Festa del Reservat. Seminari Diocesà de l’Assumpció – Bisbat de Tortosa\nFesta del Reservat. Seminari Diocesà de l’Assumpció\nInici/Crònica Diocesana/Festa del Reservat. Seminari Diocesà de l’Assumpció\nEl dilluns, 7 de novembre, es celebrà al Seminari la Festa del Reservat. A les 11 h. s’aplegà gairebé tot el clergat de la diòcesi, presidits pel Sr. Bisbe, Mons. Enrique Benavent Vidal. Després del rés de l’Hora Menor, Mn. Domingo Escuder, impartí una xerrada sobre Ramon Llull, centrada en el “Llibre d’Amic e Amat”, el qual té un component poètic que expressa l’experiència mística que sent “l’amic” que representa l’ànima del cristià, envers “l’amat” que és Déu, facilitant-nos aquesta obra la comprensió del seu gran amor.\nA continuació l’Eucaristia, presidida pel Sr. Bisbe i concelebrada per tots els preveres i amb l’assistència del diaca Gerard Reverté i tres diaques permanents. S’inicià la celebració amb el cant “La terra lloï el Senyor”. La 1ª lectura del llibre del Gènesi (14, 18-20). El Salm responsorial: “Ets sacerdot per sempre com ho fou Melquisedec”. La 2ª lectura de la carta de sant Pau als cristians de Corint (11, 23-26) i l’Evangeli (Lc 9, 11b – 17)\nL’homilia fou eminentment eucarística i sacerdotal. El Sr. Bisbe digué als preveres que segons el Vaticà II, la seua principal missió és la celebració de l’Eucaristia, centre de la nostra vida i ha de ser l’ànima de la vivència diària del nostre sacerdoci. Precisament l’origen del ministeri sacerdotal està en la institució de l’Eucaristia.\nEn la 1ª lectura hem vist la figura de Melquisedec, sacerdot del Déu Altíssim. Sant Pau en la primera carta als Corintis ens transmet la institució de l’Eucaristia, repartint Jesucrist als seus deixebles, el seu cos i la seua sang. “Això és el meu cos, ofert per vosaltres… Aquesta copa és la nova aliança segellada amb la meua sang”. El Senyor es dóna a si mateix per ells i per tota la humanitat. És la donació més gran que podia fer.\nSi pensem en la història de la nostra vocació, estic convençut que en algun moment de la vida algú ens va apropar a la celebració de l’Eucaristia, essent l’origen de la nostra vocació. Fins que no haurem descobert el sentit de l’Eucaristia, no haurem descobert el sentit del sacerdoci, ja que és l’ànima de la nostra vivència sacerdotal, convertint la nostra vida en una ofrena agradable a Déu. El dia de l’ordenació, el bisbe ens preguntà si volíem unir-nos cada dia a Crist, víctima pura, i si volíem oferir-nos i consagrar-nos com Ell, per a la salvació dels homes; i quan ens va oferir el calze ens digué que conforméssim la nostra vida al misteri de la creu.\nEn l’Evangeli que acabem de proclamar, Jesús digué als seus deixebles: “Doneu-los de menjar vosaltres mateixos. Ells respongueren: Només tenim cinc pans i dos p eixos… alçà els ulls al cel, els beneí, els partí i en donava als deixebles perquè els servissin a la gent…” L’Eucaristia ens porta a mirar molts homes que necessiten la nostra ajuda. En aquest Any de la Misericòrdia, forma part de la vida del prevere viure les obres de misericòrdia, amb un amor que vol dir sembrar esperança; una bona obra de misericòrdia és donar a conèixer Jesús al món. Quan diem una paraula de consol, quan preguem… el bé que sembrem es multiplica, fent el Senyor que els fruits del nostre treball siguen més grans que el que esperàvem Viure l’Eucaristia ens ha de portar a viure la vida com una ofrena generosa al món. Demanem al Senyor que mai deixem d’admirar- nos pel sagrament de l’Eucaristia, que cada dia celebrem. Que així sigue.\nEn acabar la celebració de la Missa, es va fer l’exposició del Santíssim i després del “Pange lingua” s’anà en processó fins davant la cripta, on el Sr. Bisbe pregà dient: “Avui novament consagrem aquest Seminari… Senyor, Bon Pastor, acolliu la nostra pregària sacerdotal… Esteneu la vostra mà protectora sobre aquest Seminari, on es formen el sacerdots sota l’esguard de Maria, en la seua Assumpció”.Amb el cant de “l’himne del Congrés i “Cantemos al amor de los amores” es retornà a la Capella, on després de “Tantum ergo” i la benedicció amb el Santíssim, s’acabà la celebració amb el cant final: “Laudate dominum”.\nTot seguit, els preveres i diaques van compartir un dinar de germanor acompanyats pel Sr. Bisbe. Va ser una celebració molt solemne en la qual brollà en tot moment el gran amor a l’Eucaristia.\nMitjans de Comunicació2019-03-21T22:36:41+00:00


PS+I fa una crida perquè sector públic i privat treballin en el pla de dinamització econòmica d’Encamp | Partit Socialdemòcrata\nEls consellers de Partit Socialdemòcrata+Independents (PS+I) han lamentat no haver pogut participar en l’elaboració del pressupost del comú d’Encamp per a l’any 2019, uns comptes que Pere Marenyach ha qualificat de “continuatius”, tot apuntat que bona part de la inversió correspon a projectes ja previstos per a enguany. Una partida important del text es destinarà a l’impuls, ara sí, del pla de dinamització econòmica de la parròquia. Marsenyach ha lamentat que “arriba tard” però ha defensat que ara cal treballar conjuntament entre sector públic i privat per aconseguir que avanci en la bona direcció.\nEls representants de la formació socialdemòcrata s’han abstingut en la votació dels comptes, que ascendeixen a uns 34 milions d’euros que inclouen una partida d’inversió entorn dels 11 milions, tot i que, com ha apuntat el conseller de PS+I, bona part ja estan compromesos en projectes, com ara la llar d’infants, que s’han engegat ja enguany. Per això, ha apuntat que es tracta “d’un pressupost continuatiu dels darrers anys” amb “obres que fins ara no s’han fet i que es tiren endavant al final del mandat”. Entre elles, hi ha la construcció de la nova llar d’infants al Pas de la Casa o l’inici de la remodelació de les avingudes Joan Martí i François Mitterrand d’Encamp, obres que veuen positives. Tot i això, els dos vots de PS+I han estat d’abstenció, ja que, com ha explicat Marsenyach “cap de les dues minories hi hem pogut col·laborar”.\nOn sí que esperem poder participar i aportar el seu treball és en l’impuls del pla de dinamització econòmica de la parròquia, iniciativa que s’acabarà d’engegar de forma definitiva l’any vinent i pel qual els comptes ja preveuen una dotació de 100.000 euros. El representant de PS+I s’ha mostrat crític pel retard que, al seu entendre, té aquest projecte, clau per a Encamp. “Arriba tard. UP+DA porta set anys al comú i ja l’haurien d’haver iniciat el mandat anterior”, ha afirmat. Tot i això, Marsenyach té clar que, un cop engegat, cal implicar-se al màxim i ho han de fer tant des dels comuns com des del teixit empresarial. “Ara ens hem de ficar els públics i els privats i espero que agafi bon camí”, ha indicat, tot apuntat que els primers treballs realitzats per la consultora contractada són positius: “L’anàlisi és bo, està ben treballat, s’ha fet un bon treball de camp”. Així, ha instat a col·laborar conjuntament en un projecte que ha de ser “estratègic per a la parròquia”.\nLa sessió de comú també ha servit per aprovar una actuació urgent al centre esportiu del Pas de la Casa. En tota, s’hi destinen uns 700.000 euros per afrontar el problema de filtracions que pateix la instal·lació i realitzar altres millores.


periferies.org - Hondures\nEls dos elements anteriors, pobresa extrema i violació de drets amb èmfasis en les poblacions rurals i indígenes i entre elles, les dones, han aplanat el camí a la irrupció d'una problemàtica específica en els territoris indígenes i camperols. Ens referim a l'expansió d'un model econòmic basat en l'explotació intensiva dels recursos naturals del país, una explotació que es dóna en el marc de la legislació insuficient i d'uns sistemes que no garanteixen el lliure exercici dels drets de les persones que habiten els territoris que són objecte d'explotació.\nD'entre totes aquestes persones, aquelles que s'involucren explícitament, a través de la representació dels interessos de la població en les seues organitzacions comunitàries de base i/o a través de la participació en organitzacions locals de defensa del medi ambient i el territori, denominats defensors i defensores de DDHH (DDH) o defensors i defensores del territori són les que estan patint els impactes, les amenaces i agressions en el seu cos i en la seua vida, de forma més violenta i directa. Entre aquests impactes es destaquen: afectació a la salut i al medi ambient com a resultat de la contaminació; la pèrdua de terres indígenes i els danys a la seua propietat i habitatges; la resposta desproporcionada davant actes de protesta social legítima, i la fustigació i atacs a defensors/as de drets humans i líders i lideresses comunitaris/es.


