Què fer Turisme accessible\nTurisme accessible, un turisme per a tots!\nL'Associació de Paraplègics i Discapacitats Físics de Lleida (ASPID) té com a objectiu principal fomentar la participació de les persones amb discapacitat física en les activitats normals de la vida diària. Per al sector social de la discapacitat -un 9% de la població espanyola, 3,5 milions de persones, més les seves famílies-, els temes de turisme i accessibilitat tenen una importància enorme.\nLes comarques de Lleida són una destinació turística força important pel seu patrimoni històric, per la seva riquesa cultural i artística, per les seves belleses naturals i paisatgístiques i, sobretot, per la pluralitat, l'interès i l'atractiu dels estils de vida i de comportament dels seus ciutadans. Això fa que siguin una destinació triada any rere any per molts turistes procedents d'arreu del nostre país i d'Europa.\nEl turisme és un bé social de primera magnitud que ha d'estar a l'abast de tots els ciutadans, sense que cap grup de població en pugui quedar exclòs, amb independència de les circumstàncies personals, socials, econòmiques o de qualsevol altra índole que concorrin en els seus components. Un entorn inclusiu d'oci és aquell en el qual totes les persones tenen cabuda i s'interrelacionen. En la gestió dels projectes d'oci, el foment de l'equiparació d'oportunitats i la participació són elements necessaris en la posada en pràctica de la filosofia de la inclusió i les Terres de Lleida ho volen fer.\nÉs per tot això que us encoratjo a viure les comarques de Lleida en plenitud i sense complexos, amb el compromís de continuar treballant perquè, cada vegada més, siguin patrimoni de tots. Gaudiu del turisme de les Terres de Lleida!.\nL'hort dels sentits-Turisme accessible\nParc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici adaptat\nVisites guiades-Turisme accessible\nMónNatura Pirineus - Turisme Accessible


Internet a pas de tortuga als polígons industrials – Girona A cop de post\nInternet a pas de tortuga als polígons industrials\n21/11/2013 22/11/2013 ~ Raül Muxach\nL’ADSL als polígons industrials de les comarques de Girona continua sense estar “a l’alçada de les necessitats”. Ho diu la Cambra de Comerç, que alerta que hi ha dificultats per fer una cosa tan quotidiana com enviar un correu electrònic amb un document adjunt a un client i que hi ha polígons que fa un any que estan cablejats amb fibra òptica però que no la poden fer servir per problemes “burocràtics”.\nFa cinc anys, la Cambra de Comerç de Girona denunciava que encara hi havia 17 polígons industrials que no tenien banda ampla i 23 estaven sense cobertura de telèfon mòbil. La situació ha millorat però encara no és digna del segle XXI, segons el president de la comissió d’indústria d’aquest organisme, Jaume Guàrdia.\nLa majoria de polígons només tenen 1 mega (i els que en tenen 5 només són de baixada) i això dificulta un aspecte logístic essencial; enviar informació. Guàrdia ha posat l’exemple de fabricants de maquinària que exporten (és el sector més dinàmic després del carni) i que es veuen obligats a enviar plànols per correu convencional perquè pesen massa per una xarxa tan migrada.\nTambé ha recordat que hi ha 3 polígons -Riudellots, Mas Xirgu i el CIM la Selva- que participen d’un projecte amb finançament europeu (17 milions d’euros per tot Catalunya) per instal·lar fibra òptica que havia d’estar funcionant des del segon semestre del 2012. En aquests moments, ha explicat, tenen el cablejat colocat des de fa temps, “només cal endollar-lo” però no el poden utilitzar per problemes “administratius”.\nGuàrdia diu que és conscient que la Conselleria d’Empresa i Ocupació n’està al cas però demana que demostri que realment és business friendly perquè tenir un bon canal de comunicació és “clau” per la competitivitat. De tota manera ja ha advertit que les previsions més optimistes calculen que aquesta xarxa de fibra òptica no entrarà en funcionament “fins el 2015 o el 2016” i això fa que hi hagi empreses que hagin decidit pagar de la seva butxaca una xarxa de fibra d’ús exclusiu.\nL’administració catalana té en marxa un programa per instal·lar fibra a totes les seus de la Generalitat, després en zones rurals i també en polígons industrials però el responsable de la comissió d’indústria de la Cambra diu que no sap els terminis.\nPosted in Infrastructures\tadslcambracomerçdeficientEuropafibraGeneralitatGironaguardiaindustrialinternetjaumeopticapoligonRiudellotsSelvaXarxaxirgu\n‹ PreviousEl catedràtic Josep Oliver torna a veure el final de la crisi dos anys després d’anunciar-ho erròniament\nNext ›La temporada d’esquí s’avança


ju cuines i més: fideus a la cassola\nEls fideus a la cassola de tota la vida, fets amb un bon sofregit i brou i acompanyat de carns. La clau, afegir una bona picada cap al final de la cocció.\nIngredients (per unes 5/6 persones): 500 grams de fideus gruixuts, unes costelles de porc a daus, un parell de salsitxes, un litre i mig de brou (o més), ceba, un pebrot verd, all, tomàquet triturat natural, mig got de vi negre, pebre negre, sal i oli d’oliva i per la picada: un grapadet d’ametlles, julivert, una dent d’all.\n1) Preparar la carn, tallar-la petita a daus o trossets.\n2) Fer un sofregit en una cassola posant oli d’oliva, unes dents d’all per aromatitzar (que després retirarem), ceba talladeta, un pebrot verd i la carn i per últim el tomàquet triturat. Salpebrar al gust. Coure uns 10 minuts i afegir el mig got de vi (jo hi poso vi negre però hi ha que prefereixen vi blanc, això va a gustos).\n3) Afegir el brou calent (i tenir-ne preparat per afegir-ne). Si no en tenim podem afegir aigua. I quan bulli ...\n4) Abocar els fideus, remenar i coure els minuts que diu la bossa al dente. Habitualment són uns 8/9 minuts. Anar mirant el nivell d’aigua i si els volem sucosos o més secs ja depèn de nosaltres.\n5) Piquem les ametlles, el julivert, l’all i afegim una mica de suc per aigualir. La picada pot ser també amb pinyons, amb una presa de xocolata negra.... Quan faltin 4 o 5 minuts hi aboquem la picada, remenem.\n6) Parem el foc i deixem reposar tapat una estona. Servim calent.\naromatitzem l'oli amb uns alls que després retirem\ni hi afegim el pebrot verd\nles carns a daus\nles sofregim i ...\nafegim el tomàquet natural ratllat\ni un gotet de vi negre\nfem una picada amb all, ametlles i julivert (i el que vulguem)\nafegim el brou\ndiluim la picada perquè es barregi millor\ntirem els fideus gruixuts\ni la picada els últims minuts de cocció


El PS denuncia que parts de l’acord en què se sustenta el ‘TriGovern’ poden vulnerar drets polítics - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl PS denuncia que parts de l’acord en què se sustenta el ‘TriGovern’ poden vulnerar drets polítics\nPere López es queixa que tot hi portar al notari els documents que recullen les condicions pactades per Demòcrates, Liberals i Ciutadans Compromesos aquests no s’hagin fet públics\n19/06/2019 (18:30 CET)\nEl Partit Socialdemòcrata (PS) creu, en funció d’allò que ha pogut saber, que una part de l’acord en què Demòcrates, Liberals i Ciutadans Compromesos sustenten el pacte de Govern podria vulnerar l’ordenament jurídic del Principat atès que limita l’acció tant del cap de Govern com dels consellers generals de les respectives formacions. El president del grup parlamentari socialdemòcrata, Pere López, demanarà aquest dijous davant el Consell General com és que tot i haver-se portat al notari, els documents que les recullen les condicions pactades encara no s’han fet públics.\nDavant d’això, López ha denunciat la manca de transparència existent per part de les tres formacions amb els acords assolits per formar un Govern de coalició. El conseller general ha criticat que els documents on es desgrana el pacte s’hagin portat davant un notari però, en canvi, no hagin estat fets públics malgrat que des de les tres formacions s’assegura que la transparència vers la ciutadania és una de les seves prioritats. Davant aquest secretisme, el conseller general del PS ha presentat una pregunta que l’executiu haurà de respondre aquest dijous en sessió de control.\nEn l’escrit tramitat aquest dimecres a Sindicatura, López recorda que “en la roda de premsa en què ara fa un mes es va presentar l’acord per formar un Govern de coalició entre DA, Liberals i Ciutadans Compromesos es va explicar que tots els documents amb les clàusules del mateix havien estat presentats davant un notari sense que, fins ara, hagin estat fets públics”. El conseller general del PS alerta que “aquests acords podrien incloure disposicions que podrien no adequar-se al nostre ordenament jurídic”. Com a exemple apunta “limitacions al cap de Govern per al nomenament i cessament de ministres o als consellers generals que restarien sense la possibilitat d’impulsar iniciatives com ara una moció de censura”.\nA més, els documents “inclourien altres punts claus com el calendari legislatiu o, fins i tot, detalls sobre els càrrecs per a cadascuna de les formacions, detall important que no podem obviar si tenim en compte el sobredimensionament que té aquest executiu de coalició”. També posa en relleu que darrerament “hem escoltat declaracions dels membres del Govern o dels partits que li donen suport on s’afirmava que una de les prioritats era la millora de la transparència”. Aquestes afirmacions, indica, “queden en entredit veient l’opacitat amb els dits documents de l’acord per tirar endavant un executiu de coalició”. Per tot això, el parlamentari socialdemòcrata demana, en primer lloc, “per què s’ha decidit dipositar davant notari aquests acords” i, en segon, si “poden garantir que en el si d’aquests acords no hi ha disposicions contràries al nostre ordenament jurídic”. A més, vol que en la sessió de control s’expliqui “per què continuen (...) amagats a la ciutadania”.\nLópez ha explicat que “volem saber com és que, un mes després de signar-se, els acords romanen amagats i, per tant, els ciutadans no són coneixedors d’aquests pactes”, tot posant en relleu que “són importants en el nostre dia a dia perquè marquen prioritats polítiques, assignacions de càrrecs”. Així, també ha advertit que “hem escoltat coses que ens poden preocupar si són certes”. També ha remarcat que “tot Govern de coalició fa públics els acords en què es basa” i, en canvi, “a Andorra, tot i que el senyor Espot vulgui parlar de transparència, són ocults i opacs davant el conjunt de la ciutadania”.\nEspectacular accident sense ferits a la carretera de la Peguera\nLluitant per tornar a viure plegats\nRiba no veu “preocupant” la davallada de suport a l’acord d’associació


Pensiunea Popa's Brasov Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLunga Nr.81, Prund-Schei, Brasov, Romania, 500035 - Veure al mapa\nMés informació sobre Pensiunea Popa's\nSituat a Prund-Schei, Pensiunea Popa's és el lloc perfecte per gaudir de Brasov i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nPensiunea Popa's ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, biblioteca, àrea de fumadors.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Pensiunea Popa's és una elecció inteligents per a viatgers a Brasov, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (26)Parelles (18)Viatgers en solitari (3)Famílies amb infants petits (3)Famílies amb infants grans (1)Grups (2)


