181 entrades • Pàgina 8 de 10 • 1 ... 5, 6, 7, 8, 9, 10\nAutor: Ferry1ac1 » Dijous 28/06/2012 15:30\nM'ho sembla a mi o l'ATM de Lleida és la més activa de totes?\nFins a cert punt, lògic\nAutor: Guigui » Dijous 28/06/2012 15:32\nEn termes absoluts, sí. Però en l'àmbit de Catalunya, cal excloure'n la de Barcelona perquè fa molts més anys que és en marxa, i en tot procés, és lògic que la fase inicial sigui la més intensa en activitat, mentre un cop s'ha assolit velocitat de creuer, l'acció se sol limitar a gestionar el que hi ha i a aplicar mesures correctores.\nMés aviat, caldria preguntar-se per les causes de la inactivitat de les ATM del Camp de Tarragona, Girona, Comarces Centrals, etc.\nRe: Fins a cert punt, lògic\nAutor: Ferry1ac1 » Dijous 28/06/2012 16:04\nGuigui ha escrit: En termes absoluts, sí. Però en l'àmbit de Catalunya, cal excloure'n la de Barcelona perquè fa molts més anys que és en marxa, i en tot procés, és lògic que la fase inicial sigui la més intensa en activitat, mentre un cop s'ha assolit velocitat de creuer, l'acció se sol limitar a gestionar el que hi ha i a aplicar mesures correctores.\nA nivell de notes de premsa i informació, Lleida i Girona fan molta feina. Comarques Centrals està morta i integrada dins de l'ATM Barcelona i la del Camp de Tarragona és la que es queda més enrere.\nAutor: Sky » Dilluns 27/08/2012 14:16\nNoves tarifes dels títols integrats a partir de l’1 de setembre per l’augment de l’IVA.\nInformem de la nova relació de tarifes del transport integrat de l’àrea de Lleida que s’aplicaran a partir de l’1 de setembre, donada per l’augment de l’IVA decretat pel govern central el passat juliol. En el cas dels transports, es tracta d’un tipus reduït, el qual puja del 8% actual al 10%.\nAixí doncs, es detallen a continuació les tarifes del sistema de transport públic col•lectiu a l’àmbit tarifari integrat de l’Àrea de Lleida: la T-10/30, 6,95 € (1 zona) i 11,00 € (2 zones); la T-10, 9,05 € (1 zona) i 13,95 € (2 zones); la T-50/30, 27,00 € (1 zona) i 39,70 € (2 zones) i la T-MES, 39,40 € (1 zona) i 57,05 € (2 zones).\nEl cost de les targetes passen a ser 2,10 € (anònima) i 3,15 € (personalitzada). El tipus d’IVA aplicable en aquest cas és el general, que passa del 18% actual al 21%.\nD’altra banda es mantenen les bonificacions per a membres de famílies monoparentals, famílies nombroses, persones en situació d’atur, estudiants de la UdL i nens de 4 a 12 anys. Podeu consultar el fulletó de tarifes adjunt.\nAvís: els títols recarregats amb anterioritat a l'1 de setembre no caducaran fins el proper canvi de tarifes a 1 de gener de 2013 i es podran utilitzar fins el 28 de febrer de 2013, data de fi del període carència.\nAutor: albe6 » Dilluns 27/08/2012 17:48\nSuposo que serà pel canvi de tarifes ja que avui al anar a carregar la T-10 (sense haver-se esgotat el saldo) al quiosc de sempre; si la volia carregar havia de renunciar als viatges que quedaven. Molt amablement, la del quiosc m'ha donat un comprovant de les últimes càrregues i utilitzacions i on hi consta el saldo actual. A final de setmana que he de baixar a Lleida aniré a preguntar als de l'ATM.\nAutor: Sky » Divendres 21/12/2012 13:47\nL'ATM acorda l'actualització de tarifes del transport públic per a l'any 2013\n· S’actualitzen les tarifes que han de regir en el transport públic durant el 2013 amb un increment mitjà del 3,5%.\nEl Consell d’Administració de l’ATM de Lleida, reunit avui, ha acordat la revisió de tarifes que han de regir en el sistema tarifari integrat a partir de l’1 de gener de 2013 a cadascun dels títols de transport en aquest àmbit.\nAixí, l’increment aprovat de la tarifa mitjana ponderada (TMP) per al conjunt del sistema (títols integrats més els títols propis dels operadors, principalment el bitllet senzill, i els títols socials) és del 3,5%.\nLa revisió de preus acordada és inferior a l’augment mig autoritzat per la Comissió de Preus de Catalunya, situat en un 3,6% per al transport urbà. Així mateix, aquesta revisió és propera a l’augment mig del l’IPC del grup Transport del mes de novembre, 3,1%, i inferior a l’IPC del grup de Carburants i combustibles, 5,7% i a l’índex general de Catalunya 3,6%, publicats per l’Institut Nacional d’Estadística (INE) el passat 13 de desembre.\nEn el quadre següent es pot veure els preus nominals dels diferents títols de transport que regiran l’any vinent i el seu augment respecte els preus actuals.\nPel que fa a famílies monoparentals i nombroses, els preus per al 2013 seran:\nEl preu, per a l’exercici 2013, de la T-MES bonificada per a les persones en situació d’atur que compleixin els requeriments establerts serà:\nFinalment, el preu del bitllet senzill zonal de referència i monomodal per al 2013 serà:\nAutor: Sky » Divendres 18/01/2013 19:59\nAl Facebook de l'ATM de Lleida publiquen una enquesta setmanal relacionada amb el transport públic. No sé fins a quin punt pretén ser una forma de recollir l'opinió dels usuaris o més aviat un simple entreteniment.\nLa d'aquesta setmana:\nLa pregunta de la setmana és... De les següents formes de recàrrega de targetes, quina us agradaria més que s'implantés?\nMàquines automàtiques de recàrrega.\nRecàrrega per Internet.\nRecàrrega a través de caixers automàtics.\nAutor: Sky » Diumenge 07/04/2013 12:29\n5 anys d’integració tarifària a l’Àrea de Lleida\nEl sistema tarifari integrat abasta geogràficament 6 comarques, 149 municipis una població total de 364.173 habitants. Ja són 80.000 les persones que es mouen per l'àrea de Lleida amb una targeta de l'ATM i es realitzen a l'any més de 8,6 milions de viatges en transport públic.\nEs compleixen 5 anys d'integració tarifària a l'àrea de Lleida. Des de la posada en servei de la integració tarifària, el 31 de març de l’any 2008, s’han venut més 80.000 targetes i s’han realitzat prop de 600.000 operacions de recàrrega. Actualment 5 de cada 10 usuaris del transport públic en l’àmbit integrat utilitzen títols de l’ATM, que els permeten viatjar en tots els modes de transport: bus urbà, bus interurbà i ferrocarrils.\nLa integració tarifària a Lleida ha comportat també un increment de la demanda, amb un augment del 8% en tot el sistema i 8,6 milions de passatgers interanuals. El 90% dels desplaçaments són monomodals i el 10% bimodals, d’aquests la major part entre l’interurbà i l’urbà. La xarxa de venda i recàrrega de l’ATM ja disposa de més de 300 punts (quioscos, supermercats, estancs, a bord dels autobusos i centres d’atenció al client) en tot el seu àmbit d’actuació.\nAl llarg d’aquests cinc primers anys el sistema tarifari integrat s’ha estès a les sis comarques de la plana de Lleida, amb 149 municipis integrats i 364.173 habitants. Hem creat també el mapa de la xarxa integrada de Lleida que recull un total de 62 línies interurbanes, 19 urbanes i la línia de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya entre Lleida i Àger. Hem creat 22 parades intermodals a la ciutat de Lleida, per tal de facilitar l’intercanvi modal dels serveis interurbans als serveis urbans, també hem identificat prop de 200 marquesines amb informació de les línies que donen servei a cada municipi, informació que també es pot consultar online a través de la nostra web per mitjà del cercador d’horaris per municipi amb Google Maps.\nDurant aquests anys, hem anat incorporant nous títols al sistema facilitant l’accés al transport públic de determinats col·lectius. En aquest sentit, la Generalitat de Catalunya ha creat títols socials destinats a famílies nombroses i monoparentals, com és la T-70/90 i les bonificacions sobre el títol T-MES; a infants, amb la creació d’un títol gratuït per a nens i nenes de 4 a 12 anys; i a persones en situació d’atur, amb la posada en funcionament de la T-Aturat.\nAutor: Sky » Dimarts 09/07/2013 12:22\nEl Consell Territorial de la Mobilitat de l'Àrea de Lleida es constituirà al setembre\n• El Consell d’Administració de l’ATM presenta també una nova targeta 100% biodegradable que serà a partir d’ara el suport per a la càrrega dels títols integrats\nEl Consell d’Administració de l’ATM de Lleida ha acordat avui la constitució del Consell Territorial de la Mobilitat, un òrgan de consulta i participació cívica i social en el funcionament del sistema de transport públic de viatgers i de la mobilitat, en l’àmbit competencial de l’ATM.\nLa creació d’aquest nou òrgan sorgeix de l’adaptació de les funcions de l'ATM com a Autoritat Territorial de Mobilitat, previstes en la Llei de Mobilitat 9/2003 de 13 de juny, que requereix una nova configuració dels seus òrgans de govern adaptat al conjunt del territori integrat. Es preveu que la constitució i celebració del primer Consell Territorial de la Mobilitat es realitzi durant el proper mes de setembre.\nEl Consell Territorial de la Mobilitat està integrat per representants de cadascuna de les administracions consorciades, la Federació de Municipis de Catalunya, l’Associació Catalana de Municipis i Comarques, representants de les organitzacions empresarials, el sindicats i les associacions de consumidors i usuaris més representatives de l’àmbit del Consorci, així com de representants d’associacions o col·lectius d’especial rellevància en el transport públic i la mobilitat.\nLlançament d’una nova targeta biodegradable\nD’altra banda, el consell d’administració també ha presentat la una nova targeta 100% biodegradable, fabricada en plàstic reciclable sense PVC, que redueix així l’impacte negatiu en el medi ambient. Aquesta targeta serà a partir d’ara el suport per a la càrrega dels títols integrats, mantenint els atributs de flexibilitat, resistència, durabilitat i qualitat en la impressió.\nAmb aquesta acció, l’ATM ratifica la seva aposta pel foment de la sostenibilitat. La nova targeta es podrà adquirir als punts de la xarxa de recàrrega a partir d’aquest mateix mes de juliol.\nhttp://premsa.gencat.cat/pres_fsvp/AppJ ... ?id=208428\nModel exportable, si més no formalment\nAutor: Guigui » Dimarts 09/07/2013 13:49\nAlguna cosa semblant existeix a l'àrea de Barcelona, ni que sigui de cara a la galeria i que puguin dir que "han consultat el territori" abans de passar per la pedra de la realpolitik qualsevol proposta assenyada?\nAutor: Sky » Dimarts 03/12/2013 23:23\nPublicada la memòria anual del 2012 de l'ATM de Lleida\nJa es pot consultar a través de l'apartat de publiacions de la pàgina web de l'ATM, la memòria anual d'activitats de l'exercici 2012.\nEl document conté la informació amb relació a la planificació i gestió del transport públic i a la promoció de la mobilitat sostenible a l'àmbit de l'ATM de Lleida.\nMemòria d'activitats 2012 de l'ATM de Lleida (7 MB)\nAutor: Sky » Dilluns 23/12/2013 18:10\nL'ATM de Lleida acorda l'actualització de tarifes del transport públic per a l'any 2014\n• El preu de la T-Mes es congela per tercer any consecutiu\nEl Consell d’Administració de l’ATM de Lleida ha acordat la revisió de tarifes que han de regir en el sistema tarifari integrat a partir de l’1 de gener de 2014 a cadascun dels títols de transport en aquest àmbit.\nAixí, l’increment aprovat de la tarifa mitjana ponderada(TMP) per al conjunt del sistema (títols integrats més els títols propis dels operadors, principalment el bitllet senzill, i els títols socials) és del 3,5%. Cal destacar que per tercer any consecutiu es congela el títol T-Mes.\nPel que fa a famílies monoparentals i nombroses, els preus per al 2014 seran:\nAutor: Sky » Dilluns 31/03/2014 13:29\nEs compleixen 6 anys d’integració tarifària a l’Àrea de Lleida\nLa integració tarifària permet utilitzar tota la xarxa integrada de transport públic amb una única targeta i realitzar transbordaments gratuïts entre els diferents modes de transport. El sistema tarifari integrat compleix avui 6 anys i ja són 96.000 persones que es mouen per l'àrea de Lleida amb una targeta integrada de l'ATM.\nAvui es compleixen 6 anys d'integració tarifària a l'àrea de Lleida. Des de la posada en servei del sistema tarifari integrat, el 31 de març de l’any 2008, s’han venut prop de 100.000 targetes i s’ha realitzat quasi un milió d’operacions de recàrrega. Actualment 7 de cada 10 usuaris del transport públic utilitzen títols integrats, que els permeten viatjar en tots els modes de transport: bus urbà, bus interurbà i ferrocarrils de la Generalitat. Cada any es registren a l’àrea integrada prop de 8 milions de viatges en transport públic, amb un índex d’intermodalitat del 10%.\nL’ATM disposa de més de 300 punts (quioscos, supermercats, estancs i a bord dels autobusos), 3 centres d’atenció al client, un telèfon gratuït d’atenció a l’usuari (900 106 848) i un portal web de referència amb tota la informació d’horaris, targetes i tota l’actualitat relacionada amb els sistema de transport públic i el foment de la mobilitat sostenible en el seu àmbit d’actuació.\nAl llarg d’aquests sis anys, el sistema tarifari integrat s’ha estès a les sis comarques de la plana de Lleida, amb 149 municipis integrats i 367.984 habitants. S’ha creat el mapa de línies de la xarxa integrada de Lleida i 34 parades intermodals a la ciutat de Lleida, per tal de facilitar l’intercanvi modal dels serveis interurbans als serveis urbans; s’han identificat també prop de 200 marquesines amb informació de les línies que donen servei a cada municipi, informació que també es pot consultar online a través de la nostra web per mitjà del cercador d’horaris basat en Google Maps.\nDurant aquests anys, s’han anat incorporant nous títols al sistema facilitant l’accés al transport públic de determinats col•lectius. En aquest sentit, la Generalitat de Catalunya ha creat títols socials destinats a famílies nombroses i monoparentals, com són la T-70/90 i les bonificacions sobre el títol T-MES; a infants, amb la creació d’un títol gratuït per a nens i nenes de 4 a 12 anys; i a persones en situació d’atur, amb la posada en funcionament de la T-Aturat.\nAutor: Sky » Dimecres 16/07/2014 10:51\nAutor: trainman » Dijous 20/11/2014 18:52\n21-11-2014 13.00 | Delegació del Govern a Lleida (c. Lluís Companys, 1) | Lleida (Segrià) | Lleida\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, presentarà els serveis de transport públic a la Rodalia de Lleida.\nAutor: fgc113 » Dijous 20/11/2014 19:34\nJa veurem demà si és una bona notícia.\nAutor: Toni » Dijous 20/11/2014 22:28\nfgc113 ha escrit: Ja veurem demà si és una bona notícia.\nPel contribuent segur que serà una noticia molt i molt dolenta. Serà un servei d´allò més útil, inclús una mica més que les rodalies de Tarragona i Girona. Evidentment és una ironia:\nRodalies de Girona. Un esperpèntic tren de rodalia que fa 150 km aturant-se a totes les estacions, que lògicament no arriba ni un dia a l´hora (pel camí li passa de tot). I d´utilització.... un èxit rotund, crec que a la Renfe es forren amb els bitllets....\nRodalies de Tarragona. Una línia Tarragona - Reus que ja estava molt servida i que porta a la gran majoria dels trens menys gent que un autobus. De la línia RT2 ja ni parlo, és una veritable barbaritat que no només té una utilització lamentable sino que a més arriba tots i cada un dels dies tard lògicament al passar per la via única.\nRodalies de Lleida. La guinda, la joia de la corona, la que segur que tindrà millor ocupació donant en conseqüència un servei públic excel.lent. A mi només m´interessa una cosa (a part de que em costi el mínim possible): serà capaç la Generalitat de posar un tren a Binèfar o Monzón?.\nAutor: Trenscat » Divendres 21/11/2014 13:26\nAl final no és més que crear noves línies de bus exprés i no tocar ni un pèl els serveis ferroviaris, ni creant noves nomenclatures. Simplement s'integren tarifàriament els trens R12, R13 i R14 entre Sant Guim/Vinaixa i Lleida.\nAutor: Ayerbe-Zuera » Divendres 21/11/2014 14:22\nEm sembla increïble que tot aquest foc d'encenalls es limit a fer un bus express solapat amb la línia ferroviària Lleida-Cervera, en detriment, lògicament, de l'ús d'aquesta.\nUna mica més sobre el tema\nAutor: Guigui » Divendres 21/11/2014 15:07\nhttp://www.ara.cat/societat/Rodalies-Ll ... 74939.html\nUsuaris navegant en aquest fòrum: uriol108 i 3 visitants


