Els anells per a home són el complement perfecte per a qualsevol estil - Confetissimo - bloc de dones\nEls anells masculins són el complement perfecte per a qualsevol estil.\nPer llegir Minuts 12 Vistes 4.8 k. Опубликовано 17.10.2018\nOrtodox i eslau\nAmb les inicials\nCom es porta i què significa?\nPatrons de disseny interessants\nEls anells han estat durant molts segles un signe distintiu que simbolitza el poder i el poder del seu propietari. Amb la seva ajuda, es podria comprendre fàcilment què fa una persona i quina posició social ocupa. En aplicar aquesta joieria, les persones de llocs alts, així com les persones properes a elles, es van distingir de la multitud, van destacar la seva singularitat i significació.\nPer convertir-se en el propietari de l’anell, la gent pagava molts diners als amos de les joies, afegint pedres precioses als anells. Com a marca de protecció i protecció, les persones de les finques altes van fer regals en forma d’anells als seus súbdits. Aquest pas simbolitzava una sensació d’estimació.\nPer aprovar qualsevol document significatiu de caràcter estatal i financer, calia no només la signatura d’un alt funcionari. Molts propietaris de grans organitzacions, així com persones conegudes, van deixar un segell amb els seus anells, i aquest era un procediment obligatori. Els anells també signen cartes. Qualsevol home que tingués l'autoritat havia de tenir el seu propi segell. Cada impressió del signet era única.\nTotes aquestes tradicions i costums del passat han propiciat que ara els anells de la meitat masculina de la humanitat hagin guanyat gran popularitat i mostrin un símbol de prosperitat, així com d’estatus social. En aquest sentit, els anells es presenten activament en diverses celebracions i festius.\nEls anells masculins amb pedres són molt populars. A l’hora de crear joies s’utilitzen pedres precioses i semiprecioses.\nEl diamant fa referència a l’opció universal. A causa de la transparència i l’incolor, la pedra sembla presentable, aportant un efecte increïble als productes. Els anells de diamants són el pinacle de la joieria. Aquestes joies semblen molt més boniques que els anells que utilitzen insercions de rubí i maragda o amb ambre.\nMolts escullen anells amb zirconis cúbics. Aquesta pedra pertany a la categoria de minerals artificials i és el reemplaçament òptim per a minerals preciosos naturals. Si no teniu prou diners per comprar un anell de diamants, la zirconia cúbica és un bon analògic.\nEls productes amb alexandrita són molt populars entre la gent rica. Regal s’associa a aquesta pedra, perquè aquest mineral preciós és molt rar i car. Una tal joia és considerada la pedra més bella.\nEls anells d'ònix són una elecció excel·lent per a tots els homes. La pedra negra manté un estil estricte i el producte sembla reservat, discret i espectacular. L’Onyx pertany a la categoria de minerals sòlids que són bastant difícils de rascar, de manera que diàriament es poden portar joies sense preocupar-se de la seguretat de la pedra.\nTambé podeu parar atenció als anells amb altres pedres incolors i negres. Els productes amb pedres de colors tranquils tenen un aspecte excel·lent: amb obsidiana, àgata. Cadascun d’ells pot convertir-se en un regal digne per al mascle, sense destruir l’estil bàsic, en contrast amb l’anell amb minerals brillants, que inclouen pedres amb safir o ametista.\nEls anells amb crisolita tindran un aspecte bell, i amb un tipus d’il·luminació artificial pràcticament no es diferencien dels productes amb maragda. Fixeu-vos en pedres clares o pàl·lides. L’aristocràcia i la sofisticació donaran anells amb òpala, quars, ametista i turquesa. Recordeu que les perles no es posen mai en anells d’home. Aquesta pedra és una opció exclusivament femenina.\nTambé podeu trobar anells d’home amb aquamarina, jade, crisoprasa, lapis lazuli, citrí, ambre, hematita, ull de tigre, topazi, carnelià i altres tipus de pedres naturals.\nMireu de prop els productes on hi ha insercions de granat. Anteriorment, es creia que el propietari d'un anell sempre tindrà un esperit alegre, un valor i una confiança en ells mateixos.\nQuan trieu l’anell d’un home, recordeu que s’ha de combinar harmònicament amb la imatge d’un home. Per no fer una compra absurda, penseu en quin anell s’adaptarà idealment amb l’armari habitual d’un home. De vegades no és tan fàcil fer una tria, perquè les botigues ofereixen una gran varietat d’opcions.\nUn anell que tingui una forma geomètrica clara i que no conté pedres tindrà un aspecte excel·lent tant amb robes estrictes com amb vestits quotidians. També cal destacar la fàcil cura d’aquests productes. Al contrari, grans pedres de colors vius creen una imatge interessant i eficaç. Cal tenir en compte que un pla d’aquest tipus no sona a tots els homes.\nSi parlem detalladament de les formes d’anells masculins, en total hi ha sis tipus d’ells:\nRodó. Els anells d’una forma similar es caracteritzen per un àpex arrodonit. Aquests productes es distingeixen per l’elegància i la contenció, en comparació amb altres tipus.\nUn òval recte és el més demandat, perquè el gravat s’aplica fàcilment a anells d’aquesta forma. Els productes són tradicionals i sempre semblen elegants, tot i que tenen un aspecte de conservadorisme en aparença.\nLa forma d'Oxford és un quadrat amb un cantó arrodonit. Aquesta forma dóna elegància. Els productes tenen un pes pesat i, per tant, no tothom se sentirà còmode amb un anell.\nEl forma oval en forma de ceba és adequat per al propietari que estima les joies massives i pesades.\nEls anells en forma d’octàgon són una decoració moderna. Tenen un aspecte fantàstic amb texans i jaqueta.\nEl coixí pertany a la forma més popular des de l’època victoriana. La subtilesa i l'elegància d'aquests productes és immediatament evident.\nSi decidiu quina forma i dissenyeu l’anell que necessiteu, haureu de triar el tipus d’aliatge o metall. Els materials més populars són:\nmetalls preciosos: inclouen productes de platí, així com tot tipus d’or;\nacer inoxidable: a causa del disseny i la vistositat elegants, aquests anells són molt populars. Les joies d’acer quirúrgic també es demanen;\nanells de titani: difereixen en una tonalitat original i silenciada. A més, aquests anells tenen força i durabilitat;\nEls productes de carbur de tungstè són aliatges 5 vegades més forts que l'acer i 4 vegades més durs que el titani. Aquest material no es doblega ni es rascada. Val la pena assenyalar que els anells d’aquest aliatge no estan sotmesos a canvis dimensionals;\nceràmica: la moda d’aquests anells va sorgir no fa gaire, però ràpidament va guanyar la seva popularitat entre un públic ampli. Els anells d’aquest material són lleugers i no se senten al dit.\nHi ha productes daurats pels quals també hi ha una demanda més gran. Els anells són pràcticament indistinguibles de les joies d'or i són més assequibles. Tot i això, en aquestes decoracions no és aconsellable fer procediments d’aigua perquè la polvorització no es desprengui.\nEls colors dels anells no s'assigna a l'últim paper. Les joies haurien d’estar en harmonia amb altres anelles o amb un braçalet de rellotge. Per exemple, si un home ja porta un anell d'or blanc, el segon anell hauria de ser de metall similar.\nEls anells masculins musulmans són una categoria especial entre les joies. Per regla general, els musulmans prefereixen portar anells amb pedres boniques als dits. Cal recordar que en la religió musulmana està prohibit portar productes d'or. No tots els anells poden tenir una pedra; en la majoria de les joies hi ha una imatge habitual d’un crescent.\nLa prohibició de l’or, segons una antiga llegenda, va aparèixer per decisió del famós profeta Mahoma, que va comparar aquest metall amb una flama infernal. Va posar un tros de seda vermella en una mà i una barra d’or en l’altra i va afirmar que les dues coses estan prohibides per homes i dones musulmans. Des d’aleshores, ningú en aquesta religió no posa joies fetes amb productes d’or i seda.\nLa prohibició de l’or no afecta la bellesa dels productes. A qualsevol saló de joies, podeu recollir una de plata o un anell d’un altre metall amb diverses pedres. Molts anells es combinen amb una pedra semipreciosa brillant, que té un efecte beneficiós sobre el seu propietari. Els productes amb rubí, granat, safir i altres pedres són molt populars entre els musulmans.\nUn altre tipus d'anells, que també són populars entre la població masculina, és l'anell ortodox amb la creu "Guardar i guardar". Aquests productes són considerats un talismà. Des de l’antiguitat, es venien als monestirs i al segle XIX, els joiers van començar a fer aquestes anelles. Tota persona ortodoxa hauria de tenir una creu pectoral. No pertany a la categoria de joies, però és considerat un símbol de la seva fe.\nAquests amulets guien i protegeixen. Per tant, per a un creient, un anell amb creu també simbolitza fe i protecció i s’equipara a les creus pectorals. Avui podeu comprar no només anells de plata “Guardar i guardar”, sinó també oros. A més de la creu, s’hi afegeixen paraules provinents de l’oració, que són de gran importància per als creients i són una crida a un poder superior.\nTambé hi ha anells eslaus. Des de l'antiguitat, es consideraven amulets per l'aïllament de la forma. Es creia que hi havia una circulació d’energia en ella, que proporcionava una connexió entre l’amo de l’anell i els esperits que protegeixen la seva vareta.\nEl cercle d'anells simbolitzava una acció sense fi en forma de roda del carro celeste del famós déu Perun. Aquest déu va protegir el poble rus de diverses malalties i desgràcies. Per tant, podeu donar aquests anells a un home com a talismà i símbol de bona sort, la victòria.\nAnteriorment, l’anell representava l’escut del gènere, que pertanyia al propietari de les joies o de les inicials habituals. Val la pena assenyalar que la imatge tenia una imatge mirall. Quan una persona estampava sobre paper i altres superfícies, es va mantenir el patró correcte.\nAvui podeu gravar després de comprar un anell o demanar joies directament a joiers. La imatge de les inicials o una data memorable, desitjos, farà que la cosa sigui personal i sempre serà un recordatori, o potser fins i tot un símbol d'alguna cosa.\nHi ha diverses maneres en què es pot esbrinar la mida d’un anell per a un home. La manera més fàcil d’esbrinar la mida es basa en un anell existent. Porteu les joies a un saló de joies i un especialista amb experiència us ajudarà a triar l’opció correcta.\nSi no teniu l’oportunitat d’agafar discretament l’anell, podeu posar l’anell a un full de paper i amb un llapis o bolígraf per perfilar el seu contorn extern i intern. Per evitar errors, repetiu el procediment diverses vegades.\nSi el vostre home no ha portat prèviament un anell, podeu lligar el dit amb un fil o una tira de paper. Marca el lloc on el final del paper està en contacte amb el full principal i mesura la distància amb una regla.\nEn una joieria, un venedor amb experiència també us ajudarà a determinar la mida de l’anell.\nSi heu anat a la botiga amb un home, hi ha diverses subtileses per triar la mida adequada:\nvisiteu la joieria durant el dia, ja que al vespre el dit pot inflar-se;\npel mateix motiu, no heu de fer cap compra a la calor o, per contra, en un dia fred;\nEls accessoris molestos poden fer que el dit s'infla. Aixequeu la mà i mantingueu-la una estona en posició vertical per tal que la situació canviï.\nMoltes persones creuen erròniament que només les dones poden portar anells (excepte els anells de compromís). No tothom sap que els homes mateixos han introduït la tradició de portar anells com joies. Anteriorment, aquestes joies simbolitzaven el poder i la noblesa d’una persona, per la qual cosa la majoria d’homes avui compren activament aquestes joies. Escollint un anell com a regal per a un home, haureu de decidir amb antelació quin dit portarà el producte per no equivocar-se amb la mida.\nSi algú es pregunta sobre quins homes es porta un anell, la forta meitat de la humanitat respon de manera diferent. Algú pren decisions sobre la base d’antigues tradicions, d’altres es guia per l’esoterisme. Tot i això, la majoria de vegades les anelles es posen sobre el dit de l'anella de la mà esquerra o de la mà dreta.\nAquest costum té una estreta relació amb el matrimoni, ja que es creu que aquest dit té el camí més curt al cor per obtenir energia. Tanmateix, per aquest motiu, molta gent es pregunta: de quina mà un home porta anells, si aquest dit és un símbol d’estat civil?\nTot depèn de la fe a la qual pertany la persona. Per regla general, aquests anells adornen la mà dreta i només els catòlics porten aquests adorns a l’esquerra.\nA l'índex, els homes es troben per homes que es distingeixen per una forta voluntat, determinació, orgull i desig de poder. Per contra, les esotèriques aconsellen a persones modestes que posin anells en aquest dit, ja que això els ajudarà a obtenir confiança en ells mateixos.\nEls psicòlegs creuen que les joies d’aquest dit són una personalitat massa confiada i directa, que es caracteritza per l’expressió i una certa agressivitat. Aquesta gent vol demostrar la seva vàlua per a tothom.\nLa gent creativa prefereix posar-se un anell als dits petits. Els anells massius dels dits prims creen un contrast que distingeix una persona de la multitud. Però els experts en ciències esotèriques recomanen que diplomàtics i empresaris portin anells en aquest dit, perquè les joies simbolitzaran destresa, eloqüència i la capacitat de trobar una sortida a qualsevol situació. Sovint, talismà són adquirits per jugadors.\nEl dit mig es considera "universal". D’una banda, és convenient, i d’altra banda, es posen joies familiars als dits mitjans. Si parlem del tema sobre el qual un home ha de portar un anell, el propietari de l’anell podrà respondre, segons les seves preferències.\nAra moltes empreses ofereixen les seves línies de joies d’anells d’home. La singularitat, l’estil i l’aspecte de les joies dependran només del gust de l’home mateix. Les marques ofereixen anells que són excel·lents per a empresaris. La contenció i el conservadorisme d’aquests productes va bé amb la imatge d’un empresari. Al mateix temps, a totes les col·leccions de joies hi ha opcions exclusives amb models de moda que s’adaptaran a personalitats creatives i no només.\nÉs molt popular l’empresa Theo Fennell, que ofereix als seus fans anells amb un secret. Per exemple, l'anell de diamants de Davy Jones 'Locker per a home té un petit cofre que conté tresors. Els laterals del pit estan decorats amb esmalt turquesa, sobre el qual hi són presents diverses criatures marines.\nL’anell del castell està fet en forma d’un castell daurat i presenta un revestiment de diamants en negre. A la banda del castell hi ha un pont retràctil.\nLa joieria Damiani produeix exquisits anells, dotats d’encant i un subtil sentit de l’estil. La característica distintiva d’aquestes joies inclou la lletra anglesa “D”, que és d’or blanc i diamants escumosos sobre un fons de ceràmica negra.\nSi parlem d’extravagància, la marca John Galliano ofereix models amb pedres combinades de diferents colors. Tots els productes d’aquesta marca es distingeixen per la seva brillantor i brillantor.\nEntre l’àmplia selecció d’anells d’home, hi ha moltes idees de disseny interessants, de manera que cada home pot trobar la seva pròpia versió. Segons les vostres preferències gustatives i les vostres capacitats financeres, podeu comprar un anell fet a mà o un atractiu producte d'or blanc amb una pedra semipreciosa.\nUs recomanem que llegiu: Ulleres de sol primavera-estiu 2022: quins models triar