Sons de la Mediterrània : La música davant els conflictes\nActualitzat el 13/04/2019\nLa música davant els conflictes\nCançons de concòrdia, aquest 13 d'abril al Tradicionàrius a Ràdio 4\nAquest dissabte 13 d'abril el programa Tradicionàrius a Ràdio 4 comentarà i escoltarà quatre exemples en què la música ha mirat de crear concòrdia davant els conflictes: Khaled amb Noa, Bojan Zulfikarpasic, Pete Seeger i Yair Dalal.\nKhaled, actuant a la seva ciutat, Orà, l'estiu del 2011. Foto: Viquipèdia\nHi ha hagut moltes iniciatives musicals concebudes en moments difícils per mirar de suavitzar els efectes dels conflictes i la guerra, o per fer veure que no tot és blanc i negre i mirar d'obrir un espai d'empatia entre bàndols aparententment irreconciliables.\nEl cantant algerià Khaled i la cantant israeliana Noa, per exemple, van gravar el 1999 una versió conjunta del clàssic "Imagine", de John Lennon, interpretada en àrab, hebreu i anglès, com una reivindicació de pau entre àrabs i israelians. Tots dos van ser durament criticats per uns i altres.\nEl desembre de 1993, mentre a Bòsnia hi havia massacres i es mirava de destruir qualsevol manifestació cultural multiètnica, el pianista serbi Bojan Zulfikarpasic va gravar a París el seu primer disc, on va incloure una peça que combinava en clau jazzística el repertori popular de Sèrbia i de Bòsnia: "Grana Od Bora".\nPete Seeger tenia una ideologia declaradament d'esquerres, fet pel qual va patir al seu país repetits boicots i persecucions, a les qual ell sempre va respondre amb la música. Va popularitzar la guajira cubana "Guantamenra", en plena Crisi dels missils, i el 1996 va cantar amb el Cor Gaudeamus el popular "Himne a l'alegria" de Beethoven, amb la lletra de l'activista dels drets civils i folklorista Don West.\nL'any 1994 a Oslo, mentre hi tenien lloc difícils converses de pau entre palestins i israelians, el músic jueu d'origen iraquià Yair Dalal va impulsar un concert amb la participació de diversos cors infantils, amb nens i nenes israelians, palestins i noruecs, i l'Orquestra Filharmònica d'Oslo, dirigida per Zubin Mehta.\nAquests quatre exemples de música que fa front als conflictes ocuparan bona part del programa Tradicionàrius a Ràdio 4, aquest dissabte 13 d'abril.\nBojan ZulfikarpasicTradicionàriusRàdio 4KhaledNoaPete SeegerYair Delal\nJordi Martí FabraEspectacle o comunitat?\nMagalí Sare, Manel Fortià\nFang i núvols


El Joker era realment a Deadpool 2? - Pel·lícules | Agost 2021\nEl Joker era realment a Deadpool 2?\nDC Còmics Per AJ Caulfield/22 de maig de 2018 10:27 am EDT/Actualitzat: 23 de maig de 2018 15:33 EDT\nConté spoilers perDeadpool 2\nDeadpool 2 estava ple de sorprenents cameos: Matt Damon es trobava dins de la foto de seqüela com un collet amb una gran quantitat de coneixements relacionats amb el bany i un gruixut accent de Matthew McConaughey-esque, Brad Pitt va aparèixer durant uns segons com a heroi invisible Vanisher, i fins i tot Ryan Reynolds va interpretar un altre personatge al costat de Deadpool, apareixent com a Juggernaut. Però hi va haver, realment, un altre personatge cameo, un que amenaçava de vèncer a tots els altres en una competició de frescorDeadpool 2?\nPel que sembla, i segons un informe de ComicBook.com, que no sigui el comodí ell mateix podria haver estat a la RepúblicaDeadpool seqüela.\nQuan Deadpool de Reynolds i Russell de Julian Dennison són enviats a la presó carregada de criminals anomenada Icebox, dirigint la pel·lícula al seu segon acte, la parella es troba amb el negre Tom Cassidy de Jack Kesy, així com un bufet hodgepodge de nois perillosos, super. -poders mutants i freaks aleatoris. La càmera es fixa a través de la multitud amb un tret fort, però si els aficionats miren de prop a la part central de l'esquerra del marc, veuran un home que té una aparença semblant al Joker. Té la pell blanca i els cabells verd brillants, i tot i que el personatge porta un uniforme de presó en lloc del vestit morat de la firma del Joker, és difícil discutir queno ho ésClown Prince of Crime.\nEn qualsevol altre llocDeadpool 2Hi ha dos elements addicionals de proves que fan servir l'argument de l'aparença de Joker. El primer és una pistola que es mostra amb un 'bang!' la bandera sortia del seu barril; Tot i que infinitat de pel·lícules i sèries de televisió han utilitzat aquest tipus de comèdia, molts han assenyalat que s'utilitza la bandera específicaDeadpool 2 té un aspecte molt semblant al que va sortir de la pistola de Jack Nicholson quan va protagonitzar el Joker al Tim Burton el 1989Batman pel·lícula. El segon arriba durant la seqüència en què Josh BrolinCable's demana a Deadpool que s'identifiqui; Deadpool respon amb alegria, 'Sóc Batman', fent servir una veu que sona a l'ex actor de Batman La de Michael Keaton.\nAl final del dia, una de les dues opcions pel que fa a l'aparició de cameos potencials del Joker es va presentarDeadpool 2 Es demostrarà veritat: Els guionistes Rhett Reese i Paul Wernick, juntament amb el director David Leitch i el co-escriptor Reynolds, van incloure realment l’icònic villà de la seqüela, però no ho admeten perquè Warner Bros. té els drets sobre el personatge i no el seu estudi 20th Century Fox, o tot això és només una gran coincidència.\nEls aficionats poden decidir per si mateixos quan atrapenDeadpool 2 en una visualització repetida


UOB Ensenyament: La Junta de Personal acorda no assistir a la reunió convocada per la Conselleria per parlar dels nous currículums\nLa Junta de Personal acorda no assistir a la reunió convocada per la Conselleria per parlar dels nous currículums\nLa Junta de Personal Docent no Universitari, reunida el passat 18 de febrer, va enviar el comunicat següent als mitjans:\nLa Junta de Personal Docent no Universitari de les Illes Balears reunida en sessió de 18-02-2015 ha acordat el següent:\n* Davant la convocatòria de la reunió a la Conselleria per parlar dels nous currículums LOMCE, els sindicats de la Junta hem acordat no assistir-hi, pels defectes de forma en la seva convocatòria, i pel procediment emprat per la Direcció General d'Innovació.\n* Demanar la convocatòria urgent de la Mesa Sectorial d'Educació, per tractar el tema dels currículums, ja que són qüestions que afecten les condicions laborals del professorat. Al mateix temps, la Junta sol·licita la derogació de la LOMCE.\n* Donar suport a la vaga d'estudiants del proper dia 26 de febrer a les Illes Balears, en contra de la nova proposta de reforma universitària que recull el Decret 3+2, amb un fort increment del cost de la formació universitària.\n* Altres acords de la junta han estat revisar el reglament de la junta i per acord majoritari fer aportacions al document de “Illes per un Pacte”.\nPalma, 18 de febrer de 2015\nCosme Orell Bonet\nEtiquetes de comentaris: Junta de Personal, LOMCE