Esports - Vespre de comiats al Patí Hoquei i títol de lliga per al Cerceda en l'última jornada\nVespre de comiats al Patí Hoquei i títol de lliga per al Cerceda en l'última jornada\nel 25/mai/13 Alex Fàbrega Hoquei PDF\nEl Patí Hoquei Club Sant Cugat acomiada la temporada amb una derrota (2-5) davant el CP Cerceda que amb el triomf es proclama campió de la Primera Divisió. Els vermell-i-negres han homenatjat Pol Carulla que es retira després de tota la vida al club i Albert Zanón que tanca la seva etapa a la banqueta del primer equip. El conjunt santcugatenc ha plantat cara al campió i fins i tot s'ha avançat en el primer temps. A la represa però, els gallecs han estat superiors.\nHa estat molt emotiu, estic molt agraït al club. És una llàstima no acabar guanyant, però acabar a casa sempre és gratificant.\nEl tècnic del Patí Hoquei Club Sant Cugat, Albert Zanón, es mostra satisfet del partit que ha fet el seu equip, però creu que hi havies coses més importants que el propi enfrontament.\nConsidero que l'equip ha fet un bon partit tot i que avui eren més importants altres coses.\nEl Patí Hoquei Club Sant Cugat acaba el seu primer any a Primera Divisió en vuitena posició.\nEl CP Cerceda acaba la lliga com a campió i el Patí Hoquei vuitè


Vicent Penya, poeta i activista cultural - QUADERN COMARCAL\nAmb Elionor López i Miquel Gil, en la Trobada d’escriptors de l’Horta\nNascut en Rafelbunyol l’any 1961, ha rebut diversos premis. Com l’Agustí Bartra de Terrassa, el Pere Badia de Torredembarra, el Josep Maria Ribelles de Puçol, l’Ibn Hazm de Xàtiva i el Roís de Corella de València, entre altres. També han musicat lletres i poemes seus cantautors, com ara Joan Lluís Llopis, Garri Campanillo i Artur Àlvarez, el músic Ferran Aleixandre i els grups Quatre Mil Som Prou, Argila de l’Aire i Els Tapiners. Molts dels seus llibres parlen de l’Horta i de la seua gent, de manera que ha aconseguit ubicar la nostra comarca en l’imaginari literari.\nTres poemes de Vicent Penya\nUn tast de tres poemes de Vicent Penya. El primer pertany al poemari Homèrides, el segon al Llibre de les enrònies, i el tercer, dedicat a Jaume Pérez Montaner, ha sigut publicat en la revista L’IO, Lectures de l’Institut Obrer.\nMés cansat que avorrit, sovint t’inclines\ncap a un aljub desfet pel pas del temps.\nVa sadollar unes goles i uns cors,\naixí com també una set de justícia.\nAra ja no. Punt de parada fou\nde soldats i caminants, gent de vila\ni gent de fora, firers i filòsofs,\nfugats, filantrops i àdhuc filisteus,\ni tota mena de ramats forans\nque per la seua vora transhumaven.\nEn l’instant present, en canvi, les pedres\nque el sostingueren no valen ni per\nalçar un baluard de veritat.\nDe tan recta com és, la llei fa trampa.\nA cada instant que passa el temps es comprimeix\ncom un cor compungit que batega sense esma.\nEm fa la sensació que se’n fuig tan rabent\nque no em dona ni temps de seguir-li la pista.\nPerò el temps, realment, és igual per a tots.\nEl tracte més legítim que no han vist mai uns ulls.\nUna estrella fugaç en una nit d’estiu.\nDe la finestra estant veig passar els vehicles\nper on abans hi havia uns horts i unes senderes\nque feien bo de veure, que colpien de joia.\nFan un intens brogit per damunt de les vies.\nEls vehicles s’aturen, prenen de nou la marxa,\nvomiten els seus gasos, després ixen al pas,\nrecorren les distàncies sense abonar un plus.\nSempre m’he preguntat què ha causat aquest canvi,\naquesta muda íntegra en la pell del paisatge,\ni no ha sigut fins ara que he trobat la resposta,\nla clau d’aquest enigma esquivat com un colp.\nQui se’n recorda avui dels horts i les senderes?\nAquest intens brogit, qui no el veu de bon ull?\nPer quant de temps encara no trobarem respostes\nsi l’oblit ens incita a no fer cap pregunta?\nDEL JONC, LA MATA\nPer a l’amic Jaume, que va cantar “llàstima de país”\nVicent Penya amb Lluís Alpera en la VI Trobada d’escriptors de l’Horta, a Catarroja\nsón eloqüents i explícits,\nactituds i projectes,\nvalen per mil paraules.\nSobre aquests àmbits\nde llum i perspicàcia\n—de temps més lúcids—,\nla plenitud atorga\nun punt de vista invicte.\ni d’infortunis lliures,\nadobarem la terra,\ntallarem, fulgents, l’aire.\nNo hi ha impossibles\nni jous que se’ns imposen.\nque ens ha de fer de guia:\nel clam d’aquestes boques.\nDesfem la ratlla\nmarcada com a límit.\nEl vent que bufa\narreu d’aquesta terra\nno es pot tancar amb reixes.\nDel jonc, la mata.\nL’exemple més explícit\nde la gran força\nque la unitat suscita\nentre els diversos membres.\n#escolavalenciana#poesia#rafelbunyol#Trobada escoles#Vicent Penya


Apartment Spinciceva III Pula Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Spinciceva IIIPula Centre, Pula, Croàcia - Veure al mapaExcel·lent8,8Basada en1comentariApartment Spinciceva IIIVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment Spinciceva III està situat idealment a Pula; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Apartment Spinciceva III asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Spinciceva III és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Pula.\nApartment Spinciceva III


