica que combina dades de seguiment d'aus obtingudes mitjançant observacions de ciència ciutadana, amb enregistraments d'espècies individuals a l'aire lliure. El treball contempla ubicacions a Europa i Amèrica del Nord i està dirigit per Simon Butler, de la Universitat d'East Anglia (Gran Bretanya). L'estudi busca suplir la manca de registres sonors històrics de la majoria de les ubicacions, per la qual cosa calia desenvolupar un nou enfocament per resoldre'l. El resultat és l'article ‘Bird population declines and species turnover are changing the acoustic properties of spring soundscapes’ publicat avui a la revista Nature Communications.\nLluís Brotons, investigador del CSIC al CREAF, ha intervingut a l'estudi i atribueix la disminució generalitzada de la biodiversitat i intensitat sonora de les aus sobretot als canvis en la composició de les seves comunitats. "El resultat indica que, a causa de la disminució d'espècies d'aus, l'estructura acústica dels paisatges sonors naturals generada pels ocells és cada vegada més simple i poc heterogènia", afirma Brotons. Aquests resultats suggereixen que la banda sonora composada per la natura és cada vegada més silenciosa. D'acord amb el director de l'estudi, Simon Butler, "una de les vies fonamentals a través de les quals els éssers humans ens relacionem amb la natura està en declivi crònic, amb implicacions potencialment àmplies per a la salut i el benestar humans".\nAquest projecte dirigit per la universitat britànica ha comptat amb especialistes en ornitologia i científics de centres i instituts d'Àustria, Bèlgica, Dinamarca, Eslovènia, Espanya, Finlàndia, França, Holanda, Noruega, Polònia, Romania, Suïssa i Txèquia.\nReconstruir paisatges sonors\nPer reconstruir els paisatges sonors històrics, es combinen les dades dels recomptes anuals d'aus dels enclavaments de North American Breeding Bird Survey i Pan-European Common Bird Monitoring Scheme amb els enregistraments de més de 1.000 espècies de Xeno Canto, una base exhaustiva de dades en línia que posa a disposició el piular de cants i cant d'aus de tot el món.\nA continuació, s'han quantificat les característiques acústiques d'aquestes realitats sonores mitjançant quatre índexs dissenyats per mesurar la distribució de l'energia acústica mitjançant les freqüències i el temps. Aquests índexs es basen en la complexitat del cant i la varietat de les espècies que hi contribueixen, però quantifiquen la diversitat i la intensitat de cada paisatge sonor en conjunt.\nEls investigadors afirmen que la relació entre els canvis a l'estructura de les comunitats d'aus i les característiques del paisatge sonor resultant no és fàcil de predir. El primer autor de l'article explica que "atès que les persones sentim més que no pas veiem els ocells, és probable que la menor qualitat dels paisatges sonors naturals faci que notem més l'impacte de l'actual reducció de la població d'aus".\nCatriona Morrison, investigadora post doctoral de la Facultat de Ciències Biològiques de la UEA i responsable de les anàlisis, apunta que "en general, descobrim que els llocs que han experimentat un descens més gran en l'abundància total i/o en la riquesa d'espècies també mostren una reducció més gran de la diversitat i la intensitat acústica. Però l'estructura inicial de la comunitat i la complementarietat de les característiques de les piulades i els cants de les espècies també tenen un paper important al determinar com canvien els paisatges sonors".\nPer exemple, la pèrdua d'una espècie com la busquereta dels salzes, que entona un cant ric i intricat, probablement tingui un impacte més gran en la complexitat del paisatge sonor que la pèrdua d'una espècie de còrvid o gavina estrident. Això dependrà també de la quantitat de busqueretes de salze que hi hagi al lloc concret i de quines altres espècies hi siguin presents. En paraules de Catriona Morrison, "desgraciadament, estem vivint una crisi mediambiental global, i ara sabem que la disminució de la connexió entre les persones i la natura hi pot estar contribuint".\nA mesura que ens tornem col·lectivament més conscients del nostre entorn natural, també comencem a notar o a preocupar-nos de manera més determinant pel seu deteriorament. Estudis com el publicat avui a Nature Communications s'orienten a augmentar la consciència d'aquestes pèrdues de forma tangible i relacionable i demostrar el possible impacte en el benestar humà.\nDimarts, 5 de gener del 2021\nDimecres, 5 d'abril del 2017\nLa població hivernal d'ocells aquàtics al delta de l'Ebre ha estat un 20% inferior a la mitjana de l'última dècada\nDimarts, 15 de gener del 2013\nCens hivernal d'ocells aquàtics\nDissabte, 6 d'octubre del 2012\nCelebració del Dia Mundial dels Ocells\nDivendres, 8 de juliol del 2011\nEXPOSICIÓ ELS OCELLS DEL PARC DE LA SERRALDA LITORAL -TEIÀ - FINS EL 19 DE JULIOL


La Corona, en risc, per José Antonio Zarzalejos\nLa Corona, en risc\nEl Rei ha de fer un pas més i retirar l'ombra del seu pare per complet -estaria indicat l'autoexili- i, si fos el cas, facilitar que es depurin responsabilitats penals davant la Sala Segona del Suprem\nDiumenge, 15/03/2020 | Actualitzada 16/03/2020 - 10:35\nLa nota de la Casa del Rei difosa aquest diumenge llança greus acusacions al rei emèrit, comunica que Felip VI renuncia, per ell i per la seva filla la princesa d’Astúries, a l’herència de Joan Carles I, i dona compte que el cap d’Estat retira l’assignació anual al seu pare que arribava als 194.000 euros. Es tracta de la caiguda absoluta i irreversible de la reputació del rei emèrit, estranyament entossudit, per frivolitat i prepotència, a destrossar tots els actius que va reunir la seva gestió des de 1975 fins als primers anys d’aquest segle.\nEs va pensar –el primer, el seu fill– que l’abdicació del rei fundacional de la democràcia (juny del 2014) seria un tallafoc suficient per protegir la Corona del descrèdit en què l’havia deixat Joan Carles I a través d’un comportament personal, familiar i també financer, fora de qualsevol registre d’admissibilitat en l’exercici de la màxima magistratura de l’Estat. La implementació per Felip VI d’altres mesures (reduir la dimensió de la família reial i suprimir l’agenda pública del seu pare, entre d’altres) tractaven d’empetitir la llarga ombra de les conductes de l’emèrit que s’enllaçaven amb les del seu gendre i amb la tossuderia de la infanta Cristina que continua sense renunciar, per simbòlic que sigui, als drets successoris.\nLa nota de la Casa del Rei és punyent per a Joan Carles I, el compromet presumptament en responsabilitats penals i trenca la relació entre pare i fill, que en una institució familiar no és un assumpte menor. Però el que és essencial: un nombre important de diputats i senadors representen avui a les Corts Generals forces polítiques que qüestionen la monarquia parlamentària. Addueixen el seu caràcter no democràtic –cosa que és discutible perquè es va ratificar a la Constitució– i impugnen la seva funcionalitat. La Corona és una institució indefensa que depèn de l’ajuda i el suport social, institucional i polític. I no és del gust, en absolut, d’una gran part de l’esquerra, del nacionalisme i l’independentisme, que hi veu un llegat que el franquisme hauria dipositat en els intersticis del sistema.\nEl pacte constitucional de 1978 es va fonamentar en tres pilars: la monarquia parlamentària; la descentralització de l’Estat autonòmic (autogovern de les nacionalitats i regions) i en un ampli elenc de drets i llibertats. Efectivament, la Corona porta causa de la designació per Franco el 1969 de Joan Carles I com el seu successor en aplicació d’una llei ratificada el 1947. Però els mèrits de naturalesa democràtica de Joan Carles I i el seu fill Felip VI van afegir una legitimació d’exercici que el rei emèrit està destrossant amb una frivolitat extraordinària.\nLes mesures que ha pres el rei són estimables però no suficients per ancorar la Corona en l’imaginari col·lectiu espanyol. Ha de fer un pas més i retirar l’ombra del seu pare per complet –estaria indicat l’autoexili– i, si fos el cas, facilitar que es depurin responsabilitats penals davant la Sala Segona del Suprem. Aquest assumpte té un mal pal·liatiu i la Casa del Rei i el Govern hauran d’establir un pla de contingència si no volem que un element decisiu del model constitucional faci fallida. Perquè si ho fa, l’efecte serà sistèmic.