Avui i aqui | Altre lloc Blocat | Xarxa de blocs catalans\nPublicat el 24 agost 2008 per xavibella\nAquest Bloc ha canviat de pàgina. Nova adreça: http://www.xavibella.blogspot.com/\nHe canviat d’adreça de servidor. Si teniu l’enllaç amb la meva pàgina agrairé que l’actualitzeu amb la nova adreça.\nSi voleu consultar qualsevol dels escrits fets fins ara, continueu aqui.\nComentaris tancats a Nou curs, nou bloc\nPublicat el 23 agost 2008 per xavibella\nBosc, muntanya, L’Adriàtic, el Karst, les coves de Postojna, les més grans d’Europa, que els emperadors d’imperis passats ja visitaven; llacs que apareixen i desapareixen, L’encant de Piran, banyat per l’Adriàtic, banyar-se al llac de Bled, com dins d’una postal, recórrer els rius i llacs del únic parc nacional: el Triglav, prendre una cervesa al centre de Ljubljana, una capital com una encantadora ciutat de província, els balnearis i les aigües termals dels sud del país, Catez.\nVisitant Eslovenia m’ha sorprès la tranquil·litat de les seves gents, com tenen merescudament guanyada una independència des de fa 15 anys, amb la seguretat que ningú els la prendrà. Els eslovens no es posen amb ningú i no volen que ningú es posi amb ells. Només volen ser part d’Europa, com un més, oblidant el passat convuls que va tenir el país fa més de quinze anys.\nEls esportistes eslovens son modestos però lluiten pel seu país, no pel d’altri, les gents son tranquil·les i t’acullen amb amabilitat. Un petit país independent del centre d’Europa que s’està posant al nivell dels països més avançats amb molt d’entusiasme. Un exemple a seguir i un somni per les nacions sense estat que anhelen arribar a tenir la sort que un dia van tenir els eslovens: que un estat opressor veí els deixes ser lliures…\nComentaris tancats a Impressions d’Eslovènia\nExplicacions per tot\nPublicat el 14 juliol 2008 per xavibella\nM’ha sobtat llegir a l’Actual de la darrera setmana un escrit del regidor Permanyer en que es pregunta perquè des de l’assamblea de L’Altraveu vam votar a favor de transferir la recaptació d’impostos a la diputació.\nCrec que no cal, cada vegada que es vota, donar explicacions en el ple. En aquest cas, des de l’assemblea de L’Altraveu ens va semblar que la qüestió era prou clara per votar-hi a favor sense explicacions. Per nosaltres esta clar, creiem que es millor que ho recapti la diputació (empresa de tots) que una empresa privada. Evidentment hi ha més variables, i vam pensar també amb les persones que feien aquesta feina fins ara o amb la gent gran que van a pagar el seu rebut sense domiciliar.\nEntenc la postura dels altres grups de l’oposició, per la feina que es va fer en la legislatura anterior i per les estratègies polítiques entorn de la diputació. No obstant, nosaltres no entrem en aquest joc i votem pel que creiem més convenient.\nNota de condol: Expressar el meu sincer condol per la família de bombers voluntaris de Castellar i especialment per la família del bomber mort, en David Expósito, pel tràgic accident ocorregut dissabte al vespre a la carretera de Castellar. S’hauria d’enumerar la quantitat de sinistres que han ocorregut en aquest punt quilomètric de la B-124. És un punt (entre d’altres) que sempre hi passo amb por, sobretot venint cap a Castellar. Les autoritats de trànsit crec que haurien de fer d’una vegada per totes algun tipus d’actuació en aquesta maleïda carretera. N’haurem de seguir parlant.\nComentaris tancats a Explicacions per tot\nPublicat el 18 juny 2008 per xavibella\nParal·lelament, també es va decidir crear un consell de comunicació local, el qual coordinaria tots els temes de comunicació del municipi, tant escrits com radiofònics, i vetllaria per el bon funcionament i la equanimitat de tots els mitjans. He dit “paral·lelament” perquè les dues iniciatives es van portar a terme simultàniament, i casualment, l’endegament del setmanari es va produir ABANS que la constitució del consell de comunicació. És a dir es va posar el carro per davant dels bous. Malgrat tot, va haver-hi un compromís per activar la constitució del consell el més aviat possible. Sota aquest compromís, tots em seguit confiant i esperant i la creació del consell de comunicació de Castellar no s’ha produït. Perquè? Sembla que una vegada més per falta de consens.\nPer qüestions de redactat de reglament no hi ha hagut el consens necessari i el procés s’ha aturat. Des de L’Altraveu hem volgut prioritzar la creació del consell davant de qualsevol altra argument. No ha estat possible. La voluntat d’acord dels partits polítics ha tornat a ser nul·la. De fet, sembla que la no creació del consell ja els vagi be; a tots. Com menys control millor. És trist que s’hagi donat esperances, s’hagi fet perdre el temps i no hi hagi una voluntat real de constituir seriosament un consell de comunicació a Castellar que vetlli per la” transparència, l’honestedat, la neutralitat i el pluralisme”, tal com diu el seu projecte de reglament. Reglament que com molts d’altres, haurà quedat en paper mullat…\nComentaris tancats a SOBRE EL CONSELL DE COMUNICACIÓ DE CASTELLAR\nPublicat el 2 juny 2008 per xavibella\nLa filosofia no està de moda. No obstant qui més qui menys ens atrevim a filosofar sobre qualsevol qüestió. Tampoc el Pensar és una acció que s’acostumi a fer gaire sovint (o gaire be). En tot cas, aquests darrers dies he estat immers en la redacció d’un assaig sobre Martin Heidegger i m’ha tocat pensar i filosofar de valent. Heidegger éra un filòsof alemany que va crear molta polèmica (encara avui) sobre el seu pensament i la seva relació amb l’alemanya nazi. En el meu assaig he volgut explicar la seva reivindicació del pensar com a acte pur, lluny de qualsevol polèmica. No se si ho he aconseguit, però en tot cas, us adjunto l’arxiu per qui ho vulgui comprovar. Òbviament no pretenc que us el llegiu tot…\nComentaris tancats a Heidegger\nPublicat el 1 juny 2008 per xavibella\nNo pretenc que llegiu exaustivament aquest assaig curt sobre el filòsof alemany Martin Heidegger, no obstant m’ha costat molt de fer i per això m’ha semblat be penjar-lo. Perquè no només el pugui valorar la meva professora de filosofia…\nDecisions en funció del temps\nPublicat el 27 maig 2008 per xavibella\nSegons alguns integrants del tripartit, com que ja plou s’han de canviar els plans. S’ha de derogar el decret de sequera creat pel govern espanyol i s’ha d’aturar i desmuntar la canonada pel “transvasament” d’aigua des de Tarragona. Tot això perquè ja plou. És a dir, aquest govern pren les decisions en funció del temps.\nUna bona previsió ha de tenir en compte tota la variabilitat de factors, i entre ells s’ha de pensar en les necessitats presents i futures dels ciutadans, l’augment de població experimentat als últims anys, les estadístiques i condicions climatològiques pròpies del nostre país, etc. És a dir, no s’ha de tenir només en compte si ha plogut o no els darrers quatre o cinc anys sinó realitzar un anàlisi en profunditat, per experts, de les condicions climatològiques de la nostra geografia física i contraposar-ho amb la nostra geografia humana. Això hauria de portar, si estigues ben fet, a una sèrie de conclusions en quan a necessitats i consum d’aigua del nostre país. S’hauria de tenir una visió prou àmplia de la situació, per veure que el nostre territori està situat al sud d’Europa, té un clima mediterrani, que comporta èpoques de sequera, pluges torrencials, hiverns freds, estius molt calorosos, en definitiva: clima mediterrani. Com a tal, s’hauria d’adequar el consum d’aigua, de manera racional a les condicions del país, i no realitzar una gestió de l’aigua independent i al marge de les condicions físiques i meteorològiques.\nÒbviament se’m pot retreure, i amb raó, que la generalitat ja té tots els experts necessaris per analitzar les causes esmentades. També se’m pot dir que en una situació d’emergència (paraules textuals del conseller Baltassar la mateixa setmana que va encomanar-se públicament a la moreneta per demanar que plogués ?!), s’han de prendre mesures especials.\nNo entro a valorar si era necessari portar l’aigua des de Tarragona mitjançant una canonada o amb vaixells des d’altres punts del mediterrani, únicament parlo de les decisions polítiques i llur incoherència. No dubto en que els tècnics del govern han assessorat de manera correcta als politics, però aquesta no és la qüestió. No pot ser que, tenint en compte tots els precedents, tot l’historial meteorològic, i la realitat del nostre territori, cap dels governs recents hagi pres mesures estructurals per evitar-ho. I evidentment aquestes mesures passarien ineludiblement per admetre i assumir la situació climàtica en que ens trobem i quin tipus d’us de l’aigua hem de fer. Per posar un exemple, no es gestiona l’aigua de la mateixa manera al Marroc, a Líbia, a França o Suècia. Vull dir que s’han d’assumir les limitacions climatològiques i actuar en conseqüència, i això si que és una qüestió política. En definitiva, és inacceptable aquesta manca de criteri, aquesta indecisió permanent i aquesta falta de responsabilitat política en que el primer que prima, quan no és una emergència, és la gestió en clau electoral amb cada partit per la seva banda i prenent les decisions en funció del temps. Inadmisible.\nComentaris tancats a Decisions en funció del temps\nPublicat el 16 maig 2008 per xavibella\nPolítics parlant. Per televisió, pels mitjans de comunicació. Ja poden ser del PSC o de CIU o ERC o el que sigui. No es distingeixen els uns dels altres. Sempre diuen el mateix. Perdó, siguem precisos: Diuen coses diferents però de la mateixa manera. Sigui escoltant l’Artur Mas per TV3 o en Tries per RAC1 per exemple, sempre parlen de la mateixa manera. Amb una sensació de poc convenciment, de monotonía, invariablement en clau de partit, sempre amb por d’equivocar-se. Tant si es parla de l’aigua com d’energia nuclear, es critica als altres i es defensa lo propi. Si, d’acord, ja sé que això és lo normal, però aquest clixé, aquest estereotip de polític, aquestes maneres de parlar, em cansen; em cansen molt.\nAh, i per cert: com pot ser que el conseller de medi ambient, Francesc Baltasar, en la seva enèsima patinada, digui al matí que s’aixecaran les restriccions sobre l’aigua (quan ho vaig escoltar vaig quedar astorat), i al migdia el President l’hagi de contradir i desautoritzar. Inaudit que encara segueix en el càrrec. Bé, en aquest país potser no és tant inaudit…\nComentaris tancats a Bla, bla, bla…\nL’home és un animal social. La immensa majoria té necessitat de relacionar-se amb el proïsme. No obstant, mentre algunes vegades aquesta relació és plaent i fructífera, d’altres cops pot pesar com una llosa.\nLa comunitat on vivim es fa petita i feixuga i el cercle de relacions massa estret. Aleshores hom te necessitat d’allunyar-se, d’escapar. Aquest allunyament, però, és una necessitat més mental que física. L’estat d’ànim de la persona influeix decisivament en la seva percepció del entorn i amb la seva relació amb els altres.\nÉs veritat, com deia Rousseau, que la societat ens ha transmès una sèrie de complexes i vicis que l’home (i la dona) en estat natural no tenia. Però en definitiva, tots estem ficats en aquesta societat absorbent i escapar-se’n és gairebé impossible. Això però, és un altra debat. Un altre dia hi aprofundiré.\nComentaris tancats a Animals Socials\nPublicat el 5 maig 2008 per xavibella\nAquests dies he pensat molt, massa. I al final, m’he acabat adonant que la única realitat és la que et construeixes dins del teu pensament. Crec que és la filosofía Zen, que explica alguna cosa semblant. Al final, de tant pensar, es confon realitat i ficció. Hom pot arribar a pensar-se que la única realitat possible és la que passa per dins de la seva ment. Aquesta és la teva realitat, i per a tu la única. Altra cosa és si no penses, si vas fent el dia a dia sense aturar-te. Aleshores la realitat exterior et domina la interior. Però si t’atures a pensar, arribarà un moment que no sabràs si la realitat interior, la pensada, és la mateixa que la exterior o no. Bé, a casa ja m’ho diuen que quan penso massa m’atabalo, i de petit també em deien que els que pensen massa pateixen més. En el meu cas puc assegurar que és així.\nComentaris tancats a El Pensar\nFinestreta en Dia dels drets Humans\nFinestreta en El bloc: El crit\nFinestreta en Benvinguts\nsomiador en Benvinguts


Els Mossos detenen tres assaltants de vehicles acusats de cometre 21 furts a l'AP-7\nEls delictes van ser comesos al Tarragonès i les víctimes eren sempre turistes. Els membres del grup aprofitaven les arees de descans per robar directament els vehicles o per punxar una roda i assaltar-los després.\nRedacció 17/10/2012 - 09.32 Actualitzat 17/10/2012 - 11.11\nEls Mossos d'Esquadra han detingut a Tarragona tres membres d'una banda organitzada a la qual se li atribueixen 21 delictes de furts a turismes a l'AP-7. Les detencions s'han fet després de nombroses investigacions arran de les denúncies presentades per part dels afectats entre els mesos de juny i setembre. Les víctimes eren sempre turistes d'origen europeu que es trobaven de trajecte al seu lloc de vacances. Després de desplegar diversos dispositius de vigilància, una patrulla de paisà va enxampar dos dels assaltants, que eren germans, mentre manipulaven la roda d'un vehicle en una àrea de descans del Tarragonès. El tercer implicat va ser arrestat més tard al seu domicili de Salou.\nEls membres del grup estaven especialitzats a cometre furts per la via del mètode "punxa-rodes" des de la Jonquera (Alt Empordà) fins a Tortosa (Baix Ebre), tot i que els 21 delictes van ser comesos al Tarragonès. Per fer més difícil la seva identificació, la banda utilitzava turismes de "renting" llogats per aquells membres que no tenien antecedents i que no estaven fitxats policialment.\nEn el cas dels delictes comesos amb els turistes, els tres assaltants utilitzaven dos mètodes diferents. El primer consistia a acostar-se a les víctimes amb qualsevol excusa i distreure-les per poder robar les pertinències del cotxe. Quan havien aconseguit les bosses de mà, on sovint hi trobaven els diners i les joies, pujaven corrents en un altre cotxe en marxa que els esperava. Si no aconseguien agafar el que volien, passaven al segon mètode: punxaven una roda del turisme i el seguien quan entrava a l'autopista. Després d'una estona, els assaltants feien llums al conductor perquè parés i poder sostreure així els objectes de valor.\nDe moment, la investigació continua oberta i no es descarten noves imputacions i detencions. Els detinguts van passar el 29 de setembre a disposició del jutjat d'instrucció número 5 de Tarragona, el titular del qual en va decretar la llibertat amb càrrecs.


AK Apartments Jõe Tallinn Estònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nJõe 7, Sadama, Tallinn, Estònia, 10151 - Excepcional ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre AK Apartments Jõe\nAK Apartments Jõe, ubicat a Barri de Rotermann, Tallinn, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAK Apartments Jõe també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Tallinn. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar, ascensor, àrea de fumadors.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, ventilador, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. AK Apartments Jõe és una elecció inteligents per a viatgers a Tallinn, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nAK Apartments does not have reception - please specify your arrival time by using Special Requests box when booking, or contact the property directly with the contact details provided in your confirmation.


Des de Medieval fins a Medieval ( 800 / 1492 )\nNúm. de Registre/Catàleg: 1456-MH\nLes restes del castell de la Miana es troben al vessant sud de la serra, en una lleugera elevació sobre una plana on hi ha l'església de la Miana i la masia coneguda com el Casalot o Rectoria de la Miana. El castell dista aproximadament uns 130 m d'ambdues edificacions. Els anys 2006, 2007 i 2008 es dugueren a terme intervencions arqueològiques preventives motivades pel projecte de salvaguarda i consolidació del castell que duen a terme els seus propietaris degut al mal estat de conservació de les restes i al perill de pèrdua definitiva de les estructures. Les tasques van consistir en la retirada de la vegetació que cobria el turó, la retirada de les restes d'enderroc de l'edifici d'un total de cinc estances conegudes i la delimitació d'estructures a la resta del turó.\nLa intervenció arqueològica va permetre documentar la existència de la planta baixa d'un conjunt fortificat en molt bon estat de conservació, amb una superfície total de l'interior del recinte de 357'35 metres quadrats. La retirada de la runa d'enderroc permeté documentar un total de 10 estances protegides per una muralla perimetral.\nD'aquesta manera s'ha posat al descobert la existència d'un recinte emmurallat que, contràriament a l'opinió general de diversos autors, es troba en bon estat de conservació. El traçat del que es considera muralla s'adapta a les característiques del terreny ja que en nombrosos trams s'assenta directament sobre la roca natural, que ja per si mateixa facilita la funcionalitat defensiva de la muralla. L'accés al recinte es realitzava per una porta encarada al sud per l'àmbit 7, i és possible que existís un pas de ronda entre el mur d'aquest àmbit i la muralla. D'altra banda, l'existència d'un mur a la part exterior de la muralla també permet proposar la possible existència d'estructures situades al voltant del recinte emmurallat.\nPel que fa a la cronologia de l'estructura, es proposen un mínim de tres fases constructives: una primera en què estarien en ús la torre i la muralla, amb un tipus de parament d'"opus quadratum" de tradició tardoromana; una segona fase en què es dividiria l'espai interior del recinte emmurallat en diverses estances; i una tercera fase, en la que es construirien els àmbits situats a la vessant oest del recinte fortificat i en la que es produiria un aprofitament de diversos trams de la muralla de la primera fase com a base per aixecar nous murs. El moment d'abandó del castell es devia situar, prenent com a referència tant els materials ceràmics localitzats en els nivells més recents com les fonts documentals, en el segle XV, possiblement en el context de les Guerres Remences.\nL'estudi de la planta del castell de Miana permet posar de manifest les nombroses similituds amb el castell de Mataplana. Per últim, cal destacar la troballa l'any 2008 d'una torre de guaita en un turó a uns 200 m al nord del castell de la Miana; amb tota probabilitat aquesta torre, pendent d'estudi, formaria part de la xarxa defensiva del castell. Les restes del castell de la Miana es troben al vessant sud de la serra, en una lleugera elevació sobre una plana on hi ha l'església de la Miana i la masia coneguda com el Casalot o Rectoria de la Miana. El castell dista aproximadament uns 130 m d'ambdues edificacions. Els anys 2006, 2007 i 2008 es dugueren a terme intervencions arqueològiques preventives motivades pel projecte de salvaguarda i consolidació del castell que duen a terme els seus propietaris degut al mal estat de conservació de les restes i al perill de pèrdua definitiva de les estructures. Les tasques van consistir en la retir...\nMemòries i informes Memòria de intervenció arqueològica (febrer 2006). Arxiu Àrea de Coneixement i Recerca, DGPC.\nMemòries i informes Nadal Roma, E. (2006): Memòria intervenció arqueològica al Castell de la Miana. Novembre 2006: Arxiu Servei d'Arqueologia i Paleontologia, n. 6102.\nMemòries i informes Informe-Cabañas, N.; Cruells, J.: Intervenció arqueològica al Castell de la Miana (Sant Ferriol, La Garrotxa). Intervencions maig i novembre de 2008. Arxiu del Servei d'Arqueologia i Paleontologia\nMemòries i informes Cabañas, N.; Cruells, J.; Nadal, E. (2007-2008): "Memòria científica. Intervenció arqueològica al Castell de La Miana. La Miana, Sant Ferriol (La Garrotxa). Novembre 2007-novembre 2008. Mem. Núm.: 8141.\nMURLÀ, J 1983 Guia del romànic a la Garrotxa