Joaquim Folch i Torres - La venda d’obres d’art del Govern dels Soviets | Papers Vells\n07 jul. La venda d’obres d’art del Govern dels Soviets\nPosted at 10:37h in 1928, Joaquim Folch i Torres, La Veu de Catalunya\tby\tJoaquim Folch i Torres\nLa venda d’obres d’art del Govern dels Soviets\nPublicat a La Veu de Catalunya el 30 de novembre de 1928.\nEls dies 6 i 7 del corrent, va tenir lloc a Berlín, la venda d’obres d’art, convocada pel Govern de la República dels Soviets de Rússia. Un luxós catàleg, proveït de nombroses reproduccions fototípiques, anunciava al món dels amateurs aquesta subhasta que diuen que el Govern rus feia com a via d’assaig, d’una sèrie de vendes que havien de succeir-la. El catàleg anunciava que els objectes que s’anaven a vendre, procedien part del Museu de l’Ermitatge, i part de dos altres palaus públics. Això venia a dir als amateurs burgesos (que són ara com ara els únics amateurs possibles que hi ha arreu del món), que no res del que es venia era producte de les incautacions que l’armada roja va fer de totes les col·leccions i propietats privades. Així els escrúpols eren infundats, i tothom podia comprar sense recances.\nPosades les coses en aquests termes, resultava que l’Estat Soviètic venia bonament el que era seu i en paus. És clar que el fet d’un Estat que posa en venda els tresors del seu patrimoni artístic era un xic fort. Almenys venia a inaugurar en els nostres països un nou concepte de la vergonya nacional. En els països llatins, els Museus no poden ni vendre ni baratar solament. Els béns artístics nacionals, en les nostres civilitzacions espiritualíssimes (que Déu us guardi), són un tros invulnerable de la fisonomia de la nació. Cap al nord, a l’Alemanya mateix, els Museus venen i baraten, i en alguns casos la guerra ha determinat a alguns Estats, a vendre coses, però els Estats i els Museus que fan això per necessitat i per millorar les col·leccions, procuren que la cosa es passi, sinó d’una manera clandestina, velada als ulls del món. El sistema soviètic, doncs, és nou, i és a més a més, al nostre concepte, escandalós.\nConeguda l’organització de la venda, però, hom pensa que aquest tic escandalós, si no era valgut, almenys afavoria la propaganda d’aquella. El Govern rus és evident que tenia un prestigi de possessor descarat i poc intel·ligent d’una fabulosa riquesa artística robada (tal era el llenguatge del món burgès on els únics possibles compradors viuen). Si aquest possessor obre botiga on vendre ço que posseeix, és evident que la seva botiga té des del primer moment una fama de ben proveïda. Pensem el que eren les col·leccions russes del vell imperi, pensem en el que eren els palaus de les ciutats cortesanes, pensem en els grans i antiquíssims museus, i imaginant a aquests suposats bàrbars fent diners de tot això, evidentment n’hi havia per a fer-se il·lusions i per creure que era arribada l’hora de poder adquirir obres d’art que sense aquestes circumstàncies seria impossible d’adquirir.\nPerò la desil·lusió vingué aviat, car el Catàleg era simplement decepcionant. Algunes bones pintures de mitjana categoria, no aconseguien donar interès a una venda, el millor de la qual eren els mobles i els tapissos. L’exposició de les obres a la Galeria Lepke, de Berlín, produí comentaris, que augmentava l’ambient de decepció que inicià el catàleg… El Govern rus, doncs, no era, pel que es veia, l’eixelebrat ignorant que ven a la bona de Déu tot el que té, sinó l’intel·ligent posseïdor d’obres d’art, que després de feta la tria, veu les engrunes embolicades amb la paperina del desprestigi que els altres li han fet. Heu’s aquí la realitat.\nI en efecte, qui coneix les qüestions relatives a l’organització dels Museus a la Rússia Comunista, ha de convenir que una clara intel·ligència i una tècnica afinada ha presidit allí en aquests aspectes. L’intel·lectualisme dels principis soviètics brilla en ella amb esclats molt nets, i el do de la fruïció de la bellesa artística promès al poble per la revolució, s’ha complert (a costa de les més tristes i cruels injustícies), d’una manera intel·ligent, Rússia, doncs, ha guardat i guardarà per ells, instal·lant-les dignament en els seus Museus, les obres d’art que posseeix. El rum-rum entorn l’anunci de la venda, doncs, no era res. Els Soviets, en definitiva, obren a tall d’homes civilitzats quant a les obres d’art, i saben (botiguers intel·ligents), aprofitar la fama de bàrbars que gaudeixen amb raó, per a fer el reclam del seu negoci.\nDescobert el truc, doncs, i vista la qualitat de les obres, la venda semblava fracassada abans de fer-se. La desil·lusió dels compradors era evident.\nUn altre defecte que havia de posar-se en clar tenien, però, encara les obres posades a la venda, i era el d’ésser en efecte, i en gran part, i malgrat la declaració del Catàleg, producte de les incautacions de l’armada roja, en implantar-se a viva força el Comunisme; ço és, obres de propietat particular que els revolucionaris havien robat als seus posseïdors legítims.\nEl primer crit d’alarma que fou donat, partí del príncep Iussúpov. El príncep Iussúpov, el popularíssim assassí de Rasputin, condemnat a la misèria de l’exili, desposseït de tots els béns pels Soviets, viu a Berlín, i es compta com un dels seus ingressos el llibre trist, malsà i apassionant: «Le fin de Rasputine», on ell ens conta «pe a pa», com va cometre (amb la millor intenció del món), l’assassinat a traïció del malvat i terrible Rasputin, el Bruixot de la Cort del Tsar Nicolau II de Rússia. El príncep, doncs, en fullejar el Catàleg de la venda, sembla que trobà si no reproduïdes, almenys catalogades, algunes obres d’art d’amoblament, que havien pertangut a la seva casa; qui sap si a la mateixa cambra on el terrible assassinat de Rasputin es va cometre, i cuità presentar denúncia al Jutjat corresponent. «Tals i tals peces, va dir, són meves; els Soviets me les van robar de casa meva; ara les vénen. Jo acudo a la Justícia demanant que se’m retorni el que és meu.» El Jutjat sentencià: «L’armada roja en incautar-se dels béns privats, complí un acte del qual n’és responsable un Govern que és avui reconegut per l’Alemanya. No és un robatori, doncs, sinó un acte de Govern. No hi ha per tal lloc a la denúncia.» La denúncia del príncep Iussúpov i la sentència del jutge, produïren una impressió enorme. La premsa de dreta a Alemanya, els grans rotatius americans i anglesos, publicaven articles denunciant els objectes presentats a la venda com a producte del robatori. En termes patètics, els diaris americans exposaven la situació dels posseïdors dels bells objectes que ara s’oferien, desposseïts, morts de fam en una presó, afusellats o martiritzats, morint de misèria o exercint vils oficis en l’exili. Tot el quadro dels grans ducs i dels prínceps i nobles de la Rússia que pul·lulen per les grans ciutats d’Europa, se’ns feia present als ulls. Com a personatges de novel·la tristament reals, se’ns apareixen en l’assassinat, servint humilment en els restaurants de luxe, ocupant lloc en les orquestres Tzigans dels cabarets, fent de xofer o de domèstic. Elles, les grans dames, quan no tenen una determinada actitud per a la dansa o el cant, es lloguen per a fer número al cor de l’opereta, o a la comparseria de les revistes americanes, a la moda… Massa visibles són arreu els rastres de la gran tragèdia, perquè tot el món se’n senti commogut, i una solidaritat amb els pobres desposseïts, no s’establís tot d’una, que l’ocasió com ara, es presentava. Els rics sortosos dels pobles que s’han lliurat del flagell comunista, no serien, doncs, compradors. Les sales de la Galeria Lepke eren desertes. Fora d’uns quants marxants anònims, amb l’avidesa d’aprofitar de les circumstàncies, ningú no hi va fer cap, i menys encara quan el príncep Iussúpov insistint, reunia a la seva signatura, al peu d’una segona denúncia, els noms d’altres desposseïts, tals, com el de la baronessa Zeernnchew-Besobresova, de la duquessa de Scherbatow, del duc de Rotschoubey, del príncep Dolgorruky, del comte Obolensky, del duc de Paley, i del príncep Gabriel. L’advocat doctor Wennemann, nom conegudíssim a Berlín, prenia la defensa dels interessos dels signants, que aportaven tots, les peces comprovatòries de la propietat d’obres que eren posades a la venda.\nAquesta segona denúncia fou més sortosa que la primera. El dia 7 de novembre, segon dia de l’opció, el representant de la justícia alemanya, es presentava a la Galeria Lepke, amb ordre d’incautar-se provisionalment de les obres d’art, la propietat de les quals era justificada pels demandants. Així eren segellades, entre altres coses, tres bellíssimes pintures de Goenze, una tela de Maes i una altra de Hubert Roberts. Diversos quadros italians foren també presos. Una Madona Florentina deliciosa, que era entre els objectes, la subhasta dels quals era impedida.\nPerò el cas era, que durant el primer dia de subhasta, algunes obres propietat dels demandats havien estat venudes, i entre elles unes peces del mobiliari del príncep Gabriel. Indagats els preus fets a la subhasta pels dits mobles, el Jutjat s’incautà encara de la quantitat de 60.000 marcs que havien produït, més de la suma de 100.000 marcs, procedent de la venda d’uns tapissos.\nLa subhasta des d’aquest moment, no cal dir que va quedar deserta i fracassada. Sens dubte comença ara un període de plets, car el Govern dels Soviets, i la casa Lepke que feia la subhasta, han protestat d’aquesta incautació. Aquesta incautació ha posat de manifest que el Govern dels Soviets encertava, quan enganyant deia que els objectes no procedien de col·leccions privades… L’Europa i l’Amèrica burgesa ―què voleu fer-hi!― té encara un xic de cor i s’ha sentit solidaritzada amb aquests pobres grans senyors de la vella Rússia, que entre els suplicis de l’exili, hi han trobat aquest tan inesperat, de reveure a punt de vendre els seus vells mobles familiars, plens d’intimes tendreses i de tants records.