Creació de continguts amb segell andorrà\nEls creadors de Five Media Clan FMC\nAndorra la VellaUna dels termes que més s’ha posat de moda durant els mesos de pandèmia és “la creació de continguts”. I és que amb tothom tancat a casa, la fam per a l’entreteniment va créixer exponencialment. Durant aquests mesos però, hi va haver qui va començar a pensar en com seria l’endemà i en oferir aquests continguts al gran públic. I aquí és on comença la història de Five Media Clan.\nSergi Martí, Roger Espuga i Dani Lorenzo van crear la companyia després d’analitzar el mercat i fa poc més de sis mesos van donar a conèixer la marca. I el creixement en aquest mig any ha estat completament espectacular. Entre Instagram, Youtube i Twitch el contingut creat sota la marca Five Media Clan ha tingut 12,5 milions d’impactes a la xarxa.\nPer aconseguir aquests números, Five Media Clan ha fet una aposta molt ferma en dos direccions: la creació de continguts i els jugadors professionals de Fortnite. Amb un públic objectiu radicat entre Espanya i Andorra, la firma del Principat es va fer en primera instància amb els populars RickyEdit i MateoZ, i recentment, han fitxat l’streamer vasca Alazne, la primera dona que entra a formar part de l’equip. En el Fortnite, l’aposta es va fer en base a quatre noms: Kkwet, Danimon, Zeetaa i Merehene.\nAra queda per veure quin serà el següent pas de Five Media Clan, després de llançar la seva primera línia de roba amb el seu logo i superar la xifra dels 15 mil seguidors a Instagram i servir de pol d’atracció a Andorra de creadors de contingut.\nstreaming Youtube Andorra


Joc gratis Dispara als aliens - Joc online per jugar gratis\nJoc Dispara als aliens\nEts un comandant que té com a missió acabar amb tots els aliens que han vingut a invadir la Terra.\nCom es juga? Apunta movent el ratolí i dispara clicant. Tindràs més munts si a més de matar els aliens aconsegueixes les càpsules grogues. En alguns nivells canviaran les teves armes i tindràs un número limitat de tirs, si no acabes amb tots ells abans de que s´acabin els tirs, hauràs de tornar a començar el nivell.\nEtiquetes: disparar aliens armes\nA Alien Aliens Armes Dispara Disparar Missió Spa Terra\nMés jocs semblants a Dispara als aliens\nDispara als aliens en altres idiomes\nEl joc Dispara als aliens és un joc online d'ordinador per jugar gratis. No has de descarregar res, ni instal·lar res, perquè Dispara als aliens és un joc en flash.\nSegur que et preguntes, com es juga a Dispara als aliens, donc bé, aqui tens les instruccions: Apunta movent el ratolí i dispara clicant. Tindràs més munts si a més de matar els aliens aconsegueixes les càpsules grogues. En alguns nivells canviaran les teves armes i tindràs un número limitat de tirs, si no acabes amb tots ells abans de que s´acabin els tirs, hauràs de tornar a començar el nivell..\nJuego Dispara a los aliens\nJeu Tirez sur les étrangers\nGame Shoot the aliens\nGioco Sparare agli alieni


Franck Thilliez i la violència\nPublicat per Beatriz Bustos de gener 11, 2016\nHe de reconèixer que vaig comprar “La síndrome E” i “Gataca” per la coberta i després vaig llegir de què tractaven. Per l’argument em van agradar molt i després d’un parell d’anys fent pols a la prestatgeria vaig decidir que era el moment.\nEn aquest dos llibres, que el mateix Thilliez anomena el seu díptic sobre la violència, l’autor analitza des d’un punt de vista entre fantàstic i realista el pes que aquesta té en la nostra societat mediatitzada i intenta donar explicació a fenòmens i moments de la història que semblen no tenir-ne: massacres, guerres, assassinats...\nCom no podria ser d’una altra manera, els protagonistes són dos policies amb vides fosques, un passat dolorós i un pressent difícil de carregar. Molt llòbrec i macabre tot. Els llibres tenen molt de ritme i la trama enganxa bastant.\nEn un punt intermedi entre la realitat i la fantasia, hi ha hagut moments en els quals m’ha costat ficar-me del tot en la història i altres en què no podia parar de llegir. Així que no sóc capaç de posicionar-me per molt que ho intento. El final del primer llibre és d’infart i t’obliga a agafar el segon ipso facto. El misteri, però, està poc explotat a “Gataca” i a mi m’ha semblat una mica decebedor.\nTot i així m’he quedat amb ganes de llegir més de l’autor francès i em vaig endur una patacada al veure com de difícil és aconseguir alguns dels seus primers llibres dels quals he llegit molt bones crítiques: L’àngel vermell i Dol de mel, que compten amb edició en castellà però que a moltes llibreries ja estan descatalogats. Espero que el meravellós internet em pugui ajudar en l’empresa!\nEtiquetes de comentaris: Novel·la negra Ressenyes


La Biblioteca del Districte 3 (bd3) va entrar en funcionament el 2 de maig de 2011, un cop acabats els treballs per moblar i equipar aquest espai de difusió de la lectura, cultura i el coneixement construït alcostat del Parc de Vallparadís.\nPrèviament a l'entrada en funcionament de la bd3, el servei de biblioteca pública s'oferia a través de dos equipaments de format més reduït: el Biblioaccés Pere Roca, situat al barri de Can Palet, i el Biblioaccés Salvador Utset, al barri de Segle XX. Aquests dos equipaments es van tancar unes setmanes abans per poder treballar amb el material i incloure'l a la col·lecció de la biblioteca que assumeix aquesta funció per a tot el districte 3.\nUn projecte emblemàtic\nLa biblioteca està ubicada en l'àmbit del Parc de Vallparadís, al carrer Germà Joaquim, entre el carrer d'Eugeni Ferrer Dalmau i el carrer d'Albinyana. En aquest punt, hi havia un desnivell entre el carrer i el fons del parc, de manera que es va dissenyar un edifici que s'adaptés al terreny, amb dues plantes i un soterrani.\nLa primera planta està abocada sobre el parc i la seva coberta és alhora una plaça-mirador. La segona, on hi ha l'accés principal a l'edifici, s'aixeca sobre la rasant del carrer Germà Joaquim, garantint la visibilitat de la biblioteca des de la ciutat. La planta soterrani se situa al nivell del vial interior del Parc.\nEl tancament exterior de l'edifici és d'obra vista, excepte el tram de la planta inferior on hi ha una gran obertura al parc de formigó vist amb elements de protecció solar. La superfície construïda total és de 1.260,66 m2 i la superfície útil, de 1.078,61 m2.\nLes obres, adjudicades a l'empresa Construccions Cots i Claret SL, han tingut un cost de 2.045.974,72 euros. A aquest import cal afegir la dotació de mobiliari, equips informàtics i audiovisuals (475.000 euros) i l'adquisició del fons documental (240.000 euros). La inversió total ha estat 2.760.974,72 euros.\nPel que fa als usos, a la planta baixa hi ha la part més lúdica de la biblioteca i que requereix un major contacte amb el carrer.\nPer tant, en aquest àmbit se situen la Sala polivalent i la zona de revistes, imatge i música. A la planta del semisoterrani hi ha la resta de dependències, incloses les àrees infantil i de treball intern.\nLa superfície útil de la bd3 queda distribuïda d'acord amb la seva funció, de la següent manera:\nPlanta baixa (345,88 m2)\n- Zona d'acollida i promoció: vestíbul, accés, sala polivalent i magatzem\n- Zona d'informació i accés als documents: música i imatge, àrea de revistes, accés públic a Internet (Puntxarxa)\nPlanta semi-soterrani (650,25 m2)\n- Zona d'informació i accés als documents: espai jove, fons general i especialitzacions, servei d'informació, aula multimèdia, aula de suport.\n- Zona de treball intern: direcció, descans, neteja, serveis de treball intern.\nAlçats est i oest\nBiblioteca Districte 3 (bd3)\n937 397 014\nC. del Germà Joaquim, 66 (08223 - Terrassa)


El festival de cinema clou aquest diumenge la seva 27a edició, celebrada gairebé tota en línia\n"Um filme de verão'"\nBarcelonaL'Alternativa ha premiat en la seva 27a edició 'Um filme de verão', de Jo Serfaty (millor llargmetratge internacional), 'La mami', de Laura Herrero (millor film estatal), 'El año del descubrimiento', de Luis López Carrasco (premi Don Quixot de llargmetratge internacional) i el curtmetratge 'La fin des rois', de Rémi Brachet. El festival de cinema independent acomiada aquest diumenge una edició que s'ha hagut de celebrar en línia a través de la plataforma Filmin, però que si més no aquest dissabte podrà projectar el film de clausura al Cinema Maldà. Es tracta d''Epicentro', de Hubert Sauper, cineasta reconegut pels seus films polítics de no-ficció enregistrats a l'estil del 'cinéma-vérité', com 'La pesadilla de Darwin' (2004).\nEl premi al millor llargmetratge internacional de l'Alternativa, dotat amb 4.000 €, ha estat per a 'Um filme de verão', de Jo Serfaty (Brasil), una cinta que el jurat descriu com "oberta, lluminosa, que apunta potencial i futur, i la capacitat d’incorporar aquests elements juntament amb una certa dosi de curiositat en la seva manera de construir-se".\nEl premi al millor film nacional, d'àmbit estatal, dotat amb 2.000 €, ha recaigut en 'La mami', de Laura Herrero Garvín, "pel retrat social que mostra, la profunditat psicològica dels seus personatges i la forma amb què planteja la hibridació entre la ficció i el documental". El jurat del guardó ha estat designat per l'Associació Catalana de Crítics i Escriptors Cinematogràfics (ACCEC).\nEl premi Don Quixot de llargmetratge internacional del festival ha premiat un altre títol espanyol. És 'El año del descubrimiento', de Luis López Carrasco (Espanya, Suïssa), un film que en paraules del jurat "explora el passat a través del present i viceversa, i que fa servir les paraules dels mateixos protagonistes per mirar d’entendre on i quan es va originar la precarietat en què viuen bona part dels espanyols".\nEl premi al millor curtmetratge internacional de l'Alternativa, dotat amb 2.000 €, ha estat per a 'La fin des rois', de Rémi Brachet (França), pel seu valor "artístic i social" a l'hora de retratar la 'banlieue' parisenca.\ncinema festivals de cinema


Revista Mirall obre delegació al País Valencià\nRedacció\t| Actualitzat el 06 Febrer 2018 a les 21:11\nEl projecte de Revista Mirall s'expandeix. Un mes després d'obrir la seva primera delegació a Madrid, ara n'ha posat en marxa una segona al País Valencià amb l'objectiu de consolidar el mitjà. El digital politicocultural cobrirà l'actualitat d'aquest territori sota el nom d'M&VAL amb un equip de cinc persones encapçalat pel periodista Jordi Sarrión.\n"Mirall creix i s'estableix d'acord amb els suports que rep; obrir també a València ens fa veure que de mica en mica anem arribant a nous espais", assenyala el director i fundador del mitjà Joan Solé.\nSegons ell, l'expansió del projecte rau en el fet que la crisi ha "educat" a trobar vies alternatives a l'econòmica per encetar noves iniciatives: "Som un grup de joves que davant un problema busca una solució. Quan érem a l'atur marxàvem per aprendre idiomes, quan tornàvem i seguíem sense feina, ens associàvem per encetar noves iniciatives. Mirall no és més que un exemple d'aquest esperit emprenedor", explica Solé.\nPer la seva part, Jordi Sarrión recalca que l'equip de la delegació valenciana té molt present l'esperit del mitjà: "Volem tornar a fer del periodisme una eina al servei de la ciutadania, i tornar-li el valor que se li ha arrabassat. Tanmateix, creiem que el País Valencià viu un temps important perquè els i les joves ens impliquem per a canviar la realitat cultural i lingüística de la nostra terra", assenyala Sarrión.