SEAT i lAjuntament de Barcelona impulsen la innovació, la mobilitat sostenible i latracció de talent | Fulls d'Enginyeria\nSEAT i lAjuntament de Barcelona impulsen la innovació, la mobilitat sostenible i latracció de talent\nPer Redacció, 15 desembre, 2016\nEl consistori barceloní i la multinacional automobilística han signat un acord per fomentar la innovació, la mobilitat sostenible, la posada en marxa de projectes emprenedors i la competitivitat industrial, entre altres àmbits d’actuació. L’objectiu és aportar el coneixement de SEAT a la ciutat pel que fa a temes de circulació, recerca i desenvolupament (R+D) i projectes emprenedors amb els quals impulsar noves iniciatives.\nEl primer projecte fruit d’aquest acord és el Metropolis:Lab Barcelona, el sisè laboratori del Grup Volkswagen, que estarà gestionat per SEAT i tindrà seu a la capital catalana. En aquest banc de proves, més de cinquanta enginyers i professionals altament qualificats analitzaran i buscaran solucions intel·ligents per als reptes que afronta la mobilitat del futur. Una combinació de tecnologia mòbil i dades massives crearà solucions que facin més fàcil, segura i eficient la relació entre el ciutadà, la ciutat intel·ligent i els serveis relacionats amb la mobilitat a les urbs del futur.\nLa posada en marxa de Metropolis:Lab Barcelona està prevista per al 2017. Durant el primer any, el centre funcionarà amb més de vint especialistes i s’ampliarà fins a unes cinquanta persones en els propers anys. L’equip treballarà en capacitats i competències relacionades amb la mobilitat intel·ligent, combinant dades del vehicle i el seu entorn per desenvolupar aplicacions que utilitzaran totes les marques del Grup Volkswagen que actualment ja gestiona cinc IT-labs al món: dos a Wolfsburg i els altres tres a Berlín, Munic i San Francisco.\nEl president de SEAT, Luca de Meo, ha volgut destacar el compromís de la companyia amb Barcelona: “És una gran notícia. Hem aconseguit portar-hi un laboratori d’aquestes característiques que s’especialitzarà en gestió digital del trànsit i sistemes de monitorització de vehicles. Barcelona és reconeguda internacionalment com a urbs innovadora, ciutat intel·ligent i pol d’atracció d’inversions. El nou laboratori és part de la nostra contribució per créixer amb la ciutat”.\nLa companyia, que aposta pel concepte Created in Barcelona per projectar la marca, els productes i els serveis a escala internacional, consolida, mitjançant aquest acord, un compromís de llarga trajectòria a la ciutat que ha quedat plasmat en els últims anys amb nombroses iniciatives. Entre les propostes més recents hi ha la posada en marxa de l’únic centre d’investigació que estudia la mobilitat urbana de Barcelona —Carnet, en què col·laboren la UPC i Volkswagen Group Research. A aquesta iniciativa, se n’hi sumen d’altres com la creació de l’acceleradora d’empreses emergents especialitzades en automoció i mobilitat SEAT Accelerator by Connector, la incorporació de la companyia automobilística com a membre del Consell de Mobilitat de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) o la condició de la factoria de Martorell com a sòcia fundadora de la plataforma LIVE, promoguda per l’Ajuntament per implementar el vehicle elèctric i de gas natural comprimit (GNC). En aquest sentit, la companyia fomenta la mobilitat sostenible a la ciutat a través de vehicles propulsats per GNC (la marca ja disposa de tres models amb aquesta tecnologia: el León de cinc portes, el León ST i el Mii). SEAT té previst llançar el primer vehicle elèctric el 2019.


La protesta contra el racisme per la mort de George Floyd es fa global\nManifestació a Washington per la mort de George Floyd\nEl món protesta contra el racisme i la mort de George Floyd, el 25 de maig, a mans d'un policia de Minneapolis\nRedacció 06/06/2020 - 22.05 Actualitzat 09/11/2021 - 08.20\nMilers de persones han tornat a sortir al carrer aquest dissabte a diferents ciutats europees i asiàtiques manifestant-se en suport de les protestes que des de fa dies es convoquen als Estats Units contra la brutalitat policial i contra el racisme.\nD'una punta a l'altra del món la mort de George Floyd a mans de la policia de Minneapolis, el 25 de maig, continua mobilitzant la gent.\nLa protesta més gran a Washington per Floyd\nEls Estats Units han estat un cop més l'epicentre de les protestes, amb actes de punta a punta del país, a les principals ciutats i també en poblacions petites.\nAquest dissabte, a Washington s'hi han aplegat fins a 12 manifestacions simultànies en diferents zones de la ciutat. Ha estat la protesta més gran per la mort de George Floyd després de 12 dies de mobilitzacions.\nEls ciutadans han sortit en tromba als carrers inundant durant hores les avingudes de la capital. Els manifestants s'han reunit de forma pacífica prop del Capitoli, el memorial de Lincoln Memorial i als afores de Lafayette Park, a prop de la Casa Blanca, rebatejat ara com a Black Lives Matter Plaça.\nLa gran novetat d'aquests dies és la presència massiva de blancs defensant els drets dels negres. El repte ara és que d'aquesta mobilització surtin canvis legislatius i normatius que reformin la policia i redueixin les desigualats racials. Esperen que tot això s'acabi concretant en un canvi social important al país, com el que reclamava Martin Luther King fa més de 50 anys.\nEls manifestants van ocupar les principals avingudes de Washington durant hores (REUTERS/Leah Millis)\nCossos estesos a terra a Washington per denunciar la mort de Floyd (REUTERS/Joey Roulette)\nTambé ciutats com Nova York, San Francisco, Chicago i Los Angeles van sumar-se a les protestes contra el racisme i per la mort de Floyd.\n"Massa noms", un manifestant porta un cartell amb el nom dels ciutadans negres morts a mans de policies (REUTERS/Jeenah Moon)\nProtesta Black Lives Matter a Nova York (REUTERS/Jeenah Moon)\nA San Francisco la manifestació va tallar durant una estona el Golden Gate Bridge (REUTERS/Kate Munsch)\nLondres surt al carrer contra el racisme\nInspirades pel moviment Black Lives Matter, a Londres milers de persones s'han concentrat davant del Parlament per denunciar una vegada més l'actuació de la policia nord-americana.\nUn racisme que la comunitat negra i altres minories no només pateixen als Estats Units sinó, com han declarat els manifestants, a molts altres llocs del món.\nLa ministra de l'Interior, Priti Patel, ha instat la gent a no protestar per la pandèmia que s'està vivint:\n"Entenc completament les opinions de la gent i el seu desig del dret a la protesta, però estem en una pandèmia de salut a tot el Regne Unit. Jo diria a aquells que volen protestar, si us plau, no."\nManifestació emotiva a Londres per la mort de George Floyd a mans d'un policia (REUTERS/Henry Nicholls)\nFrança desafia el coronavirus i protesta\nTambé a França s'hi han fet manifestacions a diverses ciutats, tot i que les autoritats, com en el cas de París, havien prohibit les concentracions per les mesures contra el coronavirus.\nA la capital francesa els organitzadors havien cridat a manifestar-se davant l'ambaixada nord-americana, a la plaça de la Concòrdia, però un fort desplegament policial ho ha impedit. Els participants en la protesta, la majoria joves, s'han concentrat, finalment, a uns centenars de metres de l'ambaixada.\nDurant l'acte s'ha homenatjat George Floyd i s'ha denunciat el racisme institucional que, segons els manifestants, també impera a França.\n15.000 manifestants a Berlín\nAquesta onada humana també s'ha deixat sentir a Alemanya, amb mobilitzacions a diverses ciutats com Berlín, on 15.000 persones s'han concentrat en silenci a Alexanderplatz en memòria de George Floyd. La policia ha respost amb gas pebre a la ciutat d'Hamburg, on s'ha arribat als 14.000 concentrats.\nA l'altra banda del món també es protesta\nLes protestes globals i contundents que reflecteixen la indignació pel tracte policial a les minories ètniques ja havien començat aquest matí a l'altra banda del món.\nA Brisbane, la policia estima que 10.000 persones s'han unit a una protesta pacífica, amb cartells amb el lema "Black Lives Matter". Molts anaven embolicats amb banderes indígenes i han demanat que s'acabi el maltractament dels aborígens per part de la policia.\nEl mateix ha passat a Sydney, on diversos milers de persones han marxat enmig de la forta presència policial.\nA Tòquio, a Seül i a Bangkok, els manifestants també han sortit al carrer en suport del moviment Black Lives Matter.\nEl primer ministre del Canadà, Justin Trudeau\nJustin Trudeau amb un genoll a terra\nI aquest divendres, a Ottawa, el primer ministre del Canadà, Justin Trudeau, va voler unir-se, amb un genoll a terra, a tots aquells que van sortir al carrer per denunciar el racisme i la violència policial. 8 minuts i 46 segons, el temps que va durar la súplica de George Floyd dient que no podia respirar amb el genoll d'un policia blanc al coll.\nTrudeau s'agenolla en les manifestacions per la mort de George Floyd al Canadà