Inici progressiu del restabliment dels serveis de l'ADC [actualitzat 03/07] - ADC – Associació de Diabetis de Catalunya\nInici progressiu del restabliment dels serveis de l’ADC [actualitzat 03/07]\n3 de juliol de 2020 | Actualitat\nDesitgem que estigueu bé de salut i que els que heu tingut dubtes hàgiu estat ben atesos durant aquest període de confinament i serveis de teletreball, tot i les difícils circumstàncies que ens està tocant viure a tots/es.\nUs agraïm la confiança que seguiu dipositant-nos i ens plau informar-vos que a partir d’ara començarem de forma progressiva a donar servei directe a les oficines disponibles (consultar a sota els nous horaris i/o trucar per telèfon, ja que a moltes delegacions encara no està disponible el servei directe).\nHo farem seguint el següent criteri:\nNomés es podrà demanar cita presencial en aquells processos urgents o que es considerin de necessitat primordial assistir-hi.\nPer altres casos no urgents, haurem d’esperar que s’acabin les recomanacions de mobilitat reduïda per a tornar a obrir amb normalitat.\nA tothom que vulgueu atenció presencial, i per tal de minimitzar els riscos de contagi de la COVID-19, us agrairem primer concertar cita via telefònica o per correu, ja que potser us podem solucionar els dubtes per aquesta via i, si no és així, us donarem hora de visita concertada (preguem puntualitat a fi i efecte de fer coincidir el mínim de persones a la sala d’espera i venir amb la mascareta posada).\nEl mateix succeeix amb la botiga i la venta de material diabetològic, on les comandes s’agafaran o per telèfon o per correu i, posteriorment, es realitzarà la comanda/paquet per tal que el pugueu passar a buscar a l’hora concertada per l’ADC, per recollir i pagar.\nEls serveis de nutricionista i psicòleg estan disponibles on-line.\nA través de la web i per correu electrònic us continuarem informant sobre el restabliment dels serveis arreu de Catalunya.\nCom sempre, restem a la vostra disposició per a qualsevol consulta.\nHORARIS COVID-19 FASES 1-2-3\nSabadell durant el mes de juliol, dijous de 9 a 13 h (només s’atendrà presencialment amb cita prèvia). El mes d’agost tancat.\nBarcelona teletreballant i presencialment amb cita prèvia a partir de juny, de dilluns a dijous de 10 a 13 h i dimecres de 15.30 a 19.30 h.Via telefònica: de dilluns a dijous de 10 a 13 h al 93 451 34 06 i de 15.30 a 19.30 al 686 32 75 63.\nLleida comença el 25 de maig, dilluns, dimecres i divendres de 9 a 13 h.\nGirona a partir de l’1 de juny, dilluns i dimarts presencialment de 9 a 13 h. Dimecres presencialment de 16 a 19 h. Dijous teletreballant de 16 a 19 h i divendres de 9 a 13 h.\nTerrassa amb horari habitual: dimarts de 17 a 19:30 h i dijous de 10 a 12:30 h.\nL’Hospitalet (encara teletreballant, pendents d’obertura de l’hotel d’entitats).\nPer a més informació d’altres delegacions preguem que envieu un correu a adc@adc.cat o a la respectiva delegació.\nAixí mateix, adjuntem en aquest comunicat el protocol de seguretat que utilitzem per a una atenció protegida.


Sara´s school english - Dóna´m\njulio 1, 2020 junio 30, 2020 por Admin\nDel català al més elegant anglès amb una pràctica entenedora, didàctica, intuïtiva i propera.\nServeis de grup en línia i presencial.\nMés que classes d’idiomes, experiències que t’ajudaran a entendre bé el llenguatge i a no oblidar-lo.\nTaller de rebosteria per a adults. Junts podeu anar seguint les instruccions, i desprès a menjar els «scones» – una mena de panets bonissims tipícs de Gran Bretanya! Si us apunteu rebreu informació dels ingredients i estris que fan falta.\nInformació contacte a FACEBOOK\nCategorías Dona´m Professionals Etiquetas Osona Navegación de entradas


La final a quatre de la Lliga Catalana EBA es disputarà al pavelló de les Comes - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa final a quatre de la Lliga Catalana EBA es disputarà al pavelló de les Comes\nEl Monbus CB Igualada serà l'equip amfitrió el cap de setmana del 2 i 3 de febrer amb la participació també del Castelldefels, el Quart i el Sant Adrià\nEl CB Igualada rep la competició a Les Comes arxiu/manel hidalgo\nEl CB Igualada rep la competició a Les Comes\nEl dissabte 2 i el diumenge 3 de febrer, el pavelló de les Comes serà escenari de la final a quatre de la Lliga Catalana EBA. Com a club amfitrió, el Monbus CB Igualada hi participarà molt activament. El club està preparant, amb suport de l'Ajuntament de la capital de l'Anoia, actes paral·lels que faran que els dos dies de bàsquet que es viuran a la ciutat tinguin encara més rellevància.\nEl setembre del 2018 s'iniciava la fase prèvia de la Lliga Catalana EBA i, després de les eliminatòries corresponents, quatre equips van classificar-se per a la fase final. Hi ha entre ells el CB Igulada, que va demanar acollir la competició a les Comes. Les semifinals seran el dissabte dia 2, amb el primer matx a les 17 hores i que enfrontarà el BBA Castelldefels i el CB Quart Germans Cruz. A partir de les 19 hores serà el torn de l'equip del CB Igualada, que se les haurà amb l'UB Sant Adrià. Diumenge, dia 3 de febrer, serà el moment de la final entre els dos guanyadors del dia abans. El partit s'encetarà a les 17.30 hores i proclamarà el campió de la Lliga Catalana EBA.\nAssemblea del CB Igualada\nEs va celebrar l'assemblea del CBI amb diferents punts importants que van ser tractats i explicats als socis. Un d'ells va ser informar de l'increment important pel que fa als patrocinadors. Monbus és qui esponsoritza el sènior masculí i Yvette Pons, el femení.\nA l'àrea esportiva es va posar èmfasi en la nova estructura pel que fa a l'organigrama. Quant al vessant econòmic del club, Jordi Morera i Víctor Olivan van presentar el pla d'acció de l'àrea economicolegal, i van remarcar la solidesa dels comptes i també la proposta de millora dels estatuts per a quan hi hagi procés electoral a l'entitat.


El 40% de l'àrea cremada pel foc d'Òdena ja ha rebrotat i la resta ho farà el proper any - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nPRIMER ANIVERSARI DE L'INCENDI\nEl 40% de l'àrea cremada pel foc d'Òdena ja ha rebrotat i la resta ho farà el proper any\nEls experts confien que el bosc es recuperarà i que d'aquí a vint anys tindrà el mateix aspecte que abans de l'incendi\njosep sallent | manresa 30.07.2016 | 07:43\nTècnics del Creaf, treballant a la zona afectada per l´incendi JOSÉ LUIS ORDÓÑEZ/creaf\nAquest dimarts fa un any que un foc causat accidentalment per una màquina agrícola en un camp d'Òdena va acabar cremant 1.300 hectàrees del Bages i de l'Anoia, 900 de les quals arbrades, bàsicament dels municipis de Castellfollit del Boix, el Bruc i Sant Salvador de Guardiola, tot convertint-se en l'incendi més important de la Catalunya Central de la darrera dècada.\nEl que es va viure lògicament com una desgràcia natural, especialment per la pèrdua de bosc regenerat a tocar de Montserrat, es comença a veure amb altres ulls quan ha transcorregut un any: el 40% del territori cremat ja ha rebrotat, la resta és previst que ho faci abans de l'estiu del 2017 i els experts confien que, d'aquí a vint anys, el bosc afectat hagi recuperat l'aspecte d'abans de l'incendi.\nEls arbustos, com els garrics, els arboços i els brucs, han estat els primers a recobrir de verd el paisatge cremat, juntament amb les alzines, que són arbres rebrotadors. "El més important és que la recuperació ha estat bastant homogènia i això ens permet pensar que, durant el proper any, aquesta vegetació vagi apareixent també en el 60% del territori restant", explica Marina Palmero, tècnica del Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (Creaf) de la Universitat Autònoma de Barcelona, que ha analitzat l'evolució.\nTot i així, Palmero assenyala que la regeneració no serà absoluta a tot arreu "ja que als punts de més pendent serà difícil que hi creixi la vegetació. Però podem dir que som optimistes", reconeix.\nLa incògnita principal era saber què passava amb el pi blanc (que, a diferència de les alzines, no rebrota, sinó que germina) i que era l'espècie majoritària del territori afectat (representava el 75% dels arbres cremats). I les perspectives també són positives: "tot i que estan tenint una regeneració modesta i variable, ja estem trobant plançons de pi pertot arreu, tant a les zones que ja s'havien gestionat per l'incendi del 1986 com a les zones que no ho havien estat. I, en alguns casos, amb densitats importants", assenyala el també investigador del Creaf Josep Maria Espelta. "És una bona notícia, ja que això permetrà una recuperació efectiva del bosc", afegeix.\nDe fet, segons assenyala al seu torn Carles Furriols, tècnic de gestió forestal del departament d'Agricultura de la Generalitat, el pi blanc és una espècie que, d'entrada, ja se sol recuperar favorablement d'un incendi. "Sabíem que el pi blanc es regenera bé, a diferència del que passa amb altres espècies com la pinassa", explica Furriols. Tant ell com Marina Palmero, del Creaf, estan d'acord que, si el bosc cremat segueix la seva evolució natural i no pateix cap altre incendi, d'aquí a vint anys s'haurà recuperat totalment, incloent-hi la zona que ja ha estat cremada en dues ocasions.\nPerò, perquè això passi, cal abans haver fet una feina molt important de neteja forestal. I és que el problema no és que no tornin a créixer els pins (que sí que ho faran), sinó que no en creixin massa. "Si hi hagués hagut dos incendis en menys de deu anys, sí que hauríem tingut un problema de regeneració", explica Furriols. "Però, entre l'incendi del 1986 i el del 2015, han passat més de 30 anys i ja no tenim aquest problema. Calculem, doncs, que, a tota la zona cremada, ara hi ha unes 400.000 llavors fèrtils per hectàrea", assegura. "Això ens fa pensar que creixin a cada hectàrea entre 10.000 i 15.000 pins", afegeix.\n"Evidentment aquesta xifra és una barbaritat. Per tant, l'important serà tota la feina d'aclarida i de gestió forestal que fem durant aquests anys que vénen, una feina que s'haurà de fer, sobretot, d'aquí a deu anys", explica. "L'objectiu és rebaixar el volum de pins i aconseguir evitar un gran incendi en els pròxims 50 o 60 anys", conclou.\nI és que, segons recalquen els experts, la gestió forestal és clau per prevenir els efectes dels incendis forestals, tal com s'ha demostrat en el cas del foc d'Òdena. "A les parts on s'havia tret més densitat de pins, els efectes de l'incendi han estat gairebé el 50% menys severs", explica Josep Maria Espelta, del Creaf. "Això ha afavorit una rebrotada d'espècies arbustives i arbòries i facilitarà la recuperació de l'àrea cremada", afegeix. Un cop més, conclou, "es demostra la necessitat de gestionar els boscos. Les aclarides en plançoneres de pi blanc ajuden a la regeneració i a promoure la bona estructura i dinàmica del bosc".