Un estudi publicat per la Revista Española de Cardiología liderat per investigadors de l'Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques (IMIM) i metges de l'Hospital del Mar, ha xifrat en gairebé 2.000 milions d'euros el sobrecost per al sistema de salut de l'Estat, d'atendre les persones amb sobrepès, obesitat i obesitat mòrbida. Es tracta de la revisió més actualitzada disponible, a partir de mig centenar d'articles publicats anteriorment. Els articles revisats, que analitzen dades de més de 300.000 persones, han permès als investigadors fer el seguiment de l'evolució de la prevalença del sobrepès i l'obesitat a l'Estat entre els anys 1987 i 2014. A partir d'aquests resultats, s'han realitzat estimacions per als anys 2006, 2016 i 2030. Segons l'estudi, l'any 2016 hi havia a Espanya uns 24 milions de casos d'excés de pes, és a dir, el 70% dels homes i la meitat de les dones en edat adulta. Es tracta de 3 milions de persones més que una dècada abans. Si es manté aquesta tendència, els investigadors preveuen que aquesta xifra superarà els 27 milions de persones l'any 2030, afectant al 80% dels homes i al 55% de les dones d’aquesta franja d’edat.\nMés informació "El 80% dels homes adults de l’Estat presentarà obesitat o sobrepès l’any 2030"\n25/09/2018 - Nota de premsa\nUn nou estudi aporta evidència sobre la prevenció de l'obesitat infantil\nLa prestigiosa European Journal of Pediatrics, líder en el camp de la medicina pediàtrica, pública un article realitzat per un grup d'investigadors encapçalats pel Dr. Santiago Gómez (Responsable de Programes de la Gasol Foundation) i Helmut Schröder (Investigador Sènior de l'Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques i cap de grup del CIBER en Epidemiologia i Salut Pública (CIBERESP). S'hi detallen els resultats de l'estudi POIBC, que té per objectiu valorar l'efectivitat del Programa Thao-Salut Infantil en la incidència de sobrepès i obesitat en nens i nenes, i es revela que, en el context aplicat, no ha aconseguit canvis significatius en l'índex de massa corporal dels nens i nenes objecte de la intervenció. No obstant això, es posa de relleu la importància de programes de prevenció com el citat per avançar en la investigació contra aquesta epidèmia i aclarir quines pràctiques si presenten una eficàcia moderada. L'obesitat infantil és una epidèmia que afecta actualment a 42 milions de nens a tot el món. Segons dades de l'Organització Mundial de la Salut (OMS) aquesta xifra es multiplicarà en 10 anys fins a arribar als 70 milions. A Espanya, les xifres són descoratjadores: un 39% dels menors pateixen d'obesitat infantil o sobrepès.\nMés informació "Un nou estudi aporta evidència sobre la prevenció de l'obesitat infantil"\n24/09/2018 - Nota de premsa\nLes estatines (fàrmacs utilitzats per controlar el colesterol) no s'associen amb una reducció de les malalties cardiovasculars o de la mort per qualsevol causa en persones sanes de més de 75 anys, però sí que són efectives en la reducció d'aquests riscos en persones grans que pateixen DM2. Aquestes són les conclusions d'un nou estudi liderat per investigadors del Grup d'Investigació en Salut Vascular de Girona (ISV-Girona) de l'Institut Universitari d'Investigació en Atenció Primària (IDIAPJGol), de l'Institut d'Investigació Biomèdica de Girona (IDIBGI) i de la Universitat de Girona, que ha avaluat l'efectivitat d'aquests fàrmacs en la prevenció cardiovascular en majors de 75 anys sense malaltia cardiovascular prèvia, algunes amb diabetis tipus 2 i d'altres, sense. Hi han participat investigadors de l'Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques (IMIM) i del Grup SACYL de la Unitat d'Investigació en Atenció Primària de l'Alamedilla (Castella-la Manxa), en el marc de col·laboració de la Xarxa d'Investigació en Activitats Preventives i de Promoció de la Salut (redIAPP).\nMés informació "Un estudi qüestiona l’ús generalitzat d’estatines en majors de 75 anys i aposta pel tractament individualitzat"\nAl voltant del 10% dels estudiants universitaris espanyols declara haver tingut pensaments suïcides, i una mica menys de l'1%, haver realitzat una temptativa de suïcidi, en els últims 12 mesos, sense que s'hagin detectat diferències en funció del sexe dels enquestats. Aquestes dades s'extreuen del projecte UNIVERSAL (Universitat i Salut Mental), un projecte multicèntric espanyol, coordinat per l'Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques (IMIM), que ha estudiat els factors associats i a la salut mental en els joves que inicien els estudis universitaris, a més d'identificar aquells factors que promouen la salut mental o que la posen en risc. L'estudi s'ha portat a terme a través d'enquestes a 2.118 alumnes de 5 universitats espanyoles: Universitat Pompeu Fabra (UPF), Universitat de les Illes Balears (UIB), Universitat del País Basc (UPV-EHU), Universitat de Cadis (UCA) i Universitat Miguel Hernández (UMH). Es tracta del primer treball d'aquestes característiques realitzat a l'Estat i els resultats han estat publicats a la prestigiosa revista Suicide and Life-Threatening Behavior.\nMés informació "1 de cada 10 universitaris espanyols ha tingut pensaments suïcides en el primer any de carrera"\n23/03/2018 - Nota de premsa\nInvestigadors de l’Institut d'Investigació Biomèdica de Girona (IDIBGI), l’Institut Universitari d’Investigació en Atenció Primària Jordi Gol (IDIAPJGol) i l'Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques (IMIM) han donat el tret de sortida al projecte de recerca “Trastorns afectius i risc cardiovascular en població general: efecte diferencial dels mecanismes fisiopatològics”. Aquest estudi, liderat per Josep Garre-Olmo, investigador de l’Institut d’Assistència Sanitària i de l’IDIBGI, té com a objectiu principal determinar el grau d'associació de diversos factors de risc cardiovascular amb la incidència de malalties cardiovasculars depenent de la presència o absència de diversos trastorns afectius com la depressió en la població general. Concretament, el projecte es proposa aprofitar l'existència de la cohort poblacional REGICOR que està focalitzada en les malalties cardiovasculars a la demarcació de Girona per afegir-hi una línia de recerca en trastorns afectius.\nMés informació "Nou estudi sobre la relació entre la depressió i l’augment del risc cardiovascular"\n22/01/2018 - Nota de premsa\nUn estudi internacional mostra que només 1 de cada 10 pacients amb trastorns d’ansietat reben el tractament adequat\nEl director del Programa d’Epidemiologia i Salut Pública de l’Institut Hospital del Mar d’Investigacions Mèdiques (IMIM), investigador del CIBER d’Epidemiologia i Salut Pública (CIBERESP) i catedràtic de Salut Pública de la Universitat Pompeu Fabra (UPF), Jordi Alonso, ha liderat per encàrrec de la World Mental Health un estudi internacional per avaluar l’adequació del tractament que reben els trastorns d’ansietat a tot el món. El resultat, sobre una mostra de més de 51.500 individus de 21 països diferents, revela que la prevalença de l’ansietat és del 10%. D’aquests només el 27,6% van rebre algun tipus de tractament i només en el 9,8% dels casos es considera que aquest va ser l’adequat. És la primera vegada que un estudi descriu el buit de tractament en trastorns d’ansietat a nivell mundial. L’investigador principal, Jordi Alonso, ha apuntat que “s’estima que els trastorns d’ansietat afecten el 10% de la població mundial. Són patologies que tendeixen a la cronicitat, a la comorbiditat i s’associen amb una discapacitat significativa. Si això li afegim que van suposar un cost de 74.400 milions d’euros durant l’any 2010 en un conjunt de 30 països de la Unió Europea, ens trobem davant un important problema de salut pública”.\nMés informació "Un estudi internacional mostra que només 1 de cada 10 pacients amb trastorns d’ansietat reben el tractament adequat"\n16/01/2018 - Nota de premsa\nTenir sobrepès o patir obesitat incrementa de forma exponencial el risc de patir una malaltia cardiovascular o càncer. És la conclusió de l’estudi FRESCO(Funció de Risc Espanyola d’esdeveniments Coronaris i Altres), liderat per investigadors de l’Institut Hospital del Mar d’Investigacions Mèdiques (IMIM) i metges de l’Hospital del Mar, que ha analitzat el seguiment durant 10 anys de 54.446 persones de 7 comunitats autònomes. El treball ha comptat amb la participació de diferents grups de recerca de Barcelona, Girona, Reus, Palma de Mallorca, Saragossa, Múrcia, Pamplona, Sevilla i Talavera de la Reina. Els resultats de l’estudi són clars. L’epidèmia de l’obesitat colpeja més les dones. Així, les dones obeses tenen 5 vegades més risc de patir una malaltia cardiovascular i 12 vegades més possibilitats de desenvolupar un càncer que les que tenen un pes normal. Si tenen sobrepès, encara que no arribin a l’obesitat, es manté un increment del risc del doble de possibilitats en el cas de les patologies cardiovasculars, i quatre vegades més en les oncològiques.\nMés informació "L’obesitat i el sobrepès multipliquen la possibilitat de patir càncer o una malaltia cardiovascular"


Concerts Winterlied al Goethe Institut\nESMUC > Viu l'Esmuc > Actualitat > Notícies > Concerts Winterlied al Goethe Institut\nPublicat el 28/01/2019\nNova edició del cicle de concerts de Lied al Goethe-Institut Barcelona amb la participació dels estudiants del Màster de Lied de l’ESMUC i del Títol Superior de Música. Els concerts tindran lloc els dies 12 i 19 de febrer i 5, 12 i 19 de març, a les 20.15 hores, a la cafeteria de l’Institut. L’entrada és gratuïta.\nEn aquesta ocasió, el cicle Winterlied s’inaugura amb el concert Ich Komme vom Gebirge her, a càrrec de Quim Cornet, Gerard Morató, Elías Ongay i María Paz Sotullo, amb un programa dedicat a Mozart, Beethoven, Schubert, Schumann, Brahms, Strauss i Wolf.\nLa coordinadora d’aquest cicle és la professora de cant, Assumpta Mateu.\nRecentment, l’Escola Superior de Música de Catalunya (ESMUC) i el Goethe-Institut de Barcelona han signat un conveni de col·laboració per col·laborar en l’organització d’esdeveniments culturals i la promoció de la cultura alemanya. A través d’aquest conveni, les dues institucions mantindran el seu acord per programar, entre altres possibles projectes, el ja consolidat cicle de Lied i el més nou de jazz, que es realitzen a les instal·lacions de l’entitat alemanya. Més informació\nQuim Cornet, baríton, i Gerard Morató, piano\nElías Ongay, tenor, i María Paz Sotullo, piano\nGonzalo Manglano, tenor, i Arturo Asensi, piano\nAlba Rosa Forasté, soprano, i Marina Piñeiro, piano\nAndrea Búa, mezzo-soprano, i Leyre Sáenz de Urturi, piano\nCicle Lied d’hivern al Goethe-Institut Barcelona