Per llogar-hi cadires: abril 2010\nEl nostre estatus laboral\nFa uns dies feiem una reflexió i encara hi dono voltes. Es tracta d'un canvi en les relacions laborals, el canvi de model que, malgrat tot, sembla que costa que es vagi implementant.\nHi ha diversos temes:\n- Col·laboració: fa un temps tenir qualsevol informació era sinònim de poder. Aquell qui tenia la informació era qui dominava, per tant hi havia certa tendència a retenir informació per tal de retenir poder. Ara aquell qui té més estatus és qui comparteix més coneixement, qui més aporta!! Entenem un entorn col·laboratiu tipus wiki, qui més estatus té és qui més coneixement aporta, per tant, la tendència s'ha invertit, de retenir a compartir!\n- Horitzontalitat: està clar que el model súper jerarquitzat i burocratitzat ha passat a la història però, sorprenentment, hi ha moltes empreses que encara treballen amb una verticalitat totalment improductiva. Es tracta de posar càrrecs i més càrrecs, controladors i més controladors que no produeixen sino que, fins i tot en alguns casos, tallen les ales a certs membres de l'equip (normalment els més joves i imaginatius). Està clar que el meu desconeixement del tema és evident, però potser per això puc parlar amb aquesta inocència. No és més fàcil organitzar equips de treball en funció de les tasques a realitzar i introduir caps de projecte? Tenint en compte, és clar, que el que és cap de projecte en un cas, pot no ser-ho en un altre. Hi ha certs models que no entenc ...\n- Teletreball: avui en parlàvem les notícies. Evidentment, estem a una de les últimes posicions a nivell europeu en la permisivitat del teletreball. Està clar que no totes les feines són iguals i que no tot es pot fer des de casa, però actualment, a nivell tecnològic tenim totes les eines necessàries per a que el teletreball sigui una realitat. Què ens falta? Confiança en els treballadors? Capacitat d'autogestió? Bé, trobo que és un tema molt interessant i que en podríem treure molt partit però, per contra, no l'explotem gens.\nBé, només són temes als que vaig donant voltes però si treballem tots en equip i cadascú responsabilitzant-se de la seva pròpia feina, no seria tot molt més fàcil? Per suposat, el model actual potser no ens ajuda gaire perquè, en un entorn d'aquest estil, està clar que el mantenir o no la feina dependria, gairebé exclusivament, del propi treballador. Si treballes, et quedes, si fas el tonto, marxes. Malauradament, les empreses no són ong's i nosaltres no anem a la feina a fer amics. (per cert, us recomano No he venido aquí a hacer amigos, de Jaime Miranda, boníssim), per tant s'hauria de plantejar tot plegat com un projecte global. Anem cap aquí, vens? I tots anem cap al mateix lloc. Potser un necessita 6 hores, potser un altre en necessita 10 però .... vens?\ngestió de RRHH,\nmodel de gestió,\nAra feia uns dies que no actualitzava i és que, sembla mentida, però està a l'atur em dóna més feina que treballar.\nPer començar, he prescindit de l'ajuda domèstica, el que vol dir que m'he carregat amb totes les tasques "marujiles". Només amb això ja tinc ocupades un munt d'hores. Per altra banda, continuo treballant i aprenent de les xarxes socials, de les que continuo enamorada i a les que trobo una utilitat brutal (Ara hem obert el nou twitter de la colla castellera que espero que funcioni http://twitter.com/CastellersSAFA.) I, per suposat, continuo amb el PDD, que ha millorat considerablement. La propera sessió "Habilitats de coaching" que pinta molt interessant ;)\nAmb tot, em queden poquíssimes estones lliures per a altres coses que voldria fer i que sé que, un cop comenci a treballar, lamentaré no haver fet.\nAra feia uns dies que no actualitzava i és que, se...


Un conte del recull 'Tornado Alley' (1989) de William S. Burroughs s'ha traduït per primera vegada a l'estat espanyol. Es tracta de 'Jerry i el broker'. Una de les moltes joies que es troben en aquest llibre, i que sortiran publicats durant els propers mesos.\nDDia d'Acció de Gràcies\nJERRY I EL BROKER\nJerry Ellisor, el veí retardat del costat, continuava fent la vida impossible als WASP tímids dels acudits típics del New Yorker, a la mena de persona a qui no agrada buscar-se problemes, que els esquiva... guaita, ara es troba una noia sense braços, intentant fer-li senyals perquè s’aturi, ell passa de llarg i se’n va. (Parlo del cas de la noia de 15 anys a qui un violador va tallar els dos braços, i que després va córrer a l’autopista, on tres cotxes van passar de llarg fins que un la va portar a l’hospital).\nÉs una gent molt insulsa també. En les seves vacances al Carib, es pensa que els cantants de calypso se n’aniran si passa d’ells.\n"No els facis cas, estimada."\nI vet aquí aquest jove executiu WASP en un establiment macrobiòtic després d’haver fet un àpat dietètic d’amanida de créixens i suc de pastanaga. I un jove s’asseu justament a la seva taula, tot i que són les tres i el local és gairebé buit. El WASP comença a percebre una fortor terrible -com de fures però més penetrant- que li fa plorar els ulls i li remou l’estómac. El noi somriu tot mostrant unes dents grogues de conill.\n"Sempre faig aquesta olor abans de... ja saps." Li passa una targeta on posa amb lletres vermelles: «Hola. Sóc en Jerry. Aquestes són les meves instruccions: Quan et comenci a passar, no perdis la calma. Seu, siguis on siguis, i comunica amb tranquil.litat a la persona amable que tinguis més a prop que estàs a punt de tenir un atac. (El següent, com si ho digués jo):\n"Quan comenci, s’embolicarà el dit amb un mocador, una tovallola o un tovalló i me’l posarà a la boca per evitar que em mossegui la llengua. Amb l’altra mà em descordarà el coll de la camisa, el cinturó, les sabates i m’abaixarà la bragueta per alleujar la pressió a l’entrecuix. Durant els atacs sovint tinc ereccions. És natural. (Si em faig cagallons als culots, renti’m amb sabó i aigua tèbia i proporcioni’m roba neta.)\nVagi en compte durant la recuperació, perquè a vegades dono cops a tort i a dret o li salto al coll com un animal. Déu el recompensarà pel seu gest amable.\nEl seu humil servidor, Jerry Ellisor."\nApressat, el WASP va llançar algunes monedes sobre la taula i va sortir esperitat. Però era massa tard. Amb un gemec sord i gutural el noi es va llançar davant del WASP, tot fent-li la traveta i llavors se li va enroscar a les cames com una serp. De sobte va pujar un tuf d’orina i excrements quan en Jerry va evacuar als pantalons. El WASP en qüestió, en veure un policia a la porta, va demanar ajuda a crits.\n- Què fas amb aquest noi, pervertit de merda.\nLa porra li va espetegar al crani. Cinc hores després, tremolant i a punt d’un atac de nervis, va sortir de la presó després que el seu advocat hagués trucat a un parent de la CIA a Washington.\nEn el transcurs d’un atac, de vegades, en Jerry xisclava profecies que generalment esdevenien certes. El Dimarts Negre va córrer cap a la borsa, amb els ulls desorbitats i els cabells de punta, es va arrencar la roba i es va quedar despullat davant dels financers astorats, amb el cos rogenc i emetent una fortor de cent mofetes. Es va desplomar al terra, tremolant i ensenyant unes horribles dents grogues, mentre ejaculava:\n"Veneu! Veneu! Veneu! "\nMés tard, els agents de borsa i els especuladors atordits van dir que havia estat el pitjor crac des del ‘29.\nEra una veu solvent. Se l’havia de creure.\nTraduït per: Ignasi Juliachs i Alfons Salellas\n© William S. Burroughs\nAquest aobra no pot ser arxivada ni distribuïda. Us preguem llegiu les condicions d'utilització


‘Darrere de cada joguina hi ha una història’ – Vinaròs News\n‘Darrere de cada joguina hi ha una història’\nAMPOSTADALT DEL SÉNIAVINARÒS MAIL 23 desembre, 2020 Vinaròs News\nAmposta488 Terres de l'Ebre128\nJOSEP JOAQUIM BUJ La passió per col·leccionar joguines li ve a Biel Pubill Soler de tradició familiar. La tenda que els seus pares van...\nJOSEP JOAQUIM BUJ\nLa passió per col·leccionar joguines li ve a Biel Pubill Soler de tradició familiar. La tenda que els seus pares van obrir a Reus l’any 1974 és, en certa manera, el detonant d’aquesta falera pel joc i la joguina. Pubill també es posava a despatxar darrere el taulell i a explicar les característiques de les joguines que venien a la botiga. «Els anys 70 i 80 ens va anar molt bé. Va ser un moment d’obertura cap a Europa i els nens i nenes jugaven fins a l’adolescència. En l’actualitat, és més difícil mantindre una botiga d’aquesta mena de joguines per la influència de les noves tecnologies sobre els infants», recorda Biel Pubill.\nAquest col·leccionista desconeix el nombre exacte de jocs que conserva als 160 metres quadrats del soterrani de casa seua a Ascó. Calcula que en té més de 4.000, dels quals 470 jocs, joguets i estris de joc (des de cartells, retallables, jocs de taula, ninos o cotxes de joguet, etc.) procedents dels cinc continents són els que es poden contemplar al Museu de les Terres de l’Ebre, a Amposta, fins al 28 de febrer, dins del cicle Col·leccionar passions que promouen el Museu de les Terres de l’Ebre i el Departament de Cultura a través de l’Observatori del Patrimoni Etnològic i Immaterial.\nLa mostra està organitzada en dotze temes: els jocs de tauler, ‘Així jugàvem i xalàvem a les Terres de l’Ebre’, ‘Juguem en la natura!: els joguets efímers’, els joguets de llauna, els jocs de construcció, els joguets musicals, ‘Figures de tota mena: animals, déus, nines, ninots…’, ‘Uns dels primers joguets: de les boles a les pilotes’, ‘Girar i girar: barallugues, rebellugues, ballaruques… i trompitxols’, ‘Plegar, pintar, retallar, encolar…: jocs i joguets de paper’, ‘Tothom fa punteria!… Punteria, destresa o atzar?’ i ‘Un món sobre rodes: dels arrossegadors als cotxes!’.\nEls xiquets i xiquetes que visiten l’exposició podran participar al joc que els proposen des de l’organització, consistent en localitzar un joguet concret entre els exposats en una de les 21 vitrines que inclou la mostra. Els que aconsegueixin trobar-lo entraran en el sorteig de diversos joguets i retallables. Està previst que durant els mesos de gener i febrer les escoles d’Amposta visiten l’exposició.\nMuseu a Ascó?\nUn dels somnis de Biel Pubill seria poder cedir la col·lecció de jocs i joguines a l’Ajuntament d’Ascó per a que ubiqués al poble un museu sobre aquesta temàtica. Per a Pubill, «hauria de tindre un caràcter etnolúdic, amb un espai de joc i activitats manipulatives. Seria un museu per a reflexionar sobre el sentit del joc i preguntar-se com és que hi ha jocs semblants en diferents parts del món i només es diferencien pels materials dels que estan fets o per algunes normes que canvien a l’hora de jugar». Sembla que hi ha bona predisposició del consistori asconenc per fer-ho realitat.\nBiel Pubill no vol destacar cap joguina en particular de la seua col·lecció, tot i que tenen una especial rellevància les baldufes, n’ha aconseguit més de 500, de tota mena i, a més, li serveixen com a ‘moneda de canvi’ quan viatja pel món i les bescanvia per una altra baldufa o algun altre estri de joc. «Darrere de cada joguina hi ha una història», afirma Pubill i posa com a exemple un monopoli que va trobar a Cambodja, elaborat amb una caixa de camises. «El logo i el joc eren com el que coneixem, però estava fet amb aquesta caixa, aquests detalls et diuen molt del tipus de cultura de cada lloc», diu.\nProfessor de secundària a l’Institut de Flix i un dels especialistes més acreditats de Catalunya en l’àmbit del joc popular i tradicional, Pubill és també un referent europeu com a membre de la junta de l’Associació Europea de Jocs i Esports Tradicionals (AEJeST).\nPubill va adonar-se’n del potencial del joc popular i tradicional, després de participar en les Primeres Jornades d’Etnologia de l’Ebre sobre jocs, esports i competicions tradicionals, l’any 1995, organitzades pel Museu de les Terres de l’Ebre, a diversos municipis de la comarca del Montsià.\nFotos: Museu Terres de l’Ebre