El nou 'Punt de Trobada' es preveu que obri a l'estiu i es contracta personal a Andorra i la Seu - Poble Andorrà\nEl nou ‘Punt de Trobada’ es preveu que obri a l’estiu i es contracta personal a Andorra i la Seu\nPyrénées ha ampliat més enllà dels extreballadors dels grans magatzems, dels quals més de 200 ja han fet la sol·licitud, les entrevistes per a la futura plantilla\nInterior del Punt de Trobada quan s'estava buidant. Foto: Fotograma ATV.\nEl centre comercial que s’ubicarà on se situava el Punt de Trobada està previst que s’obri a l’estiu, segons van confirmar diverses fonts properes al procés. Els treballs de reforma encara no han començat, però ja s’ha començat a preparar el material per a les obres. La previsió és que la reforma duri uns quatre mesos amb la voluntat d’obrir durant l’estiu, encara que no hi ha una data predeterminada perquè tant el ritme dels treballs com la situació per la pandèmia afectaran el calendari. És possible, segons les fonts, que inicialment no s’obri tot l’espai i que s’acabi fent d’una forma progressiva. Cal recordar que Carrefour ocuparà la planta baixa i en la primera està previst que es facin unes galeries comercials amb diferents establiments amb preferència per alguns dels noms comercials més importants d’Andorra.\nPyrénées ja ha entrevistat a unes dues-centes persones que havien treballat en l’antic centre comercial, encara que, segons les mateixes fonts, s’esperava que fossin més. El fet que s’haguessin d’esperar uns mesos per entrar a la nova feina hauria fet que més d’un 50% dels antics empleats no hagin presentat la sol·licitud. La prioritat de contractació, com ja es va anunciar, és, però per als extreballadors dels grans magatzems.\nS’ha ubicat un punt d’entrevistes a Pyrénees i es busquen també treballadors fronterers a la Seu d’Urgell perquè les necessitats inicials de personal es xifraven en més de quatre-centes persones. Davant d’aquesta realitat s’ha obert la porta a diferents vies per garantir que a l’estiu ja s’hagi pogut tancar la major part de la plantilla.\nEmbolic per la 'insubmissió' del Comú d'Escaldes en les proves d'ADN als gossos\nMe gustaría trabajar allí, mi número de tlf es 655932493 y soy de la seu de urgell.


Egipte s’indigna amb els EUA | Mosaic Oriental\nEgipte s’indigna amb els EUA\nEl Caire.-El govern egipci va reaccionar ahir amb una actitud desafiant davant l’anunci de Washington de cancel·lar part de la seva ajuda militar al país àrab. “La decisió és errònia pel seu contingut i el moment. Suscita dubtes sobre la disposició dels EUA de proporcionar un suport estratègic estable als programes de seguretat egipcis, enmig de les amenaces i desafiaments terroristes que afronta”, va afirmar en un comunicat públic Badr Abdel Atty, el portantveu del ministeri d’Afers Estrangers egipci.\nAmb la memòria del passat colonial britànic ben present, les pressions exteriors toquen la fibra de l’orgull nacional. “Egipte prendrà les seves decisions domèstiques independentment i sense pressions externes, treballant per garantir les seves necessitats vitals”, va afegir Abdel Atty. Segons alguns analistes àrabs, a curt termini, el perjudici que causarà la mesura és limitat, ja que l’Aràbia Saudita, aliat clau del govern egipci, s’ha compromès a compensar les retallades. No obstant, un deteriorament permanent de la cooperació militar podria comprometre la posició de lideratge regional de les Forces Armades del país.\nAquesta decisió d’Obama és el seu gest més contundent des d’el cop d’Estat que va deposar el president islamista Mohamed Mursi. En concret, Washington cancel·larà l’enviament previst a Egipte d’equipament militar, com míssils i caçabombarders F-16, així com també la transferència de prop de 200 milions d’euros a l’exèrcit egipci. En canvi, mantindrà intacte el finançament dels programes d’ajuda en l’àmibit en la lluita antiterrorista.\nEn principi, aquestes mesures són de tipus temporal, a l’espera que el govern egipci mostri un major respecte als Drets Humans i avenci en la transició cap a la democràcia. “Revisarem la decisió de forma periòdica i treballarem amb el govern interí per avançar cap una atmosfera sense violència”, va declarar ahir la portantveu del Departament d’Estat, Jen Psaki.\nDesprés del derrocament de Mursi, Obama es va negar a descriure la intervenció del exèrcit com un “cop d’Estat”, la qual cosa hauria implicat la cancel·lació automàtica de tota l’ajuda militar. La seva actitud va ser criticada per ser excessivament tova per part d’alguns pesos pesants del Senat, com John McCain.\n“La resposta anèmica de l’administració Obama és indicativa de l’ampla deriva estratègica dels EUA després de les revoltes àrabs”, sosté Shady Hamid, investigador de la influent fundació de la Brookings Institution, en un article. Hamid considera insuficient la recent decisió: “Em preocupa que el “tall” parcial és només per fer veure que fem alguna cosa sense realment aconseguir res. És una política exterior de gestos”.\nEgipte està considerat un soci estratègicament clau pels EUA a Orient Mitjà des de la signatura dels acords de pau de Camp David el 1980. No en va, el seu exèrcit rep anualment més de 1.000 milions d’euros, prop d’un terç del pressupost total que els EUA dediquen a ajuda militar a altres països (Israel se n’emporta prop d’un 60%).\nLa visió convencional dins els cercles diplomàtics és que aquests fons són necessaris per garantir el respecte dels acords de Camp David per part d’El Caire. Tanmateix, un assaig recent de la Brookings sosté que el manteniment de la pau amb Israel forma part dels interessos nacionals d’Egipte, i per tant, no depén realment de l’asistència financera. En part, la continuació de les generoses ajudes s’explicaria per la influència del poderós lobby de les companyies d’armament, beneficiades per la signatura de contractes astronòmics.\nEgipte atravessa una greu crisis política, i en els darrers mesos, les forces de seguretat han comès diverses massacres contra manifestacions islamistes. La darrera va tenir lloc diumenge, i es va cobrar la vida d’almenys 57 persones. Avui els Germans Musulmans han convocat noves mobilitzacions amb l’objectiu d’ocupar una plaça Tahrir fortificada per l’exèrcit, la qual cosa anticipa una nova jornada tensa.\nArticle publicat a l’ARA el dia 11-10-2013\nL'entrada va ser publicada el Uncategorized i etiquetada cop d'estat, Egipte, Germans Musulmans, islamisme, Mursi per valdano7. Guarda l'enllaç permanent.