L’Escola Politècnica aplega més de 120 joves inventors pel Girona Hack Day\nEl Girona Hack Day, una jornada de dotze hores per aprendre i desenvolupar coneixements sobre la tecnologia, ha aplegat més de 120 joves a la Politècnica organitzat per l'associació Promotec i la Universitat de Girona.\nL'associació internacional Major League Hacking (MLH) promou, anualment, l'esdeveniment "Local Hack Day" per celebrar el dia mundial dels inventors. Aquest any, l'associació universitària Promotec de Girona ha acollit l'esdeveniment, obrint les portes de la Universitat de Girona a 120 joves, entre estudiants de batxillerat, cicles formatius i universitats d'arreu de Catalunya. L'associació d'estudiants UdGeeks ha col·laborat en el projecte que ha tingut lloc el dissabte 2 de desembre a l’Escola Politècnica Superior de la UdG.\nEl director en funcions de l’Escola Politècnica Superior, Quim Meléndez, i el recentment escollit nou rector de la UdG, Quim Salvi, han animat els estudiants a formar equips i treballar en els projectes presentats. Al final del dia, cada grup ha exposat la seva feina.\nEntre tots els treballs i projectes, han destacat en Miquel i en Martí del grup “Robots UPC” que, amb 15 i 16 anys, han estat els dos inscrits més joves i han demostrat un gran talent. S'ha reconegut el seu esforç i treball, a més de la capacitat d'aprenentatge que han demostrat amb la creació d'una incubadora d'ocells 100% automàtica.\nTambé han sobresortit els grups "Porta Fallida" i "Insert Name", amb la creació d'un sistema automàtic de control d'accessos en edificis intel·ligents per la dedicació i el treball en equip en el moment de realitzar el seu projecte, enduent-se un compte de soci gratuït d'un any a l'associació UdGeeks.\nFinalment, el premi l'ha guanyat el grup creador del projecte "EasySun", per la seva originalitat i habilitat. El projecte ha consistit en una aplicació mòbil encarregada d'utilitzar models matemàtics per a la predicció del consum energètic amb energies renovables. El grup més ben valorat per al jurat, format per professionals en el sector de l'enginyeria, s'ha endut un domini públic gratuït durant cinc anys i un kit d'electrònica.\nEl president de Promotec, Pau Muñoz, ha tancat la jornada destacant l'enorme talent existent entre els joves de la zona i com d'important arriba a ser potenciar-lo des de l'empresa i la universitat.\nEl Girona Hack Day ha estat possible també pel suport de Fundació.cat, el COEINF i Cdmon, qui han patrocinat l'esdeveniment, han col·laborat plenament en el projecte i han format part del jurat encarregat de valorar els projectes. A més, la Universitat de Girona ha cedit els espais de l'edifici P-II de l'Escola Politècnica Superior.


Una app col·lectivitzada\nActualment existeixen aplicacions mòbils del món del fitness on s’inclou a estudis de ioga per a promocionar-se i incloure una font alternativa d’ingressos per a aquests centres.\nEl projecte Yogapp és una aplicació de la qual els estudis de ioga siguin els propietaris per a realitzar aquestes funciones i altres més de manera autogestionada i més concorde a la filosofia del ioga, decidint els mecanismes més convenients tant per a les entitats com per als usuaris/as.\nA més, el cooperativisme és una alternativa per a enfrontar millor qüestions econòmiques. L’experiència intercooperativa mostra exemples reals per a fer front a dificultats de l’economia a través de l’ajuda mútua. Els fons d’emergència, d’assegurances, les compres a escala, formacions d’instructors i capacitacions menys costoses, donar seguretat social als treballadors i treballadores, són alguns dels mecanismes que es poden establir amb aquests objectius.\nUna altra opció és la promoció i difusió conjunta del ioga i els seus beneficis, de tal manera que arribe a més gent de manera més accessible perquè cresca la seua pràctica i dimensió econòmica, de tal manera que tots els que formem part d’aquest sector ens veiem beneficiats, a més dels beneficis propis del ioga que s’externalitzen i fan créixer la consciència i la salut en el món.\nLa economia i tecnologia procomún, el codi obert, i el programari lliure proporcionen oportunitats per a resoldre moltes de les nostres necessitats o activitats que ja depenen o utilitzen les eines tecnològiques. Actualment hi ha moltes aplicacions mòbils amb el tema del ioga, per exemple les classes virtuals, o de recomanacions de asanas i seqüències, les quals són una oportunitat per a la Yogapp.\nEn lloc de competir, compartirem.


Els caçadors es van barrejar amb pagesos durant el Neolític a la península Ibèrica - Diari de Girona\nEls caçadors es van barrejar amb pagesos durant el Neolític a la península Ibèrica\nefe 16.11.2017 | 10:05\nUna imatge del parc neolític de la Draga Aniol Resclosa\nEls caçadors-recol·lectors locals i els primers pagesos arribats del Pròxim Orient i l'Anatòlia es van barrejar intensament i es van integrar entre ells des de l'inici del Neolític a la Península Ibèrica, molt més que a la resta d'Europa. Aquesta és una de les conclusions d'una investigació internacional en la qual ha col·laborat la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), que ha analitzat l'ADN de 700 humans que van viure fa entre 5.500 i 4.500 anys abans de la nostra era.\nLa investigació, que publica la revista Scientific Reports, mostra «una forta i complexa» interacció de llinatges d'ADN antic de diferents orígens que es va mantenir al llarg de tot el Neolític, al contrari del que va passar a Europa, on les societats caçadores-recol·lectores van ser marginades. L'estudi ha analitzat l'empremta de l'ADN mitocondrial, que es transmet per via materna, en gairebé 700 individus antics i moderns que van viure en el que avui és Espanya i Portugal i altres mostres d'Europa, per traçar els moviments poblacionals i genètics durant la 'neolitització' del territori.\nEl projecte, titulat «Reconstrucció de les dinàmiques de població de la Península Ibèrica entre el Neolític i l'Edat de Bronze basada en anàlisis d'ADNa (DNA antic)», va ser realitzat entre 2011 i 2015 en col·laboració amb el Departament de Prehistòria de la Universitat de Valladolid i amb més de quaranta arqueòlegs d'universitats, museus i departaments del patrimoni.\nEl nombre de mostres suma 318 individus de 57 jaciments arqueològics de la Península Ibèrica, Balears i del nord d'Àfrica, datades entre el Neolític i l'Edat de Bronze).


Atemptat suïcida - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nUn atemptat suïcida kamikaze al USS Bunker Hill (CV-17), maig del 1945.\nUn atemptat suïcida és aquell en el qual l'atacant sap que gairebé amb tota probabilitat morirà en realitzar-lo. Els atacs suïcides són normalment duts a terme per individus que tenen una motivació normalment patriòtica o religiosa, i de vegades una combinació de les dues, que li permeten superar les pautes imposades per l'instint d'autopreservació. De vegades s'utilitza l'expressió atac suïcida amb el mateix significat.\nAtacs suïcides dins del marc de la guerra entre Estats[modifica]\nDurant la Segona Guerra Mundial es van conèixer els atacs suïcides dels pilots kamikaze, els aviadors japonesos que estaven especialment ensinistrats per llançar-se amb els seus avions contra els vaixells enemics.\nAtacs suïcides fora de les guerres entre Estats[modifica]\nA finals del segle xx, van començar a ser cada vegada més comunes les bombes suïcides dutes a terme per persones que detonen explosius que porten, ja sigui al seu cos o al seu vehicle, a prop del blanc atacat, que pot ser civil o militar. Atacs d'aquest tipus duts a terme per grups insurgents a l'Orient Mitjà i a Sri Lanka, especialment en el marc de la segona Intifada d'Al-Aqsa, i de la Invasió de l'Iraq de 2003, han tingut un gran ressò en els mitjans de comunicació.\nEls atacs suïcides duts a terme per militants palestins en la seva lluita contra el govern d'ocupació sionista israelià, són considerats actes terroristes per l'Estat d'Israel. Un altre exemple d'atac suïcida va ser el dut a terme amb avions segrestats durant els Atemptats de l'11 de setembre de 2001 als Estats Units. Encara que també fora dels Estats Units d'Amèrica, es pot destacar els atemptats que van tenir lloc a Madrid i a Londres, que van ser reivindicats pels militants gihadistes.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Atemptat suïcida\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Atemptat_suïcida&oldid=30294842»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 juny 2022 a les 19:59.


La DO Montsant presenta al president de la Diputació de Tarragona la seva nova copa Riedel – VadeVi\nLa DO Montsant presenta al president de la Diputació de Tarragona la seva nova copa Riedel\nEl president i el gerent de la DO Montsant visiten el Palau de la Diputació de Tarragona per presentar la copa al seu president, Josep Poblet. Aquest acte forma part d'una ronda de presentacions oficials a diferents autoritats\nLa DO Montsant ha presentat al president de la Diputació, Josep Poblet, la nova copa de vidre que la prestigiosa casa Riedel ha dissenyat en exclusiva per als vins d’aquesta zona vinícola i que ja es comercialitza a tot el món amb aquest nom.\nEl president de la DO Montsant, Jaume Domènech i el gerent Gerard Amorós han presentat aquest dimecres la copa a Josep Poblet en una recepció al Palau de la Diputació i li han explicat el procés de creació de la copa, que ha durat aproximadament dos anys. Poblet, de la seva banda, ha destacat que la Copa Montsant contribuirà a la projecció dels vins d’aquesta DO i en donarà a conèixer la seva gran qualitat, al mateix temps que ajudarà a promoure el conjunt dels vins catalans. A més, ha recordat la tasca de la Diputació en la promoció dels vins i altres productes de qualitat del Camp de Tarragona i el Delta de l’Ebre, a través del distintiu Productes Locals de Qualitat (PLQ), com la recent campanya de promoció dels PLQ a Madrid, on també van participar els vins de la DO Montsant.\nEl procés d’elecció d’una copa que representés les qualitats de la DO Montsant i en permetés assaborir-les al màxim es va començar a final de l’any 2008. La tria de la copa idònia va seguir diferents etapes, tal com Riedel sol fer en aquests casos. La primera etapa sempre té lloc a Àustria. A la fàbrica mare de Riedel, els experts de la casa van tastar un seguit de vins de la zona del Montsant, fent servir un centenar de copes diferents. En aquesta primera aproximació es van seleccionar setze copes, amb les quals es va iniciar la segona fase.\nEl següent pas va ser un tast amb enòlegs i sommeliers de la zona aportats per la casa Riedel i per la DO, per tal que hi hagués equilibri en l’elecció i procedència dels professionals del tast. Aquest es va dur a terme al restaurant Monvinic de Barcelona, al juliol de 2009, sota la supervisió de Geörg Josef Riedel, el qual s’hi va desplaçar especialment des d’Àustria. Tot i que en aquell acte ja es preveia triar la copa definitiva, la complexitat de la DO Montsant, amb tres zones de caràcter diferenciat, va aconsellar realitzar més sessions de tast. Aquestes sessions es van dur a terme a Falset, amb nou copes i dos vins representatius de cadascuna de les zones que integren la DO Montsant, i amb la participació d’un ampli ventall d’enòlegs i vinaters de la zona. Finalment, es van consensuar dues copes. La decisió final es va prendre a Àustria, a la fàbrica mare de la casa Riedel, on es va acabar escollint la forma més adient per trobar la màxima expressió dels vins de la DO Montsant\nEl president de la Diputació de Tarragona, Josep Poblet, amb el president i el gerent de la DO Montsant FOTO: DO MONTSANT