28a Jornada: C.F. Cistella 3 - C.E. Portbou 2 (Crònica del partit)\nBon futbol i gran resultat contra un rival directe.\nCrònica de Miquel Montaner. 20 d'Abril de 2013. Una setmana més el Cistella afrontava el partit amb nombroses baixes: lesions, compromisos, feina,... i s'ha hagut de recórrer als veterans Abulí i Salleras, que últimament s'estan fent un fart de jugar minuts. A més a més, amb la lesió del porter Payet, en Marc Ribas s'ha hagut de posar a la porteria, que tot i que no és porter, ja ho ha fet en altres ocasions. Però el Portbou també es presentava amb baixes i això igualava a priori les forces entre ambdós equips. Tot i que recórrer als veterans pot semblar un handicap pel Cistella, ha estat tot el contrari. Aquests 2 jugadors han portat la batuta de l'equip i s'ha pogut veure la 1a part de més bon futbol del que portem de temporada. El control de la pilota i el domini del partit han estat clarament pel Cistella durant la 1a part, tot i el vent que bufava en contra. Però aquest domini no ha quedat reflexat en el marcador ja que s'arribava al descans en empat a 1. En canvi, la 2a part no ha estat tant vistosa i ha estat quan el Cistella s'ha posat 3-1 al marcador. Un gol al final del partit del Portbou deixava un resultat més ajustat que no demostra la superioritat del Cistella durant la major part dels minuts.\nLa 1a part el Cistella ha començat jugant amb vent en contra i això ha forçat en tot moment a jugar la pilota per terra. Aquesta obligació s'ha convertit en la clau per dominar clarament el control de la pilota amb un joc de combinació molt vistós i agraït pel aficionats. Els veterans Carles Abulí i Pere Salleres han dirigit a la resta de jugadors i s'ha donat un recital de com s'ha de moure la pilota i fer córrer al contrari. Aquest domini ràpidament s'ha convertit en gol, en una jugada d'en Miquel Àngel que deixa a en Surya sol davant del porter, el regateja i marca a plaer el 1-0. El Portbou, tot i el vent a favor, tenia molts problemes per arribar en claretat a la porteria del Cistella i només ho ha aconseguit a pilota aturada, el taló d'Aquiles del Cistella en aquest partit. El Portbou ha aconseguit rematar les 3 jugades a pilota aturada que ha tingut a la 1a part i a la 3a ha estat la vençuda, quan David Lobato remata sol després d'un mal refús del porter improvitzat del Cistella. En els últims minuts de la 1a part el Portbou s'ha tret la son de les orelles i ha aconseguit contrarestar el domini del Cistella, igualant la possessió de la pilota i estirant molt més les seves línies. Però s'arribava al descans sense que el resultat es mogués.\nLa 2a part no ha estat tant vistosa, el Cistella ha intentat seguir dominant la pilota però les forces s'han igualat. En part perquè els directors de l'orquestra (Abulí i Salleras) ja no tenien la xispa de la 1a part però també en part perquè el Porbou ha sortit amb més intensitat a intentar guanyar el partit. La millor ocasió en els primers minuts ha estat pel Portbou, quan un dels seus davanters es queda sol davant del porter però amb una gran aturada en Marc s'ha reivindicat com a una opció molt vàlida a la porteria quan l'Adrià no hi és. No ha estat fins al minut 21 de la 2a part que el Cistella ha desfet la igualada. En Carles Abulí recupera la pilota a la frontal de l'àrea i amb un gran xut amb l'exterior del peu li dóna una rosca a la pilota que acaba entrant ajustat al pal dret de la porteria del Portbou. Un gran gol molt celebrat ja que durant tota la 2a part el Porbou estava fent sentir incòmode al Cistella. A partir d'aquest moment el partit s'ha trencat. El Porbou ha gastat massa energies protestant a l'àrbitre i aquest ha respòs amb un recital de targetes grogues que ha acabat deixant l'equip amb 10 homes. El Cistella ha aprofitat aquesta situació per avançar-se novament al marcador. El recent incorporat Jordi Vilarrasa ha llençat magistralment una falta que ha acabat estabellant-se al pal i en Surya, molt atent, estava on havia d'estar i ha aprofitat el rebuig per posar el 3-1 al marcador. A partir d'aquest moment el Cistella s'ha relaxat potser en excessivitat i el Portbou ho ha aprofitat per maquillar el resultat i posar el definitiu 3-2 al marcador.\nEn resum, un partit on el Cistella ha merescut clarament la victòria, sobretot amb una primera part magnífica amb un gran futbol de combinació. Però el Portbou ha desmostrat que quan s'ho proposa és molt perillós i a l'inici de la 2a part ha fet sentir molt incòmode al Cistella inclús amb una ocasió claríssima de gol que podia haver decantat la balança cap al seu costat. Però avui era el dia del Cistella i el gols de la 2a part han posat les coses al seu lloc. Gran actitud de tots els jugadors del Cistella que han intentat aprofitar les bones condicions de la gespa per fer rodar la pilota i demostrar que quan volem som un equip que té molta capacitat per fer un bon joc de combinació.


Àrees temàtiques: Educació en les arts,Música\nObjectius: Promoure i millorar l'educació musical ja des de l'educació primària.\nDescripció breu: Proposta d'educació musical a primària.\nDescripció: Cada any es fa l'encàrrec d'una cantata per a instrumentistes i un gran cor infantil a un compositor i escriptor diferent. S'enregistra aquesta cantata en CD i s'organitzen unes sessions de treball i de formació per al professorat de música dels centres inscrits. Hi ha dues sessions de formació per als professors d'assistència obligada i una tercera d'assistència voluntària on es fa incidència en diferents aspectes de l'obra que s'interpretarà.\nQui organitza: Direcció de Cultura de l'Ajuntament de Mataró\nDíes: Jornades de formació: A concretarRepresentació: A concretar\nHorari: Jornades de formació: A concretar\nLloc: Preparació de la cantata: cada centre escolar. Jornades de formació: Per determinar. Representació: Teatre Monumental de Mataró.\nPreu: Alumnes: gratuït.Pares, familiars i públic en general: 5 euros\nGrup: 500 alumnes com a màxim\nPeríode de realització: Maig (cantata)\nReserves: Direcció de Cultura de l'Ajuntament de Mataró C/ de Sant Josep, núm. 9 Tel. 937582361 cultura@ajmataro.cat Horari d'atenció al públic: de dilluns a divendres de 9.00 a 14.00 i de 18.00 a 20.00.\nObservacions (necessitats tècniques i altres): L'activitat va adreçada a alumnes de 5è i 6è de primària. I les escoles només podran participar-hi amb un únic curs, això és o bé 5è o bé 6è de primària.