“L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar” | Mar Vicente | castellgalí | Política | El Punt Avui\n“L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar” “L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar” “L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar” “L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar” + “L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar” E-mail\ncastellgalí - 16 octubre 2016 2.00 h\nALCALDE DE CASTELLGALÍ (PSC-CP)\n“L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar”\n“El desdoblament des de Manresa a Castellbell i el Vilar és necessari, imprescindible i urgent”\n“És desagradable, esperem tenir resposta aquest any, volem que hi hagi sentència d'una vegada per totes”\nL'alcalde de Castellgalí en una imatge d'aquesta setmana davant l'ajuntament. MAR VICENTE.\n“L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar” “L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar” “L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar” “L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar” “L'edifici polivalent serà l'obra estel·lar” E-mail\nCentrat en l'alcaldia\nGimeno és un dels alcaldes veterans del Bages. Fa 17 anys que és alcalde, i durant la seva trajectòria ha combinat l'alcaldia amb altres responsabilitats, com a president del Consell Comarcal i com a diputat al Parlament. Ara, però, està centrat en l'alcaldia de Castellgalí. És primer secretari del PSC al Bages, el Solsonès i el Berguedà.\nMar Vicente - castellgalí\nQuines són les prioritats\nHem d'acabar de consolidar molts serveis que en aquests darrers anys hem anat posant en funcionament. Hi ha alguns equipaments que hem de millorar, com la piscina municipal, que la vam inaugurar fa quatre anys i, d'alguna manera, hem mort d'èxit perquè hi ha molta afluència i hem de fer una ampliació. Ho tenim previst pel 2017. I el 2018 tenim lligat amb la Diputació de Barcelona un suport econòmic per tirar endavant un edifici polivalent gran, que faci d'espai per celebrar-hi festes i fer-hi activitats. Serà l'estrella del mandat.\nPer tant, la sala polivalent...\nTambé estem reivindicant la projecció turística del municipi. Estem fent el pla director turístic, amb el suport de la Diputació. Estem treballant en un pla estratègic pel Raval de la Fàbrica, un nucli de població a tocar de la carretera, per poder-lo millorar i endreçar. S'estan movent moltes coses en el tema turístic. Volem potenciar el camí ignasià, que compartim sobretot amb Manresa, i també el camí de Sant Jaume, i el nostre potencial de camins i senders. Tenim un patrimoni històric al qual volem donar valor. Demogràficament hem crescut molt en els darrers anys, i cal que aquesta gent nova, que estem contentíssims que hagin vingut a viure al nostre poble, tingui més sentiment de pertinença. Hem de potenciar la nostra història, el nostre passat.\nLes finances de l'Ajuntament estan sanejades?\nNo estan ni molt bé ni molt malament, però tenim un endeutament relativament baix. Però per tirar endavant els projectes no comptem només amb recursos propis sinó també d'altres administracions, com la Diputació. Com que encara estem en fase de liquidació del programa Viure al Poble, encara no ens podem presentar a nous projectes europeus, però quan sigui possible també ho farem. Amb la Diputació també arranjarem diversos camins rurals. Hem d'anar copsant les necessitats i les millores que calen als diferents nuclis de població.\nUn municipi amb set nuclis és difícil de gestionar?\nTenim set nuclis de població i pel nostre terme passen dues línies de tren, tenim dues carreteres, la C-55 i l'autopista Terrassa-Manresa, i els rius Cardener i Llobregat, que conflueixen al nostre terme. Tot això té un nivell de complexitat elevat per donar els serveis que calen als nuclis. Ho intentem fer. Fa uns quants anys que ho anem fent i la voluntat és seguir-ho fent.\nÉs un dels alcaldes amb més trajectòria? Es planteja donar relleu?\nSí, al juny va fer 17 anys. Però aquestes coses no es decideixen fins al període d'eleccions. Ara no és moment de decidir-ho. És allò de l'ara no toca. Als ajuntaments ens presentem cada quatre anys a un concurs d'oposició i, segons si hem estudiat o hem fet la feina, els veïns i veïnes ens posen més o menys nota. És a dir, ens renoven el contracte o no. Jo ho visc d'aquesta manera. Però falta molt, estan canviant molt les coses i fa un any i poc de l'inici de legislatura. Es decidirà en el seu moment.\nLa desviació de diners de l'extresorer segueix al jutjat?\nPer desgràcia, aquest tema no ha acabat. I dic per desgràcia perquè és més lent del que voldríem. Està al jutjat número 7 de Manresa, està en fase de diligències prèvies. Estan encara prenent declaracions. Esperem que hi hagi una sentència al més aviat possible. L'extresorer ha reconegut els fets i l'import davant el fiscal i la jutgessa. El Tribunal de Comptes també ha emès el seu informe, en què el declara a ell únic i exclusiu responsable. És una situació desagradable i esperem en el que queda d'any poder tenir respostes. El que volem és que hi hagi sentència d'una vegada per totes.\nQuè creu que cal fer a la C-55?\nLa meva postura és clara i l'estic dient des que sóc alcalde. Desdoblament sí, i, si es rescata l'autopista, benvingut. El desdoblament des de Manresa a Castellbell i el Vilar és necessari, imprescindible i urgent. No hi ha accidents greus, però com a contrapartida arribem amb molts embussos, amb molta lentitud de circulació, i les nostres empreses perden competitivitat. La gent del Bages sud, per anar a Manresa, amb un recorregut de 5 o 7 quilòmetres, hauríem de poder arribar en deu minuts, però et costa mitja hora arribar. Hi ha qui defensa que hem de rescatar l'autopista, i que està infrautilitzada. Jo també ho defenso. Però algú ens va hipotecar com a territori amb la concessió a Autema. I algú l'any 1999 ens va tornar a hipotecar, canviant les condicions a favor de la concessionària. Governi qui governi, ho té difícil per rescatar l'autopista, tingui recursos econòmics o no en tingui. Ho he dit en diferents consells d'alcaldes: arribarem al 2036, quan s'acaba la concessió, i seguirem pagant tots. A part, les bonificacions que s'han aplicat són insuficients, se n'ha informat malament, la gent no les utilitza. Se segueixen produint els embussos a la C-55 sense aconseguir traslladar trànsit a la C-16. Per tant, desdoblament immediat. I si no es pot fer tot de cop, que crec que sí, com a mínim començar-lo. Però no hi ha voluntat política. Però ens perdem en el debat intern a la comarca.\nCom veu la situació al seu partit?\nEn aquests moments diria que no hi ha cap partit que estigui gaire bé. Suposo que tots tenim la nostra part de culpa que hi hagi aquesta desafecció de la ciutadania vers la política. La sort que tenim aquí és que la política local és diferent i es valora l'equip, la persona, la feina. A altres nivells, la política és més convulsa i està tot més pensat sobre com fem caure l'adversari. De la situació interna al meu partit no en puc estar content ni orgullós. Sí que demano respecte pel que estem vivint, perquè en altres moments altres partits han viscut situacions desagradables. Tardarem més o menys, però estic segur que ho superarem. El PSC és el PSC i els companys del PSOE són el PSOE. El futur determinarà quina relació hem de tenir amb un germà. A les famílies de vegades passen coses, però sempre és la família. Veurem com s'esdevé tot.\nCreu que s'ha d'afavorir la investidura de Rajoy?\nEn absolut. La majoria dels electors del PSC i del PSOE a Catalunya no veuen bé aquest suport. No sóc partidari que el PSOE faciliti la investidura de Rajoy. Tot indica que anirà cap aquí, però no en sóc partidari. Estic absolutament d'acord amb la posició del PSC i espero que no es digui ara perquè toca dir-ho, sinó que es compleixi.\nQuè en pensa, del procés català?\nLa feina de l'alcalde és el dia a dia, resoldre problemes, donar resposta a la gent. Però el procés... bé, qui ho vulgui defensar que ho faci. Jo no ho faré. No desqualificaré, però que no em demanin que empenyi aquest carro perquè tinc la sensació que no ens porta enlloc. Vam crucificar un primer secretari del PSC perquè deia que calia una consulta legal, acordada i pactada. I ara és el que diu el president Puigdemont. Coincideixo que ha de ser així. Però no sé si se'n sortirà. Jo no vull la independència de Catalunya, bàsicament, perquè crec que perjudicaria més que beneficiaria els interessos dels catalans. Hem de tenir acord de finançament, més clares les competències, més reconegut el nostre paper, i amb això la majoria de catalans i catalanes se sentirien més còmodes que amb la independència. Crec objectivament que no ens aniria bé. Crec que és una estratègia política intel·ligentment plantejada per una força política i per això ara el president Puigdemont fa aquest dríbling. Ara no sap com sortir-se'n.\nEl Punt Avui. Catalunya Central 16-10-2016, Pàgina 24