La Generalitat promociona Catalunya com a destinació d'inversions al cercle de negocis més influent de França . ACCIÓ - Agència per la Competitivitat de l'Empresa\nLa Generalitat promociona ...\nLa Generalitat promociona Catalunya com a destinació d'inversions al cercle de negocis més influent de França\nMés de 200 alts directius d’empreses franceses han participat en un acte organitzat per l’associació empresarial francesa Wine & Business Club a París per conèixer el potencial de Catalunya per a les inversions franceses\n· Més de 200 alts directius d’empreses franceses han participat aquesta tarda en un acte organitzat per l’associació empresarial francesa Wine & Business Club a París per conèixer el potencial de Catalunya per a les inversions franceses.\n· A l’acte, coorganitzat per ACCIÓ i l’Agència Catalana de Turisme, també hi han participat les empreses catalanes Angel Bosch, Carns Romeu, Promerca i Tupinamba, que s’han entrevistat amb cadenes de restauració, grups de càtering i distribuïdors.\n· França és el segon país del món que inverteix més a Catalunya i el que rep més exportacions d’empreses catalanes.\nLa Generalitat ha promocionat Catalunya com a destinació d’inversions aquest dijous a la tarda a París al cercle de negocis més influent de França, el Wine & Business Club. Més de 200 alts directius francesos han conegut de primera mà les oportunitats de negoci que ofereix Catalunya en un esdeveniment que també ha servit per impulsar les relacions comercials entre empreses d’ambdós països.\nCreat fa 24 anys, el Wine & Business Club és un cercle de negocis d’alt nivell que compta amb 2.500 socis i 17 delegacions a França, Mònaco, Ginebra i Luxemburg. Tots els seus socis són directius d’empreses, la majoria mitjanes i grans, tot i que també hi ha presència de multinacionals i pimes. A l’acte, coorganitzat per ACCIÓ i l’Agència Catalana de Turisme, hi ha participat el president del Wine & Business Club, Alain Marty, el director de l’Oficina de Comerç i d’Inversions d’ACCIÓ a París, Christophe Arnoul, i el director executiu de l’Agència Catalana de Turisme, Patrick Torrent, entre d’altres.\nArnoul ha assegurat davant dels empresaris francesos que “Catalunya ofereix les millors perspectives econòmiques del sud d’Europa pel seu potencial de creixement, el talent, la competitivitat i les infraestructures”. Ha subratllat que “França és un soci econòmic històric de Catalunya”, posant per exemple que la primera cambra de comerç francesa a l’estranger es va obrir a Barcelona fa més de 130 anys. El director de l’oficina d’ACCIÓ a París ha destacat la presència de gairebé 800 empreses franceses a Catalunya.\nDurant l’acte, les empreses catalanes Angel Bosch, Carns Romeu, Promerca i Tupinamba del Clúster Foodservice s’han entrevistat amb compradors de cadenes de restauració, grups de càtering i distribuïdors per trobar nous socis comercials en els seus processos d’expansió a França. Per fomentar la internacionalització de les empreses del foodservice, el Clúster també ha participat a l’esdeveniment per buscar sinergies amb associacions empresarials franceses de l’àmbit de la gastronomia per impulsar projectes col·laboratius entre empreses d’ambdós països.\nEn el marc de la celebració de l’Any de la Gastronomia i l’Enoturisme, l’Agència Catalana de Turisme ha fet una presentació sobre l'enogastronomia catalana i ha dut a terme una degustació de vins catalans amb presentació d'aquests per part dels productors. Així mateix, ha explicat també la tasca que duu a terme el Catalunya Convention Bureau en la captació de fires i congressos per a la destinació catalana.\nEl principal soci comercial\nLa inversió de França a Catalunya va assolir el 2015 els 757,8 milions d’euros, situant-se com el segon país que més va invertir a Catalunya, segons dades del Ministeri d’Economia i Competitivitat. Va fer-ho sobretot a la indústria de l’alimentació i als serveis de menjar i begudes. Així, l’any passat, el 35,4% del total que van invertir les empreses franceses a l’Estat espanyol va anar destinat a Catalunya.\nD’altra banda, França és la destinació que rep més exportacions catalanes. En concret, l’any passat van suposar el 15,3% del total de vendes a l’exterior de Catalunya, superant els 9.780 milions d’euros. Les exportacions catalanes a França –que corresponen principalment a vehicles, matèries plàstiques i carn de porc- representen el 25,3% del les vendes de l’Estat espanyol en aquest país. Actualment hi ha gairebé 4.000 empreses catalanes que exporten regularment a França, és a dir, que ho fan els darrers quatre anys de manera consecutiva.\nPel que fa al turisme, el número de persones franceses que van visitar Catalunya va arribar el 2015 a les 4,9 milions de persones, que van generar una despesa de 2.468 milions d’euros.


La màgia de les desfilades: oda a l'individualisme by Valentino\nde Emma Roch\t el 24 ag. 2019\nDe vegades, l’efímer de la moda i la seva part més comercial fa que se’ns oblidi el màgic que pot arribar a ser presenciar una desfilada: la música, els colors, les textures …. Tot un joc d’elements minuciosament pensats i elaborats que no pot apreciar-se en una simple successió de fotos. Per això, cal posar el focus i observar amb lupa els espectaculars detalls que ahir feien reconciliar-nos amb la moda. I aquest cop, Valentino ha fet una oda a l’individualisme.\nDurant la quarta jornada de la setmana de l’Alta Costura de París, Pierpaolo Piccioli es consagrava com un dels dissenyadors més importants de 2019 amb una desfilada en la qual va reivindicar la inclusivitat de races i edats. Un missatge de diversitat que donava contingut a una explosió de color i detalls que van ser un autèntic plaer per als sentits.\nAquí us mostrem els 5 detalls de la desfilada de Valentino que ens va fer tornar-nos a enamorar de la Costura:\nLa gamma cromàtica\nSens dubte, Pierpaolo Piccioli va confirmar ser un autèntic mestre del color perquè, qui pensaria combinar colors saturats com un potent vermell lacre amb un ensucrat verd menta i que el resultat fos perfecte. Espectacular i inesperat a parts iguals, fa que tinguem ganes d’experimentar amb nous tons. ¿I no és això el que ha d’aconseguir la moda, transmetre’ns ganes de provar?\nEls maxi llaços\nVolums espectaculars de tafetà i maxi llaços adornen estratègicament el cos. Impossible resistir-se a 1 llaç enorme caient sobre un escot off the shoulders.\nLes esquenes descobertes … i els cut outs\nEsquena oberta lliure de tot adorn són la contraposició als volums frontals. Cut outs espectaculars amb color turquesa que acoloreix el cos.\nLa sobredosi de volants\nSi en una altra època Valentino ideava vestits túnica d’estil monacal, ara Pierpaolo crea cascades de volants en vestits que causen impacte en caminar.\nLes sandàlies amb llaçada\nI sota aquestes capes de poesia en forma de roba … Sandàlies fines amb enorme llaçada, la culminació perfecta.\nCom a sorpresa final, Georgina Greenville de 40 anys o Lauren Hutton, de 70, espectaculars i sempre elegants, van recórrer com ningú la passarel·la. Una bella oda a l’individualisme.\nGeorgina GreenvilleindividualismeLauren HuttonmodaPassarel·laPierpaolo PiccioliValentino


VIATGES MON PETIT - Caracremada Preus i serveis\nRUTA CARACREMADA - PREUS (IVA inclós)\nPOLÍTICA RESERVA I CANCEL·LACIÓ\nEs recomana realitzar consulta prèvia de disponibilitat mitjançant mail a infocataloniatrekking@gmail.com o whatsapp a l'+34 615.626.813.\nCal abonar la totalitat de l'import econòmic la ruta escollida al número de compte bancari de l'agència de viatges que us facilitarem per mail.\nLes RESERVES NO SÓN retornables. (Es recomana realitzar la corresponent assegurança de cancel·lació).\nNomés la RESERVA assegura totalment la possibilitat bloquejar pernoctes.\nAJORNAMENTS: Si s'anuncia un ajornament de la reserva amb un mínim de 48 h d'antelació a l'inici de la ruta, les mateixes podran reactivar-se en un futur (any en curs i any posterior) sense cost afegit.\nS'aconsella contractar Asegurança Anul.lació a l'hora d'activar reserva, per un complement de 5,93 euros (3 dies) - 7,68 euros (4 dies) - 9,66 euros (5 dies) - 11,86 euros (6 dies) - (descarregar fitxers adjunts)\nPREU RUTA CARACREMADA A PEU - 6 DIES: 270,00 EUROS (IVA inclòs)\n- Gestió de les reserves.\n- Cinc sopars, esmorzars i pernoctes als albergs - refugis de la ruta.\n- Bono descompte del 15% per compres superiors a 100,00 euros a la nostra BOTIGA ON-LINE www.pakocrestas-shopping.com\n- Bono regal de 100,00 euros pel nostre PROGRAMA DE VIAJES que trobareu a la secció "Viajes Mon Petit" de la web www.catalonia-trekking.com\n- Neck Tube "Pako Crestas"\nPREU RUTA CARACREMADA A PEU - 5 DIES: 220,00 EUROS (IVA inclòs)\n- Quatre sopars, esmorzars i pernoctes als albergs - refugis de la ruta.\n- PDF amb l’explicació exhaustiva de l’itinerari - Road book per la BTT.\n- Bono regalo de 100,00 euros para nuestro PROGRAMA DE VIAJES que encontrareis en la sección "Viajes Mon Petit" de la web www.catalonia-trekking.com\nPREU RUTA CARACREMADA A PEU - CARACREMEITOR - 4 DIES: 175,00 EUROS (IVA inclòs)\n- Tres sopars, esmorzars i pernoctes als albergs - refugis de la ruta.\n- PDF amb l’explicació exhaustiva de l’itinerari (Road book para BTT).\nPREU RUTA CARACREMADA PEU - 3 DIES:\n* ORIENTAL: 135,00 EUROS (IVA inclòs)\n* CENTRAL: 125,00 EUROS (IVA inclòs)\n* OCCIDENTAL: 125,00 EUROS (IVA inclòs)\n- Dos Sopars, esmorzars i pernoctes als albergs / refugis que formen part de la ruta.\n- PDF amb l’explicació exhaustiva de l’itinerari - - Road book per la BTT.\nPREU RUTA CARACREMADA AMB RAQUETES DE NEU: 150,00 EUROS (edició 3 dies - IVA inclòs)\n- Pícnics pel 2n dia de marxa\n- Dinar de conmiat a l'hotel Golf Natura.\nRUTA CARACREMADA AMB GOSSOS\nTerreny: En general la RUTA DEL CARACREMADA es terreny bastant apte per gossos. Caldrà evitar les tarteres del Pedraforca i tenir cura amb la tartera del Verd. A Busa evitar els trams de cordes del Coll de la Serra de Bastets tot anant per la canal de l'Om.\nPolítica i normes dels establiments:\nMOLI DE GÓSOL - Els gossos no poden entrar dins del refugi, però si querdar-se al vestíbul on hi ha la zona de canvi de calçat.\nALBERG TORRE BARÓ - S'admeten gossos sempre i quan les restants persones que comparteixen l'habitació estiguin d'acord.\nMAS PUJOL - NO admeten gossos.\nREFUGI DE L'ARP - NO admeten gossos\nCONTACTE - INFORMACIÓ - RESERVES RUTA CARACREMADA


La genòmica és una analítica que es pot fer a partir d’una mostra biològica dels animals (pèl, sang o cartílag) i que dona informació pròpia del genoma del animal. També ens confirma la certesa de la genealogia dels animals.\nA través de les associacions i FEFRIC es pot dur a terme aquest anàlisi el qual juntament amb les dades de pedigrí, més dades del control lleter és quan arribem a la màxima fiabilitat dels índexs genètics. Aquesta informació s’anirà actualitzant amb les avaluacions genètiques periòdiques aportant informació dels animals i de les mitjanes de l’explotació.\nLes etapes que contempla el fet de genotipar un animal són les següents:\nObtenció de la mostra que pot ser sang, pèl o cartílag.\nRecepció i enviament de les mostres, es fa de manera conjunta a Catalunya a través de de les associacions i la FEFRIC.\nValoració genòmica: es farà a través de CONAFE, s’obtindrà el resultat del genotipat i la valoració genòmica de cada animal.\nResultats als ramaders: enviament dels resultats als ramaders i gestió de la informació de les valoracions genòmiques per poder realitzar els acoblaments i optimitzar l’ús de la informació.\nEnguany es realitza la gestió del genotipat a través de les associacions i FEFRIC. Aquest fet ha permès gestionar d’una manera més coordinada tota la presa, enviament i control de la traçabilitat de les mostres i un major control dels resultats obtinguts. Per aquest motiu s’ha desenvolupat un programa “Genòmica” a la FEFRIC que ens permet controlar la traçabilitat de les mostres i els seus resultats.\nS’ha creat una base de dades pròpia per poder emetre els resultats en el format que es cregui més convenient amb l’objectiu de donar el màxim de funcionalitat tècnica als ramaders; així doncs l’emissió dels resultats a partir del 2018 ha sofert diferents canvis per anar-nos adaptant a les necessitats dels ramaders.\nAquí podeu observar l'evolució de les mostres de genòmica a CAT:\nOBJECTIUS DE LA GENÒMICA\nA NIVELL DE GRANJA\nConèixer més informació de les futures vedelles en el moment de néixer l’animal .\nDetecció de punts dèbils dels animals que es genotipen: molt especialment de les vedelles que neixen a l’explotació.\nIntroduir de forma rutinària els programes d’acoblaments a les granges per tal de gestionar la informació dels animals i permetre fer avançar la població de la granja amb la millora d’uns objectius concrets.\nA NIVELL DE POBLACIÓ\nEls genotips de les femelles són molt valuosos com a població de referència. Es creu que en pocs anys la majoria de poblacions de referència de vaca de llet tindrà més genotips de femelles que mascles provats. Llavors, s’ha d’esperar que les grans poblacions de femelles seran utilitzades com a població de referència.\nIncrementar la fiabilitat de les valoracions genètiques.\nIncrementar el progrés genètic de la població: fins ara la millora del potencial genètic de les vaques s’aconseguia en gran mesura a través dels índexs genètics dels toros per que les vaques no aconseguien tenir índexs fiables fins edats avançades. Avui, la genòmica ens ofereix predir el potencial genètic només al néixer arribant a fiabilitats de fins a un 70%.\nAvaluació de nous caràcters: caràcters difícils de mesurar o de baixa heretabilitat com l’eficiència alimentària o la resistència a malalties es poden treballar amb nous sistemes de recollida d’informació. Des de CONAFE s’estan fent contractes amb ramaderies col·laboradores les quals aporten informació necessària per diferents estudis de nous caràcters.\nDisminuir els defectes de la població mitjançant la detecció d’haplotips i recessius.\nInformació de la proteïna de la llet: el genotipat ens permet tenir informació del tipus de proteïna que ens produirà l’animal i poder actuar en conseqüència.\nCorregir errors de registre: el genotipat ens permet detectar errors de genealogia i corregir-los en la major part dels casos.\nDocument1: Sol·licitud anàlisis genòmica\nDocument2: Bones pràctiques genotipat\nDocument3: Interpretació resultats INDIVIDUAL\nDocument4: Interpretació resultats COL·LECTIU\nDocument5: 10 Raons que avalen el fet de genotipar a través de les associacions de Control Lleter.