topares i les lletres: de febrer 2017\nEn una cafeteria-pastisseria d'Almeria, de tota la vida com es diu aquí, "La Dolça Aliança", es fa un dijous de cada mes una sessió poètica, en la qual es convida a un poeta perquè presenti la seva obra i que s'acompanya amb algun músic novell, combinant música i poesia.\nConstitueixen unes tardes delicioses, a més de per l'aportació artística, pel mateix nom de l'esdeveniment: "Les dolces tardes poètiques" i pels exquisits pastissos que pots consumir.\nEl passat 9 de febrer vam tenir la sort de gaudir de la poesia i la persona d'un dels més grans poetes tant en llengua catalana com castellana, Joan Margarit. La part musical la va aportar la soprano Mª Jesús García acompanyada al piano per Mª Lluïsa. Les cançons de Schumann i els poema de Margarit ens va permetre unir la paraula escrita i la veu, que van aconseguir un contrapunt interessant, units per l'art.\nLa vetllada celebrada al saló-soterrani de la pastisseria va congregar a nombrosa gent, potser la més concorreguda al costat de la del seu amic Luís García Montero.\nNascut el 1938, s'inicia en la poesia en la seva joventut, ho fa en castellà, per la qual cosa dóna una explicació senzilla però convincent. La poesia s'ha considerat sempre cultura, la cultura li arribava a ell a través de l'escola, l'escola era en castellà, així unia, poesia, cultura, castellà.\nÉs a prop dels quaranta quan s'adona de l'error, explica que en un moment li diu el seu amic Martí i Pol: "No serà que tu estàs escrivint en la llengua que no has d'escriure". Així va començar i va escoltar la veu que volia escoltar de si mateix. Ens explica com grans escriptors han escrit en prosa en la llengua adquirida a través de la cultura, però cap poeta ha escrit res que no sigui en la seva llengua materna, així ell no pot començar a escriure si no és en català, immediatament després pot continuar en castellà, però les primeres paraules han de ser en català, afirmant amb contundència: "La llengua que res més ho és de cultura no és determinant".\nEn la seva joventut, quan es viuen moments difícils, marxa amb la família a Tenerife, l'experiència de conèixer una altra cultura i tenir una altra llengua vehicular li fa reflexionar així: "Quan arribes a una terra, a una ciutat que no és la teva i et acabes guanyant la vida i progressant, et produeix una alegria immensa intentar integrar-te, de ser un més entre la seva gent ... la importància de penetrar el més profundament possible en la llengua i la cultura del poble que t'acull ".\nFruit del seu passat acadèmic, quan parla, quan recita, t'adones de la seva condició de mestre, establint asseveracions oportunes, així considera la poesia com la més exactes de les lletres com les matemàtiques són les més exactes de les ciències i ens ensenya quan considera que hi ha un poema: "Si en un poema es treu una sola paraula, o es canvia per una altra i no passa res, és que no era un poema".\nCom a professor d'estructures ens diu que el trípode és l'estructura més segura, així la poesia està basada en tres elements: el poeta, el poema i el lector o lectora. El poeta ha de rebuscar en el material de la seva vida, aquesta ínfima part que li pot interessar a altres persones. Amb aquest material ha de tenir les ganes i la inspiració per expressar allò que creu interessarà a algú més i finalment ha d'arribar la persona que en llegir-ho digui aquest o aquesta sóc jo. Llavors arribarem a la perfecció poètica.\nVa ser una bonica, dolça i deliciosa tarda poètica, en la qual vam poder admirar a un home de 78 anys transmetent vida i energia a dojo i que es movia i gesticulava pel imaginat estrado com un emèrit professor.\nPublicat per Alfonso Robles Motos a 23:31 18 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Esdeveniments, poesía\nAportación a Relats Conjunts de gener\n- Buenos días, qué desea.\n- Miri vostè, senyor inspector, vull posar una denúncia, estic\nfart d'uns senyors que no fan més que fer-me la punyeta.\n- A ver aclárese usted, qué le ha pasado, contra quién quiere poner la denuncia.\n- Li explicaré senyor inspector, és una mica llarg, però veurà vostè com a això no hi ha dret.\nEm dic Francesc Riera i em guanyo la vida fent de mim i de pallasso, amb aquest vestit, a prop del port. No guanyo molt, però anava tirant. Després en caure la tarda, m'acosto a una taverna del port que porta la Roser, allà em fumo un parell de cigars i miro a la cambrera, la Roser, rodanxona, llavis ben vermells i un taulell exuberant, així m'alegra la vida.\nUn dia va venir un tipus rar americà i es va obstinar a fer-nos una fotografia, per després pintar-nos, no ens feia gràcia, però com ens va donar una gran propina vam accedir. Amb el temps ens vam assabentar que ara era un pintor famós i havia pintat un quadre on apareixíem una mica estranys.\n- Pero bueno, si os pagaron, de qué te quejas.\n- Esperi, esperi, senyor comissari.\n- Compórtate, que solo soy un agente.\n- Bé, senyor inspector, no s'enfadi. Resulta que, al principi d'aquest any, un grup de gent, sense ofici i pocavergonyes, com no tenien res millor a fer, van començar a escriure sobre el quadre i la van prendre amb mi, adduïen no sé què de celebrar no sé què centenari. Fixeu-vos vostè em van titllar d'assassí, un dia que si jo tenia la culpa de la independència, un altre que si per mi no eren independents, que si els treia la núvia als altres, que si els altres es portaven a la meva Roser, que si trist, que si fumo i no es pot fumar en els llocs públics, que si sóc lladre. Tot el que els ha donat la gana. I la gent, com s'ha assabentat que el del quadre sóc jo, es creuen que sóc ric i ara ningú em tira diners a la gorra i, gairebé no guanyo per menjar.\n- Pero bueno, contra quién en concreto pone la denuncia, no se aclara, así no podemos hacer nada.\n- Són molts, senyor comissari.\n- Te he dicho que solo agente.\n- Bé senyor inspector, com a mínim són trenta o quaranta, encara que els capitostos són dues dones, una es diu Carme i l'altra Efreelang, són les més perilloses, també una altra que es diu Assumpta, que a més ha dit que jo i el Van Gogh , aquell que sembla que pinta marejat, teníem no sé quina cosa. Un altre que m'han dit que li agraden molt els passatemps, també ha escrit molts dies, té un nom rar McAbeu, fins un que es diu Alfonso que li ha dit a la meva Roser, Rottenmeyer, amb el dolç i alegre que és ella, i ho diu ell que té cara de Frankenstein.\nSenyor jutge, que ja no aguanto més!\n- Agente, agente, tranquilícese hombre, ellos hablaran del cuadro, pero no de usted.\n- No senyor policia, que no fa gaire vaig veure a un d'ells per allà, vigilant, segur que volen llevar-me la feina, que em espien i tot. M'han dit d'un que mai es veu, que deixa una marca així X_X_, va sempre disfressat perquè no el reconeguin. Que són perillosos senyor comissari!\n- Bien haremos una cosa, vamos a dejar lo de la denuncia, pues con sus argumentos ningún juez le haría caso. Pero haremos una orden que el que a partir de mañana 15 de febrero, el que escriba sobre usted y el cuadro va a la prisión, quedará totalmente prohibido escribir sobre ti y el cuadro.\n- Bé senyor jutge, com vostè vulgui. Però com escrigui algun em van a trobar, al final em buscaran la ruïna ... no serà que no els avís.\nPublicat per Alfonso Robles Motos a 0:56 17 comentaris:


Ensurt per un vessament de gasoil a la guarderia comunal d'Encamp - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEnsurt per un vessament de gasoil a la guarderia comunal d'Encamp\n30/01/2017 (12:18 CET)\nEnsurt per un vessament de gasoil a la guarderia comunal d\_'Encamp\nEnsurt a Encamp per una fuita de gasoli a la guarderia comunal ‘Els esquirolets’. El desplegament per posar remei al problema i el soroll que es va ocasionar va ser més greu que el vessament en sí, que els tècnics de manteniment ja haurien resolt i detectat i solucionat l’origen del problema. El fet va ser detectat dissabte pels volts de 2/4 de 2 de la tarda. Sortosament, les tardes de dissabte l’equipament infantil no està obert.\nFonts coneixedores del succés han assegurat que el gasoli que va sobreeixir no va ser gaire i que l’error “hauria pogut passar a qualsevol”. Es tractaria d’una fuita de carburant a la sala de calderes que va obligar a desplaçar-se fins al lloc dels fets agents de la policia, dels bombers, tècnics de manteniment comunal i d’una empresa especialitzada en tasques de recuperació d’aquests tipus de productes.\nLa caldera és d’allò més moderna i el manteniment era recent, segons les fonts consultades, que han situat el problema en dos fronts un tub i una clau de pas afegit al fet que el dipòsit de desallotjament on abocava no és estanc. D’aquí que acabés filtrant-se el gasoli. La clau de pas es va tancar de seguida que es va detectar el vessament i aquells aparells on es va originar el problema es van substituir o es substituiran en breu. La circumstància més problemàtica és la no estanquitat del dipòsit de seguretat.