cabrils gastronòmic: Jornades de la Maduixa a Cabrils\nJornades de la Maduixa a Cabrils\nEl Maresme és una de les grans hortes del país, ric en productes de la terra, com ho demostren les més de 50 jornades gastronòmiques que hi ha programades al llarg de l’any, testimoni de la riquesa i la varietat de la cultura culinària de la comarca. Alguns dels seus productes han adquirit bona fama, com ara els pèsols de la floreta i els garrofal, al voltant de Sant Andreu de Llavaneres, Caldes d’Estrac i Mataró; les maduixes de la Vallalta a la zona de Sant Cebrià de Vallalta, Sant Iscle de Vallalta, Sant Pol de Mar, Arenys de Munt i Canet de Mar; i les cireres d’en Roca d’Arenys de Munt (a la primavera); el tomàquet rosa del Maresme (a l’estiu); els calamars, les gambes, els escamarlans i les cloïsses d’Arenys de Mar; les mongetes o fesols del ganxet de Malgrat de Mar i Palafolls, i els bolets del Maresme (a la tardor).\nLa DO Alella és una vinya urbana, ubicada entre el mar i la muntanya. La varietat vinífera més característica és la pansa blanca. Els vins blancs, la producció majoritària, són el resultat de sumar les virtuts de diverses varietats de raïm. Per descobrir els secrets d’aquest vi excel·lent\nes pot visitar algun dels cellers existents. També es pot assistir a la Festa de la Verema, el mes de setembre, i a les Jornades Gastronòmiques del vi DO Alella, a la primavera.\nCal destacar l’existència de l’únic restaurant amb estrelles Michelin al Maresme: el Sant Pau, a Sant Pol de Mar, amb tres estrelles.\nPer a més informació descarregueu-vos la Guia del Maresme al mòbil:\nBluetooth, gratuït, apropant-vos a la seu del Consorci o a les oficines de Turisme del Maresme\nURL al mòbil http://maresme.batuin.mobi\nDe PC a mòbil, més informació de descàrrega segons el model de mòbil al web del Consorci www.costadebarcelonamaresme.cat\nPublicat per Cabrils Gastronòmic en 22:01\nEtiquetes: Jornades, Restaurants de Cabrils


Veeve - House Cleveland Avenue - Chiswick Londres Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Veeve - House Cleveland Avenue - Chiswick\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Shepherds Bush, House Cleveland Avenue - Chiswick és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl House Cleveland Avenue - Chiswick, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara TV satèl•lit/cable, nevera, forn microones, articles de tocador, renta vaixelles per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a House Cleveland Avenue - Chiswick.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Veeve - House Cleveland Avenue - Chiswick de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Castell de Querol - Turisme\nEl poble de Querol està dominat per les ruïnes del castell (documentat des del segle X), que encara imposen i donen una característica silueta a la població, l'any 1985 va ésser declarat Bé d'Interès Nacional. Encara que es desconeix la data de construcció se sap que a través d'una carta del rei Lotari es fa referència a l'any 988. També se sap que ho va ocupar Ansulf de Gurb a mitjan segle X.\nEn l'any 996 Sendred, fill de Ansulf, ho venien juntament amb els de Pinyana i Montagut a Hug de Cervelló, amb el qual dóna inici a la saga dels Cervelló, senyors de Querol. En 1194 Ramón Alemany rep del seu pare Gueray Alemany IV el castell per via testamentaria. Formà part de la baronia de la Llacuna i a l'any 1271 pertanyia al senyor de Montagut.\nL'any 1400 tant la població com el castell va sofrir saqueig i incendi. Aquesta saga manté el castell fins a 1528 que passa als Barberá i en 1597 als Saiol, fins a finals del segle XIX. Situat en el centre de la població en un petit turó conserva importants ruïnes doncs en 1835 va ser volat per un grup de liberals que lluitaven contra els defensors carlistes. L'any 1985 va ser declarat Bé d'Interès Nacional. A la part alta de la població i prop de la carretera.\nEls murs del recinte jussà encara mantenen prou alçada com per interpretar la seva planta, que té forma poligonal. La porta d'accés es troba en el sector més meridional, formada per un arc de mig punt adovellat. Del recinte sobirà es conserven dues grans torres. La torre més occidental té planta quadrada. Té tres pisos, arribant als 10 metres d'alçada, amb obertures en tots els murs. Està coronada amb merlets.\nTorre quadrada L'altra torre va perdre la façana nord. La seva planta és rectangular i encara es pot veure un fragment de la volta apuntada amb que es cobria el darrer pis. Com l'altra torre, també està coronada amb merlets.[Pujar ↑]\nCaracterístiques: En queden restes que permeten saber que el recinte tenia planta poligonal i porta d'accés al sector més meridional, formada per un arc de mig punt adovellat. Se'n conserven dues torres.\nÈpoca: El castell està documentat des del segle X.\nUsos: Residència nobiliaria i fortalesa.\nFets rellevants: Declarat Bé d'Interès Nacional l'any 1985\nValoració actual: Molt recomanat (basat en 2 opinions)


2006 desembre | offmàgia\nHome » Posts made in desembre, 2006\nPosted by Daniel on des 24, 2006 in Diari d'un mag | 1 comment\nUs he preparat aquesta postal nadalenca…\nFeta a mà per nosaltres, exclusiva, única…\nDir-vos que els protagonistes, els gossets de colors són de veritat i es van portar molt bé durant el rodatge d’aquest espot nadalenc.\nI quedeu-vos fins al final de la postal animada…, hi ha una sorpresa… el títol del nou espectacle que farem durant l’any que ve.\nFins passat Festes…, Tornaré a escriure el diumenge 14 de Gener…\nPosted by Daniel on des 18, 2006 in Diari d'un mag | Comentaris tancats a Paris Màgic\nLa setmana passada vàrem anar a Paris:\nLlumetes nadalenques, Tour Eiffel, Champs Elisée, Louvre, Orsay (fantàstic!), l’Orangerie (Monet al·lucinant…), Pompidou, Galeries Lafayette, Fauchon, … i visita a la millor tenda de màgia de la ciutat…\nPer l’àlbum us deixem una foto màgica al Louvre, entre la “Victoria de Samotracia” i la seva mà (que no es la meva) a la vitrina…\nI de regal, us hem gravat un ‘Divertimento’ màgic (de broma), al Palais Royal…\nPosted by Daniel on des 10, 2006 in Diari d'un mag | Comentaris tancats a off TV\nFa un any més o menys, vàrem fer un vídeo promocional, vàrem mesclar imatges dels espectacles amb imatges de màgia de carrer gravades expressament per l’ocasió.\nI ara després d’un any, en exclusiva per tots vosaltres els publiquem al web.\nEns hem inventat el concepte off TV, perquè sempre ens inventem conceptes, som així, no podem fer-hi més…, aquest apartat l’anirem alimentant amb els vídeos que vagin sorgint, de moment hi hem posat l’aparició a BTV i les 2 parts del vídeo promocional. Els vídeos estaran també simultàniament disponibles a aquesta TV global que és el youtube.\nI em fa molta il·lusió que ho pugueu veure tots vosaltres, direu que sempre em fa tot molta il·lusió i que tal com està el món ja està bé d’estar tant il·lusionat…!!!!\nI jo dic que la vida no tindria gràcia si no ens fessin il·lusió les coses.\nA més, com vàrem veure fa unes setmanes que en Woody Allen diu: “la màgia salvarà el món…” i si ho diu en Woody no el penso contradir!!!!\nNo m’enrotllo més, deixo que vegeu els vídeos.\nPosted by Daniel on des 3, 2006 in Diari d'un mag | Comentaris tancats a Arturo Brachetti: NO US EL PODEU PERDRE !!!!\nAhir vàrem anar a veure l’Arturo Brachetti al teatre Tívoli a Barcelona.\nNo us el podeu perdre:\n– Per l’escenografia espectacular. Hi ha una sorpresa (que no desvetllarem aquí) que deixa a tothom bocabadat (se sentien ‘hoooooooooooooo’s entre el públic)\n– Per la simpatia de l’Arturo. Pel seu carisma, per la seva personalitat…\n– És un espectacle únic, no heu vist mai res així.\n– Perquè serà difícil que el tornin a programar a la ciutat.\n– Sortireu del teatre feliços.\n– Desmitifica com ha de ser un espectacle de màgia (els mags haurien d’anar com a assignatura obligatòria a veure’l per replantejar-se coses).\n– Al meu entendre, caldria més promoció, escrivint això intento, humilment contribuir a que el conegueu…, per què potser així el tornaran a programar a la ciutat…\n– L’Arturo diu coses en català. Això indica que s’ha fet una adaptació ben pensada.\n– Perquè només incideixen, en moltes de les ressenyes dels diaris que he vist, que es transforma…, quan hi ha molt més, quan és un complet espectacle teatral on la màgia forma part de l’argument. Enfocat com a màgia al servei de la trama i no a l’inrevés.\n– Perquè ningú entén (ni volem saber-ho), com es transforma tant ràpid.\n– Perquè transformar-se és la essència de la màgia. (mireu el text que vaig escriure fa unes setmanes: aquí)\n– Perquè és espectacular,… ara estic recordant coses…, no només hi ha transformació en personatges, hi ha levitacions, arts tradicionals que no es veuen actualment, cinema, aparicions de coses “molt grans” a l’escenari.\n– És un espectacle màgic, un somni fet realitat.\nAixí doncs, aneu-hi. No us en penedireu. S’acaba el dia 10 de Desembre. I que consti que no em paguen per fer-ne tant bona crítica. Sóc sincer per què crec que s’ho val.\n– Brachetti a la Wikipedia\nHe recopilat per l’ocasió uns links que en parlen:\n– Entrevista feta per vilaweb.tv: http://www.vilaweb.tv/200611/arturo/\n– Diari ADN (molt completa): aquí\n– El periodico: aquí\n– Vídeo a cuatro\n– Guia del ocio\n– Una entrevista en francès\nConsulteu les entrades en oferta a atrapalo.com


Garden Home Seaview Prachuap Khiri Khan Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n21/3 M.9 T.Pongprasat, Wat Chinorasaram Worawihan, Prachuap Khiri Khan, Tailàndia, 77140 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Garden Home Seaview?\nMés informació sobre Garden Home Seaview\nOferint allotjaments de qualitat al els paisatges, les platges, l'oci familiar districte de Prachuap Khiri Khan, Garden Home Seaview és una selecció popular tant per oci com per negoci. A només del centre de la ciutat, la localització estratègica de l'hotel garanteix que els seus clients puguin accedir fàcil i ràpidament als punts d'interès locals. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Garden Home Seaview, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'hotel compta amb 5 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa, insonorització. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Garden Home Seaview és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Prachuap Khiri Khan.