Dinamización de los parques urbanos y redes de itinerarios saludables de - 750.943\nDinamización de los parques urbanos y redes de itinerarios saludables de la demarcación de Gerona\nI—Organisme Autònom de Salut Pública de la Diputació de GironaLicitaciones Organisme Autònom de Salut Pública de la Diputació de Girona\n518986.07 euros. Importe total: 627973.15 euros.\nmodificación en Boletín Oficial de la Provincia de Girona (05/04/2017)\nLicitaciones Organisme Autònom de Salut Pública de la Diputació de Girona\nAdjudicaciones Organisme Autònom de Salut Pública de la Diputació de Girona\nEn los últimos 5 años Organisme Autònom de Salut Pública de la Diputació de Girona ha adjudicado 2 licitaciones de "Actividades culturales y de ocio" a 2 adjudicatarios diferentes por un valor de 0 euros. : Pere Hosta Zazo (1)\nInforme de licitación de actividades culturales y de ocio adjudicados por Organisme Autònom de Salut Pública de la Diputació de Girona en el último año\nEn los últimos 5 años Organisme Autònom de Salut Pública de la Diputació de Girona ha adjudicado 1 licitación de "Educación y formación" a null por un valor de 0 euros.\nInforme de licitación de educación y formación adjudicados por Organisme Autònom de Salut Pública de la Diputació de Girona en el último año\nEn los últimos 5 años Organisme Autònom de Salut Pública de la Diputació de Girona ha adjudicado 2 licitaciones de "Servicios sociales" a 2 adjudicatarios diferentes por un valor de 72.160 euros. : "AXIOS Suport Psicològic al'Administració, SCP" (1)\nInforme de licitación de servicios sociales adjudicados por Organisme Autònom de Salut Pública de la Diputació de Girona en el último año


Història del centre – INSTITUT MENÉNDEZ Y PELAYO\nEl racó de l'antic alumne\nColònies Ang 1r ESO Creative Camp\nÚs de serveis digitals i internet per treballar a l'aula\nModels d'alta i de baixa del menjador\nL’edifici que actualment ocupa l’institut Menéndez y Pelayo data de l’any 1933 i és obra de l’arquitecte Jaume Mestres i Fossas, membre del GATCPAC. L’edifici va ésser projectat a principis dels anys 30 per ubicar-hi la seu de la Mútua Escolar Blanquerna, que acollia des de pàrvuls fins a l’ensenyament superior. La concepció de l’edifici respon a l’aplicació dels criteris de l’arquitectura racionalista europea les edificacions escolars de l’època. Cal subratllar les dimensions de l’escala i dels passadissos, amb una zona més àmplia allà on l’edifici gira, que donen un ambient molt agradable a les zones de circulació. També és remarcable la solució adoptada per a les finestres de les aules, que diferencia la part destinada a ventilació de l’aula (la superior) de la part practicable per a la neteja dels vidres.\nA la segona meitat dels anys seixanta s’inicien les obres de construcció del gimnàs, la sala d’actes, el pàrquing i l’ascensor. Les obres es van acabar l’any 1976. Durant els cursos 1996 i 1997 es van corregir les mancances del centre amb unes reformes importants: es va redistribuir la planta baixa, es van renovar tots els lavabos del centre, el menjador, la secretaria i els vestuaris masculí i femení, i es va afegir una altra escala. Els cursos 2007-2008 i 2008-2009 es va fer una altra profunda remodelació per adaptar les instal·lacions i espais a les demandes del moment.\nDurant el primer terç del segle XX l’educació va convertir-se en una gran esperança per la seva capacitat per transformar i regenerar la societat. Les idees de l’Escola Nova, que situaven els infants i els joves en el centre del procés educatiu i propugnaven el contacte amb la natura, la preocupació per la salut i la interacció entre l’alumnat i el món que l’envolta, van constituir la base del nou ideari educatiu a Catalunya.\nAquesta tendència va veure’s confirmada per l’acció educativa i cultural de la Mancomunitat de Catalunya del 1914 al 1923. Aquesta tasca de la Mancomunitat seria continuada i millorada per la Generalitat durant la Segona República (1931-1939), amb la seva idea de construir un poble a través de l’educació i la cultura.\nEl 1916 el pedagog Alexandre Galí és nomenat secretari del Consell de Pedagogia de la Mancomunitat de Catalunya i el 1922 assumeix la direcció de l’Escola Montessori, que passa a anomenar-se Escola Graduada de la Mancomunitat. El curs 1923-1924, ja sota la dictadura de Primo de Rivera, Alexandre Galí i molts altres funcionaris de la Mancomunitat renuncien als seus càrrecs com a resposta a les pressions rebudes per les autoritats del nou règim. El 1924 el professorat de l’Escola Graduada de la Mancomunitat, amb les famílies de l’alumnat i el guiatge del pedagog Alexandre Galí, funda la Mútua Escolar Blanquerna, formada per l’Escola Blanquerna, que era parvulari i escola graduada mixta, l’Acadèmia Elisenda, per a les noies grans, i l’Acadèmia Monturiol, per als nois grans. Blanquerna fou un centre d’experimentació dels nous mètodes pedagògics i mantingué viva la flama de la catalanitat durant els anys de la dictadura de Primo de Rivera.\nL’EDIFICI DE LA MÚTUA ESCOLAR BLANQUERNA\nEl 1931, després de la caiguda de Primo de Rivera, Alexandre Galí és nomenat Secretari del Consell Informatiu de Pedagogia de la Diputació de Barcelona i pren forma la idea de fer un edifici nou per a les institucions de la Mútua Escolar Blanquerna. El projecte s’encarrega a Jaume Mestres i Fossas, vocal de la junta organitzadora de la Mútua i pare d’alumnes del centre. L’edifici havia de respondre als requeriments pedagògics que plantejava Galí: aules assolellades, ventilades i amb capacitat per a vint-i-cinc alumnes; aules de dibuix, treballs manuals i música; patis de joc i pistes d’esport; gimnàs amb dutxes i vestidors; sala d’actes; menjador i cuina; laboratori de física, química i biologia; biblioteca; sala de treball; tallers; capella; espai per al servei mèdico-higiènic; sales de professors. L’edifici, que havia de tenir una cabuda mínima de 700 alumnes, es va inaugurar l’any 1932 a la Via Augusta de Barcelona.\nEL RETORN DE LA RENOVACIÓ PEDAGÒGICA A L’ENSENYAMENT PÚBLIC. L’INSTITUT NICOLÁS SALMERÓN\nL’any 1933, el govern de la República, amb la voluntat de potenciar l’ensenyament públic, va crear cinc instituts nous a Catalunya. Un d’aquests centres va ser l’Institut Nicolás Salmerón, que tenia la seu en una torre del carrer Muntaner. Per primera vegada en els centres públics de l’estat s’establia la coeducació, s’implantaven noves metodologies didàctiques i es promovia una convivència més liberal a l’interior de les institucions escolars. Per la seva banda, la conselleria d’Ensenyament de la Generalitat impulsava la mateixa política tant en centres públics (Instituts Escola del Parc, Ausiàs March i Milà i Fontanals, i Escoles del Mar i del Bosc) com privats (Blanquerna).\nELS CANVIS DERIVATS DE LA GUERRA CIVIL\nEn arribar la guerra civil, Blanquerna passà a dependre directament de la Generalitat amb l’estatus d’escola d’experimentació i assaig, sense integrar-se en el Consell de l’ Escola Nova Unificada i mantenint tota l’estructura, professorat inclòs, d’abans de la guerra. El 21 de gener de 1939 va ser el darrer dia de classe de Blanquerna. El dia 25, al capvespre, Alexandre Galí partí primer cap a Camprodon, la seva vila natal, i després a l’exili, a França, on s’hi estigué fins a l’any 1942.\nL’edifici de Blanquerna va ser confiscat pel nou règim. L’Institut Nicolás Salmerón, segons Ordre de 21 de febrer de 1939 (BOE num. 56 pag.1093), es va passar a dir Menéndez y Pelayo i l’institut es va traslladar a l’edifici de Blanquerna. A més, es va incoar l’expedient de responsabilitats polítiques contra els directius i els professors més destacats dels dos centres docents, com es va fer amb tots els del país. Als mestres i professors que no havien mort durant la guerra ni havien emprès el camí de l’exili, se’ls va obrir expedient de depuració i se’ls sancionar amb la separació de la feina i la pèrdua de tots els drets, la inhabilitació per un període de temps de nou mesos o cinc anys, o el trasllat de localitat, normalment fora de Catalunya.\nL’INSTITUT MENÉNDEZ Y PELAYO\nEntre aquell final de curs 1939-1940 i el curs 1940-1941 es va posar en marxa el nou institut Menéndez y Pelayo amb antics alumnes de Blanquerna, Salmerón i l’Institut-escola de la Generalitat, entre altres. El professorat, també provenia majoritàriament de diferents procedències. El nou centre escolar va arrencar amb les noves normes del règim nacional-catòlic:\nUn centre exclusivament masculí.\nUna disciplina estricta, gairebé militar. A primera hora del matí, amb els alumnes rigorosament alineats per cursos, pels altaveus del pati sonava el Cara al Sol, mentre s’enlairava la bandera espanyola.\nLa memorització com a base de l’aprenentatge.\nL’assignatura d’història d’Espanya com plataforma de propaganda ideològica del règim franquista.\nL’assignatura d’exaltació del règim anomenada FEN (Formación del Espíritu Nacional), imposada pel Frente de Juventudes falangista.\nL’assignatura de Religió i la missa de primera hora del matí obligatòries.\nEl primer director del nou centre educatiu fou Manuel Marín Peña, recordat per la seva intervenció en els expedients a professorat acusat de fidelitat a la República. L’últim director va ser Florencio Caballero Valladares, exoficial de l’exèrcit nacional, el qual va dirigir el centre, en dues etapes, durant 17 anys, fins a la mort del dictador Francisco Franco l’any 1975.\nEl curs 1966-67 es va crear el nocturn. Cinc anys més tard s’hi matriculen les primeres noies. La coeducació s’estén als estudis diürns l’any 1978.\nEL RESTABLIMENT DEL SISTEMA DEMOCRÀTIC\nL’any 1975 mor el dictador Franco i la societat catalana inicia una successió vertiginosa de canvis socials i polítics que tenen repercussió a l’institut. Poc abans de la mort del dictador l’alumnat ja havia deixat de formar al pati abans de pujar a les aules. L’any 1976 se celebra el primer claustre de professors democràtic amb la participació de tot el personal del centre. El primer director escollit democràticament va ser Juli Pallí, l’abril del 1976.\nEl final del règim franquista suposa també el retorn del català a l’institut. Tanmateix, va ser un procés lent i gradual, ja que una part del professorat accepta la cooficialitat del català al centre però no a les classes, amb l’argument que hi havia molts alumnes exclusivament castellanoparlants. Per això, l’any 1978 el Col·legi de llicenciats demana al claustre que intensifiqui l’ús del català. La primera acta de claustre de l’Institut Menéndez y Pelayo redactada en català està datada a 3 d’abril de 1983. El curs 1985-1986 es defineix el caràcter de llengua vehicular del català a l’institut, en compliment de la Llei de normalització lingüística que havia aprovat el Parlament dos anys abans.\nLa consagració de la primavera. Coreografia compartida Comentarios desactivados en La consagració de la primavera. Coreografia compartida\nRevoluciona el gènere Comentarios desactivados en Revoluciona el gènere\nEsquiada 2020 4t ESO Comentarios desactivados en Esquiada 2020 4t ESO\nDia Escolar de la No-violència i la Pau 2020 Comentarios desactivados en Dia Escolar de la No-violència i la Pau 2020\nCopyright 2020 © Design by silexgroup