Disparar només quan és «inevitable»: les ordres que ha de complir la Guàrdia Urbana | NacióDigital\nDisparar només quan és «inevitable»: les ordres que ha de complir la Guàrdia Urbana\nLa persona sense sostre que va rebre dos trets d'un agent continua en estat crític a l'hospital\nper Andreu Merino , 23 de novembre de 2020 a les 19:27 |\nUn agent de la Guàrdia Urbana a les Rambles\nL'home sense sostre ferit de bala el passat dissabte per un agent de la Guàrdia Urbana de Barcelona està en estat crític a l'hospital després de complicacions derivades de l'impacte de bala a l'abdomen, segons ha informat el conseller d'Interior, Miquel Sàmper. En paral·lel, els Mossos continuen amb la investigació oberta sobre el cas, que entre altres coses haurà de determinar si l'agent va actuar correctament o no.\nEl funcionament de les policies de Catalunya queda establert en el redactat de la llei catalana de policies locals. El text fa molt poques referències a les armes de foc. "Els policies locals, com a integrants d'un institut armat, han de dur l'armament reglamentari que se'ls assigni" diu. "L'alcalde ha de determinar, en forma motivada, les circumstàncies i els serveis en què no s'han de dur armes de foc", afegeix. També s'estableix que la tipologia d'armes i l'ús que se'n faci ha de decidir-se en funció del "reglament".\nUn reglament que en el cas de la Guàrdia Urbana de Barcelona pren el nom de "principis d'actuació" i que no és públic. Fonts oficials de l'Ajuntament asseguren, però, que aquests principis es basen en la normativa aprovada pel vuitè congrés de les Nacions Unides sobre Prevenció del Delicte i Tractament del Delinqüent, aprovada el 1990. També asseguren que els agents reben "formació continuada" en la matèria.\nSàmper avisa de l'empitjorament del sensesostre ferit per la Guàrdia Urbana\nEl conseller avança que entre avui i demà els Mossos d'Esquadra finalitzaran la investigació dels fets\nQuè diu aquesta normativa? En primer lloc té com a punt de partida l'objectiu de restringir cada cop més l'ús d'armes que poden provocar la mort. "Els funcionaris encarregats de fer complir la llei utilitzaran en la mesura del possible mitjans no violents abans de recórrer a la força i les armes de foc", detalla\nLa normativa de les Nacions Unides redueix l'ús recomanat d'armes de foc en aquells escenaris que sigui "inevitable". Per exemple, quan hagin d'actuar en defensa pròpia o en defensa d'altres persones que estiguin en perill de mort o de patir lesions greus. "Només es podrà fer ús intencional d'armes de foc letals quan sigui estrictament inevitable per protegir una vida", diu el text. Quan això passi, estableix que s'han de fer servir amb "proporcionalitat" i avisant que es dispararà abans de fer-ho.\nEntre altres aspectes les investigacions obertes hauran de tenir en compte si s'han complert o no aquests preceptes. A banda de la investigació dels Mossos d'Esquadra, també investiga els fets el Síndic de Greuges.\nPer ara, la versió de la Guàrdia Urbana és que l'home que va rebre els trets portava un ganivet de grans dimensions a la mà i havia amenaçat els agents i també a vianants. El tinent d'alcaldia de Seguretat i Prevenció de l'Ajuntament, Albert Batlle, va matisar en la primera roda de premsa després dels fets que no li "constava" que s'haguessin produït amenaces per part de l'home sense sostre als veïns. En les imatges que han circulat fins ara, es veu com dos agents a peu acorralen l'home, mentre una furgoneta policial avança per barrar-li el pas.\nL'alcaldessa de Barcelona no ha sortit al pas de l'incident fins a aquest dilluns. L'alcaldessa ha demanat prudència i ha assegurat que els agents van actuar en una situació de "màxima complexitat".\nSegons la llei catalana de policies catalanes, l'ús injustificat de l'arma de foc es tipifica com a falta greu, per la qual s'ha d'imposar la suspensió de funcions o el trasllat a un altre lloc de treball. Pel que fa als principis bàsics de l'ONU, la normativa estableix que els governs hauran d'adoptar les mesures necessàries en l'àmbit legislatiu per castigar com a delicte l'ús arbitrari o abusiu de la força o d'armes de foc.\nBarcelona, Societat, Barcelona, Albert Batlle, Ada Colau, Ajuntament de Barcelona, inevitable, disparar, sense sostre, Guàrdia Urbana


Quines seran les principals novetats d’aquests premis?\nUna de les principals serà que es combinarà el format presencial i el digital. Després d’haver de celebrar la cinquena edició dels premis l’any passat de forma telemàtica, a causa de la pandèmia, aquest any volem retrobar-nos en persona, però també acostar la gala a la gent que no pugui assistir-hi. Per tant, es podrà seguir en streaming i després es penjarà a You Tube. També serà una nit amb molta música, perquè després d’haver soportat mesos de tancament, tenim ganes de sortir i gaudir de tot.\nLa convidada d’honor serà la Carme Ruscalleda.\nSí, vam pensar en ella perquè sempre que l’hem convidat a algun acte ha vingut i hem après molt d’ella i dels seus consells. És una persona molt propera, molt accessible i optimista, i que sempre té un somriure a la cara i una paraula amable per a tothom. Així que vam voler que aquest any fos la nostra convidada d’honor.\nLes categories dels premis seran les mateixes d’altres anys o hi ha algun canvi?\nEs mantenen, però s’afegeix la d’enginyera, que l’any passat es va treure. Seran els tradicionals d’Innovació, a la Cultura i l’Oci, a la Viticultura i l’Enoturisme, a la Resiliència professional, Tecnologies de la Informació i negocis online, Científica i Salut, Empresa socialment compromesa, Trajectòria i dona al món de l’esport.\nPerò, en aquesta ocasió no hi ha hagut un jurat com en altres edicions.\nNo, aquest any les guanyadores no han estat seleccionades per un jurat, com en anteriors ocasions, sinó per la junta de l’associació, perquè en sortir d’una pandèmia, volíem posar en valor les nostres sòcies i la tasca que realitzen. També serà un any en què es farà un acte de reconeixement a les premiades de l’any passat, que no van poder pujar a un escenari a recollir els seus guardons. Per tant, hi haurà una vintena de persones a qui retrem homenatge i aplaudirem. Per això ens agradaria batre el rècord d’assistència de les anteriors edicions i que molta gent vingués a acompanyar-nos en aquest moment tan especial i important per a nosaltres.\nSom un club social amb una mirada empresarial\nFins quan hi ha temps per apuntar-se i on s’ha de fer?\nLes inscripcions es podran fer fins el 20 de novembre a través de l’associació, talentfemeni.com. El preu serà de 65 euros per a les associades i de 75 per a aquelles que no ho siguin.\nCom va afectar la pandèmia l’associació i com l’heu viscuda?\nMoltes sòcies han patit durant la pandèmia, i el món empresarial en general, però alguns sectors més que altres com per exemple la restauració, el petit comerç local i l’oci nocturn. Moltes han hagut de fer de quatre a cinc feines diferents per poder mantenir els guanys i el teixit empresarial local i familiar, fet que demostra el lideratge i l’empoderament que tenen. Pel que fa a l’associació, tot i la pandèmia, ha estat un any molt positiu. Hem anat creixent de mica en mica i tenim noves incorporacions de sòcies, perquè s’ha vist incrementada la necessitat de relacionar-nos entre nosaltres, de compartir moments, idees i problemes, i de gaudir dels moments que ens regala la vida. Tenir uns moments de relax, de “Kit Kat” són sempre necessaris, però ara encara més que abans. És molt difícil que desconnectem perquè sempre tenim molta pressió a sobre per compaginar la vida laboral i familiar o perquè ens autoexigim molt.\nCal desconnectar de tant en tant i distreure’s de les rutines diàries.\nExactament. Necessitem fer aturades de tant en tant que molts cops no ens permetem o no volem fer, però que quan les vius t’adones que eren molt necessàries. Riure, desconnectar i compartir sentiments i emocions és vital. Hem de mirar per la nostra salut i tenir cura de nosaltres mateixes, tant física com mentalment per no emmalaltir.\nQuantes sòcies sou actualment?\nAra som 177, un nombre que s’ha incrementat sobretot gràcies a les jornades de networking que vam realitzar a Sant Pere de Ribes, Sitges i la Bisbal del Penedès, cadacuna de les quals van tenir més de 40 assistents, i que van aconseguir atraure més dones interessades en sumar-se al nostre projecte, que és el més interessant. En aquest sentit, hem d’agrair molt la tasca de les nostres representants a cada comarca, que conviden i animen a assistir a gent nova i dinamitzen cada trobada.\nNecessitem fer aturades de tant en tant, riure, desconnectar i compartir sentiments i emocions és sempre vital\nDurant aquest any heu crescut en d’altres municipis i comarques de la Vegueria Penedès.\nSí, hem iniciat a l’Anoia una expansió i una relació emprearial que està sent molt productiva. Parlem en programes de la ràdio cada setmana i també hem assistit a alguns dels actes organitzats per la patronal.\nQue us diferencia respecte d’altres associacions de dones?\nJo sempre dic que som més que un club, perquè som un club social amb una mirada empresarial internacional i amb ganes de compartir experiències de les nostres empreses i la nostra vida. El nostre objectiu és explicar vivències i experiències personals de dones que han aconseguit superar moltes dificultats i estar al capdavant de grans empreses o de més petites, però que duen a terme sempre amb una gran passió, energia i vitalitat, i fan grans equilibris per conciliar la seva vida familiar i laboral. També d’autònomes, assalariades i emprenedores, totes elles amb una gran empenta, una ment oberta i molta força interior i que lluiten diàriament per millorar i ser la millor versió de si mateixes. Dones, en definitiva, en qui emmirallarnos.\nDones que es reinventen continuament.\nSí, que malgrat les dificultats de la vida, decideixen canviar d’activitat i d’àmbit i provar coses noves, que surten de la seva zona de confort i es llencen a l’aventura per tal de poder seguir endavant.\nMoltes han hagut de tancar i obrir diferents negocis per poder cobrir despeses i que han aguantat el pitjor moment de la pandèmia, malgrat que les administracions no han ajudat el que caldria perquè no han deixat de cobrar els impostos ni els autònoms, motiu pel qual moltes han hagut de tirar d’estalvis o d’ICO’s quan no tenien cap ingrés. I ara aquests ICO’s s’han de tornar, perquè no són pas gratis i els bancs se n’aprofiten.\nEl nostre objectiu és explicar vivències i experiències personals de dones perquè serveixin d’inspiració a altres\nAquesta reinvindicació formarà part del seu discurs durant la gala d’entrega de premis?\nSí, serà un discurs molt reivindicatiu en diversos aspectes relacionats amb el món de l’empresa i de les dones en general. Encara l’estic acabant d’ultimar, però no voldria deixar-me cap qüestió sobre el que hem hagut de passar durant la pandèmia, tant en el món empresarial com social i de la nostra associació.\nA banda de la convidada d’honor, quines altres autoritats estan convidades a la gala?\nHem convidat al president de la Generalitat, Pere Aragonès, i al president de Foment del Treball, Josep Lluís Sánchez Llibre, que ens faria molta il·lusió que vinguessin. També hi estan convidades totes les alcaldesses del Garraf i els alcaldes de l’Alt Penedès i els presidents dels respectius Consells Comarcals.\nRegentes una empresa d’esdeveniments, que va nèixer en plena pandèmia. Com et va afectar?\nEn els darrers dos anys no n’hi ha hagut gairebé cap. Ara es comencen a iniciar, però sempre amb por. Els esdeveniments no es poden fer d’un dia per a l’altre, s’han de treballar amb temps. La gala d’aquests premis, per exemple, s’organitza des de fa molts mesos per tal que tot surti bé.\nSusana Villagrasa és una de les impulsores i la presidenta de l’associació Talent Femení. Empresària des de fa més de 25 anys en diferents sectors, en l’actualitat dirigeix l’empresa Experiències & Business, i també treballa al Celler Can Ferran de Sant Pere de Ribes.\nExperta en comerç, atenció al client, lideratge, motivació d’equips i imatge personal en els programes del SOC i als joves emprenedors, va ser assessora del departament d’Activitats Econòmiques i TIC de l’Ajuntament de Vilanova i la Geltrú.\nMembre del Consell Nacional de les Dones de Catalunya, de la Business Professional Women i de la Cambra de Comerç i Turisme de Vilanova i la Geltrú, també és sòcia de l’Associació de Dones Empresàries i Emprenedores de Tarragona (ADEE-BPW) i membre del consell de URV Emprèn de Tarragona, col·labora habitualment amb diverses emissores de ràdio de la Vegueria Penedès.