Ruta del maqui d'Alcanar, Joan Bta. Fabregat Matamoros (Caradesena)\nDiumenge 11 de desembre, a les 11:00 h, ens trobarem a la Replaceta de la Carta de poblament d'Alcanar (encreuament del Carrer del Camp i Carrer Bon Matí). Allà iniciarem la "Ruta del maqui d'Alcanar, Joan Bta. Fabregat Matamoros (Caradesena)". Aquesta ruta la guiarà Joan Bta. Beltran, bon coneixedor de la vida i la història militant d'aquest maqui canareu. Recorrerem diferents espais del poble i dels voltants per explicar la història d'aquest maqui canareu.\nLa ruta no té cap dificultat ni exigència tècnica, això sí, s'aconsella venir ben calçat i, si cal, amb una botelleta d'aigua. Fins diumenge!\nEsdeveniment al Facebook: https://www.facebook.com/events/729222537242917/\nDivendres 21 de març a les 20:00 h als Serveis Agraris d'Alcanar, xarrarem sobre el pla de conca aprovat pel govern del PP fa unes setmanes. Així, hem convidat a Susanna Abella, membre de la PDE (Plataforma en Defensa de l'Ebre) i Dani Forcadell, arrossaire del Delta. Ells dos mos explicaran el nou atac al riu Ebre i al Delta, quins impactes tindrà això sobre el riu i els seus cabals i també les conseqüències que se'n poden derivar sobre el cultiu al Delta, justament en un moment en què lo caragol mançana està tenint un impacte molt important als arrossals.\nEsdeveniment al Facebook: https://www.facebook.com/events/1413689355556191\nPresentació de la "Guia per a vestir-se sense treball esclau"\nQuina estratègia tenen les grans marques de roba comercials? Quin tipus d'activitat econòmica fa que Amancio Ortega, fundador d’Inditex, i Isak Andic Ermay, fundador de Mango, estiguin entre les 10 grans fortunes de l’Estat espanyol?\nLa "Guia per a vestir sense treball esclau" vol donar resposta a les inquietuds de les persones que es pregunten què s’amaga darrere de les etiquetes de les seves peces de roba. La publicació fa una anàlisi de la situació dels drets laborals a la indústria global de la confecció i també mostra una llista d'iniciatives que ens confirmen que sí que existeixen altres formes de produir i de consumir roba.\nEl seu autor, Albert Sales, presentarà el llibre a Alcanar i debatrà amb totes les persones que participin a l'acte.\n* Albert Sales és sociòleg i politòleg, professor a la UPF i la UdG i membre de la campanya Roba Neta.\nDissabte 1 de febrer a les 12:00 h, a l'edifici de Serveis Agraris d'Alcanar.\nMés informació al blog d’Albert Sales http://albertsales.wordpress.com/ i al de la Campanya Roba Neta http://robaneta.wordpress.com/\nEsdeveniment al Facebook: https://www.facebook.com/events/279064885575744/?source=1\n5è aniversari del Casal Aixumara\nL'any 2008 va començar el camí del Casal Aixumara, aquest any fem el nostre cinquè any teixint alternatives. I volem celebrar-ho amb tots vatros amb una tarda-nit ben intensa:\n19:30h Presentació del documental "Llavors de llibertat. Cala i la generació oblidada" amb el codirector Josep Sabaté, a la Cisterna del Vall.\n21:00h Sopar popular.\n22:00h Correbars amb la xaranga "No mos aclarim" des de la Cisterna del Vall al Bar Moreno, La Volta i La Cafe.\n24:00h Festa al Cuc Sonat amb el punxadiscos DJ Xibeka.\nIMPORTANT: els tiquets s'han d'adquirir al Bar Moreno, La Cafe i La Volta. Preu: 8€ (inclou sopar i correbars).\nCrònica de la 3a Festa Estellés a Alcanar\n3a Festa Estellés a les Terres de l'Ebre i del Sénia\nA les 21:30 hores, amb molta puntualitat, el Remei d’Alcanar començava a omplir-se de gent. Gent de moltes edats, jóvens que per primera vegada s’atansaven a la Festa del poeta de Burjassot, cares conegudes del món cultural del nostre territori i també assidus a les Festes Estellés anteriors de Campredó, al 2011, i d'Ulldecona, al 2012. Molta gent d’Alcanar, també d’Ulldecona, Vinaròs, Benicarló, Amposta o Campredó fins arribar a gairebé seixanta persones. Un èxit participatiu que mostra l’interès que desperta Vicent Andrés Estellés arreu del país.\nLa Festa Estellés d’enguany estava emmarcada en el Correllengua 2013 al nostre municipi. Era també el punt d’inici de les celebracions del cinquè aniversari de “Lo Casal Aixumara”, que s’allargaran durant la propera tardor i primavera. Vam començar l’acte donant la benvinguda als participants. Tot seguit, el regidor de Cultura de l’Ajuntament d’Alcanar, Alfons Montserrat, va dur a terme una breu intervenció i Emigdi Subirats va presentar la biografia d’Estellés. A continuació, i a mesura que els plats anaven omplint la taula, els participants van anar recitant poemes i fragments de l'obra del poeta com: l’Ofici, El Vi, Assumiràs la veu d’un poble, Testament mural… Aquests textos i molts d’altres van sonar en el meravellós entorn que ens oferia l’Ermita del Remei d’Alcanar.\nDes del Casal Aixumara valorem molt positivament l’acte, tant el desenvolupament com la participació, la qual cosa ens dóna molta força per continuar treballant pel nostre país i la nostra cultura. Esperem que la Festa Estellés torne a Alcanar i que mentrestant puguem seguir celebrant, entre altres, actes culturals.\nAlcanar, 17 de setembre del 2013\nRuta del maqui d'Alcanar, Joan Bta. Fabregat Matam...


.: de gener 2020\nNo és lícit oblidar, no és lícit callar. Si nosaltres callem, qui parlarà? .Primo Levi\nEl règim alemany del nacional socialisme va perseguir amb extrema duresa a homosexuals i transsexuals alemanys (aris) d'Alemanya i les zones ocupades. El 27 de gener de 1945, les tropes russes entraven a Auschwitz, fa 75 anys. Avui de nou la intolerància i l'odi tornen a sorgir, en forma de silenci, negació o atacs a la diversitat sexual i de gènere. La diferència de nou estar al punt de mira en un món on tots som alhora iguals i diferents.\nA diferència d'altres grups represaliats la persecució a homosexuals i transsexuals es va iniciar immediatament després de l'arribada del nazisme al poder.\nEl triangle rosa era el distintiu que a la solapa i en un camal de pantalons havien de portar tots els homosexuals en l'Alemanya de Hitler. . Entre 250.000 i 600.000 persones per ser homosexuals o tenir relacions sexuals amb altres homes van ser represaliats o deportats a camps de concentració, allà eren considerats l'escòria de l'escòria. Les xifres encara avui es desconeixen.\nPallisses, castracions, treballs forçats, injeccions mortals amb morfina, lobotomies eren la pràctica comuna. Els més joves se'ls feia servir com a cobais. Els suïcidis eren nombrosos, el percentatge va ser el més alt després de la comunitat jueva, es xifra per sobre del 60%. Molts van ser enviats a primera línia de foc com "carn de canó",\nLa majoria de supervivents dels camps d'extermini nazi van tenir un reconeixement públic i la consideració de víctimes. Els homosexuals no se'ls va reconèixer com a víctimes. Totes les lleis contaminades pel règim de Hitler van ser eliminades, excepte el cèlebre article 175 que condemnava la sodomia. Aquest article es va deixar en mans dels landers que majoritàriament ho van mantenir. La RDA, comunista, va abolir el paràgraf.\nLa Vereinigung der Verfolgten donis Naziregimes (Associació de represaliats nazis) es va negar a reconèixer als homosexuals procedents de camps de concentració. Això va significar que se li van negar les indemnitzacions, que no van estar presents en els homenatges o en els monuments, que ni tan sols se'ls va citar a Nuremberg. Van ser ignorats i molts d'ells perseguits.\nL'any 2000 es coneixien menys de deu presoners vius que van portar un triangle rosa. Només recentment s'ha començat a fixar les històries d'aquests presoners. El govern alemany va començar a reconèixer-los el 2002, la majoria ja havien mort.\nPossiblement el cèlebre poema de Martin Niemöller, citat per Brecht, hauria d'haver estat diferent, però l'homosexualitat a Alemanya va seguir prescrita i perseguida. Jo ho citaria així:\nUn dia van ser pels homosexuals\ni no vaig dir res perquè jo no era homosexual.\nDesprés es van ficar amb els gitanos,\ni no vaig dir res perquè jo era gitano.\nDesprés van anar pels comunistes,\nperò vaig callar perquè jo no era comunista.\ni no vaig dir res perquè jo no era jueu.\nDesprés van venir pels obrers,\ni no vaig dir res perquè no era ni obrer ni sindicalista.