El Servei de Mediació de l’Ajuntament rep el reconeixement dels Mossos d’Esquadra - Ajuntament de Rubí\nEl Servei de Mediació de l’Ajuntament rep el reconeixement dels Mossos d’Esquadra\nEl Servei de Mediació de l’Ajuntament rep el reconeixement dels Mossos d’Esquadra La celebració del Dia de les Esquadres, que ha tingut lloc a Rubí, ha recuperat la presencialitat després que la situació sanitària ho impedís https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/el-servei-de-mediacio-de-l2019ajuntament-rep-el-reconeixement-dels-mossos-d2019esquadra https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/el-servei-de-mediacio-de-l2019ajuntament-rep-el-reconeixement-dels-mossos-d2019esquadra/@@images/image/preview\nLa celebració del Dia de les Esquadres, que ha tingut lloc a Rubí, ha recuperat la presencialitat després que la situació sanitària ho impedís\nL'acte ha tingut lloc a La Sala (Foto: Ajuntament/Localpres)\nEls Mossos d’Esquadra de l’Àrea Bàsica Policial de Castellbisbal, Rubí i Sant Cugat han celebrat aquest dimarts el Dia de les Esquadres. Durant l'acte, que ha tingut lloc al Teatre Municipal La Sala, s’han lliurat felicitacions a diversos agents policials, entitats i ciutadania. El Servei de Mediació de l’Ajuntament ha estat reconegut per la seva tasca.\nL’alcaldessa, Ana María Martínez Martínez, ha presidit l’acte celebrat al teatre La Sala i ha estat l’encarregada de lliurar el reconeixement al servei local. Martínez ha lloat la tasca dels diferents cossos i ha incidit en la col·laboració entre administració i cossos: “m’agradaria reconèixer el treball de coordinació que els ajuntaments realitzem diàriament amb les institucions i cossos, tant de seguretat, com de salvament, que operen a les nostres poblacions. Aquesta dinàmica col·laborativa és fonamental si volem eradicar algunes pràctiques incíviques dels municipis”.\nManel Salvador Nuñez i Isabel Mesas Jiménez han rebut aquest guardó per la seva feina al capdavant del Servei de Mediació.\nTambé ha rebut un reconeixement Teresa Garcia Villanueva, la jutgessa degana del Jutjat de Rubí.


EL PONT D’ARSÈGUEL NO S’ABASTEIX D’AIGUA DEL POU – Pirineus TV\nEL PONT D’ARSÈGUEL NO S’ABASTEIX D’AIGUA DEL POU\nEl barri del Pont d'Arsèguel ha deixat d'abastir-se amb l'aigua del pou, després que l'Agència Catalana de Salut Pública hagi detectat anomalies en els resultats de l'última anàlisi. L'aigua del pou no és potable, pel que en un primer moment l'Ajuntament d'Arsèguel ha recomanat als veïns no beure o cuinar amb aquesta aigua. Finalment ha decidit tancar aquesta via de subministrament.\nAmb aquest punt de captació d'aigua, el barri rebia entorn de uns 16.000litres d'aigua diaris. Ara l'Ajuntament estudia la manera de cobrir la quantitat d'aigua que requereix el barri.\nEntre les opcions hi ha situar un altre dipòsit al principal punt de captació d'aigua . A més, el consistori ha sol•licitat una subvenció a l'Agència Catalana de l'Aigua per arreglar la captació situada al torrent de la fanella.\nL'alcalde d'Arsèguel assegura que hi ha altres municipis de la comarca que estan afectats per la contaminació de les aigües dels pous.\nParlen al vídeo: TONI CASANOVAS, ALCALDE D’ARSÈGUEL


Frank Hamilton Cushing - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n22 de juliol de 1857\n10 d'abril de 1900 (42 anys)\nFrank Hamilton Cushing (North East Township, Comtat d'Erie, Pennsylvania, 22 de juliol de 1857 - Washington DC, 10 d'abril de 1900) va ser un antropòleg i etnòleg americà. Va ser un pioner als estudis sobre els zuni, una població ameríndia de Nou Mèxic, ja que la seva recerca va establir l'observació participativa com a estratègia de recerca antropològica usual.\nCushing va nàixer a Pennsylvania el 1857, amb tot la seva família va mudar per a instal·lar-se a l'àrea occidental de l'estat de Nova York on passà una bona part de la seva joventut. Durant la seva infantesa, va tenir un gran interès pels artifactes amerindis que trobava pel camp del voltant. Així publicà el seu primer article científic quan només tenia 17 anys.\nJohn Wesley Powell, de l'Oficina d'etnologia li demanà que participés en l'expedició antropològica de James Stevenson cap a Nou Mèxic. El viatge es féu en tren fins a Las Vegas, població de l'estat de Nou Mèxic que era la darrera estació del ferrocarril, abans de fer via cap al Pueblo Zuni i més endavant Cushing, mirà d'integrar-se als zuni. Aleshores començà a viure amb la tribu, una convivència que durà des del 1879 fins a 1884. Així, esdevingué el primer observador participatiu a la història de l'antropologia encara que ben sovint s'atribueixi aquesta paternitat a Bronisław Malinowski. Després de dificultats d'acceptació a l'inici, que arribaren fins i tot al punt en què alguns zunis es van plantejar de matar-lo perquè no conegués els seus secrets, al capdavall va ser acceptat per la comunitat i participà íntegrament a totes les activitats de la tribu. El 1881 va rebre la seva iniciació per a integrar la casta dels guerrers zunis i rebé aleshores un nom de bateig zuni, Tenatsali, que significa "flor medicinal".\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Frank Hamilton Cushing\nISNI: 0000 0000 8352 3923\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Frank_Hamilton_Cushing&oldid=19468349»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 14 gen 2018 a les 14:27.


Serrat: “La llibertat dels presos afavoriria la convivència a Catalunya” | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl cantant explica per què va visitar Romeva a la presó d'Estremera en recalar a Madrid tres dies per a la gira 'Mediterráneo da capo'\nMadrid 26 JUN 2018 - 08:36\tCEST\nJoan Manuel Serrat durant la seva actuació a Pamplona el 9 de juny. VILLAR LÓPEZ EFE\nSerrat: “L’independentisme es troba en un atzucac i no ho acaben de reconèixer”\nJoan Manuel Serrat coneix Raül Romeva des que va néixer: “Amb el Jordi, el seu pare, vaig estudiar, vam fer la mili junts i vam formar un grup fa més de 50 anys”, comenta. Fa dies li va trucar la dona del polític. El líder independentista li havia demanat que preguntés al músic si el volia anar a veure a la presó d'Estremera. Romeva hi està reclòs amb altres polítics catalans impulsors del procés, com Oriol Junqueras o Joaquim Forn. I Serrat es va presentar dissabte al centre penitenciari per veure com es trobava i fer-li una visita.\nEl cantant hi anava just abans d'una cita important a Madrid: tres dies amb totes les entrades venudes a Las Noches del Jardín Botánico per oferir concerts de la seva gira Mediterráneo da capo. Arribava a Madrid una mica cansat, sobre dos quarts de vuit del vespre, però amb ganes de conversar amb EL PAÍS abans de veure l'Espanya-Marroc.\n“Hi vaig anar perquè el Raül m'ho va demanar, així de senzill”, afirma. “Personalment no soc independentista, tothom ho sap, ni porto llaç groc. Però la posada en llibertat d'aquests presos seria un gest de responsabilitat política que afavoriria la convivència a Catalunya”, diu Serrat.\nEl moment, segons ell, és l'adequat. “Un canvi de Govern sense els lligams ni les rocositats que ho han llastrat tot anteriorment. El vaig veure raonablement confiat que es dugui a terme el seu acostament a presons catalanes”. Aquesta divisió, aquesta esquerda insuportable li fa mal a Serrat i ha rebut molts atacs per la seva posició: “Catalunya està dividida en dues meitats que no es veuen, no es parlen, no s'escolten i, per tant, no s'entenen. Als més radicals no els val el consens, només la victòria. Això és un fracàs de la convivència. No en sortirem fins que no es recuperi aquesta normalitat que ens retorni la convivència”.\nLa visita a la presó va ser un tràngol. “Però hi ha vegades a la vida que no et planteges les coses per les conseqüències que puguin tenir. Les fas perquè creus que és just o perquè te les demana un amic. Aquests llocs sempre són estremidors. La privació de llibertat és un càstig terrible. Estar 100 dies sense poder abraçar els teus fills, no l'hi desitjo a ningú”.\nPer a Serrat ha estat un acte de coherència humana, lleial a l'amistat, sense entrar en les idees que els separen a tots dos: “Cal distingir el sobiranisme del processisme. El primer em sembla legítim. No ho comparteixo, però és una opció. El segon és una altra cosa, plena de manipulació, tergiversació, mentides i promeses incomplertes. Han estat cinc anys en què l'emoció s'ha posat per sobre de la raó. Una cosa que es resumeix en el que la consellera d'Ensenyament del Govern de Puigdemont, Clara Ponsatí, va confessar des d'Escòcia: que havien estat jugant una mena de partida de pòquer i anaven de farol”.\nArribats a aquest punt, per recuperar el seny i això tan ideal en alguns casos que anomenen normalitat, el músic només desitja una cosa: “Que l'independentisme deixi de ser aquest eix sobre el qual gira tot i pel qual es viu cada dia. Es pot ser català sense ser independentista”, assegura Serrat.\nPerò últimament, tot es descontrola. El músic veu com el seny es posa a prova de bombes i aquest, per força, flaqueja. No només a Catalunya. També en aquest territori aquàtic que reivindica com a propi. El seu Mediterrani. Aquí ha tornat 47 anys després que aparegués el disc que marca una era i que segueix vigent. Ho ha fet instigat per una necessitat moral. I els esdeveniments més dramàtics dels últims temps li donen la raó: “El disc ha sofert menys deteriorament en aquest temps que les aigües del nostre estimat mar. No només en les profunditats, amb la seva contaminació per plàstics i metalls pesants. També en la superfície, amb tots aquests immigrants nàufrags que veiem cada dia morir i ser tractats com a carn, no com a éssers humans”.\nSerrat no hauria sospitat mai haver de sentir certes coses d'alguns mandataris europeus. “M'indigna aquesta actitud espantosa de la normalització de la pocavergonya institucionalitzada, aquest menyspreu als éssers humans. La solució és resoldre el problema des de l'origen però els dirigents, fins ara, no l'han sabut abordar”.


Màtria guanya el premi L'apuntador de Núvol - Temporada alta - Festival de teatre\nMàtria guanya el premi L'apuntador de Núvol\nL'espectacle Màtria de Carla Rovira coproduït per Temporada Alta ha rebut un dels Premis Núvol, el premi L'Apuntador, el guardó d'arts escèniques. Aquest reconeixement promogut per la revista digital Núvol premia les revelacions culturals més destacades de l'any.\nL'espectacle, estrenat a FiraTarrega parla sobre l'afusellament del tiet-avi de la pròpia creadora Carla Rovira. La performer reconstrueix la memòria de la seva família (i, alhora, la del país) a través de la veu de les eterne oblidades, les que mai escriuen la història: les dones.\nTots els guardonats amb els Premis Núvol són menors de 40 anys. L’objectiu dels Premis, per tant, és posar en valor la feina dels nostres joves talents artístics, representats en cadascuna de les seccions culturals\n<< Anterior28/12/2017Temporada Alta recomana el cicle National Theatre Live del Cinema Truffaut\nSegüent >>29/12/2017Vania d'Àlex Rigola i Davant la jubilació dirigida per Krystian Lupa entre els millors muntatges de l'any


Reus aposta per les colles de deu | El Pati digital\n← El diari al-Araby al-Jadeed compara els castells amb el Barça\nEls Picapolls de la Gavarresa busquen un color per a la seva camisa →\nReus aposta per les colles de deu\nLa diada castellera del Mercadal a Reus aposta per les colles de deu pisos. Els Xiquets de Reus han confirmat el cartell definitiu de l’actuació que comptarà enguany amb la participació de les quatre colles que van portar a plaça el tres de deu amb folre i manilles durant la temporada 2014, a banda de la formació local. La reaparició dels Minyons de Terrassa i l’absència dels Capgrossos de Mataró en són les principals novetats.\nEls Xiquets de Reus preparant-se per alçar el 2d8f a Gràcia. Fotografia: Vicenç Garcia\nEls Castellers de Vilafranca, la Colla Vella dels Xiquets de Valls, la Colla Jove dels Xiquets de Tarragona i els Minyons de Terrassa, seran els encarregats d’acompanyar, el proper 3 d’octubre, els Xiquets de Reus en la 12a edició d’aquesta diada biennal que es celebra els anys imparells (els que no es celebra el Concurs de Castells de Tarragona). D’aquesta manera, la diada del Mercadal manté la intenció d’esdevenir una data assenyalada dins del calendari casteller.