LA PAELLA SÒNICA, creació d’Adolf Murillo – LIQUEN RECORDS\n18 diciembre, 2019 30 junio, 2022 admin\nLA PAELLA SÒNICA. Una creació multidisciplinar d’Adolf Murillo. València: LIQUEN RECORDS. DL: V-3452-2019 — LRDVD014. PVP: 15€\nLa paella sònica. Creació multidisciplinar i col·laborativa\nEl diumenge, 20 d’octubre de 2019, al Centre Cultural de Canals (València) es va gaudir molt en els assajos i en l’estrena de la proposta multidisciplinar «La Paella Sònica», de l’artista i pedagog valencià Adolf Murillo i Ribes. Amb un públic atent i encuriosit s’explicà al debat posterior al concert que, sens dubte, una escolta acurada, detallista i ben entrenada ens permet traslladar-nos cap altres territoris de la sensibilitat i connectar la nostra imaginació d’una forma totalment sinestèsica.\nAls fogons Sònics: Joan Soriano (percussions), Rosa Soler (flautes), Josep Lluís Galiana (saxofons i producció), Pere Vicalet (visuals i mastering), Adolf Murillo (live electrònic) i arrodonint l’equip Giannino Clemente (electrònica, enregistrament i mescla de so) i Àlex Garzó (direcció i producció audiovisual). “La Paella Sònica” ens porta a un viatge sonor a través d’una estructura inspirada en els moments claus de la realització d’una paella: preparatius, sofregit, bull i remat.\nEl poeta i escriptor valencià Josep Piera\nPer als valencians, la paella no és únicament un plat saborós i tradicional que desperta els sentits i captiva el paladar; és més que això: és un menjar de festa, un ritual social, i un provocador de memòries i sensacions col·lectives. Per això, se l’ha convertit en un senyal identitari, en una metàfora feliç.\nLa paella valenciana convoca a la festa col·lectiva, a compartir la joia de viure, per això sovint va unida a la música, siga la d’una banda que crida al comboi festiu, la d’un acordió que convoca el ball i la dansa o desperta cançons, siga la d’un aparell que reprodueix melodies com si es tractara de la banda sonora del festí paeller.\nLa paella valenciana, per tant, és molt més que un plat suculent i vistós que es presenta a taula per a satisfer la gana dels comensals. Això ho sabem ben rebé tots aquells que n’hem menjat i viscut en celebracions familiars (bodes, batejos, etc.), en combois amicals al camp o a la mar (les paelles de pasqua, les eixides a la mar d’estiu… i també, clar, en altres tipus de reunions socials, com actes polítics, àpats de negocis, menjars amorosos…\nVull dir que la paella és una obra d’art efímer, una obra que ens convoca a gaudir de la vida, que ens permet sentir l’exaltació del present, com ho fa la música, per exemple; un pot ser-ne el guisador-paeller, l’artista que interpreta la peça, mentre els altres en són els gaudidors, els destinataris del treball de l’artista, els que regalen sentit i raó al treball artístic.\nPer tot això, i per història, per tradició, per gust, la paella valenciana mereix ser coneguda en tota la seua amplitud de sentits. És un plat feliç, una joia gastronòmica, un ritu antropològic, una festa. I més. Molt més.\nCreació multidisciplinar d’ADOLF MURILLO\nDirecció i producció audiovisual d’ÀLEX GARZÓ\nVídeo: PERE VICALET\nPaella Sònica Ensemble\nDurada: 43:09 · Picture Format: Mpeg-2 · Aspect Ratio: 16:9 · Menu Screens: 1 · Disc Formats: DVD-5 · Audio Format: PCM · Subtítols: castellà i anglès\nArticle d’opinió del poeta valencià Josep Piera al diari Levante-EMV, 12 de gener de 2020.\nArticle d’Adolf Murillo publicat al periòdic lasBandas, febrer de 2020\nLA PAELLA SÒNICA. L’UNIVERS SONOR DE LA PAELLA\nSegurament estarem d’acord que un dels trets que ens defineix com a valencians és eixa filosofia tan nostra del pensat i fet i que ens porta a desafiar qualsevol tipus de repte que ens proposem.\nAixí doncs, beneïts per un mestre de les paraules com es l’escriptor i poeta Josep Piera, al comboi d’una paella i una bona conversa, dissenyàrem aquest projecte de La Paella Sònica.\nPoques setmanes després del comboi i amb una xicoteta ajuda de l’Institut Valencià de Cultura teníem ja els ingredients per tirar endavant el projecte.\nUn grup de músics conformat per Josep Lluís Galiana, als saxos; Pere Vicalet, als visuals; Rosa Soler, a les flautes; Joan Soriano, a la percussió, i jo mateix, fent l’electrònica en viu, donàrem forma sonora i enregistràrem un DVD en un concert al Centre Cultural Papa Calixte III, de Canals, junt al tècnic de so Giannino Clemente i el documentalista audiovisual i escriptor Àlex Garzó.\nSi entrem als preparatius, tal vegada a més d’una persona, el nom de paella sònica li sonarà una mena de broma graciosa o, potser, una extravagància de músics i creadors d’aquests anomenats moderns. Si li afegim que ni té partitura, almenys de les convencionals, qualsevol oient poc acostumat li pot suposar un autèntic galimaties.\nHi trobe tantes relacions amb els processos creatius de la creació musical amb l’escriptura literària, la cuina que plantejar aquesta situació i forçar els límits de la imaginació a través del diàleg dels llenguatges ha estat una vegada més un desbordar de sorpreses i sobretot la possibilitat de recórrer un espai d’experiències que ens reconcilien amb la creativitat.\nRepensar sobre les sonoritats quotidianes com ha estat el fet d’escoltar la paella, el nostre plat més universal, es pot convertir en un exercici d’introspecció auditiva i imaginativa que ens apropa a uns universos sonors fascinants.\nHem tingut que desenvolupar la sensibilitat per trobar les connexions i les possibilitats plàstiques del so. Rebuscar a les zones frontereres, escoltar-nos i descobrir-nos sonorament i visualment els músics, pensar i posar per davant el plaer artístic, a costa de no ser compresos o acceptats com ho són altres estils i músiques socialment acceptades. Per no parlar d’altres formes de risc a les quals malauradament la consciència cultural d’aquest país ens afegeix.\nI és que vivim en la societat d’allò ràpid, allò viscut en càpsules o píndoles que altres dissenyen per ser consumides in fast moment, segons Steiner:\n«Els usos i valors predominants en les societats de consum d’Occident són avui els oposats dels existents a la imaginària comunitat de l’immediat. Abunda el secundari i el parasitari. La humanitat instruïda es veu abordada diàriament per milions de paraules, impreses, emeses per ràdio o televisió, que al·ludeixen a llibres que mai s’obriran, música que mai s’escoltarà, obres d’art sobre les quals mai es posarà mirada alguna. Un perpetu murmuri de comentaris estètics, judicis improvisats i pontificacions enllaunades omplen l’aire. És de suposar que la major part del discurs artístic o del reportatge literari, de les ressenyes musicals o de la crítica de ballet es fulleja més que es llegeix, se sent més que s’escolta.»\nN’estic cada vegada més convençut de que crear, i si és de forma col·lectiva millor, és una de les formes de sentir-nos més vius i connectats a la vida. Sovint massa vegades nosaltres els músics i altres especies d’artistes hem estat subjectes a regles i prohibicions que durant anys han anant modelant-nos i fent-nos éssers rígids, amb respostes quasi a presses, que ens deixen poc marge per poder jugar, experimentar y explorar noves possibilitats, amb la nostra matèria primera: el so.\nEl que tenim molt clar és que l’art ens pot apropar a experiències humanes que difícilment podem aconseguir des d’altres territoris del coneixement.\nEn aquesta experiència sonora-visual de La Paella Sònica aquesta necessitat d’alliberament, moure’ns als límits de les normes, del trencament amb allò convencional, potser, ha estat el denominador comú, de les ànimes que compartirem taula-escenari per jugar a fer sons.\nSincerament, no m’agrada massa revelar amb explicacions prèvies quines han estat les formules, girs, convencions, consensos, decisions, intuïcions, que han estat el fet determinant que ens ha dut a una acció inspiradora, però, davant d’aquest text revelador de Steiner, he de reconèixer que al calor de les brases enceses del concert on els sentiments i les impressions estan tan a flor de pell és molt més senzill connectar amb el públic i compartir i fer la nostra experiència, també seua.\nLa música contemporània està en moltes ocasions òrfena de propostes pedagògiques que faciliten als nouvinguts de l’art sonor contemporani a desenvolupar noves actituds i escoltes davant processos de creació. Aquesta conversa entre públic i músics ens fa sincronitzar la sensibilitat humana i va obrir un nou pont per la compressió i acceptació d’aquestes músiques, sovint, marginals.\nEn La Paella Sònica, escoltar o veure, o les dues coses al mateix temps, suposen endinsar-se en un experiència sinestèsica, i sens dubte, és una clara invitació a abandonar-nos a un exercici d’escolta inusual si tenim en compte el poc temps que dediquem a escoltar allò que ens envolta i fins i tot a escoltar-nos. Les tendències fast d’aquesta societat de consum aporten experiències encapsulades de ràpida digestió. I és que la cultura cada cop es xopa d’eixes formes comercials que ens venen experiències extrasensorials en un tancar d’ulls.\nAixí doncs, escoltar i participar de La Paella Sònica és descobrir en primera persona un territori sonor que com deia el públic que ens va escoltar per primera vegada a Canals: «potser mai hauria escoltat o pensat sobre el so d’una paella de no ser per aquesta proposta sònica». Podreu imaginar ara mateix quan territoris ens queden per descobrir i compartir. Potser plantejar-nos noves escoltes de situacions quotidianes que no mai havíem pensat resulta ser un exercici d’allò senzill i sanador que ens reconcilia amb un temps de quietud i reflexió.\nInformació publicada al periòdic lasBandas, gener de 2020\nCategoríasAdolf Murillo Alex Garzó Giannino Clemente Joan Soriano Josep Lluís Galiana News Pere Vicalet Recordings Rosa Soler Etiquetas,AD LAB Adolf Murillo Aglaya Álex Garzó Ap-Art Canals FSMCV Fundación Carasso Giannino Clemente IVC Joan Soriano Josep Lluís Galiana Josep Piera La Paella Sònica LIQUEN RECORDS LRDVD014 Pere Vicalet Remigi Morant Rosa Soler València\nEntrada anterior Entrada anteriorJOAN GÓMEZ ALEMANY. Electroacoustic Works (2016-2019)\nEntrada siguienteEntrada siguiente TRAÇSONOLOGY


"Reflexions sobre l’afer de l’aparcament de l’hospital comarcal del Vendrell"\nDimarts, 03 Desembre 2019 23:09\nAl Vendrell ja es un clàssic que les infraestructures sanitàries siguin utilitzades per els socialistes i els antics convergents per fer campanya electoral i aconseguir vots. La millor prova que tenim ara per ara és, a les campanyes de 2011 i 2015 amb el CAP del Botafoc, el van fer servir, tot i que al final, al 2016 la societat civil a traves de la Xarxa Vendrellenca i el grup de Podem Vendrell, van posar fil a l’agulla i van aconseguir que les obres es tiressin en davant.\nL’aparcament de l’hospital comarcal i seva manca d’espai, es la següent fita on ens trobem promeses. Va ser als mesos d’Abril i Març de 2019 a les portes d’una campanya electoral, que es va fer l’anunci de que es faria una ampliació per guanyar 140 places gratuïtes a l’ aparcament. Ara aquesta promesa s’ha dissolt en el mateix paper al qual va ser impresa, amb un anunci de la Xarxa Hospitalària Santa Tecla que diu, que no té terrenys de la seva propietat a la zona per fer-la. Amb aquest preàmbul vull començar les meves reflexions sobre aquesta mentida orquestrada pels Socialistes i Junts Pel Vendrell, amb el vist i plau de la Xarxa Hospitalària Santa Tecla que mai va dir el que ara diu.\nEl primer que vull dir per entrar en matèria, es que no es pot entendre el que diu la Xarxa Hospitalària Santa Tecla sobre els terrenys. Haurien d’explicar a la gent molt bé, aquesta excusa que fan servir dient, que no tenen terrenys de la seva propietat a la zona. Al mes d’abril en tenien?. Els terrenys municipals que té l’ajuntament de Vendrell, i que cedia a l’abril de 2019, per fer les obres. Ja no els cedeix?. Va ser tot una mentida orquestrada per que obtinguessin vots el PSC i Junts pel Vendrell?. Ens poden explicar per què van permetre aquest paràgraf de la nota de premsa que hi ha penjada a la web l’Ajuntament de Vendrell de data l’abril de 2019 que diu:\n“En aquesta línia, en una reunió mantinguda entre l’alcalde del Vendrell, Martí Carnicer, i el regidor de Salut, Ferran Trillas, amb el director general de la Xarxa Sanitària i Social de Santa Tecla, Joan Maria Adserà, es va arribar al compromís de tirar endavant aquests dos projectes a càrrec del gestor sanitari”\nSi no tenien clar que es poguessin tirar en davant les obres de l’aparcament de l’hospital? Crec que hi ha masses preguntes sense resposta que haurien de contestar senyor de Xarxa Hospitalària Santa Tecla i per aquest motiu i en qualsevol cas, el que si que demanaria encara que sigui inútil, és que no es prestin a dir cosses que no van acomplir.\nAls grups del PSC i Junts pel Vendrell, m’agradaria dir-los que deixin de fer servir les necessitats de la gent en matèria sanitària, per aconseguir al cadira, i que compleixin amb el que van dir que farien. Treballin, pensin o facin alguna cosa perquè s’ampliïn l’aparcament de l’hospital comarcal, i sobretot, tinguin la decència de demanar disculpes a la ciutadania de Vendrell, perqueè els recordo que el comunicat del seu govern conjunt a l’abril de 2019 era molt clar i deia. “Amb aquest comunicat es volen desmentir les informacions sorgides que restaven veracitat a la notícia difosa recentment per l’Ajuntament del Vendrell”. Això forma part d’un comunicat que es va penjar al web municipal on la promesa era, l’ampliació de l’aparcament de l’hospital comarcal, la veracitat s’ha difós de la mateixa manera que va arribar amb un altre comunicat de la Xarxa Hospitalària Santa Tecla que diu que no pot fer res de res i per lo tant ha convertit aquest comunicat seu en una mentida indignant per que ha desaparegut l’acord al qual van arribar.\nSobre la situació actual, el que és cert, és que tenim un hospital comarcal que té un aparcament petit, per la quantitat d’usuaris que el fa servir, i aquesta és una realitat que tothom sabia des de quasi el moment que el van inaugurar, i ara fins ara non hem trobat una solució definitiva. És per aquest motiu que davant d’aquest fet, hem d’actuar amb fermesa i decisió a l’hora de trobar solucions al problema de l’hospital comarcal, per els polítics de sempre no facin servir aquesta mancança a la campanya electoral. Per tant, des de la Xarxa Vendrellenca treballarem per trobar solucions efectives al 2020 amb propostes concretes que donin cobertura a tota la ciutadania del Baix Penedès, que evidentment hauran de tirar en davant els governants locals. Per finalitzar, dirigir-me a la ciutadania per dir-li que no oblidi que ens han tornat a enganyar amb promeses electorals que sabien que no podien complir, aquesta es una proposta de moltes que ha sigut un frau, a tenor del literal de les declaracions que s’han fet. Esperem que la protesta pública serveixi, per que com a mínim s’ho pensin abans de tornar a fer promeses que no poden complir.\nSecretari de Mobilitat d’ERC El Vendrell\nMés en aquesta categoria: « "El repte del canvi climàtic a la Catalunya Sud" "Mancomunar el Penedès Marítim? Per què no?" »