\nEs van dur als discapacitats,\nno m'importava, jo no ho era.\nI quan finalment van venir per mi,\nno quedava ningú per protestar.\nA continuació us mostraré la història de diverses persones acusades de sodomia, per reflectir com va ser la seva vida durant aquesta terrible època.\nII GAD BECK, ACTIVISTA CONTRA L'HOLOCAUST NAZI\nGad Beck, (1923-2012) va ser un lluitador antinazi, membre de la resistència i un dels últims supervivents de l'Holocaust. Beck va ser un activista gai durant la duríssima repressió i després de la Segona Guerra Mundial. El seu estil enginyós i la seva alegre forma d'expressar-se li van fer guanyar moltes simpaties. Fill de pare jueu i mare austríaca, va ser considerat un mestís per les autoritats nazis, un Mischling.\nL'experiència més important de la seva vida va ser l'enorme esforç realitzat per rescatar el seu xicot. Beck es va posar un uniforme de les Joventuts Hitlerianes i va entrar en un centre de deportació per alliberar el seu amant jueu Manfred Lewin, qui s'havia negat a separar-se de la seva família. Tenia només 18 anys Els nazis més tard van deportar a Lewin amb tota la seva família a Auschwitz, on van ser assassinats. Aquesta experiència el va portar a una conclusió, no esperar a ser deportat. Al parlar sobre la seva experiència de vida (1) com a jueu i gai, Beck fa a una cita sobre l'homosexualitat: "Déu no castiga una vida d'amor." La vida de Gad Beck és narrada al documental de la HBO Paràgraf 175.\nBeck es va unir als esforços clandestins per subministrar aliments i llocs d'amagatall als jueus que escapaven a la neutral Suïssa. A principis de 1945, un espia jueu de la Gestapo el va trair a ell i alguns dels seus amics de la resistència. Va ser interrogat posteriorment i internat en un camp de "trànsit" de jueus a Berlín.\nLa seva condició de jueu li va permetre el reconeixement de víctima en temps en què l'homosexualitat va seguir sent perseguida. Va ajudar a traslladar a molts companys seus a Palestina marxant allí en 1947. Després del seu retorn a Alemanya en 1979, va ser nomenat director del Centre d'Educació d'Adults Jueu de Berlín.\nGad Beck parla de la seva sexualitat d'una manera encantadora i provocativa. Tot i haver patit la persecució a l'Alemanya nazi per ser gai, creu que la seva homosexualitat li ha donat la força i el poder d'entrar a la resistència i ajudar a la supervivència del seu propi poble.\nEl 2000 va publicar la seva autobiografia: "An Underground Life: Memoirs of a Gai Jew in Nazi Berlin". L'educador, actor, activista i supervivent de l'Holocaust, moria a l'edat de 88 anys. La seva última parella July Laufer, li ha sobreviscut després de 35 anys de vida en comú.\nIII PIERRE SEEL, TESTIMONI DE L'ESTIGMA I PERSECUCIÓ CONTRA L'HOMOSEXUALITAT.\nPierre Seel tenia nacionalitat francesa, residia a Alsàcia. El nazisme considerava aris a la població alsaciana, per aquest fet patir persecució.\nDe jove no podia imaginar-se les conseqüències de denunciar el robatori d'un rellotge en una zona de cruising de Mulhouse. Tenia 16 anys només i la gendarmeria francesa ho va apuntar en una llista d'homosexuals a una França en la qual l'homosexualitat no era il·legal.\nDesprés de la invasió alemanya la llista va anar a parar a mans de la Gestapo i totes les seves esperances de futur es van esvair. Després de l'arribada dels invasors la policia els va lliurar la seva llista "rosa". El mateix Pierre ens explica com ell i altres homosexuals van ser detinguts i colpejats. Als que van intentar resistir-se a les SS, els van arrencar les ungles. Uns altres van ser penetrats analment amb regles trencades que els van perforar els intestins, provocant-hemorràgies.\nImmediatament després va ser enviat al camp de concentració Natzweiler-Struthof. Durant un pas de revista matutí, el comandant nazi va anunciar una execució pública. L'home que anava a ser executat va ser tret a l'aire lliure, Seel va reconèixer la cara de qui havia estat el seu amant en Mulhouse, tenia 18 anys. Segons el testimoni de Seel, els guàrdies van despullar al seu amant i van col·locar una galleda de metall sobre el seu cap. Llavors van deixar anar diversos pastors alemanys entrenats i els van atiar contra ell, estripant-lo en cos viu, fins que va morir per les mossegades. En les seves memòries ens explica: "Des d'aleshores, encara em desperto sovint cridant enmig de la nit. Durant més de cinquanta anys aquesta escena s'ha repetit incessantment davant els ulls de la meva ment. Mai oblidaré el bàrbar assassinat del meu amor, davant els meus ulls, davant dels nostres ulls, perquè hi havia centenars de testimonis "(2)\nEs va veure obligat a canviar de nom per evitar represàlies, que podien venir de tots els costats, es va apuntar a un grup de la Creu Roja que li va enviar a França. El viatge va durar més d'un any i en unes condicions que eren de tot menys humanitàries. Finalment va arribar al seu país l'agost de 1945.\nUn cop acabada la guerra l'homosexualitat va tornar a estar prohibida pel que va optar pel silenci i la invisibilitat. La seva família el va rebutjar i el va desheretar, els seus amics li van donar l'esquena a la seva ciutat va veure com s'agredien persones que feien visible la seva condició sexual. Per ocultar la seva homosexualitat es va casar i va tenir quatre fills, però el matrimoni va ser un calvari. Tot això va ser per a ocultar-se d'una ciutadania molt homòfoba. Finalment el 1978 es va separar de la seva dona.\nUnes declaracions i accions homòfobes el 1982 de bisbe d'Estrasburg, Léon Elchinger, el van fer sortir a llum pública i exposar el seu cas. La seva història va ser recollida només per revistes gais. Va haver d'esperar a 1994 després de la publicació del seu llibre "Moi, Pierre Seel, esport homosexuel" (Jo, Pierre Seel, deportat homosexual) perquè la seva història arribés a l'opinió pública.\nFins al 2003 no se li va reconèixer la seva condició de víctima de l'holocaust, era ja l'únic homosexual supervivent francès de la barbàrie. Llavors va venir el reconeixement, la seva família li va donar suport i la seva dona va retirar la demanda de divorci. El novembre de 2005 moria a Tolosa el testimoni de l'estigma sofert pels homosexuals a Europa durant 50 anys. Un carrer el recorda.\nIV PAUL O'MONTIS, VÍCTIMA DE LA INTOLERÀNCIA\nEl gran còmic i actor Paul O'Montis (1894-1940) va ser també una víctima de la intolerància nazi per ser homosexual, jueu i tenir una veu molt aguda.\nVa ser un cèlebre artista de cabaret dels anys 20. A Berlín el 1924 va començar a actuar en diferents cabarets. Va ser un prestigiós cantant, comediant i imitador. El seu estil era enginyós i transgressor, incorporant dobles sentits o brillants jocs de paraules. La seva homosexualitat era oberta i integral; els anys 20 a Berlín es va viure una època de gran llibertat i visibilitat de les persones homosexuals i transgènere. Va participar com a guionista en dues pel·lícules 'Das Diadema der Zarin' a Alemanya el 1922 i 'Der Mann mit der Eisernen Maske' a Àustria en 1923. També va escriure el llibret de l'opereta Das blaue Mieder (1924) En 1926 va col·laborar a la revista ' llanterna Màgica '.\nEl 1927 va gravar el seu primer disc en el segell Odèon, va ser la primera de més de 70 enregistraments. Va signar per a Deutsche Grammophon el 1929, on va gravar amb estrelles com Paul Godwin i fins i tot Mischa Spoliansky. Va actuar en els més cèlebres cabarets de Berlin, Hamburg o Hannover. El 1929 va gravar un dels seus temes més coneguts, Ramona, per a l'Odèon.\nAmb l'arribada dels nazis al poder les coses van canviar. Aviat van començar a acusar-lo de pederasta i pervertit. Va aconseguir fugir a Suïssa i Àustria, va haver de fugir de Viena després de l'annexió alemanya, es va refugiar a Praga on el van detenir el 1939, immediatament va ser deportat a Zagreb i Lodz.\nEn 1940 va ser enviat al camp de concentració de Sachsenhausen, amb el triangle rosa a la seva roba. Li van tancar a les barraques d'aïllament, va sobreviure només sis setmanes sota unes condicions brutals. La versió oficial diu que s'havia penjat a la seva cel·la, testimonis presencials parlen de cruels tortures que el van portar a la mort (3). Tenia tot just quaranta-sis anys.