El bloc de Jordi Xuclà: A les portes de la deflació\nA les portes de la deflació\nDilluns 26 de gener a la tarda. El director de IESE a Madrid, Juan José Toribio ens fa una interessant sessió per a un grup d’una cinquantena de persones amb responsabilitats polítiques sobre la crisi econòmica que estem vivint. Entenedor per a no economistes, com és el meu cas.\nDivendres 30, dino amb un grup d’empresaris garrotxins. De la teoria a la pràctica. Els apunts d’una i altra reunió són concloents: ens trobem davant d’una crisi econòmica mundial d’efectes incalculables. El present econòmic és gris i el futur no es presenta esperançador. Des del camp de la política sempre existeix el dubte de si parlar d’una situació econòmica dolenta amb tota la seva cruesa perquè aquest sol fet pot ajudar a empitjorar les coses. Aquest dubte podia ser pertinent fa uns mesos però no pas avui. Per això el president dels Estats Units anuncia un futur difícil, per això el Fons Monetari Internacional ha revisat les seves previsions i ha anunciat que la recuperació no arribarà fins el 2011. Aquest anunci té conseqüències econòmiques i polítiques. Les econòmiques és que el mer anunci alimenta la crisi: si la paràlisi és tan llarga, ningú s’anima a consumir i els consumidors es posen a estalviar. També té conseqüències polítiques. El president del govern espanyol s’ha de carregar de coratge i prendre decisions que poden ser impopulars. Aquesta és la setmana que el president Zapatero ens ha llegat una altra perla del seu univers filosòfic: “l’economia és un estat d’ànim”!\nL’economia espanyola i de tota l’eurozona, així com la dels Estats Units, ha entrat en recessió. La inflació es preveu molt baixa per la retracció en el consum i la retallada dels costos de producció. Els tipus d’interès també són molt baixos – remei a curt termini, parany a llarg termini com ens il·lustra la llarga crisi japonesa amb interessos quasi al 0%- i estem a les portes de la deflació. La caiguda del preu de bens i serveis també suposarà la caiguda de salaris. Viurem amb menys. I l’atur es pot enfilar aquest any fins al 20%. I començarà a acabar-se entre aquest any i el proper la prestació per desocupació de milers de ciutadans. El govern s’inclinarà per allargar les prestacions de l’atur? Si ho fa, l’endeutament ens portaria a haver de sortir de l’euro. Espanya, de l’economia que creixia més de l’eurozona a l’entrada en la recessió. De la petulància del decenni del totxo que multiplicava pans i nous rics – sobretot en el Gran Madrid- a un dels mercats laborals més endimoniats i un índex d’economia submergida sobre el conjunt del PIB – un 20%- de nivells italians. Fa uns mesos la revista The economist va definir els Estats europeus amb menys ortodòxia econòmica i un creixement més voluble com els països PIGS. Portugal, Itàlia, Grècia i Spain. Jugava amb la dolenteria que pigs en anglès significa porcs. Espanya té un comportament econòmic dels països PIGS.\nSi una forma de fer diners és prudent, segura i conservadora en el risc és la que he conegut dels empresaris garrotxins. Uns tenen feina segura per mig any, els altres per nou mesos...Saben que exportar pot ser la solució però ponderen el risc d’obrir nous mercats. Els despatxos professionals s’estan reorientant. Els qui abans calculaven pisos i més pisos, avui fan projectes de rehabilitació i d’energia renovable.Ens en sortirem? Sí. Tot té remei menys la mort. Formo part d’una generació que tot ens ha vingut de cara. L’anterior crisi de 1993 em va agafar en el penúltim any de la universitat. La nova crisi m’agafa casat, amb hipoteca, dues filles i una crisi que els que en saben no saben oferir grans remeis per sortir-ne. Si parlo de mi, parlo de tota una generació molt ben acostumada. A començaments d’abril s’ha de celebrar a Londres la segona cimera mundial contra la crisi després de la del desembre passat a Washington. No hi ha res parlat – reformes en profunditat- entre els líders mundials. La realitat desborda els plans. Obama, intel·ligent, ha començat la seva primera setmana presidencial parlant a fons amb Índia i Xina. I Europa desfullant la margarita de la seva major –indispensable- integració econòmica, política i energètica.\nPublicat per Jordi Xuclà a 2/01/2009 04:10:00 p. m.\nBermejo: "Tengo buena punteria"\nLa por i el proteccionisme\nUn debat d'infraestructures\nEl cas, no la persona\nEls trens Barcelona-Girona-Figueres\nPosar el sobre a la urna\nEl preu de l'estupidesa\nUna trucada excitant, i rellevant


Sobre el nomenament d'alcalde accidental i el cessament dels càrrecs imputats - Entesa per Sabadell\nAquesta moció, presentada inicialment per l’Entesa per Sabadell, té l’origen en la petició que hem anat repetint sobre la necessitat de què l’alcalde, Manuel Bustos, nomenés un alcalde o alcaldessa accidental temporalment fins que finalitzin les diligències prèvies del cas Mercuri.\nAra, però, aquesta ja no és només la nostra moció, ara és la moció del conjunt de l’oposició, que s’hi han afegit com a proposants i també hi han fet aportacions.\nPer això, en primer lloc vull llegir els tres acords que proposa la moció:\n> Primer: Instar l’Alcalde a nomenar un alcalde o alcaldessa accidental fins que finalitzin les diligències prèvies sobre el cas Mercuri.\n> Segon: Instar l’Alcalde a cessar els càrrecs electes i els càrrecs de confiança imputats en el cas Mercuri de les seves responsabilitats de gestió.\n> Tercer: Acordar que les despeses derivades de la defensa dels càrrecs electes i càrrecs de confiança imputats en cap cas no es finançarà amb fons públics ni comptaran amb personal de cap administració pública.\nEl que ens ha portat fins aquí, fins aquesta petició conjunta és la situació d’absolut descrèdit de la institució municipal.\nAvui no parlem del fracàs d’aquest govern en la gestió econòmica de la ciutat, ni de la nefasta gestió del personal, ni de l’urbanisme a la carta que venim denunciant des del primer dia, ni de les marcades diferències en la concepció de la política.\nAvui estem parlant d’un fet molt greu, que supera qualsevol diferència política.\nAvui estem parlant de l’ombra de la corrupció que plana sobre el govern del PSC i que esquitxa el nostre Ajuntament des de dimarts, quan va sortir a la llum la investigació sobre el cas Mercuri, és a dir, sobre una trama de corrupció que presumptament pivota sobre les seves responsabilitats municipals.\nAvui estem parlant d’uns fets gravíssims que no ens correspon a nosaltres jutjar penalment, però que políticament no podem ni volem obviar.\nEl Sr. Manuel Bustos, el màxim responsable del govern i de la ciutat, no ho va voler reconèixer inicialment, però el cert és que ha estat imputat pels càrrecs de tràfic d’influències, malversació de fons públics i omissió del deure de perseguir delictes.\nI malgrat vulgui fer veure que ja ha clarificat la seva situació i ha intentat construir una imatge d’innocència, el fiscal el continua acusant de delictes contra l’administració pública.\nTres dels regidors d’aquest govern, el Sr. Paco Bustos, el Sr Joan Manau, i el Sr Ricard Estrada;\ntres dels seus càrrecs de confiança, la Sra Montse Costa, el Sr. Manel Somoza i el Sr. Xavier Izquierdo,\ni dos funcionaris municipals, un dels quals és el cap de la Policia municipal, han estat també imputats per diferents delictes contra l’administració pública.\nDavant d’aquesta dramàtica situació no podem permetre que vostès continuïn representant la ciutat i gestionant el diner públic.\nPer suposat, des del punt de vista personal, respectem la presumpció d’innocència de l’alcalde i de tots els imputats.\nPerò l’activitat política, la gestió del bé comú, supera el llindar personal i si alguna persona no és mereixedora de confiança, ha de ser retirada de la gestió pública. En aquest cas, amb un procés judicial obert, aquest govern ha perdut la confiança política de la ciutat.\nI això no ho diem només des de l’Entesa per Sabadell. Ho diuen vostès mateixos, el PSC, en el seu programa electoral que fa tot just un parell de setmanes defensaven que cal promoure un acord de totes les forces polítiques en relació a les persones acusades de corrupció econòmica, que inclogui la seva separació transitòria del càrrec i del partit.\nPer això fa set dies que estem fent una petició de mínims.\nFa set dies vam començar a demanar coherència a l’alcalde per tal que, de la mateixa manera que va abandonar els seus càrrecs en el PSC per no perjudicar el partit, abandonés també els seus càrrecs en l’administració pública i al front de la gestió municipal per no perjudicar el que és encara més important que el partit: l’Ajuntament i la ciutat.\nAquesta demanda ja l’hem aconseguit. Aquest migdia el Sr. Manuel Bustos ha nomenat un alcalde accidental, una mesura que hauria hagut de prendre el primer dia.\nUna mesura que arriba tard i, sobretot, forçada per l’intent d’evitar el debat al ple.\nUna mesura que no ha pres per dignitat pròpia, sinó per no haver d’escoltar el que li havíem de dir en aquest ple.\nEl senyor Manuel Bustos no ha nomenat un substitut avui per casualitat, ho podia haver fet ahir o demà. Però ho ha fet avui perquè no es volia enfrontar al debat en aquesta sala, en el màxim òrgan de representació de l’Ajuntament.\nDe la mateixa manera que no va assistir a les juntes de portaveus de dimarts, dimecres i divendres, avui no ha assistit al ple. El senyor Manuel Bustos continua amagant-se dels representants de la ciutat escollits democràticament.\nEl primer acord de la moció, doncs, ja s’ha complert i per tant queda retirat de la votació.\nPerò això tot just acaba de començar. Per ser coherent, aquest govern ha de cessar de les seves responsabilitats de gestió els regidors i els càrrecs de confiança que també estan imputats.\nAixò és el mínim que poden fer. No ens podem permetre tenir un regidor d’urbanisme imputat per delictes contra l’administració pública, ni un regidor de via pública, ni un regidor de sostenibilitat. No ens podem permetre tenir càrrecs de confiança imputats.\nPer aquest motiu, mantenim la moció i exigim el cessament dels càrrecs de confiança imputats, així com la substitució en les seves funcions de gestió dels tres regidors implicats.\nVolem que torni la credibilitat de la màxima institució municipal i garantir la bona gestió dels interessos de la ciutat, però per això cal apartar tots els imputats i recuperar la confiança política.\nL’Entesa per Sabadell recorda una vegada més que la transparència de l’Ajuntament de Sabadell és pura propagandaProposició del Grup Municipal d’Entesa per Sabadell al Ple municipal del 4 de desembre de 2012 a favor d’un pla d’intervenció comunitària


Cinema i religió, polèmica servida Cinema i religió, polèmica servida\nN’hi ha que tenen la pell molt fina. Es veu que enguany tindrem figureta del caganer amb la Moreneta i les crítiques no s’han fet esperar. Que si això és una falta de respecte, que si amb els símbols no s’hi juga. M’admira que la gent inverteixi temps i energia en discutir bajanades com aquesta, però vaja, qui no té feina el gat pentina. M’imagino que els devots no deuen anar massa al cinema, potser per evitar-se disgustos, perquè de pel·lícules en què les icones religioses queden malparades n’hi ha una colla. Permeteu-me avivar una mica la polèmica i centrem-nos en comentar títols en què el catolicisme hagi estat durament criticat.\nScorsese i el seu Jesucrist\nMichael Haneke ha dit del seu cinema que “és com un mitjó pudent”. Es refereix al realitzador Ulrich Siedl, nou enfant terrible del panorama internacional. Haneke el defieneix d’aquesta manera no pas perquè sigui vulgar ni pestilent, sinó més aviat per la incomoditat que genera cadascuna de les seves propostes. La darrera es va estrenar aquest estiu i era la trilogia Paradís (formada pels episodis Amor, Fe i Esperança). Al segon dels capítols, Fe, Seidl ens mostra la patètica tasca d’una evangelitzadora atrapada en un matrimoni malaltís i plena de contradiccions.\nEl clàssic dels clàssics pel que fa a les polèmiques religioses és L’última temptació de Crist (Martin Scorsese, 1.988). Scorsese, un catòlic convençut, va qüestionar les escriptures tot mostrant una aproximació diferent (i humana, després de tot) a la figura de Jesús. Un home amb dubtes, que se sent sol i traït. I un ésser, a més, amb desitjos sexuals. El Vaticà va posar el crit al cel i sense voler-ho va donar una gran empenta a la pel·lícula, que es va veure perseguida de manera radical (grups religiosos es plantaven a la sortida de les sales per increpar els espectadors) i que va convertir Willem Dafoe en una estrella.\nCapellans, monges i Monty Python\nCapellans i monges tampoc han estat personatges gaire populars. A Las hermanas de la Magdalena (Peter Mullan, 2.002), per exemple, un grup de noies sense recursos eren maltractades per unes dèspotes religioses a la Irlanda dels anys 50 i 60. La pel·lícula, que va acumular diversos premis en prestigiosos festivals, impacta per la cruesa de les seqüències en què les noies són castigades a mans de les seves superiors. Si ens centrem en els abusos sexuals, a La duda (John Patrick Shanley, 2.008) hi trobareu, a més, un excel·lent duel entre els seus protagonistes, Philip Seymour Hoffman i Meryl Streep. Ella és una monja que sospita que un capellà (en Hoffman) ha violat un menor. I ell… Ell no és aigua clara.\nMés val entomar-ho tot amb sentit de l’humor. La fe de cadascú és del tot respectable, però tampoc cal que ens passem de políticament correctes. De tot en podem fer conya si no creuem els límits. Els Monty Python tenien totes aquestes regles ben clares quan van rodar La vida de Brian (Terry Jones, 1.979), pel·lícula irreverent, divertida i surrealista i que va aconseguir que jueus i catòlics es posessin d’acord: tots dos col·lectius la van fotre a parir. L’escena final, on el pobre Brian espera la mort penjat a la creu, és antològica. “Mira el costat positiu de la vida”, li aconsellen. Doncs això. No cal prendre’s això de la Moreneta a la valenta, gent, que només és una figureta de plàstic per al pessebre.