APP de VPCMATIC – Ampa IES Ferran Casablancas\nAPP de VPCMATIC\nPublicat per AMPA el 11 d'abril de 2018 11 d'abril de 2018\nDes de ja fa uns dies, l’institut ha donat als alumnes una carta amb les credencials per accedir al programa VPCMATIC, totalment subvencionat per l’AMPA, on podem veure molta informació sobre incidències, assignatures, exàmens, activitats i altres per la web: https://www.ense.cat/icasablancas o de l’app per mòbils.\nHi ha persones que tenen problemes per trobar la app correcta. Aquí teniu unes explicacions.\nAl Android podeu cercar per VPCMATIC O ENSE, però a l’ APP STORE de Apple cal cercar-ho per “ENSE”. Cal escollir la app que te l’Icona que hi diu “ENSE” i NO la de color rosa !\nApp VPCMATIC per IOS\nApp VPCMATIC per Android


14 | Setembre | 2014 | Temps d'incertesa (com tots)\nDaily Archives: 14 Setembre 2014\nIt is for the interest of Catalonia to support Scotland’s independence #indyref\nPosted on 14 Setembre 2014 | Deixa un comentari\nComencem aquesta setmana amb els ulls posats al referèndum escocès de dijous i l’acabarem amb la llei de consultes aprovada pel Parlament de Catalunya.\nQuè passarà a Escòcia? Les enquestes indiquen que les dues opcions van frec a frec. Allà, com en molts altres llocs i a diferència d’aquí, cal registrar-se per a poder votar. I si algú s’ha pres la molèstia de fer aquest tràmit és ben possible que acabi votant encara que ara per ara es declari indecís. Aquests, al voltant d’un 12%, seran els que decantaran la balança més que mai.\nLes enquestes es fan prenent com a base per a prendre la mostra els llocs on hi ha hagut més inscrits i votants en comicis anteriors, però en el cas dels referèndum escocès el nombre d’inscrits en zones no habituals (principalment zones empobrides) ha crescut molt. Això fa que la confecció i ajustaments dels resultats (això que popularment anomenem “la cuina”) sigui més complexa. N’hi ha qui diu que aquestes zones de nous votants són un graner de vots del “Yes”\nSigui el que sigui el que hi acabi passant, tant escocesos com anglesos han proporcionat un exemple al món del que és una democràcia liberal a diferència de, posem per cas, la situació que tenim nosaltres amb els veïns de ponent.\nSobretot per acceptar la situació sense histèries. A més a més com que Escòcia no tenia competències per a organitzar referèndums, Londres les hi va traspassar per a poder celebrar-lo.\nEls unionistes de per aquí deien que això s’havia pogut fer perquè ho permetia la legislació britànica. A Catalunya i Espanya no es pot fer perquè ho prohibeix la llei…Quan algú els va fer notar que precisament allà havien adequat la llei a la situació en lloc de voler fer-ho a l’inrevés argumenten (és una manera de dir) que és que al Regne Unit no hi ha constitució escrita, com si això volgués dir que no hi ha ni lleis ni jurisprudència i van fent. Tampoc no tenen cap acadèmia de la llengua anglesa i no per això la llengua deixa de tenir normes ortogràfiques i gramaticals. En fi.\nUna altra diferència són les formes. Per descomptat que durant la campanya no falta la demagògia, la crispació o el discurs de la por. Però es fa al british style: Ni insults ni amenaces, ni per part del govern ni de ningú. Només cal veure, per exemple, com famosos anglesos mostren la seva opinió contraria a la independència però acceptaran el resultat (“La decisió sobre abandonar el nostre país compartit és, per descomptat, absolutament vostra, només vostra“). La diferència amb els famosets espanyols, tan afeccionats ells a pontificar sobre el que passa arreu del món (sense tenir ni la més mínima idea la majoria dels casos) és evident.\nEl Primer Ministre David Cameron ha promès més autonomia si guanya el “Naw“, oferira més competències. Fins i tot ha tingut el gest de posar la “Saltire” a onejar a la vora de la “Union Jack” a Downing Street i altres dependències britàniques. Això pot semblar (per a mi ho és) mesures desesperades per a guanyar suports i un intent de resposta (per a mi, encara l’alimenta més) al ja famós (i aplicable aquí): “If we are going to be better together, why aren’t we better together now?”\nAquesta actitud concil·liadora ha enfurismat la caverna, que no ha dubtat en carregar contra el Premier britànic.\nDe fet, ja sabem com reaccionaran davant dels resultats del referèndum: Si guanya la independència diran que la situació escocesa no te res a veure amb la catalana. I si perd la independència trobaran tota mena de simil·lituds reals o no.\nI nosaltres? Què hi hem de fer?\nNo sóc partidari de la idea, força estesa entre l’independentisme català, de sentir-me obligat a priori a donar suport a tota independència que es demani al món. La solució de casa meva potser no val per a la casa del veí. I sobretot ha de ser el veí qui ha d’arreglar els problemes de casa seva.\nSí que estic a favor que tot poble te dret a decidir com es governa. Caldria definir què és ser poble perquè el concepte que tenim a l’Europa Occidental no és exportable a d’altres llocs i a més hem vist alguna que altra creació artificiosa amb objectius foscos disfressats d’alliberament nacional. Però, evidentment, aquest no és el cas d’Escòcia.\nMireu, a mi personalment sempre m’ha agradat la parafernàlia britànica. Des de petit. No és que tingui res contra els escocesos (Ben al contrari! És un poble que sempre m’ha caigut molt bé!) però m’he sentit més proper a la manera de ser anglesa. O, millor dit, a la idea que me n’he fet ja que no conec cap dels dos pobles sinó de forma superficial. Puc trobar semblances en el cas escocès i el català (nació històrica amb personalitat pròpia que no disposa d’un estat propi, per exemple) i diferències (la importància de la llengua, per exemple) però en cap cas puc identificar-m’hi del tot. Sentir Scotland the Brave m’emociona tant com sentir Rule Britannia.\nSi visqués en un país sense problemes d’identitat veuria el cas escocès amb curiositat. Potser amb simpatia però sense apriorismes. Desitjaria que decidissin el que decidissin el resultat fos bo per a les dues parts. I prou.\nPerò com que tenim la situació que tenim trobo que no tenim altre remei que implicar-nos-hi (encara que només sigui per a donar ànims) per les conseqüències i repercussions que se’n poden derivar i ens poden afectar.\nPrincipalment ens interessa pel precedent que suposa a Europa, a la Unió Europea. Es crearà una situació en el que finalment les institucions europees hauran de deixar d’especular o dir opinions personals i caldrà que s’hi mullin i argumentin. I que facin. De la mateixa manera que van fer-ho amb situacions noves que no tenien previstes (la sortida de Groenlàndia, l’acceptació de sobte de milions d’alemanys després de la dissolució de la RDA,…).\nEs crearà un precedent que marcarà com cal actuar en processos semblants. I val més que el precedent el provoquin dos països de tarannà democràtic que no pas el “pormicohonismo” espanyol.\nAixò a banda de la imatge al món que es dóna permetent votar i acceptant el resultat en contrast amb altres que volen prohibir les urnes (Espanya deu ser l’únic lloc del món on prohibir votar es considera democràtic)\nÉs a dir que parafrasejant allò que van dir els anglesos fa poc més de tres-cents anys quan el “Cas dels catalans“:\nIt is not for the interest of England to preserve the Catalan Liberties.\nJo dic, i sincerament ho dic sense cap rancúnia ni ànim de revenja:\nIt is for the interest of Catalonia to supoort the Scotland’s independence.\nYes Scotland, then.\nEtiquetat Escòcia, independència, Referendum


Els factors diferencials del model català de salut són la diversificació de proveïdors, l’empresarialització, la separació de la compra de la provisió, la laboralització dels professionals i molts altres aspectes burocràtics i administratius que fan referència a l’organització de la Generalitat i de les empreses que presten serveis. Totes aquestes peculiaritats no aconsegueixen que els pacients catalans rebin uns serveis sanitaris gaire diferents dels que obtindrien en altres territoris de l’estat espanyol. Els pacients no apareixen en la definició del model ni són els protagonistes dels programes polítics dels partits. En els períodes electorals es fan propostes concretes que busquen una ràpida –i sovint impossible– solució a problemes específics, o bé es prometen polítiques de partit que facin avançar el model cap a una provisió més lliberal o més pública dels serveis. Tot pels pacients, però sense els pacients.\nCom vaig comentar en un altre article, considero que la modernització dels serveis de salut actuals implica avançar cap a oferir una atenció centrada en un pacient més apoderat. Aquest enfocament, no és només més respectuós amb el pacient, sinó que també millora l’eficiència del sistema sanitari. Permet avançar cap al triple objectiu: aconseguir més salut, més satisfacció i menys costos. Seria bo que els partits consideressin incloure aquests temes en els seus programes ara que avancem cap a un nou escenari electoral. L’atenció centrada en el pacient implica els següents punts:\nEl proveïdor ofereix una atenció integrada dels aspectes biològics, psicològics i socials\nEs considera al pacient com una persona i que per tant s’entén que cada malaltia té un significat específic per a cada individu\nEl professional és capaç de compartir poder i responsabilitat amb el pacient\nS’estableix una aliança terapèutica entre els dos en benefici del pacient\nTothom comprèn que el metge també és una persona i que, per tant, la seva subjectivitat pot influir sobre la pràctica clínica\nApoderar al pacient no vol dir només capacitar-lo perquè sigui autosuficient en el control de les seves malalties cròniques, sinó que també suposa augmentar els seus drets i facilitar que participi activament en els serveis de salut que l’afecten.\nEl sistema sanitari ha d’adonar-se que hi ha vida intel·ligent més enllà del seu melic. És anacrònic que segueixi discutint exclusivament sobre la seva estructura. Ha de passar a gestionar l’experiència dels pacients que reben els seus serveis. El canvi suposa que clínics i gestors abandonin la seva actitud paternalista i que els pacients assumeixin les seves responsabilitats. Els professionals han de formar-se en aquest nou enfocament des dels primers cursos de la carrera. Implica preocupar-se per la relació metge-pacient afavorint la continuïtat assistencial i la capacitat d’elecció. Suposa invertir en equips multidisciplinaris que ofereixin una atenció global. Els Polítics han de modificar les estructures de govern i gestió per facilitar la participació. La informació per a pacients és un aspecte central. És primordial elaborar continguts rigorosos, basats en l’evidència científica que facilitin la presa de decisions per part dels pacients sobre els temes que els afecten.\nEls pacients desitgen que els polítics parlin els temes que els preocupen i desitgen utilitzar el sistema sanitari d’acord amb els seus valors i les seves preferències. Cal començar a caminar.