\nIV RUDOLF BRAZDA, TESTIMONI HOMOSEXUAL DE LA BARBÀRIE NAZI.\nLa història de Rudolf Brazda no difereix molt de la de Pedra Seel, dos joves que van veure truncades les seves vides per la barbàrie de la intolerància nazi.\nTots dos van conèixer l'odi i la intolerància extrema del règim d'Adolf Hitler. Tots dos van haver d'ocultar la seva condició un cop acabada la Segona Guerra Mundial, ja que les relacions homosexuals van seguir prohibides i perseguides.\nAmb només vint anys vivia obertament la seva homosexualitat a Saxònia quan va ser detingut per primera vegada. Més tard va ser enviat al camp de concentració de Buchenwald. Allà els considerats "sodomites" eren el graó més feble, el que més humiliacions rebia. Va poder sobreviure.\nA la fi de la guerra, a diferència de Pierre, Rudolf va poder portar una vida relativament feliç, va optar per viure en l'anonimat però ho va poder fer amb la seva parella Edouard Mayer durant cinquanta anys. També va ser un apàtrida per la seva condició de suabo (alemany d'Hongria). Tots dos van poder anar a viure a Alsàcia, on les relacions homosexuals estaven menys perseguides i més tolerades.\nEl 2008 va sortir de l'anonimat amb motiu de la inauguració del monument als homosexuals perseguits pel nazisme. Es creia que ja no quedaven supervivents. Abans de morir en aquest mateix any va rebre la "Legió d'honor" i va publicar la seva biografia (4) "Das Glück kam immer zu mir. Rudolf Brazda: DasÜberleben eines Homosexuellen im Dritten Reich ( «La sort sempre tornava a mí.Rudolf Brazda: la supervivència d'un homosexual en el Tercer Reich»). El 3 agost 2011 moria a la seva llar mentre dormia, tenia 98 anys.\nV LA PERSECUCIÓ DE L'HOMOSEXUALITAT A LA POSTGUERRA D'ALEMANYA\nLa majoria de supervivents dels camps d'extermini nazi van tenir un reconeixement públic i la consideració de víctimes. Als homosexuals i transsexuals se'ls va negar.\nLa majoria de les lleis repressives utilitzades pel règim de Hitler van ser eliminades, excepte el cèlebre article 175 que condemnava la sodomia. Aquest article es va deixar en mans dels landers que majoritàriament ho van mantenir.\nLa Vereinigung der Verfolgten donis Naziregimes (Associació de represaliats nazis) es va negar a reconèixer als homosexuals procedents de camps de concentració, tampoc ho van fer amb els gitanos. Això va significar que se li van negar les indemnitzacions, que no van estar en els homenatges o monuments, que ni tan sols se'ls va citar a Nuremberg. Eren ignorats, perseguits i estigmatitzats, se'ls considerava com uns criminals. Tampoc amb els reprimits i assassinats a les comissaries o enviats al front com a carn de canó.\nAixí molts homosexuals que havien sobreviscut al genocidi van tornar a ser presos per acabar de complir condemnes. El temps passat en els camps de concentració es va considerar que era "presó preventiva" i no es va descomptar de la sentència. Molts van haver d'amagar la seva homosexualitat, altres van poder fugir a França on les lleis eren menys dures. La invisibilitat i l'armarizació van causar enormes patiments en una població que va seguir vivint atemorida.\nEl moviment associatiu LGTB havia estat destruït i arrasat, pel nazisme. L'única revista destinada al públic gai s'editava a Suïssa (5). Els tímids intents per acabar amb la prohibició, van ser ignorats o menyspreats, Parlament i govern va al·legar que Alemanya tenia "coses més importants d'afrontar" (6). Cal recordar que en l'administració de justícia molts funcionaris nazis no van ser depurats.\nFins a la seva despenalització el 1969, la justícia alemanya va condemnar a més de 60.000 homosexuals, això va significar la destrucció de carreres, fugides a l'exili o suïcidis. No tots els landers van actuar igual, mentre que a Hamburg o Berlín prou feines va haver-hi condemnes, a Hesse o Baviera les sentències van ser molt dures. Jutges i policies seguien sent els mateixos del règim anterior i l'actual govern de la CDU era de tint molt conservador i homòfob. L'entrada de l'SPD en el govern va començar a suavitzar les condemnes i a discutir-se la seva eliminació. El 1969 les relacions sexuals voluntàries entre homes adults van deixar de ser delicte, però va continuar una discriminació en l'edat de consentiment entre homosexuals (21 anys) i heterosexuals (18 anys).\nA la RDA les coses van ser diferents, el paràgraf 175 va ser eliminat, però es va mantenir la condemna a les relacions sexuals "no naturals". L'homosexualitat era considerada contrària a la moral socialista i fins i tot se la relacionava amb el règim anterior. Com en altres dictadures, s'utilitzava per desacreditar els dissidents. En 1968 va ser despenalitzada i assenyalada l'edat de consentiment a 18 anys, fins a la data es van condemnar a 300 homes per sodomia. La despenalització no va significar el seu reconeixement com a víctimes, ni la legalització de les publicacions o associacions, les seves trobades havien de ser en cases privades.\nNOTA: Les lesbianes van ser senyalades amb el triangle negre com les feministes, aquí ho explico: https://leopoldest.blogspot.com/2016/11/lesbianas-bajo-el-nazismo.html\n(1) Gad Beck. An Underground Life: Memoirs of a Gai Jew in Nazi Berlin\n(2) Moi, Pierre Seel, esport homosexuel "\n(3) Gudrun Eussner Ein Denkmal für Paul O'Montis\n(4) Alianza Editorial va publicar el llibre amb el títol "Rudolf Brazda, Itinerari d'un triangle rosa" Pròleg de Jordi Petit ..\n(5) Der Kreis - Li Cercle\n(6) Herrn, Rainer (1999). Anders bewegt. 100 Jahre Schwulenbewegung in Deutschland\nAquest post és del meu amic Leopold . https://leopoldest.blogspot.com/2016/11/lesbianas-bajo-el-nazismo.html\n- de gener 25, 2020 7 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: MEMORIA DEL HOLOCAUSTO\nUn niño español mira al Mediterráneo, fascinado,\ncon un entusiasmo que no sabe articular,\ncomo el adulto ante la alucinación que produce un gran poema.\nEn ese mismo mar,\nen un punto inalcanzable al ojo humano\nuna embarcación naufraga sobre la estrofa en silencio del agua.\nEl mar engulle, callado\ncomo un inmenso animal sin alma,\ncomo una esponja eterna que absorbe el afuera,\nla vida, la pobreza, los últimos espasmos de esperanza.\nSe están hundiendo.\nHan vivido 3, 14, 30, 42 años.\nLa vida lo retransmite en directo para todo el planeta.\nTú todavía puedes gastar,\nver un película,\nocuparte de vivir,\ndar al like,\ntodo eso que has hecho importante en tus días.\nUn niño italiano, un niño croata, un niño de Malta,\nmiran al Mediterráneo\ncon ojos diferentes a un niño saharaui, a un niño ghanés,\na un niño implacablemente pobre.\nUlises, los cuerpos, la vida embarazada.\nAhora mismo en el Mediterráneo\n48 personas se están hundiendo,\nal son de las teclas que dan forma al poema\nen este barrio de Madrid donde no se ahogan niños,\ndonde no falta comida, en esta orilla segura.\nYo no estoy salvando vidas, estoy escribiendo un poema.\nEl mar va sometiendo a los cuerpos,\nlo hace sin agresión, calla y engulle,\nlo hace como quien espera a que sean ellos quienes abandonen.\nLos cuerpos luchan sin avanzar\ncomo quien da brazadas en el aire.\nNi un borde,\nni una tabla,\nni una repisa donde clavar las uñas y el alma,\ndonde salvar a África.\nSe están hundiendo en directo.\nmientras una joven lee este poema.\nEl destino nunca cambia de dirección para algunos seres humanos,\nsu muerte durará quince segundos en las noticias.\nLas últimas bocanadas,\nel braceo inútil contra el destino,\nla calma del mar dejando que luchen solos.\nlentamente, con una liturgia exacta, sin violencia,\nsobre una extraña música escrita en una partitura sin notas,\ny ya no salen con vida de esas aguas;\nel Mediterráneo es un útero\nque solo devuelve personas muertas.\nAl otro lado un niño español mira por primera vez el mar,\nno logra entender, es demasiado grande.\nPor su cara rueda una lágrima de emoción,\nno sabe si de belleza\no por una súbita tristeza\nque lo inunda inexplicablemente.\n- de gener 21, 2020 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Se están hundiendo