A Barcelona és on l'anomalia de temperatura ha tornat a ser més marcada\nAnomalia de temperatura a Catalunya respecte la mitjana del període 1981-2010 METEOCAT\nBarcelonaEl Meteocat ha fet oficial aquest matí el que ja us avançàvem fa alguns dies: el 2020 ha sigut l'any més càlid a Catalunya com a mínim des del 1950. L'anomalia de temperatura ha superat per més d'un grau la mitjana del període 1981-2010. En 15 de les 20 sèries que el Meteocat fa servir per construir la mitjana global del territori, el 2020 s'ha situat entre els 4 anys més càlids dels últims 71 anys, i s'ha batut el rècord a Viella, Igualada-Òdena, Girona, Caldes de Montbui i Barcelona.\nGairebé tots els mesos de l’any passat van ser càlids, amb l'excepció de l’octubre, que no només va ser fred, sinó que va ser un dels més freds de les últimes dècades. L’hivern i la primavera van ser estacions càlides, i el febrer excepcionalment càlid. A la ciutat de Barcelona és on hi ha hagut per quart any consecutiu el valor més alt d’anomalia, que supera els +2 °C, resultat de la influència de l’illa de calor urbana.\nLa temperatura mitjana a Catalunya s'ha situat enguany en 13,3 graus, la més alta com a mínim des del 2009, segons càlculs fets per l'ARA amb dades de més de 80 estacions del Meteocat. Les dades obertes del Servei Meteorològic de Catalunya no arriben més enllà del 2009, però l'únic any anterior que podia haver igualat aquesta dada seria el 2006. Seguint aquest càlcul, el 2011, el 2015 i el 2019 van ser també anys molt càlids a Catalunya, amb una mitjana de 13,1 graus.\nSón moltes les estacions a títol individual que han registrat la mitjana més alta des del 2009, per exemple l'observatori del Raval de Barcelona, que ha tingut una mitjana de 18,6 graus, superior als 18,5 del 2015 i del 2018. També Girona, on els 15,4 graus del 2020 superen els 15,3 del 2014 i del 2015. Les estacions que més clarament han superat la temperatura d'anys anteriors són les d'alta muntanya, per exemple la de Certascan, ubicada a 2.400 metres, on els 4,1 graus del 2020 superen els 3,9 del 2015 i del 2011. També les del port de la Bonaigua, el Lac Redon i Ulldeter han superat totes les dades de l'última dècada.\nL'Observatori Fabra de Barcelona ha registrat aquest 2020 l'any més càlid de la seva història. Amb dades des del 1914, mai abans la temperatura mitjana anual havia arribat als 16,8 graus d'aquest any. Se supera així l'anterior rècord d'aquest mític observatori del Tibidabo, que datava dels anys 2006 i 2015, quan la mitjana anual va ser de 16,6 graus. El 16,8 graus d'enguany suposen una temperatura 1,4 graus per sobre de la mitjana climàtica del període 1981-2010, segons dades dels observadors del Fabra.\nUn altre observatori històric és el de l'Ebre, on la mitjana del 2020 ha sigut de 18,7 graus, una dècima per sota del rècord, que data precisament dels últims tres anys seguits. Els últims cinc anys, en aquest observatori de Roquetes, han sigut tant o més càlids que qualsevol dels anteriors. Des del 2016 la mitjana anual ha sigut de 18,7 o 18,8 graus cada any. Abans del 2016 només hi havia hagut dos anys amb una temperatura mitjana tan alta, i els dos són igualment de l'última dècada (2011 i 2014).\nEls dies de més calor de l'any van ser el 31 de juliol i l'1 d'agost, moment en el qual en el conjunt de Catalunya la temperatura mitjana va arribar a 25,9 i a 26 graus, respectivament. Aquells dies el termòmetre va escalar fins als 41 graus a Lleida i fins als 40 a Tàrrega. Cap de les situacions de calor d'aquest any, però, va ser tan dura com la de finals de juny de l'any passat.\nPel que fa a la precipitació el 2020 ha sigut un any plujós a la major part del territori. A la majoria de comarques la precipitació ha sigut més d'un 10% més alta que la mitjana climàtica 1961-1990. Destaca especialment l'acumulat total de l'estació del Parc Natural dels Ports, on aquest 2020 s'han acumulat 1.923 l/m(2), una dada que supera les del Pirineu, on sol donar-se el màxim pluviomètric anual. En el conjunt de Catalunya aquest 2020 es pot considerar el segon any més plujós de la dècada, per darrere del 2018.\nPrecipitació total acumulada a Catalunya Meteocat


Llatí tema 4 | Wikiteka, apuntes, resúmenes, trabajos y exámenes de Secundaria, Bachiller, Universidad y Selectividad\nLlatí tema 4\nEscrito el 26 de Enero de 2010 en catalán con un tamaño de 5,11 KB\n2.- VIURE EN SOCIETAT:\n2.1.- DIFERÈNCIES SOCIALS:\nAl principi Roma era una ciutat sense massa diferències, però ja van anar arribant per diferents causes com l'augment demogràfic de la ciutat i un creixement econòmic desigual. Les diferents classes socials eren:\nHOMES LLIURES: se n'hi consideraven totes les persones que no eren o havien estat esclaus. Tenien drets i deures. N'hi havia diferents tipus:\n- PATRICIS: eren els descendents de les famílies creadores de la ciutat. Representaven l'aristocràcia i gaudien d edrets econòmics, religiosos, polítics i socials. Eren els propietaris de les terres i rebien els beneficis de les conquestes, podien formar aprt del col·legi sacerdotal, ocupaven la majoria dels carrècs polítics. Cap a finals de la República d'aquests privilegis també en gaudien els plebeus.\n- PLEBEUS: eren els descendents de les primeres famílies que varen anar a Roma des de la resta del Laci. Al principi se'ls considerava estrangers i no gaudien ni de drets ni de deures, és a dir no podien tenir propietats, ni accedir a cap càrrec polític, religiós... i per suposat ni casar-se amb patricis. Al cap de poc temps eren molts plebeus i pocs patricis i van aconseguir els mateixos drets. Només hi havia una diferència des del punt de vista del prestigi entre plebeus i patricis, però res més.\n- CLIENTS: eren plebeus que voluntàriament e sposaven sota la protecció d'un patrici (patronus). Cada matí els clients es presentaven a asa dels patricis per fer el que se'ls manés, a canvi se'ls donava menjar i diners per el manteniment de la família i el patró guanyava suport polític necessari. Més endavant van créixer les diferències entre els mateixos plebeus, de manera que augmentà el clientelisme, i això anava bé als patrons ja que podien guanyar unes elecicons depenent del nombre de clients que tingués.\n- LLIBERTS: en formaven part els pocs esclaus que havien estat alliberats. Tot i això no gaudien dels mateixos drets que els plebeusn ni molt menys que els patricis. Però els seus fills ja eren ciutadans de ple dret.\nEren totes aquelles persones que no gaudien de llibertat i eren propietat d'un amo. No se'ls considerava com a persones. Se'n compraven se'n venien i no tenien dret. No es podien casar i els fills també eren de l'amo. Se'ls feia fer totes les feines més dures. Tot i això hi havia dos tipus d'esclaus segons les seves feines: Esclaus públics (propietat de l'estat i feien carreteres, treballaven a le smines...) i els esclaus familiars (potser rebien un tracte més humà, i feien feines del camp, perruquers, barbers, mestres, secretaris...). S' arribava a ser esclau siguent fill d'esclaus, presoner de guerra, condemnat per la justícia, per no apgar els deutes... A la Monarquia n'hi havia pocs, però a la República, van augmentar en nombre a causa de les conquestes de territoris i se'ls feia presoners de guerra, el que va fer que en baixés molt el seu valor.\n2.2.- VIDA A LA CIUTAT:\nLes ciutat eren bullicioses, plenes de gent i amb gran activitat. Proporcionaven tot tipus de serveis. Els patricis vivien normalment a les ciutats, i al matí després de llevar-se gestionaven el seu patrimoni, amb l'ajuda dels esclaus, cap a mig matí anaven cap al fòrum, on segons el càrrec feia unes tasques o unes altres, o simplement hi anaven a comprar, o passar l'estona.\nA partir del migdia s'acabava la jornada laboral i passaven la tarda als banys, espectacles, trobades amb amics, beure ballar, menjar...\nEn canvi els plebeus vivien ben diferent, la majoria eren comerciants, artesants o treballaven per un salari. Si tenien un negoci, tenien altres treballadors al seu càrrec. A Roma s'hi podien trobar tot tipus de productes, des dels més luxosos com or, pedres precioses, perfums,vins... com els més quotidians com mobles, bronze, aliments...\nAl augmentar el nombre d'esclaus, els plebeus van anar perdent les feines, passaven el dia sense fer res, vivien de l'Estat o dle patró , i feien espectacles o anaven al fòrum. Alguns s'allistaven a l'exèrcit pel sou, els patricis també ho feien, però en càrrecs més alts.\nTotes les famílies, de le smés humils a les més benestants tenien algun que altre esclau i n'hi havia d'especialitzats (barbers, perruquers, mestres, tresorers...) o dels genèrics que feien tasques domèstiques.\n2.3.- VIDA AL CAMP:\nQuins diferents tipus d'esclaus hi havia a Roma? tipus d'esclaus a roma quins tipus esclaus hi havia a Roma? patricis i plebeus roma patricis plebeus esclaus familia tasques dels esclaus a roma augment demografic romà plebeus en llati llatí Quina diferència hi havia entre patricis i plebeus tasques dels patricis latin tema IV diferents tipus d'esclaus que hi havia a roma com se arribave a ser esclau a roma Diferents tipus d'esclaus de Roma com vestien els patricis quines feines feien els esclaus? que feien els patricis despres de llevarse Vida al camp llatí diferencia entre patricis i plebeus diferents tipus d'esclaus