Comunicació prèvia per a espectacles públics o activitats recreatives de caràcter extraordinari\nÉs el règim d'intervenció a través del qual la persona o empresa que vol realitzar un espectacle públic o activitat recreativa de caràcter extraordinari ho posa en coneixement de l'Ajuntament i acompanya la documentació que acredita el compliment dels requisits que exigeix la normativa aplicable.\nSol·licitar prèviament o simultàniament l'autorització d'utilització o aprofitament de béns de domini públic quan calgui.\nPresentar el pla d'autoprotecció a través del Registre electrònic de plans d'autoprotecció - Hermes, si cal, d'acord amb el que disposa el Decret 82/2010, i haver-lo implantat abans de l'inici de l'activitat, en els casos següents:\nQue l'activitat es trobi inclosa a l'annex I del Decret 82/2010, de 29 de juny, pel qual s'aprova el catàleg d'activitats i centres obligats a adoptar mesures d'autoprotecció i es fixa el contingut d'aquestes.\nQue l'activitat es realitzi en un centre, establiment, instal·lació o dependència que disposi d'autorització per a una activitat diferent de la que es pretén realitzar.\nComunicació prèvia d'acord amb el model normalitzat que inclou la declaració responsable següent:\n• Que en cas d'actuar com a representant legal, es disposa de tots els poders necessaris per presentar la comunicació i rebre, si escau, les corresponents comunicacions i/o notificacions.\n• Que es disposa d'una assegurança de responsabilitat civil que cobreix el risc que pugui derivar-se de la seva organització i realització (segons les quanties mínimes del Decret 112/2010, de 31 d'agost).\n• Que les dades que hi ha a la comunicació són certes, així com tota la documentació que s'adjunta.\nIdentificació del tipus d'espectacle públic o activitat recreativa de caràcter extraordinari.\nIdentificació de la persona o persones titulars de l'establiment, recinte o espai obert, en cas que no sigui la mateixa persona promotora o organitzadora, i document que expressi la seva conformitat amb l'espectacle públic o amb activitat recreativa projectats.\nEn prevenció i seguretat en matèria d'incendis, cal acompanyar l'informe de la Generalitat, d'acord amb el que disposa l'article 23 de la Llei 3/2010, de 18 de febrer.\nCòpia de l'autorització (o de la sol·licitud si encara no s'ha resolt), per a l'ocupació del domini públic, si cal i aquell pertany a una administració diferent de l'Ajuntament.\nSe sotmeten a aquest règim els espectacles públics i activitats recreatives de caràcter extraordinari següents:\nEls que es duen a terme amb motiu de festes o revetlles populars.\nEls que siguin d'interès artístic o cultural amb un aforament reduït de menys de 150 persones, en el cas que es duguin a terme ocasionalment en espais oberts al públic o en qualsevol tipus d'establiment de concurrència pública.\nLes actuacions en directe en establiments inclosos en el catàleg del Decret 112/2010, del 31 d'agost, pel qual s'aprova el Reglament d'espectacles públics i activitats recreatives i en l'annex I de l'Ordenança d'intervenció municipal.\nLa persona física o jurídica que vol dur a terme l'espectacle públic o l'activitat recreativa extraordinaris o el seu representant legal. En aquest darrer cas, s'ha de declarar la representació amb la qual s'actua.\nImprès de comunicació prèvia per a espectacles públics o activitats recreatives de caràcter extraordinari.\nOrdenança d'intervenció municipal en espectacles públics i activitats recreatives.\nSegons si és o no competent, caldrà que l'Ajuntament emeti o sol·liciti un informe de conformitat de l'activitat proposada en matèria de seguretat ciutadana i trànsit si l'activitat afecta aquests àmbits.\nQuan el servei tècnic municipal comprovi les dades consignades a la comunicació prèvia i detecti qualsevol inexactitud, falsedat o omissió ho posarà en coneixement de la persona titular, que tindrà deu dies per corregir-la i/o perfeccionar-la.\nSi la inexactitud, falsedat o omissió tenen caràcter essencial, el servei tècnic municipal elevarà proposta a l'òrgan municipal competent per tal que, prèvia audiència a la persona interessada, dicti un acte administratiu en virtut del qual es declari sense efecte la comunicació prèvia.\nLa memòria de l'activitat ha d'estar a disposició de qualsevol inspecció posterior.\nAl respecte, s’indica que Ajuntament de Mura és el responsable del tractament d’aquestes dades personals, que conservarà de conformitat amb les disposicions legals i reglamentàries aplicables en cada cas.\nAixí mateix s’informa de la possibilitat d’exercir els seus drets d’accés, rectificació, supressió, oposició i limitació mitjançant la remissió d’un escrit dirigit per mitjans electrònics (mura@diba.cat), o en format paper, ja sigui presencialment o per correu postal a l’adreça següent: Puiggili, s/n, 8278, Mura, (Barcelona)


Existeixen relacions entre homes i dones d'edats completament diferents. Però cada tipus de relacions són una mica diferents entre si, gràcies als estats, l'edat i la visió del món de les persones. Hi ha normes, etiquetes i relacions no escrites o fins i tot escrites. És per això que algunes noies estan interessades en la seva aplicació al món modern.\nPer exemple, si un home és més gran, hauria de gastar diners amb una noia? Aquesta pregunta és molt més popular del que es pot imaginar. Per descomptat, cada senyora vol sentir l'atenció, que s'expressa no només en l'espiritual, sinó també en el pla material. Això no vol dir que un noi preferit necessiti extorsionar alguna cosa o posar condicions. Però, encara, intentem respondre la pregunta, si un home és més gran, ha de gastar diners en una noia?\nBé, en primer lloc, sempre s'ha acceptat que és l'home que és el principal proveïdor de la família. Tothom sap que una vegada que una dona només va exercir el paper de l'amfitriona de la casa. I la tasca dels homes era guanyar diners per una casa, per a una família i per a una dona estimada. Tot tipus normal vol que la seva xicota sigui la més bella i irresistible. És per això que està intentant comprar-li una mica de decoració i vestit. Per descomptat, tot depèn de les capacitats financeres del jove. L'home és més gran, per tant, el més probable és que tingui més oportunitats. Però, no obstant això, val la pena distingir la relació en què una dona entra per guanys econòmics, a partir d'una relació quan simplement estima a una persona més antiga que ella durant alguns anys. Si estem parlant d'un veritable amor, una dona mai no requereix que un home gasti diners en ell. I, en principi, no té cap raó per fer-ho. Un noi amorós sempre intenta fer alguna cosa agradable. Fins i tot si és un estudiant que treballa en dos llocs de treball, un jove sempre intenta estalviar diners per comprar un anell per als seus estimats o esperits.\nSi una dona pensa en demanar regals als joves, llavors és prou comercial i veu en l'home l'oportunitat de rebre material addicional. O, el jove és un misantrop, que apalla a la seva esposa per un cèntim extra. En el segon cas, la noia ha de pensar en el que està passant. Si va a associar la vida amb aquesta persona, llavors ha d'entendre que, probablement, un home no s'estancarà gastant diners extra a la casa, a l'alimentació o al nen. De fet, hi ha skuperdya i skrugi, que sacseja cada cèntim. Aquestes persones utilitzen els diners com a objectiu, i no com un mitjà per traduir a la vida els somnis i els desitjos de persones properes. Guanyen pel bé dels guanys, posen diners als bancs i inverteixen en béns immobles que mai usen, el que sigui, Déu no ho permeti, no va passar res, i els dipòsits no es van cremar.\nAquests homes són molt difícils d'estimar i viure amb ells és encara més difícil. Al costat d'aquest marit, una dona ha de pensar constantment sobre com obtenir diners per a ella mateixa i per als nens, per fer alguna cosa agradable, per complir un desig. Homes amb una mentalitat similar, molt escrupolosa, pragmàtica i prudent. No veuen el punt de donar regals o fer petites sorpreses agradables. Expliquen el seu comportament per la desesperança d'aquestes accions, perquè no reben cap benefici d'aquestes inversions. Els valors i sentiments morals d'aquestes persones no són alguna cosa important i necessari. El més important per a ells és el costat financer del tema. Si una persona no pot obtenir beneficis financers, tampoc val la pena invertir-hi. Les característiques similars del personatge, per cert, són més sovint posseïdes per homes grans. Entre ells, molts empresaris que ja han après el gust dels diners, es van ficar en aquest hidromassatge i ja no es poden aturar.\nPer tant, si una dama comença a sortir amb un home de negocis prometedor, esperant que pugui fer de la seva vida un paradís, passa que està molt decebuda, perquè una persona és més que una mala estudiant.\nPer descomptat, un home ha de gastar diners en la seva estimada dona. I ella, al seu torn, també ha de donar-li regals i sorpreses agradables. En això es manifesta l'amor humà. No hi ha res estrany que algú vulgui donar a algú una mica d'alegria i bon humor. I no importa quins regals són. L'amor no es mesura en diners, sinó en l'atenció. De vegades, una postal pot ser més cara que un cotxe. El més important és amb quins sentiments es presenta el regal.\nNo tots els nois són misantrops. Hi ha gent que sempre intenta complaure alguna cosa i sorprèn al seu company. Per cert, no es confongui amb la voluntat de comprar els sentiments. Quan un home demana a la dona que s'aparti i accepti ser el seu, és bastant diferent que quan un noi només expressa el seu amor d'aquesta manera.\nAquest home sempre troba l'oportunitat de complaure al seu estimat almenys una mica de baratija, reduir-lo a una pel·lícula o a una cafeteria. Ningú parla del fet que sempre necessites visitar restaurants cars i relaxar-te a les Maldives. Però la cervesa amb llavors per a una noia estimada no és clarament l'expressió dels sentiments que una senyora normal espera. Potser és perquè molts joves moderns no busquen l'oportunitat de prestar atenció a la noia amb regals i la pregunta apareix: si un home és més gran, hauria de gastar diners amb una noia? Potser, triant un noi gran, la noia tracta de trobar una persona que almenys pugui proporcionar-la de forma mínima. I, sovint, la xerrada no tracta sobre l'esperit mercantil de les dones. Així que la senyora busca inconscientment un defensor i un getter que pot alimentar els seus fills. Aquesta és l'essència de la naturalesa femenina. Per tant, els joves han de pensar en la quantitat d'atenció que paguen a les seves dones i com expressen els seus sentiments. No totes les dames trien un noi per les seves habilitats materials. Però, no obstant això, cada dona vol, almenys, de vegades rebre de la seva persona nativa un ram de roses o una mica dolça, no en honor de la festa, sinó així. Com a expressió del seu amor i cura.\nPor de noves relacions\nCom es pot beneficiar d'una situació difícil?\nDia de les Forces de Missileja Estratègica 2015: felicitacions càlides en vers i en prosa\nQuè ha de menjar per ser energètic?\nCom triar un vestit per a una noia de petita alçada\nAmanida amb espadanya amb croutons\nCura ràpidament un altre amor\nOlis essencials de les seves propietats


El Balaguer buscarà la primera victòria de la temporada a Mollerussa - Balaguer Televisió\nEl CF Balaguer s’enfrontarà aquest diumenge contra el Club Futbol Joventut Mollerussa, l’equip que va eliminar als balaguerins de la copa Lleida.\nEls vermells estan treballant per poder aconseguir els primers tres punts de la lliga, després de sumar només dos punts en els dos empats que van aconseguir als partits contra el Tàrrega i la UE Rapitenca. Els de la Noguera tornaran al municipal de la capital del Pla d’Urgell, amb l’objectiu de vèncer als urgellencs.\nTot i les errades comeses en pretemporada, l’equip tècnic ha treballat per tal que la plantilla millori el posicionament al terreny de joc i procuraran demostrar-ho en el que serà la tercera jornada del Balaguer a primera catalana.\nEl partit es disputarà diumenge a partir de les sis de la tarda al Municipal de Mollerussa.