“Salutació del president del GOB Menorca” - menorca al día\n“Salutació del president del GOB Menorca”\nVull començar aquesta salutació agraint-vos la confiança que heu dipositat en mi reelegint-me president de la secció menorquina del GOB. És un gran honor que després de quatre anys encara es consideri que som la persona indicada per assumir aquest càrrec, i també una gran responsabilitat que esper saber correspondre. El GOB és una entitat emblemàtica dins la societat menorquina, i amb l’ajuda de totes les persones associades, la resta de components de la junta i l’equip tècnic, esper que puguem seguir aportant bones idees i experiències per anar avançant cap a una illa més sostenible des dels punts de vista social i ambiental.\nL’any que acabam ha tornat ser especialment anormal, per mor de la persistent pandèmia. Vivim en una gran incertesa que provoca situacions noves que no sabem com evolucionaran, i que ocasionen patiments personals i en els diferents sectors econòmics. Record que des del GOB pensam que, dins de tot, aquestes sotragades del sistema ens han de servir per reflexionar sobre les seves febleses i defectes i que hauríem d’aprofitar per una sortida que sàpiga combinar, molt millor que fins ara, la prosperitat de les persones amb la conservació ambiental. Malgrat que alguns diguin que aquests dos objectius són antagònics, hem pogut comprovar moltes vegades que no és així, i que una cosa ha d’anar sempre amb l’altra.\nEl passat estiu han vingut menys visitants que altres anys però hi ha hagut una sensació de massificació, refrendada per indicadors objectius, que ha evidenciat problemàtiques que no són noves, i que urgeix encarar. Sobreocupació de les platges i cales per embarcacions i banyistes, caos circulatoris de vehicles a certs indrets, deteriorament dels aqüífers o la dificultat de l’accés a l’habitatge són algunes de les situacions problemàtiques agreujades pel model turístic, que hauríem de poder revertir precisament per fer més sostenible aquest model i donar qualitat de vida als residents a l’illa, que en definitiva hauria de ser l’objectiu principal del sistema econòmic de Menorca.\nEl GOB ha dedicat els darrers mesos a estudiar amb indicadors objectius aquestes situacions i a proposar possibles solucions des del nostre punt de vista, amb la idea d’animar el debat social vers aquestes problemàtiques i no deixar-les dormir més. Hem fet presentacions a diferents poblacions de l’illa i hem publicat les nostres propostes en aquesta web. Pensam que tenim una bona oportunitat de dotar-nos d’eines per a poder regular moltes d’aquestes situacions en l’esperada pròxima aprovació del nou Pla Territorial Insular i en la nova Llei de Reserva de Biosfera. El seguiment d’aquestes tramitacions seran una de les feines importants del GOB durant l’any que començarem, així com instar a l’estricte compliment de les normatives que ja tenim destinades a la preservació dels recursos hídrics i ambientals.\nEncaram un nou any amb forces renovades i amb més gent associada que mai. El GOB creix en massa social i amb recursos, però hi ha vells problemes que s’agreugen i noves incerteses a l’horitzó. Hem de seguir treballant per aportar la nostra visió constructiva a la societat menorquina, apel·lant al diàleg sincer i altruista dels diferents punts vista existents en tota societat i que són una riquesa a fomentar. Estem convençuts que les solucions sempre venen dels equilibris entre les diferents maneres de veure les coses. Les solucions passen per saber combinar els nostres interessos com espècie, amb els de la resta d’espècies del planeta amb les que constituïm l’ecosistema global.\nVull acabar amb un agraïment a les moltes persones que fan possible la nostra feina, les persones que formen part de la nostra organització, el voluntariat, la gent associada, els membres de junta, col·laboradors, entitats, mitjans de comunicació, etc.\nMOLTES GRÀCIES i us desig unes Bones Festes i un Any Nou ple de salut i felicitat dins una societat més justa i sana.\nGcies C.C. A “Roma fer com els romans” es paga molt car. Menorca li falta identitat de que és i serà Menor…”Small is beautiful”.Viure inflats dur quant hi ha.Bones Festes amb “seny de bèstia vella”.\n2 enero, 2022 a las 7:01 pm\nBenvolgut Molo, podries explicar amb més deteniment el conjunt de paraules que has volgut exposar als comentaris? Qui és la vella Bèstia? TU?\n(Vídeo) Papá Noel visita Menorca de la mano de la Colla de Geganters de Maó\nCiutadella llega a Nochebuena con una IA de 1.327 casos


Arrimadas acusa Sánchez de venir a Catalunya per «negociar uns pressupostos amb el separatisme» per seguir a la Moncloa\nLa líder de Cs a Catalunya, Inés Arrimadas, en una atenció als mitjans.\nL'autobús de Cs amb el lema 'Indults no' i 'Stop Sánchez, eleccions ja' i imatges de Carles Puigdemont i Oriol Junqueras.\nLa líder de Cs qüestiona que el president espanyol acabi pagant l'import compromès en la disposició addicional tercera de l'Estatut\nActualitzada 12/01/2019 a les 13:57\nLa líder de Ciutadans (Cs), Inés Arrimadas, ha acusat al president del govern espanyol, Pédro Sánchez, d'haver vingut a Catalunya aquest dissabte per «negociar els pressupostos amb el separatisme» per mantenir-se a la Moncloa. En declaracions als mitjans, Arrimadas ha considerat que «és una autèntica vergonya» que els comptes espanyols «els hagin de decidir Oriol Junqueras, a la presó, i un fugat de la justícia a Bèlgica». A més ha qüestionat que Sánchez arribi a pagar l'import compromès en la disposició addicional tercera de l'Estatut perquè, segons ella, «els comptes no quadren». «Els pressupostos de Sánchez no se'ls creu ningú, ni Europa», ha reblat.\nArrimadas creu que Sánchez ha viatjat aquest dissabte a Barcelona per «seguir uns mesos més a la Moncloa» i perquè el president de la Generalitat, Quim Torra, «pugui aprovar els pressupostos per obrir més ambaixades i més 'xiringuitos' pel procés». «No es poden negociar els PGE a canvi de privilegis pels que han donat un cop a la democràcia», ha reblat tot afegint que «no es pot indultar als que han trencat la societat catalana» ni «vendre Espanya a trossos».\n«Sánchez farà el que hagi de fer per seguir a la Moncloa, si ha de prometre el que no pot complir, ho farà; si ha de donar indults a aquells que han donat un cop a la democràcia, ho farà», ha reblat. De fet, segons Arrimadas, «els pressupostos no se'ls creuen ni a Europa» perquè, segons ella, «l'estimació d'ingressos» i la seva «previsió de recaptació d'impostos són un 'fake'».\nPreguntada per la sortida de la presó de l'exconseller Josep Rull per veure el seu fill petit a l'hospital amb un permís extraordinari d'urgència, Arrimadas ha dit que respecten «la investigació que està fent el Tribunal Suprem» i que també «respectaran la seva decisió».\nLa líder de la formació taronja ha explicat que han portat a Barcelona l'autobús contra l'independentisme que van passejar al novembre per Madrid per denunciar que no estan d'acord «d'intercanviar pressupostos per privilegis als polítics». El vehicle té una fotografia de grans dimensions de Junqueras i Puigdemont, i s'hi pot llegir «Indults no» i «Stop Sánchez, eleccions ja». La líder de Cs ha detallat que l'autobús contra l'independentisme es passejarà aquesta tarda per l'Hospitalet de Llobregat i demà diumenge anirà a Tarragona.\nComenta el contingut : Arrimadas acusa Sánchez de venir a Catalunya per «negociar uns pressupostos amb el separatisme» per seguir a la Moncloa


Joma Skin Singlet Groc comprar i ofertes a Runnerinn\nXL Yellow L Yellow M Yellow\nDescripció Joma Skin Singlet\nSense mànigues 92% poliamida 8% EA\nSi vols comprar els millors productes de Roba dona de la marca Joma, has trobat el millor lloc per fer-ho! A runnerinn sempre treballem amb les millors marques del mercat com Joma, per tal d’oferir-te la millor qualitat i millors preus en material de running i triatló, com és el cas de Joma Skin Singlet. Fes la teva compra online ara mateix i rep el Joma Skin Singlet el més aviat possible.\nCaracterístiques Joma Skin Singlet\nSostenibilitat Joma Skin Singlet\nÉs còmoda però la tela és com d'interior\nLa samarreta és còmoda perquè s'ajusta a la pell però és d'un teixit com si fos una samarreta de sota. Es marca tot, per a mi no és una de les millors que tenen de com queda en la meva figura tot i que és lleugera per fer esport.