El PP dóna una passa més per convertir Mallorca en "el femer d'Europa"\noct. 25 El PP dóna una passa més per convertir Mallorca en "el femer d'Europa"\nCosme Bonet: "Sense cap informe ambiental, cap garantia jurídica i nul·la transparència, el PP vol aprovar una Llei del Fems que tindrà greus conseqüències per a Balears"\nMarc Pons: "La llei deixa al criteri del Conseller de torn decisions i autoritzacions que afecten directament a l'interès general. És totalment arbitrària"\nPalma, 25 d'octubre 2012.- El Grup Parlamentari Popular ha donat avui una passa més per autoritza la importació de fems d'altres països europeus per ser incinerat a Mallorca, amb l'aprovació del dictamen del Projecte de Llei de mesures urgents per a l'activació econòmica en matèria d'indústria i energia i altres activitats.\n"Sense cap informe ambiental, cap garantia jurídica i nul·la transparència, el PP vol aprovar una Llei del Fems que tindrà greus conseqüències per a les Illes Balears", ha criticat el diputat socialista Cosme Bonet. Durant el debat en la Comissió d'Economia, Bonet ha criticat "el canvi radical" en la política de residus a Mallorca, que suposarà aquesta norma. Passarem d'incentivar el reciclatge i la reutilització a animar a la gent a cremar més per poder així amortitzar els forns de la concessionària.\nAquest projecte de Llei va totalment en contra de l'estratègia de gestió de residus de la Unió Europea i modifica, de facto, el Pla director de residus del Consell de Mallorca. "Ho fan per la porta de darrera, amb una esmena que no permet ni exposició pública, ni informes, ni participació ciutadana", els ha recriminat.\nAl final "l'únic motiu que dóna el Partit Popular per importar residus és que no pujaran la taxa del fems. "Això és mentida", ha dit el diputat socialista, ja que s'està preparant una pujada per diferents trams. "El PP menteix als ciutadans i ha mentit inclús als seus batles. Van prometre que eliminaria la taxa per la fracció orgànica, i avui l'han aprovada", ha explicat Bonet.\nL'arbitrarietat com a norma\nEl PP ha aprofitat aquesta llei per incloure "tot un seguit de temes puntuals i parcials" que res tenen a veure amb la reactivació econòmica, ha criticat el diputat Marc Pons. El menorquí ha criticat durament "l'arbitrarietat" de la norma que, en múltiples ocasions, deixa a criteri del conseller de torn o fins i tot d'un director general, la decisió d'autoritzar o no determinades activitats.\nEntre d'altres, la norma permet autoritzar instal·lacions d'energies renovables en sol rústic, sense autorització de l'ajuntament afectat. També permetrà l'obertura de nous pous i la sobreexplotació dels aqüífers existents a Balears, tot i les reticències existents pel perill que suposa per a la salut l'acumulació de certs minerals en l'aigua quan es sobreeexplota.\nEn diverses ocasions, durant la Comissió, el Partit Popular ha acusat a l'oposició d'estar massa preocupada, dient que el Govern hi posarà seny en l'aplicació. Pons ha lamentat que ho vegin així, però "qualcú ha de defensar l'interès general" davant les possibles barbaritats que la Llei, previsiblement, autoritzarà.\nFinalment, els socialistes consideren que aquesta norma durà problemes en el futur, ja que invadeix competències d'altres institucions, principalment els Consells Insulars i que contravé la Llei d'Ordenació del Territori


Núm. del document 107/2001\nData del document 17/04/2001\nData de publicació 03/05/2001\nDisposició addicional 1 derogada per DD.g del DECRET 313/2004, de 8 de juny, de reestructuració del Departament d'Universitats, Recerca i Societat de la Informació. (Correcció d'errada en el DOGC núm. 4193, pàg. 15276, de 10.8.2004).\nArticle 2 apartat d afegit per DA 5a.1 del DECRET 200/2007, de 10 de setembre, de reestructuració del Departament d'Innovació, Universitats i Empresa.\nArticle 3 modificat per DA 5a.2 del DECRET 200/2007, de 10 de setembre, de reestructuració del Departament d'Innovació, Universitats i Empresa.\nModifica article 3 , del\tDECRET 334/1996, de 29 d'octubre, pel qual es crea l'Oficina de coordinació de la supervisió del COU i d'organització de les PAAU de Catalunya.\nExperts i comissions de treball\nVigència 13/09/2007 - 10/06/2004 - 12/09/2007 04/05/2001 - 09/06/2004\nD'acord amb el Reial decret 1640/1999, de 22 d'octubre, pel qual es regula la prova d'accés a estudis universitaris, modificat pel Reial decret 990/2000, de 2 de juny, les administracions educatives han de constituir en els seus respectius àmbits de gestió una comissió organitzadora de la prova d'accés a estudis universitaris. En aquest àmbit existeix la Comissió del COU i de les PAAU, creada pel Consell Interuniversitari de Catalunya, mitjançant l'Acord de 8 de maig de 1995. Es fa necessària, ara, una regulació que ordeni l'estructura organitzativa de les proves d'accés a les universitats de Catalunya i l'adapti a la nova normativa sobre aquesta matèria, sens perjudici de deixar constància que el Govern de la Generalitat de Catalunya ha promogut davant el Tribunal Constitucional un conflicte de competències (núm. 1037/2000) contra determinats articles del Reial decret 1640/1999, de 22 d'octubre.\nÉs per això que el present Decret procedeix a crear la Comissió Coordinadora de les Proves d'Accés a les Universitats de Catalunya i l'adscriu a l'Oficina de Coordinació i d'Organització de les PAU a Catalunya, dependent de la Secretaria del Consell Interuniversitari de Catalunya. La Comissió assumeix les funcions que fins ara han estat atribuïdes a la Comissió Coordinadora del COU i de les PAAU de Catalunya, en el marc dels acords que, en matèria de coordinació i organització de les proves d'accés a la universitat, s'han estat adoptant pel Consell Interuniversitari de Catalunya.\nPer tant, previ informe del Consell Interuniversitari de Catalunya i a proposta del conseller d'Universitats, Recerca i Societat de la Informació,\nEs crea la Comissió Coordinadora de les Proves d'Accés a les Universitats de Catalunya i s'adscriu a l'Oficina de Coordinació i d'Organització de les PAU a Catalunya, que depèn de la Secretaria del Consell Interuniversitari de Catalunya.\nComposició La Comissió Coordinadora de les Proves d'Accés a les Universitats de Catalunya està integrada per:\na) El coordinador de les proves d'accés.\nb) El sotscoordinador de les proves d'accés a la universitat de cada una de les universitats públiques catalanes.\nc) El director general d'Ordenació i Innovació Educativa del Departament d'Ensenyament o la persona en qui delegui.\nd) Un/a representant designat/ada per cada una de les universitats privades que organitzin les proves d'accés per als més grans de 25 anys, quan s'hi tractin temes de la seva competència.\n3.1 La Comissió Coordinadora de les proves d'accés a les universitats públiques té com a missions específiques:\na) Coordinar les proves d'accés a la universitat.\nb) Coordinar les proves d'accés a la universitat per a les persones més grans de 25 anys.\n3.2 Les funcions que té atribuïdes la Comissió són les següents:\na) Proposar a la comissió d'accés i afers estudiantils del Consell Interuniversitari de Catalunya les dates de les proves d'accés a la universitat (PAU) i de les proves d'accés a la universitat per a més grans de 25 anys.\nb) Definir els criteris per a l'elaboració de les propostes d'examen.\nc) Establir els criteris generals d'avaluació de les proves.\nd) Adoptar les mesures per garantir el secret del procediment d'elaboració i selecció dels exàmens.\ne) Adoptar mesures per garantir l'anonimat dels exercicis realitzats per l'alumnat.\nf) Adoptar mesures per garantir els drets lingüístics de l'alumnat.\ng) Designar i constituir els tribunals.\nh) Resoldre les reclamacions que corresponguin d'acord amb la normativa vigent.\ni) Coordinar-se amb els centres on s'imparteix el batxillerat i amb els centres on preparen les proves per a les persones més grans de 25 anys, informant-les sobre l'organització i l'estructura de les proves.\nj) Emetre un informe sobre les proves i elevar-lo al Consell Interuniversitari de Catalunya, un cop finalitzats els procediments de totes les convocatòries. L'informe ha d'avaluar els resultats de les proves i ha de recollir les consideracions i propostes que la Comissió consideri oportunes.\nk) Qualsevol altra funció derivada de l'organització i seguiment de les proves.\n4.1 La Comissió Coordinadora de les Proves d'Accés a les Universitats de Catalunya ha d'aprovar un reglament d'organització i funcionament que ha de determinar, com a mínim, la periodicitat de les reunions, els quòrums de constitució i votació i el règim de convocatòries i d'adopció d'acords.\n4.2 En tot allò que no sigui específicament regulat en aquest Decret i pel reglament d'organització i funcionament, és aplicable la normativa reguladora dels òrgans col·legiats.\n5.1 El president de la Comissió Coordinadora de les Proves d'Accés a les Universitats de Catalunya és el coordinador de les proves d'accés.\n5.2 El coordinador de les proves d'accés és nomenat pel conseller d'Universitats, Recerca i Societat de la Informació, escoltats els rectors de les universitats públiques catalanes, per un període renovable de quatre anys.\n5.3 Corresponen al president les següents funcions:\na) Representar la Comissió Coordinadora de les Proves d'Accés a les Universitats de Catalunya.\nb) Acordar la convocatòria de les sessions ordinàries i extraordinàries i fixar l'ordre del dia, tenint en compte les peticions de la resta dels membres.\nc) Presidir les sessions, moderar el desenvolupament dels debats i suspendre'ls per causa justificada.\ne) Assegurar el compliment de la normativa vigent.\nf) Visar les actes i certificacions dels acords.\ng) Exercir qualsevol altra funció inherent a la seva qualitat de president.\n6.1 El cap executiu de l'Oficina de Coordinació i d'Organització de les PAU a Catalunya actua de secretari de la Comissió Coordinadora de les Proves d'Accés a les Universitats de Catalunya.\n6.2 Corresponen al secretari les següents funcions:\na) Assistir a les reunions amb veu i sense vot.\nb) Efectuar la convocatòria de les sessions per ordre del president, així com les citacions als membres.\nc) Rebre els actes de comunicació dels membres amb la Comissió i, per tant, les notificacions, peticions de dades, rectificacions o qualsevol altre tipus d'escrit dels quals hagi de tenir coneixement.\nf) Qualsevol altra funció inherent a la seva qualitat de secretari.\nEl president de la Comissió Coordinadora de les Proves d'Accés a les Universitats de Catalunya pot convidat a assistir a les reunions, amb veu i\nsense vot, persones expertes en matèries concretes, i pot formar comissions de treball d'acord amb la naturalesa dels assumptes que s'hagin de tractar.\nEs modifica l'article 3 del Decret 334/1996, de 29 d'octubre, pel qual es crea l'Oficina de Coordinació i d'Organització de les PAAU de Catalunya, que resta redactat:\n"3.1 Correspon la direcció de l'Oficina de Coordinació i d'Organització de les PAU de Catalunya al coordinador de les proves d'accés, que és nomenat pel conseller d'Universitats, Recerca i Societat de la Informació, escoltats els rectors de les universitats públiques catalanes, per un període de quatre anys renovables.\n"3.2 L'Oficina de Coordinació i d'Organització de les PAU de Catalunya comptarà amb els mitjans personals i materials necessaris per al compliment de les seves funcions.\n"3.3 La planificació administrativa de l'Oficina de Coordinació i d'Organització de les PAU de Catalunya correspon a un cap executiu, que depèn orgànicament del/de la secretari/ària del Consell Interuniversitari de Catalunya i funcionalment del coordinador de les proves d'accés. Aquest lloc està reservat a personal funcionari al servei de l'Administració de la Generalitat de Catalunya o de les universitats públiques catalanes.\nEn el termini de tres mesos a comptar de l'endemà de l'entrada en vigor d'aquest Decret, els acords del Consell Interuniversitari de Catalunya s'han d'adaptar a les prescripcions del present Decret en matèria d'organització de les proves d'accés a la universitat.\nEs faculta el conseller d'Universitats, Recerca i Societat de la Informació per tal que realitzi les actuacions oportunes per al desplegament i l'execució d'aquest Decret.\nAquest Decret entrarà en vigor l'endemà que sigui publicat al DOGC.


5 nord-catalans morts per Covid-19 i 15 en cures intensives - La Clau\n5 nord-catalans morts per Covid-19 i 15 en cures intensives\nNova avaluació de l’Agència Regional de Salut\nDissabte, 21 de març de 2020. 09:41h\nCovid-19 / Paho.org\nEl Coronavirus s’havia cobrat la vida de 5 persones i forçat la reanimació de 15 persones, aquest divendres al vespre a les 22 hores, segons l'Agència Regional de Salut.\nL’avanç del Coronavirus ha estat objecte d’una dotzena actualització per part de l’Agència Regional de Salut (ARS), aquest divendres 20 de març. A les 22h, Catalunya del Nord comptava amb 5 morts relacionades amb el virus global, és a dir, una persona més, afegida als quatre primers desapareguts aquesta setmana dins de la comunitat gitana de Perpinyà. Aquestes víctimes són quatre dones de 24, 67, 80 i 85 anys i un home de 80 anys.\n15 persones en cures intensives a Perpinyà\nLa Covid-19 afecta 45 persones del territori, entre les quals 25 hospitalitzades a l’Hospital de Perpinyà. 15 d'aquests pacients estan en cures intensives. La regió “Occitània” té 520 casos, 185 hospitalitzacions en curs, entre les quals 67 en cures intensives i 23 morts.