Molí de Sant Oleguer | Institut Ribot i Serra\nL’alumnat del projecte de 1r d’ESO de l’almbit científic i tecnològic ha visitat el molí de Sant Oleguer per conèixer els diferents usos del riu Ripoll al llarg de la història.\nOriginàriament, pels volts del 1780, el molí de Sant Oleguer va ser un molí fariner que molia el gra de les masies del rodal. El 1831 es va transformar en molí draper per rentar draps de llana. El 1885 s’hi va instal·lar una fàbrica de cartró. L’any 1932 aquesta fàbrica es coneixia com la Cartonera Catalana. L’activitat va durar fins als anys 60 del segle XX.\nAl molí paperer de Sant Oleguer, l’aigua era alhora la font d’energia que accionava la maquinària i una matèria primera important.\nL’aigua arribava conduïda per la sèquia Monar, nom d’origen medieval d’un conjunt de recs que distribuïen les aigües del riu Ripoll pels molins i les hortes de les seves ribes.\nNo se sap exactament en quina data la gran roda vertical del molí paperer va substituir els dos petits rodets del molí fariner, tot i que probablement fou a mitjan segle XIX. Aquesta va ser l’última roda hidràulica que es va construir al Ripoll en passar per Sabadell. Al molí de Sant Oleguer es va abandonar l’ús de la força hidràulica a la segona dècada del segle XX, quan s’hi va instal·lar un motor elèctric.\nL’aprofitament hidràulic del Ripoll ha estat tradicionalment compartit pel regadiu i pels molins. Des del mateix moment en què es documenten els primers molins fariners, al segle X, també es documenten les hortes associades a aquests molins; tot plegat, integrat en el mateix paisatge. Un paisatge que ara, renovat, restaurat i reciclat, integra establiments industrials en funcionament, indrets d’esbarjo, equipaments juvenils i esportius, hortes i patrimoni cultural recuperat.\nActualment a les dependències del molí s’hi ha instal·lat un alberg juvenil


ENLLAÇATS PER LA LLENGUA: Pacte per l'educació de les Illes Balears [STEI-intersindical]\nPacte per l'educació de les Illes Balears [STEI-intersindical]\nL'educació necessita d'estabilitat legislativa. No volem que el document de pacte reculli totes les nostres reivindicacions i apostam pel consens, però volem que el redactat inclogui els principis bàsics del sindicat (manteniment del Decret de Mínims, derogació de la LOMCE...). Així mateix, també s'ha de tenir clar, per elaborar un document de pacte, quines competències són de l'estat i quines són autonòmiques.\nLa prioritat del nostre sistema educatiu és baixar l'índex de fracàs escolar que, clarament reflecteix un fracàs social. I de l'STEI insistim que l'educació és una inversió que, si es fa efectiva, garanteix el dret a l'educació en igualtat d'oportunitats i una millor expectativa de futur. Venim d'un conflicte educatiu marcat per una gran mobilització -protagonitzada per la comunitat educativa i el suport de la societat civil- que ens ha donat victòries gràcies a la unitat d'acció, però que encara queden punts importants de les reivindicacions proposades que volem assolir. La lluita per derogar la LOMCE i la lluita per un model lingüístic escolar consensuat. Volem poder construir un nou model educatiu en consonància amb un nou model econòmic i social.\nTambé ens ha quedat clar que:\nL'STEI ha de tenir la possibilitat de participar plenament en la redacció del Pacte x l'Educació.\nSom conscients de la necessitat d'estabilitat legislativa en materia d'educació i llengua.\nPensam que l'STEI ha de formar part de la comissió de redacció del pacte, tal com alguns promotors i entitats presents a Illes x un Pacte fa temps que demanen.\nVolem fer propostes de redacció alternativa en alguns apartats de l'esborrany del document de Pacte.\nTenim voluntat de confluència amb totes les entitats que formen part de la comunitat educativa.\nCol·laborarem en fer un procés obert i participatiu, de recull d'esmenes i noves propostes, tant entre la nostra afiliació com entre el professorat dels centres de totes les illes i de tots els nivells educatius.\nTreballam per un pacte consensuat, sense exclusions, entre tots els membres que formam part de la comunitat educativa.\nDes dels òrgans de l'STEI elaborarem propostes alternatives de redacció, consideram que el temps proposat és excessivament limitat per poder consensuar esmenes, per la qual cosa demanarem un ajornament de les dates.\nParticipa en l'elaboració del pacte\nUs convidam a participar del procés, fent-vos a mans el document que ha elaborat fins ara "Illes per un Pacte". Podeu fer-nos arribar les vostres propostes a publica@stei.cat fins dilluns dia 23 de febrer a les 12.00h del migdia.\nPodeu consultar la documentació als enllaços següents:\nEsborrany del pacte\nEsmenes ja presentades


El Consell justifica la moratòria per la «pressió urbanística» de la costa\n15 abril 2021 17:24\nLa norma cautelar s'aprova avui envoltada de polèmica política\nNúria Martí | 28 juliol 2000\nEl Consell Insular d'Eivissa i Formentera ha presentat oficialment el contingut de la moratòria urbanística que s'aprovarà avui en una sessió extraordinària convocada per la màxima institució insular. La presidenta del Consell, Pilar Costa, advertí que el contingut de la norma és de caràcter temporal i tindrà una vigència màxima de tres anys o, «fins que s'aprovi el pla territorial parcial».\nLa norma ha rebut fortes crítiques del Partit Popular de les Pitiüses que ha dit que la moratòria és discriminatòria i crea «comparacions i greuges entre els municipis». D'altra banda, la formació ecologista d'Els Verds, anuncià ahir el seu suport a la norma impulsada pel Consell tot i que presentarà tot un seguit d'esmenes amb la intenció d'ampliar el marge de suspensions que afecten el sòl urbanitzable sobretot de la costa insular. «Tot el que sigui aturar el creixement és bo però no suficient per les necessitats d'Eivissa», explicà el conseller d'Els Verds, Joan Buades.\nLa norma que preveu aprovar el Consell diferencia tres espais diferents. D'una banda, pel que fa a sòl urbà, no se suspèn cap llicència sinó que els ajuntaments han d'assumir les competències per atorgar nous permisos. Així mateix, en les zones de sòl urbanitzable, a més de suspendre les llicències en zona POOT, es protegirà la franja litoral de 500 metres.\nSegons el conseller d'Ordenació del Territori, Josep Marí Ribas, «aquesta zona necessita una suspensió per evitar els efectes de l'excés de pressió urbanística d'aquests moments». La tercera àrea afectada és la que té qualificació de sòl rústic, en aquest cas s'augmenta la parcel·la mínima de construcció a les Àrees Rurals d'Interès Paisatgístic de 10.000 a 30.000 metres.


▷ ⭐Definició de contributiu⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de contributiu\nDefinició de contributiu\nara pots descobrir La definició i uns quants exemples de com utilitzar la paraula contributiu, en aquesta col·lecció de rectificacions ortogràfiques pots trobar com es pot utilitzar en un text Veritable aquesta paraula i utilitzar un dels sinònims que et proposem de la llista completa que pots trobar aquí a més veuràs la seva Definició perquè et sigui moltíssim més fàcil entendre què significa contributiu.\nBola de fusta o de metall emprada en el joc de botxes.\nJoc practicat entre dos equips, d’un a quatre participants, amb boles de fusta o metàl·liques, en el qual el jugador que tira ha de procurar que la bola, rodolant, se situï com més a prop millor del bolig.\n¿Cóm es diu contributiu en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice contributiu en catalán?\nSi tens ganes de saber com es diu en castellà contributiu has de saber que la seva traducció és contributiu pots trobar en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar contributiu\n(G) contribuir a l’estratègia de promoció […] i comunicació del Programa\nLes finances mundials havien de contribuir al desenvolupament, no a perjudicar-lo.\nLa facturació als ocupants dels edificis de les despeses de calefacció, climatització i aigua calenta […] sanitària, calculats en proporció al […] consum real, podria contribuir a l’estalvi d’energia […] en el sector de l’habitatge.\nMés aviat em refereixo a la urgència d’esmenar les deficiències que […] terroristes i traficants encara podrien aprofitar per obtenir […] materials perillosos o contribuir a la proliferació.\nCom creu […] vostè que pot contribuir millor al seu club?\nL’augment de la consciència en relació a problemes […] socials específics pot contribuir a una major acceptació […] i suport dels objectius d’emprenedors socials.\nLes mesures proposades […] també haurien de contribuir a generar certa […] rotació de franges horàries (no utilitzades) per alimentar el fons de reserva.\nEns inquieta que la […] posada en marxa d’un sistema nacional de defensa amb míssils pugui desencadenar carreres armamentistes i contribuir al desenvolupament ulterior de sistemes avançats de míssils, així com a l’increment del nombre d’armes nuclears.\nLa missió de MC és contribuir a la prosperitat […] de la societat a través de la seva activitat empresarial basada en els principis d’equitat i integritat.\nVa suggerir que potser fos més fructífer […] […] concertar acords multilaterals i bilaterals per regular la sortida i la tornada de la mà d’obra, contribuir a sufragar el cost de la formació o incrementar el nombre de personal qualificat format en els països […] […] avançats de manera que no necessitessin atraure la gent de talent de l’estranger.\nRelacions: Quan els aliats tenen relacions amb […] tercers que poden contribuir al treball d’incidència […] política i avançar l’agenda, […] és probable que l’aliança s’enforteixi.\nEn aquests moments, el voluntariat pot assumir […] les seves diverses funcions i contribuir a unir el teixit dispers […] i fer d’ell una sola peça.\nConsiderem que aquest […] tractat pot contribuir al desarmament nuclear.\nTenir consciència en la utilització […] dels recursos i contribuir amb la sostenibilitat.\nTreballant mitjançant projectes locals, i en […] […] col·laboració amb els poders públics locals, el seu objectiu és prevenir la violència i contribuir per al progrés social.\nPer una qüestió de principis, Eslovènia no ha desistit en […] els seus esforços per contribuir, de manera constructiva […] i progressiva, a la promoció i […] protecció universals dels drets humans.\nNomés considerant-los com a veritables interlocutors, Europa guanyarà un lloc en […] el món per contribuir a fer-lo més humà.\nI no ho entenc, doncs segueixo pensant que, d’una manera […] o d’una altra, això contribuirà a fomentar la fe de […] la gent.\nEls contaminants atmosfèrics […] generats per les […] grans ciutats contribueixen al fet que es produeixin elevats nivells d’ozó, boirum i altres condicions que poden contribuir a augmentar les […] tempestes elèctriques.\nUna força de treball […] de major edat pot contribuir a incrementar la productivitat.\nEl seu objectiu és contribuir a l’estabilitat […] regional i l’entesa mútua.\nLes mesures de […] verificació poden contribuir a l’objectiu de […] un món sense armes nuclears fomentant la confiança entre […] les nacions i augmentant la transparència.\nAquests resultats, juntament amb la […] informació sobre les institucions i […] les polítiques podrien contribuir a establir millor la […] correlació entre oportunitats […] d’ocupació i formació i, en definitiva , a millorar l’adequació entre demanda i oferta de capacitats.\nc) Elaborar projectes de vigilància de contaminants orgànics […] persistents que podrien contribuir al pla de vigilància […] mundial.\nA més, estem disposats a contribuir més a l’eliminació […] o a fer més lleu el problema de les armes petites i lleugeres […] en les regions més afectades.\nb) Desenvolupar el potencial de […] desenvolupament dels […] empresaris privats: el sector privat pot contribuir al procés de recuperació i els governs […] africans no han […] escatimar esforços per eliminar els obstacles al desenvolupament del sector privat.\nRehabilitació de les víctimes mutilades: oferir a les víctimes atenció quirúrgica i psicològica per tal de contribuir a la seva curació i reintegració en la societat.\nLa composició d’aquests òrgans ha de reflectir la seva […] finalitat i ha de contribuir a una comunicació […] més efectiva i a la promoció dels interessos de les minories.


Jaume Bru i Vidal - L'Enciclopèdia, la wikipedia en valencià\nJaume Bru en l'any 1968\nOcupació: Historiador, croniste, escritor i poeta\nLloc de defunció: Sagunt, Regne de Valéncia, Espanya\nJaume Bru i Vidal, també conegut com Santiago Bru i Vidal (Sagunt, 1921 - 2000), fon un historiador, croniste, escritor i poeta valencià.\nDes de l'any 1955 fon croniste de Sagunt fins a la seua mort. Ademés, formà part del moviment de recuperació cultural valencià dels anys cinquanta en l'entorn de l'editorial Torre.\nEn l'any 2000 va rebre el Premi de les Lletres Valencianes que concedix la Generalitat Valenciana.\n1992 3a semana de les Lletres Valencianes, 1992: poemes de Maria Beneyto i Jaume Bru i Vidal. Silla: Ajuntament.\nObtingut de «https://www.lenciclopedia.org/w/index.php?title=Jaume_Bru_i_Vidal&oldid=166646»\nEsta pàgina fon modificada l'última volta el 19 jun 2020 a les 08:36.