Consuelo Ord��ez: "No estic nerviosa, encara que ser� el m�s complicat que\nfaci en la meva vida"\nDissabte, 25 de maig de 2013 | 23:52\n>\tSocietat\t>\tConsuelo Ord��ez: "No estic nerviosa, encara que ser� el m�s complicat que faci en la meva vida"\nSocietat\tL'Ertzaintza desmantella la major xarxa de contraban de tabac a Euskadi El PP assegura que la Lomce �s "essencial" per acabar amb desigualtats entre CCAA La UB justifica el desallotjament del centre per la "viol�ncia exercida" pels ocupants Els afectats per cl�usules abusives tenen 15 dies per evitar el desnonament Els embassaments emmagatzemen ja m�s aigua que mai, amb un 20% m�s que la mitjana dels �ltims 10 anys PortadaPol�tica i SocietatEconomia i RSCEsportsCultura i Comunicaci�\nDavant la trobada amb l'assass� del seu germ�\nConsuelo Ord��ez: "No estic nerviosa, encara que ser� el m�s complicat que faci en la meva vida"\nConsuelo Ord��ez, la germana del dirigent del PP basc Gregorio Ord��ez, assassinat per ETA en 1995, ha assegurat que no est� nerviosa davant la reuni� que mantindr� aquest divendres amb Valent�n Lasarte, membre d'ETA que va matar al representant popular d'un tir en el cap. "Ser� el m�s complicat que faci en la meva vida", ha assegurat.\nLa trobada va ser sol·licitada per Consuelo Ord��ez i autoritzada pel Ministeri de l'Interior. Per la seva banda, Lasarte, quan se li va comunicar la pretensi� de la v�ctima d'entrevistar-se amb ell, va acceptar mantenir la reuni�. Valent�n Lasarte �s un dels aproximadament 30 presos d'ETA que compleixen condemna en el centre penitenciari de Zaballa, a �laba, despr�s d'haver abandonat l'organitzaci� i condemnat la viol�ncia.\nEn declaracions a Europa Press, Ord��ez ha afirmat que, en vespres que se celebri aquesta trobada, est� "intentant controlar-se per no posar-se nerviosa". "Espero aconseguir-ho. Per�, ara com ara, no estic nerviosa, encara que ser� el m�s complicat que faci en la meva vida".\nLa germana de Gregorio Ord��ez que �s portaveu del Col·lectiu de V�ctimes del Terrorisme del Pa�s Basc, Covite, �s una de les v�ctimes que han sol·licitat reunir-se amb els seves victimarios dins del programa de reinserci� del Govern central.\nFa uns dies, Consuelo Ord��ez ja va explicar que la seva intenci� era que Valent�n Lasarte, que va matar al seu germ� en un bar del casc vell donostiarra mentre menjava, li demani perd�. "Jo vaig a provar si realment aquest perd� m'ho demana i, despr�s, si �s veritable", va afirmar.\nLa representant de Covite, que no pret�n fer declaracions fins que transcorri la jornada d'aquest divendres, compareixer� davant la premsa dissabte que ve a l'Hotel Canceller Ayala de Vit�ria a les 12.00 hores per explicar el desenvolupament de la reuni� amb el recl�s. Trobades restauratives\nAmb aquest s�n ja 14 les trobades denominades 'restauratives' que s'han produ�t entre v�ctimes i presos d'ETA penedits. Dos d'ells, m�s el que es produir� dem�, es fan en l'�poca de Govern del PP, mentre que els altres 11 es van desenvolupar sota el mandat de l'Executiu socialista. Aquestes reunions van comen�ar al febrer de l'any passat a iniciativa dels presos de l'anomenada 'Via Nanclares', reclusos penedits i que s'han desvinculat de la banda armada. El Govern basc va acceptar que es produ�ssin aquestes entrevistes. Precisament, el passat 15 de juny, Roberto Manrique, una de les v�ctimes del major atemptat d'ETA, el d'Hipercor de Barcelona, com�s en 1987 i en el qual van morir 21 persones, es va reunir amb el recl�s Rafael Caride Sim�n, un dels autors de l'acci� terrorista. A la sortida de l'entrevista, Manrique va mostrar la seva satisfacci� i, encara que va precisar que Caride no li havia demanat perd�, s� li havia expressat el seu pesar, i el seu penediment i que li va semblar "sincer".\nTornar enrere\tSocietat\tL'Ertzaintza desmantella la major xarxa de contraban de tabac a Euskadi\tEl PP assegura que la Lomce �s "essencial" per acabar amb desigualtats entre CCAA\tLa UB justifica el desallotjament del centre per la "viol�ncia exercida" pels ocupants\tEls afectats per cl�usules abusives tenen 15 dies per evitar el desnonament\tEls embassaments emmagatzemen ja m�s aigua que mai, amb un 20% m�s que la mitjana dels �ltims 10 anys\tMontoro prepara un programa financer perqu� les administracions p�bliques posin el comptador de deute a zero


Les alternatives a la possible reforma de la Diagonal de Barcelona generen confusió\nHi ha tres opcions, l'anomenada rambla (passeig central i trànsit als extrems), la del bulevard (voreres amples i trànsit al centre) i la tercera opció, que consisteix a deixar la Diagonal tal com està.\nEl mes de maig, els barcelonins votaran en referèndum les alternatives de rambla, bulevard o deixar la Diagonal ta com està. Ara bé, entre les dues primeres opcions no sabrà si la reforma contemplarà la introducció del tramvia en tota l'avinguda\n29/03/2010 01:46 Territori\nEs veu que l'alcalde de Barcelona, Jordi Hereu no vol hipotecar possibles futurs governants a la Generalitat i al mateix ajuntament, es per això l’ajuntament posposarà fins després de les pròximes eleccions autonòmiques i municipals la decisió de si hi haurà o no tramvia a la Diagonal.\nAra bé, recordem que la proposta de Jordi Hereu per a la reforma de la Diagonal es fonamentava en la introducció del tramvia en tota l'avinguda.\nEnmig d'aquesta confusió, ahir es va inaugurar l'exposició "Vine a conèixer el futur de la Diagonal" als jardinets de Gràcia que restarà oberta fins l'últim dia en què es pot votar, el 16 de maig, perquè els ciutadans de Barcelona puguin escollir un o altre projecte, o bé rebutjar-los, amb coneixement de causa. Inclou una simulació de trànsit on es veu com es restringeix el pas de cotxes per la Diagonal i es redirigeix cap als altres carrers de l'Eixample.\nTambé s'explica que la reforma es farà en cinc fases, sense detallar els terminis, i que l'opció de la rambla costa 136 milions d'euros, 11 més que la del bulevard.