Tanca l'Arenas, històric cine gai de Barcelona (Toni Vall)\nTanca l'Arenas, històric cine gai de Barcelona\nCrònica de l'última jornada a l'únic cinema obertament gai del país, que anirà a terra per l'ampliació del carrer Diputació\n4 min. Barcelona 12/10/2015 22:00\n651x366 L’entrada del cinema Arenas ahir a la tarda, l’últim dia d’obertura de la sala. / MANOLO GARCÍA L’entrada del cinema Arenas ahir a la tarda, l’últim dia d’obertura de la sala. / MANOLO GARCÍA\nJa feia temps que havia desaparegut de la majoria de cartelleres. En algunes, però, encara resistia, irreductible, l’Arenas Cine Gai. Era una assignatura pendent conèixer, ni que fos de resquitllada, aquest racó ocult de Barcelona, al marge de tots els marges, mal etiquetat com una espècie de gueto i amb algunes llegendes urbanes associades. M’assabento que tanca, que el dia del Pilar és el punt final. La repetidament postergada ampliació del carrer Diputació no permet més pròrrogues i toca posar fi a la seva existència. Hi he d’anar encara que sigui tard.\nEl cinema és al final de Diputació, a l’encreuament amb el carrer Tarragona, en un cul de sac amagat del món. A les parets de l’entrada hi ha pintades i grafitis de temàtica inequívocament homosexual. La bandera de l’arc iris, uns óssos ben avinguts i uns quants gargots més. Baixant les escales veig un pòster d’ Allò que el vent s’endugué. A l’esquerra hi ha la taquilla. Una mica més enllà l’entrada a la sala de projeccions i el bar. Fan sessió contínua des de les 10.30 del matí fins ben entrada la nit. Ja fa anys que l’Arenas s’arrauleix a l’ombra del majestuós Hotel Plaza de la plaça Espanya. Hi programen pel·lícules convencionals, no X ni gais, però la pel·lícula és el menys important. Va esdevenir un espai d’encontre homosexual, de tertúlia, esbarjo i, si s’escau, marro. L’últim programa doble de la seva història el formen la francesa Secretos cantados i la italiana Mi hermano es hijo único. L’encarregat em confirma el tancament però no desitja estendre’s amb gaires consideracions. M’explica que van bé de taquillatge i que tenen un públic fidel que en permetria la continuïtat però que s’han de resignar als designis urbanístics previstos per l’Ajuntament.\nUna clientela fidel i òrfena\nParlo amb el Joaquín, que durant set anys va treballar-hi de projeccionista fins que fa un any i mig va plegar. Ho rememora com una bona experiència i lamenta que ara els clients habituals, la gran majoria homes grans, se sentiran una mica orfes i desplaçats, ja que era un indret que els permetia distreure’s i fer vida social. Des de fa un temps tots els dissabtes a la nit al bar del cinema s’hi organitzava una festa per als incondicionals. Hi sonaven sevillanes i pasdobles. Dissabte passat van fer l’última festa a manera de comiat.\nXavier Juclà, activista i agitador cultural, considera que amb l’adéu de l’Arenas s’acaba una època, ja que el local forma part inexcusable de l’educació sentimental gai de Barcelona. Assenyala que el seu marcat caràcter kitsch i demodé no determinava necessàriament un contingut sòrdid ni malsà. Una mica en la línia del cinema Duque de Alba de Madrid, que encara està dempeus i que acumula una bonica història explicada al fantàstic documental Paradiso, d’Omar A. Razzak.\nAbans, quan era un cinema, diguem-ne, convencional, l’Arenas era a Creu Coberta 22. Avui aquella entrada està tapiada i encara conserva la vella marquesina desguitarrada. Els últims temps, abans del seu tancament i posterior reobertura en forma d’ outlets amb poca fortuna, ja estaven plenament vinculats amb el cinema eròtic o S. Fausto Fernández, crític de cinema, erudit i curiós de tot el que tingui a veure amb la cinefília, recorda que hi va anar una vegada, cap a l’any 1984, a veure Sin salida,de Larry Cohen. Ja llavors s’hi estilaven els encontres imprevistos i, si un no hi anava previngut, el més habitual era trobar-se companyia ben aviat a la butaca del costat.\nRebuscant una estona per internet el cine apareix en tota mena de guies i llistes de contingut homosexual. Era un referent de confort per a aquell públic d’edat avançada, sovint refractari a sortir de l’armari, i poc habituat a freqüentar el Gaixample. El repte, segons Juclà i també el Joaquín, seria donar-li ara aixopluc perquè no se senti desplaçat ni marginat. Fugir d’apriorismes injustos i qualsevol ombra d’estigma. La seva vida ja és finita. A partir d’ara l’Arenas seran per sempre les dotze sales del luxós centre comercial instal·lat a la vella plaça de toros. Però la història explicarà que a tan sols dues passes hi bategava l’autèntic Arenas.


VLAN és un terme que significa xarxa local virtual. Per "Virtual" no és un segment de xarxa física, sinó un segment de xarxa lògic.\nUn segment de xarxa físic podria ser dos commutadors Ethernet amb diferents xarxes que s'executen en cadascuna d'elles.\nUn segment de xarxa lògic o "VLAN" podria ser un sol commutador Ethernet configurat per a múltiples xarxes.\nQuin és el sentit de l’ús de VLAN?\nEn els entorns de xarxa actuals, moltes xarxes LAN (xarxes d’àrea local) són molt grans. En bones pràctiques de xarxa, voldríeu trencar el domini de l’emissió en trossos més petits o en diverses xarxes LAN. També és possible que vulgueu separar una xarxa per filtrar el trànsit entre els dos per motius de seguretat si teniu diferents departaments, com ara la comptabilitat i les vendes, per exemple. Les vendes poden necessitar accedir a certs tipus de sistemes a la xarxa de departaments de comptabilitat, però no tots.\nDiguem que teniu un edifici gran amb dos departaments, comptabilitat i vendes. La comptabilitat té usuaris de 125 i Sales té usuaris de 200. Podeu subministrar cada departament amb una única subxarxa IP de Classe C que permeti a 254 adreces d'hostes utilitzables a cadascuna. Això seria més que suficient per donar suport als clients de cada grup. Teniu un sol commutador Ethernet amb una densitat de port suficient per donar suport a tots els usuaris de 325 i, a continuació, alguns i el commutador són VLAN i un encaminament inter-Vlan capaç. Podeu crear VLAN 1 per a vendes i VLAN 2 per a comptabilitat. A continuació, simplement trobareu els ports als quals els usuaris estan connectats i establiu la VLAN del port al departament relatiu.\nAra, teniu segmentats els vostres departaments, però actualment no es pot comunicar perquè, tot i que estan connectats al mateix dispositiu físic, estan separats per diferents segments lògics o VLAN. Aquí és on entra en joc l’encaminament Inter-VLAN. Haureu de configurar l’encaminador intern del commutador de manera que pugui encaminar les dades entre els dos segments lògics o les VLAN. En la majoria dels casos, el router intern també tindrà algun tipus de funcionalitat de seguretat com les ACL de Cisco (llistes de control d’accés). En general, podeu especificar adreces d'origen i de destinació, xarxes i ports de protocol per al trànsit entrant i sortint.\nDe vegades, tindreu diversos edificis en una situació de MAN (xarxa d’àrea metropolitana) o només diversos pisos en una situació de xarxa local (LAN). En aquesta situació, caldrà establir interfícies de vincle ascendent entre múltiples commutadors Ethernet i "Trunk" la informació de la VLAN sobre aquests enllaços ascendents mitjançant VTP (Virtual Trunking Protocol).\nEn general, en un entorn VTP tindreu un commutador primari o un canvi Root que executa VTP en mode de servidor. (NOTA: Hi ha diversos nivells de versions de VTP) Connectat a "Root" tindreu commutadors d’accés en mode client o VTP transparent. Els vincles ascendents entre la "arrel" i els "clients" es configuraran com "troncs" per portar la informació VTP i el trànsit de diverses VLAN. Un cop establerts els enllaços, el servidor VTP actualitzarà els clients amb tota la informació de la VLAN que conegui. En aquest punt, podeu configurar els ports dels canvis de client amb aquestes VLAN i les dades d'aquestes VLAN recorreran els troncs de la seva LAN virtual respectiva.\nPer descomptat, aquesta és una explicació molt senzilla, no he tingut en compte aquí la redundància i el protocol STP (Spanning Tree Protocol) per simplificar-ho.


BARCELOFÍLIA: 06/01/2015 - 07/01/2015\nPublicat per bar.cel.ona.uta a 6:47 Cap comentari:\nPersonatge popularíssim dels carrers de Barcelona, la Monyos (Dolors Bonella) vivia al carrer de la Cadena en ple Barri Xino. La gent més pròxima la coneixia i se li adreçava com a Lola i la seva història te diverses versions -moltes d'elles inventades per l'imaginari popular- essent la més estesa que la dona es va trastocar quan la seva filla petita va morir atropellada per un carruatge.\nDurant gran part de la seva vida es va passejar per les Rambles i els carrers del Raval i Ciutat Vella amb un vano a les mans que sempre movia compulsivament per ventar-se. Duia vestits i parracs cridaners i caminava ràpid mentre parlava sola. Es decorava el cap amb petits monyos i tota mena d'adornos. Les floristes de la Rambla li oferien flors que ella es posava sobre els cabells.\nQuan va envellir i ja no podia desplaçar-se va acabar reclosa a la Casa de la Caritat fins que a l'any 1940 va morir a l'Hospital del Mar amb 89 anys a les seves esquenes.


Mor l'exconseller de Comerç, Consum i Turisme Francesc Sanuy - Diari de Girona\nMor l'exconseller de Comerç, Consum i Turisme Francesc Sanuy\nFrancesc Sanuy, que va ocupar el càrrec de conseller de Comerç, Consum i Turisme del primer Govern de Jordi Pujol, va ser diputat al Congrés i delegat de la Generalitat a Madrid, va morir als 81 anys. El president de la Generalitat de Catalunya, Carles Puigdemont, es va fer ressò d'aquest òbit al seu compte de Twitter, on lamentava la mort de l'advocat i polític català amb el següent text: «La mort de Francesc Sanuy ens priva d'un home a que hem de moltes coses. Va posar el seu immens talent al servei de Catalunya. DEP».\nSanuy, nascut a Barcelona el 1936, va ocupar el càrrec de conseller de Comerç i Turisme en el primer Executiu presidit per Jordi Pujol i va romandre en el lloc fins a finals de 1985, per després ser nomenat representant (delegat) de la Generalitat de Catalunya en Madrid.\nTambé va ser diputat de CiU al Congrés i director general de la Fira Internacional de Barcelona. Entre les responsabilitats que va tenir Sanuy al llarg de la seva trajectòria professional, es troba també la d'haver estat l'encarregat d'organitzar els 75 anys del FC Barcelona.


L'escala Ringlelmann és una escala per mesurar la densitat aparent del fum. Va ser desenvolupada per Maximilien Ringelmann de "La Station d'Essais de Machines" a París el 1888. Té 5 nivells de densitat que provenen d'una xarxa de línies negres sobre una superfície blanca que, si es mira a distància, es fon en tonalitats de color gris conegudes. No existeix un model definitiu, sinó que el professor Ringelmann va proporcionar les següents especificacions: el nivell 0 de fum es representa amb el color blanc, del nivell 1 al 4 amb xarxes quadrades dibuixades amb linees de 1 mm, 2.3 mm, 3.7 mm i 5.5 mm de gruix, i finalment el nivell 5 és totalment negre. El U.S. Bureau of Mines va publicar una versió popular a la circular 8333 de 1967. La versió estàndard anglesa (BS2742:1969) altera les especificacions de Ringelmann i ens mostra una gràfica similar, en paper i tinta modern.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Escala_Ringelmann&oldid=28870898»\nDarrera modificació: 18 des 2021 a les 16:52\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 des 2021 a les 16:52.