Hospitals Públics en Uzbekistan - Directori - Llistat - Guia - hospital - Públics - Uzbekistan - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per categoria › Públics › Uzbekistan\nHospitals públics en uzbekistan\nHospitals Públics en Uzbekistan recomanades:\nTotes les carreres en salut requereixen la implementació de pràctiques curriculars que s'han de realitzar a hospitals o centres de salut. Si voleu saber quants hospitals hi ha Uzbekistan, consulteu la llista de Hospitals Públics en Uzbekistan que hi ha a la nostra guia. Els tenim tots i ordenem per rellevància.\nSi sou un treballador d'una de les Hospitals Públics en Uzbekistan que figuren en aquest directori, et recomanem que consultis el registre del teu centre en aquest lloc web. Mantenir la qualitat d'aquesta pàgina només és possible amb l'ajuda dels nostres usuaris. Ho agraïm.\nUna de les coses que més valora als nostres usuaris i que ens fa una referència a la pàgina web com a guia hospitalària és mantenir informació útil per als nostres usuaris, per tant, si per algun motiu descobreix que alguna informació d'aquesta guia Hospitals Públics en Uzbekistan no és correcta , Contacteu amb nosaltres a través del formulari de contacte.\nT'ha passat un accident domèstic? Vols saber quin hospital és el més proper a la teva llar? Si viu a Uzbekistan, ja no us haureu de preocupar, perquè aquí us mostrem una guia completa de tots Hospitals Públics en Uzbekistan.\nMostrant 2 Hospitals Públics en Uzbekistan\nHospitals Públics en Uzbekistan per ciutat important\nEl moment en què algú té un accident és un moment de gran estrès, i més encara si no disposem del número de telèfon d'un hospital proper. Aquí trobareu tots els telèfons i adreces de cada un dels hospitals de Tashkent, a Uzbekistan, per assenyalar-los en la vostra agenda i tenir-los sempre amb vosaltres.\nNi la malaltia ni els accidents escullen temps o lloc per manifestar-se. Per aquest motiu, és tan important disposar de tota la informació dels hospitals, especialment dels més propers, a mà i ràpidament. Aquí trobareu tot el que necessiteu saber per poder contactar amb qualsevol hospital Namangan, a Uzbekistan.\nHospitals de Samarkanda, en Uzbekistan. Trobeu aquí tota la informació de contacte i molta més informació de tots els centres hospitalaris que hi ha a la ciutat. La vostra salut és el més important i, per aquest motiu, no hauríeu de retardar-vos a buscar l'especialista que necessiteu en aquest moment.\nA Andiján, una ciutat situada a Uzbekistan, la gent pot comptar amb diferents centres hospitalaris per atendre les seves emergències mèdiques o les seves consultes rutinàries amb el seu especialista. Si voleu contactar amb algun d'aquests centres, cerqueu-los aquí.\nLa població de Bujara, Uzbekistan sempre ha confiat en una atenció mèdica de qualitat dels hospitals dels voltants. Si necessiteu consultar la informació de contacte i la ubicació geogràfica d'un d'aquests hospitals, ens complau dir-vos que a Hospitalsworldguide trobareu tot el que necessiteu saber.\nNo espereu més si necessiteu veure el vostre especialista avui mateix. La vostra salut hauria de ser la vostra prioritat i ha d'estar en bones mans. Consulteu aquí en aquesta base de dades d'hospitals, el vostre hospital més proper a Nukus, Uzbekistan.\nHospitals Públics en Uzbekistan per l'estat\nMés destacats Hospitals Públics en Uzbekistan


Ruta dels bolets pintats al Bosc de Poblet - YouMeKids\nHomeExcursions amb nensRuta dels bolets pintats al Bosc de Poblet\n08/11/2016 Barbara Vastenavond Excursions amb nens 0\nL'ou de reig al Bosc pintat de Poblet - Foto: YouMeKids\nEl Paratge de Poblet amaga un gran tresor: bolets! Però no són uns bolets qualsevols.\nSón uns bolets màgics pintats als arbres que només els podem veure des d’un punt molt concret al bosc de Castellfollit, gràcies a un joc òptic.\nUs animeu a buscar-los? Hi ha sis bolets en un recorregut de tres quilòmetres. La gimcana dels bolets us portarà a veure el peu de rata, la farinera borda (un bolet molt verinós), l’ou de reig (un dels bolets amb més alt valor culinari), el fredolic, l’apagallums i finalment el clàssic rovelló.\nUna ruta perfecta per fer amb els nens a la tardor!\nLa ruta s’inicia des de l’àrea de lleure de Castellfollit. Per arribar-hi, heu d’agafar el trencall que trobareu entre el km 6 i 7 de la carretera T700 entre Poblet i Prades. Just a l’alçada d’una creu de fusta amb base de pedra, que venint des de Poblet queda a mà esquerra, una mica amagada entre els arbres, hi ha l’accés al Paratge del Bosc de Poblet. Agafarem una pista que va pel mig del bosc. En aproximadament 1 quilòmetre passarem per l’àrea recreativa de la Roca de l’abella (que disposa de barbacoes). Heu de continuar per la pista aproximadament 2,4 km més, fins arribar a la casa forestal de Castellfollit, on podeu aparcar el cotxe.\nLa ruta comença a la cadena que prohibeix l’accés dels vehicles a la pista forestal de Castellfollit al Titllar. Passeu pel costat de la cadena i seguiu per la pista durant uns cinc minuts fins trobar a la dreta un panell explicatiu de l’itinerari micològic. Just passat el panell, s’enfila el sender que us portarà en uns cinc minuts més fins al primer bolet: el peu de rata. Fixeu-vos bé en el bloc de fusta que hi ha al costat del sender. És el punt des del qual tindreu la millor perspectiva sobre el bolet pintat als arbres.\nPer anar a trobar el segon bolet (la farinera borda), heu d’agafar el desviament que trobeu a l’esquerra, a l’alçada del peu de rata. En poc menys de 3 minuts ja veureu el bolet. Els més observadors segur que trobaran la calavera pintada a l’arbre, que ens recorda que aquest bolet és molt verinós!\nPer continuar l’excursió, hem de desfer el camí i tornar a la pista principal. A l’alçada del peu de rata, girem a l’esquerra per continuar pujant pel sender principal del bosc. Uns deu minuts més tard ens trobem amb un encreuament de camins. Continuem recte, seguint l’itinerari 4 fins arribar a una pista més ampla, que haurem de creuar per enfilar-nos de nou pel mig del bosc (hi ha un petit pal indicador que marca el sender a seguir) fins tornar a creuar-nos amb la pista principal.\nArribats en aquest punt anem a la dreta. Uns metres més endavant trobem a l’esquerra unes escales naturals que ens porten cap al fredolic. Per anar a veure l’ou de reig, el bolet més vistós, heu de retornar a la pista i anar a l’esquerra. Just en el punt que la pista fa un gir, a pocs metres del fredolic, trobareu l’entrada cap a l’ou de reig.\nAra, per tornar a l’àrea de pícnic i veure els dos darrers bolets, hem de desfer un tram de sender. Passarem de nou per davant del fredolic i continuarem sempre per la pista principal, sense agafar cap desviament, fins arribar en uns 40 minuts a l’àrea de pícnic, però abans trobareu a la dreta del camí, a l’alçada d’unes baranes de fusta, l’apagallums i el rovelló.\nL’àrea de lleure de Castellfollit, punt d’inici de la ruta, disposa de taules per fer un pícnic i una gran zona de jocs, a més d’una font.\nDurada: aprox. 1h30\nDesnivell: 190m de desnivell\nAccessibilitat: hi ha un tram amb fort pendent a l’inici de la ruta.\nImportant: si voleu agafar bolets reals, necessitareu un carnet de boletaire.\nCoves i amagatalls de camí a la roca Foradada de Prades


Sensibilització – CCAR\nTreballem per a incidir en polítiques socials que promoguin la igualtat d’oportunitats de les persones refugiades i migrades al nostre país.\nCreiem fermament que la sensibilització és una de les línies estratègiques per a incidir en l’opinió pública i fomentar discursos de defensa dels drets, conèixer i reconèixer la realitat de les persones refugiades i el dret d’asil.\nPensem que hi ha moltes maneres de portar a terme aquestes accions, ja sigui amb materials específics que produïm com a expertes en el tema, oferint activitats de formació o donant veu a les persones refugiades i migrades perquè el seu testimoni arribi a la ciutadania i defensem juntes la justícia global.\nCAMINS: mapa dels desplaçaments forçats arreu del món\nPersecució per motius de gènere\n(Materials per treballar a l’aula la realitat de les persones refugiades)\nEl dret d’asil de les persones LGTBI\nEls drets socials, econòmics, culturals i ambientals: DESCA\nPrograma de ràdio de persones refugiades que viuen a Begues – Ràdio Begues.\nAcull un plat – Tallers de cuina amb persones refugiades.\nCom a entitat especialitzada en defensa del dret d’asil i els drets de les persones refugiades, la CCAR porta a terme diverses activitats formatives. Creiem en una metodologia que fomenta el pensament crític, la reflexió i la posada en pràctica dels coneixements adquirits.\nDissenyem formacions adaptades als objectius i necessitats d’institucions, escoles, organismes públics o privats. Tenim una llarga experiència formant personal del sector jurídic, social, sanitari, educatiu, empresarial i de les administracions públiques, entre molts d’altres.\nPer a consultar la nostra cartera de cursos, visiteu http://aulavirtual.ccar.cat/ca/\nXerrades de sensibilització i tallers a escoles\nPer tal de donar a conèixer la realitat de les persones refugiades, des de la CCAR portem a terme periòdicament xerrades de sensibilització arreu del territori, a diversos àmbits socials, com poden ser centres cívics, equipaments municipals, biblioteques, associacions, centres educatius o les organitzacions que ho demanin.\nA més, per tal de completar l’oferta en matèria de sensibilització i arribar a totes les etapes educatives, portem a terme tallers sobre el tema del refugi i l’asil a les escoles que hi estan interessades. Aquests tallers es poden demanar des dels mateixos centres educatius, els municipis o altres institucions.\nPer a sol·licitar informació, podeu escriure a cursos@ccar-cear.org


Animals invisibles... i Déus amb peus de fang - Aula Castellar\n23 novembre @ 18:00 h\n« Lobster soup\nMaria Callas, entre la dona i la llegenda – sessió 3 »\nJordi Serrallonga (Barcelona, 1969). Arqueòleg, naturalista i explorador nascut a la jungla d’asfalt. En poques paraules: un primat nòmada domesticat per la cultura. Professor col·laborador de Prehistòria, Antropologia i Evolució Humana de la UOC, també imparteix docència al Màster de Primatologia (UdG) i al de Periodisme de Viatges (UAB). Premi d’Investigació de la Sociedad Geográfica Española, alterna l’aula universitària amb el barret fedora; i és que el treball de camp el duu a vagabundejar entre fòssils, animals i ètnies de selves, sabanes, oceans, deserts o muntanyes d’Àfrica, Amèrica, Oceania i Àsia. Alguns dels seus llibres, com a divulgador científic, són Los Guardianes del Lago (2001), Regreso a Galápagos (2010), África en 10 palabras (2011), Dioses con pies de barro (2020) i Mite, Vida i Extinció. Animals Invisibles (2021); però, a més, escriu i participa en diversos mitjans de comunicació. Col·laborador del Museu de Ciències Naturals de Barcelona segueix observant el planeta amb la mateixa curiositat que els naturalistes que han inspirat i impulsen la seva vida a l’encalç del coneixement.\nEls Animals invisibles són criatures del món salvatge –mamuts, goril·les o sirenes– que continuen estimulant l’imaginari i la realitat de milions de persones arreu del món. Una immersió inèdita i de gran bellesa en alguns dels misteris que encara resisteixen al planeta. Són la memòria, el futur i les possibilitats de creure en el que no es veu. I és que els humans ens havíem considerat Déus per sobre de tota aquesta meravellosa biodiversitat; els seus propietaris. Així l’hem anat destrossant i extingint a passes de gegant. Ara bé, només érem i som Déus amb peus de Fang; pandèmies –com la del coronavirus– ens han obligat a reflexionar sobre la nostra posició real –la visió evolutiva– en el si de la Terra. Som una peça més de la natura i cal que respectem a la resta d’éssers vius en el planeta si volem sobreviure com a espècie. Si no volem formar part de la llista d’Animals Invisibles extints.