Revisa el teu got de cafè, pot tenir premi! | GenTMB\nRevisa el teu got de cafè, pot tenir premi!\nEntre el 29 de març i el 22 d'abril, el teu got de cafè et pot fer aconseguir un exemplar del llibre Aquitania, d'Eva G. Sáenz de Urturi, premi Planeta 2020, o L'aigua que vols, de Victor García Tur, premi Sant Jordi 2020.\nRedacció / 06.04.21 - 07:08h\nSerunion, empresa que gestiona les màquines de venda automàtica de les instal·lacions de TMB, vol felicitar el Sant Jordi a la GenTMB sortejant 8 unitats del llibre guanyador del premi Planeta 2020 i 8 unitats del llibre guanyador del premi Sant Jordi 2020.\nParticipar-hi és molt fàcil.\nBusca l'adhesiu premiat en el teu cafè. Si el teu got té una etiqueta vermella o indica un codi, pots participar en el sorteig. Has d'enviar un whatsapp al 683 604 645, indicant el nom, cognoms, telèfon de contacte, centre de treball i adjuntar una imatge del got on es vegi l'adhesiu amb el codi promocional per rebre el regal.\nEl sorteig es farà el dia 23 d’abril a les 10.00 hores a https://youtu.be/oVtzgZe-mps. Un cop finalitzat, s'informarà per e-mail personalment a qui n'hagi resultat guanyador.\nLes persones premiades hauran de posar-se en contacte per e-mail amb comercial@tmb.cat per coordinar la recollida del premi a partir del 27 d'abril.\nMolta sort i feliç Sant Jordi!\nT’agradaria participar en projectes internacionals?\nTorna la visita guiada i gratuïta a l’exposició ‘Diàlegs intrusos’ al MNAC\nPotenciació del talent femení a TMB\nTMB present en la primera edició d'“eMotion land. El següent moviment”\nLa direcció i la part social inicien una nova etapa per a l’elaboració dels plans d’igualtat de Metro i TB\nEntrevista a Carlos Jiménez, director d’Organització i Persones\nI els sis finalistes del repte Estació del Futur són...\nSimulador de línies convencionals, o com fer pràctiques de conducció com en un videojoc\nNeix el 'Decàleg d’atenció al client amb discapacitat intel·lectual'\nIniciada la fase 3 de l''Experiència conductor/a de bus'


Txell: La Manuela està malalta?\nLa Manuela està malalta?\nEm moro de dolor!!!!\nAmb aquesta frase, la Marató de TV3 (la meva, la seva, la nostra, la vostra) ens presenta, un any més, una realitat solidària per recaptar fons amb l'objectiu d'ajudar a la investigació mèdica de malalties de sofriment crònic.\nTot i que no tothom el percep de la mateixa manera, sí incapacita a qui el pateix, descrivint-lo com a molt molest i determinant a l'hora de fer una vida no del tot normal. És freqüent que el dolor es noti als músculs que més s'exerciten, així com el diagnòstic d'altres patologies com ansietat, irritabilitat i depressió (a conseqüència de l'estat crònic de fatiga).\nNou de cada deu malalts de fibromiàlgia, són dones i el dolor és la primera causa de l'absentisme laboral. Els pacients no poden treballar i hi ha nens i nenes incapaços de jugar o caminar. Sovint no poden tenir cura d'ells mateixos i necessiten ajuda continua dels familiars en la vida diària. Evidentment la malaltia limita de forma desorbitada la qualitat de vida dels pacients, tot i ser tractable i alleugerible.\nAquest matí en els quioscos i llibreries de Catalunya, hem pogut adquirir "El disc de la Marató". Una iniciativa musical que posa a la venda 90.000 còpies i amb els beneficis obtinguts es finançaran projectes de recerca biomèdica per a combatre el dolor crònic en les diferents vessants.\nM'engresca aquesta idea, tant pel seu contingut musical com per la divulgació i sensibilització de la malaltia i envio a en David al quiosc de la Plaça Santa Anna a comprar el diari.\nUn cop amb el CD a la mà em foto de mala llet. La prologuista, presentadora o com li vulgueu dir d'aquest disc no podia ser cap altre que la Manuela de Madre!\nDesprés d'onze anys al capdavant del consistori de Santa Coloma de Gramenet, a mitjans de l'any 2002, la De Madre anunciava de forma oficial la seva renúncia a l'alcaldia a causa d'una dolència crònica. Ens feia saber a tots, que la fibromiàlgia l'impedia fer vida normal i era incapaç d'afrontar el seu ritme de treball.\nTinc entès que els pacients de dolor crònic, estan privats de fer les coses més senzilles, com pentinar-se, conduir, escriure o fer qualsevol tasca que comporti moviment...\nElla però se'n va a Madrid a defensar Estatuts, s'abraça a en Montilla i a l'Iceta amb gestos bruscos i la fumen de número tres de la llista del PSC per Barcelona.\nDiu que pateix pèrdues de memòria en els dies més crítics de la malaltia i que els metges li van aconsellar evitar qualsevol estat d'estrès. També té la patxorra d'esbombar que "si faltava uns dies a la feina perquè no es trobava bé, no passava res", tot un insult per als altres malalts!\nSé que avui puc començar una crisi blogguera i alguns m'acusareu de cínica i intolerant, però... no me la crec!\nManuela, no et crec, ni a tu, ni al teu "patiment", ni als teus símptomes, ni als teus canvis sobtats de caràcter. Dubto molt que cada matí t'aixequis cansada i havent dormit tant sols 4 o 5 hores. De veritat veus les estrelles, cada vegada que t'ajups? De debò que pateixes un viacrucis dia rere dia?\nPublicado por Txell en 7:45 p. m.\nI si no agrada el que has escrit, que preguntin a les associacins de malalts de fibromialgia, a veure que en pensen, de tot plegat.\nTxell, ha mort l'Augustu!!!!!!!!!!! que ruli el cavaaaaaaaaaaa!!!!!!!!!!!!!!\nLa primera vez que me meto en este blog, y joder me parece muy fuerte lo que dices. No se puede dudar de una cosa tan seria, no creo que ni esta mujer ni nadie afirme padecer algo así.\nTengo un conocido que tiene una situación así en su casa, y la verdad es dramático, al principio los síntomas eran como los de la señora De Madre, y ahora a los 10 años del diagnostico le incapacita para todo, porque un gesto como rascarse puede acabar en un baño de lágrimas por pura impotencia. En ciertos temas pienso que hay que ser cauteloso\nLa txelleta, en cap moment, ha volgut menystenir la situació dels malalts crònics, ans el contrari.\nLa seva crítica va per una persona que en un moment va fer servir una malaltia que pateix molta gent per a retirar-se amb dignitat d'un càrrec, i posteriorment ha agafat càrrecs de la mateixa responsabilitat però de molt més estrès i en cap moment s'ha dolgut de la seva "suposada" malaltia.\nAmb les malalties no s'hi pot jugar, i el que està fent aquesta senyora és molt lleig.\nEi Txell, venim amb les piles carregades eh! això si que es tirar a tocar!\nLa veritat és que a mi tant me fot si la Manuela esta més o menys fotuda, el que la marató fa, es donar recursos per a l'investigació, i això és una cosa que el pais necessita, segurament més d'un biòleg, metge o farmacèutic deu estar cobrant beques que surten de la tele3, i clar si ets la "jefa" del partit que mana, i tens mal de panxa, doncs apa la marató per al mal de panxa!\nPerò segur que hi haurà malalts que estan molt pitjor que ho aprofitaran!\nJo com cada any, faré la meva aportació i no en miraré ni 5 minuts! Trobo que es un rotllo de programa i si el fa el Bassas més.\nCarai quin post mes sicer, això deu ser la ressaca d'haverte trincat la botella de cava a la salut d'en Pinotxo no??? jejeje En fi passis un bon dia clavell morenet, t'estaré esperant !!!!\nBenvolguda Txell, el problema que jo veig és que hi ha dones que de veritat tenen la malaltia i quan diuen que no poden fer res, els amos els contesten que si la De Madre, que "també" està malalta com elles pot fer tot el que fa, perquè elles no i es pensen que tenen "cuento"\nLa De Madre és la meva ídola: viu del kuentu amb tota la paxorra, i sense remordiments.\nDoncs ara que ho dius Txell, em fas pensar i probablement tinguis tota la raò...\nJo no dubto generalment en la paraula dels altres, i molt menys en coses tan seriores aquests tipus de malaltia.\nTot i així, el meu sentit comú em diu que si una persona deixa una feina per una d'aquestes malalties, és, com a mínim curiós, que agafi una altra de més responsabilitat.\nNo sóc qui per a jutjar, no tinc prou informació sobre aquest tema, però així, a priori, el cas és, com a mínim, curiós. Tot potser que una vegada més informat, ho deixi de ser.\nPer cert Txell, per a mi no suposa cap problema el que penses, és una de les possiblitats no? Em de tenir sempre la ment oberta i pensar per nosaltres mateixos i no empassar-nos tot el que ens diuen, com tu has fet.\nBuenas... si viu del "cuentu", mala llet i allà la seva consciència. Però també és extrany que tingui tant de morro, no? Algú ha fet el seu seguiment? Vull dir, qui sap l'evolució de la seva suposada malaltia!!!??? Jo també penso que té uns nassos que tela, però... mai se sap què ha passat amb tot plegat. Si algú ho sap que ens en faci 5 cèntims. Gràcies!!\nÉs precisament per que és una malaltia greu que cal tractar-ho correctament. És fort el post? hi ha gent que pateix molt i molt, i justament per això, jugar amb les malalties resulta tant greu.\nFa molts anys , quan es va retirar de Sta Coloma vaig veure una entrevista a la de Madre molt colpidora, va explicar els seus patiments i, entre d'altres, va comentar que patia dolors i pèrdues de memòria: Va assegurar que podia recordar perfectament coses que havien passat feia 10 anys i en canvi no recordar el que havia fet feia una hora. Fins i tot es va fer repetir preguntes que li havien fet feia uns minuts per que deia que ja no les recordava. Va explicar que el pitjor es saber que no hi ha cura i que el dolor va en augment.\nDoncs bé, han passat els anys i aquesta dona continua a ple ritme i no te les anterior pèrdues de memòria , al menys que es noti. I en el primer post deien “que preguntin que en penses a les associacions de fibromialgia..” Fa temps no sé qui em va deixar anar un “ callen per que obtenen recursos, però en el fons la fotrien a la foguera...” Si fos cert això i està jugant, em semblaria molt més greu que allò del portaveu dels supervivents del camp d'extermini nazi que mai hi va ser...\nTxell, coincideixo amb tu completament.\nCom va la ressaca?\nTxell, saps que penso, en aquest tema, exactament igual que tu. El post és clarissim i sobretot cautelós. La recordo plorant davant de la televisió deixant l'alcaldia de Santa Quemola i després ha reviscul-lat miraculosament. Que passa? o era aprofitament de malaltia per aconseguir vots o li recepten una medicació exclausiva?\nTens tota la raó Txell. No es pot estar malalta a conveniència.\nMolt bé per dir les coses clares!\nAmb aquest post no volia ofendre a ningú ni que s'em malinterpretessin les paraules, però estem davant d'una realitat molt dura.\nEstem parlant d'una malaltia crònica, amb una malaltia que hi has de conviure de per vida.\nPotser la Sra.De Madre en algún moment ha patit dolor (que això no ho dubto) però no cal que vagi fent el ploricó per la tele! Ella miraculosa està curada o això sembla quan corre pels passadissos de la Generalitat i els altres afectats no es poden ni vestir...\nHi ha alguna cosa que fa pudor!\nPel que fa la meva ressaca... joía, joía! Però una promesa, és una promesa!\nMa mare té fibrolmialgia i molts cops ens hem ndiscutit per això. Crec com tu, que aquesta dona és una farsant i que el que fa (utilitzar una malaltia amb fins polítics) és molt greu.\nCuriós que una persona que pateix fibromialgia sigui la 3 en una llista electoral. O sigui que defensa l'estatut a Madrid o escriu un llibre (aquesta senyora no deu saber el que es no poder moure els dits ni per teclejar) o hanar a entrevistes (tothom sap que el primer que es fa quan es té una malaltia és concedir entrevistes que impliquen certa tensió).\nAhir al llegir el teu post vaig pensar... ostia se li fotran a la jugular. Però estic flipant en veure que el sentiment de mentida és un sentiment unànime..\nNo sé si la Manuela fa cuentu o no, el que està clar es que ningú la pot veure!\nel que tinc clar es que els polítics sempre van de llestos. A això li sumes algun comportament estrany com aquest que parleu de la De Madre i tot es barreja.\nSembla obvi que si està malalta li cal cura, vaja això crec jo.\nI fer política deu ser molt estressant. De totes maneres tampoc vull imaginar-me mala intenció.\nJo no dubto que estigui malalta, però el que és segur és que va utilitzar la malaltia com a excusa per poder plegar de Santaco i poder agafar les regnes del seu partit i ara del país, perquè escolteu el que us dic i ja m'ho sabreu dir: qui mana no és Montilla, és la De Madre!\nP.D. Txin Txin Txell!\nRealment el teu post és d'una claredat meridiana. Sense correccions polítiques de cap mena. Però, collons, és que tens més raó que una santa!.\nMolts cops ha estat tema de conversa la malaltia d'aquesta diputada. En diferents ocasions i entorns molt diferents.\nEl seu cas és, com a mínim i un cop descrita la seva simptomatologia, increïble.\nEl que avui has escrit és vox populi, vaja.\nhola txell! jo només puc dir que tinc el cd a casa i m'encanta!\nCrec que cada cas és diferent i cada estadi de la malaltia també, per tant no es pot comparar una persona amb una altra. No sé si la Manuela de Madre està fingint perquè no la conec però el que sí és veritat és que hi ha persones que toleren millor el dolor. Vull dir que tenen el llindar del dolor molt alt i encara que pateixen no ho demostren obertament. És com quan operen dues pròtesis de genoll allà on treballo. Intentem no posar els pacients a la mateixa habitació perquè es posen a comparar la seva situació i si un té dolor i l´altre no ens trobem amb un problema perquè el que pateix no entèn per quin motiu l´altre company està tan panxo.Això és el que penso.\nAcabo de publicar un post al respecte (no tant complet com el teu però :P)\nA mi també em va pasar el mateix el dics es molt bo pero el proleg o mes ben dit la prologuista no me la crec.\nha quedat demostrat i a les hemeroteques us remiteixo perque opineu si aquesta dona s'ha aprofitat de la malaltia per a fer campanya, politica\na part d'això vingin moltes mes maratons ja que els politics (o sigui els del gremi de la de Madre) governan no aporten mes finançament per combatre les malalties i ha de ser el pueblo "llano y raso" qui es rasqui les butxaques i sempre per aquestes dates que tots tenim la pell mes fina i sensible.\nJo col.laboro amb la marató, no ho dubteu\nWell..., sempre pots fotre el pròleg a la mar (Eps! Al contenidor de reciclatge, volia dir!:þ) i quedar-te amb el disc.\nJo el vaig encomanar ahir per Intenné, perquè el diumenge passat vaig tenir altres coses a fer i se'm va passar. Així que com que ja veig de que va el 'percal', 'a grandes mals, grandes remedis', com diria el company de la 'interfesta'.\nJo mai me l'he creguda a la Manuela amb la història de la fibromiàlgia. Conec gent que l'ha pateix i han hagut de demanar la baixa parcial o permanent per incapacitat. El dolor no es presenta de forma recurrent, amb pics de dolor insofribles. Lo de la Manuela va ser més aviat una estratègia política d'aquestes que fan els socialistes, moviment de fitxa com els del clos pel maragall o el montilla pel maragall o el clos pel montilla.\nAixò senzillament podría ser màrqueting de baixa estopa


La incubadora de «Serveis Externs CA» obre les portes - Incubadora de Serveis Externs CA\nIncubadora de Serveis Externs CA\nLa incubadora de «Serveis Externs CA» obre les portes\nDes de “Serveis Externs CA” donem suport a la creació de noves empreses i oferim els nostres serveis d’incubadora per a la creació d’empreses innovadores, de productes, de serveis o amb base tecnològica.\n«Una incubadora és una excel·lent eina per impulsar el naixement d’empreses, ja que proporciona l’assistència necessària per créixer».\nQuan es realitza un pla de negocis no n’hi ha prou amb tenir una idea, cal estructurar i gestar un full de ruta que projecti el desenvolupament i l’execució de l’emprenedoria. No obstant això, aquesta tasca és complexa, la qual cosa ocasiona que molts emprenedors novells abandonin durant l’intent.\nPerò no és motiu per alarmar-se. Per als més inexperts (o per a tots els emprenedors) hi ha una alternativa encoratjadora, la incubadora de negocis, una eina fonamental per impulsar el naixement de noves empreses i l’ús ja s’ha popularitzat en moltes parts de món.\n“Serveis externs CA” s’encarrega d’avaluar la viabilitat tècnica, financera i de mercat d’un pla, proporcionant serveis d’assessoria legal, desenvolupant els plans de màrqueting i vendes i fins i tot, aportant un espai físic, equip, logística i accés a finançament i capital llavor.\nEls emprenedors integrants tenen accés a avantatges exclusius. Els nostres serveis poden ser sufragats per transacció econòmica, per participació societària o per una fórmula mixta.\nQuedem al despatx?\nCarrer de l’Alzinaret 11\nCentre Comercial La Fira, Local 15\nDilluns a divendres, 9:00-15:00\nM'agradaria rebre informació sobre La Incubadora de «Serveis Externs CA», que he conegut a http://incubadora.serveisexterns.com/ca/\nCopyright © 2013-2022 Serveis Externs CA\nAnar adalt ↑\tAdalt ↑


Banys de bosc — Ajuntament de Solsona\nSou a: Inici / La Ciutat / Esdeveniments / Banys de bosc\nL'Associació Fènix i el Centre Sanitari proposen una nova edició dels banys de bosc per reconnectar amb la natura i enriquir-se amb els beneficis per a la salut de la inhalació d'olis essencials d'arbres madurs, el silenci i la relaxació.\nMarisa Fumaz, infermera del Centre Sanitari del Solsonès, guia la primera sessió dels banys de bosc que coorganitza l'ens de salut amb l'Associació Fènix des de l'aturada de la pandèmia. L'objectiu de l'activitat, oberta a tothom i apta per a qualsevol condició física, és estimular els sentits i afavorir la dismunució de la freqüència cardíaca, la tensió arterial i els nivells d'estrès, fomentar la relaxació cerebral i activar el sistema immunitari.\nÉs una activitat gratuïta, però cal inscriure-s'hi amb antelació. Es pot fer trucant al telèfon 619684762 (Ramon). El punt de trobada serà el Centre Sanitari a les 10 h i caldrà desplaçar-se amb vehicle uns 5 quilòmetres.\nCentre Sanitari, punt de sortida


Exposició d'arxius en xarxa | La Capsa]\nExposició d'arxius en xarxa\nAl voltant del Dia internacional dels Arxius té lloc la Setmana Internacional dels Arxius i la Generalitat de Catalunya i la Diputació de Barcelona han recollit les activitats que es podran realitzar a diferents arxius del territori.\nLa Diputació de Barcelona presenta amb el lema «Arxius i audiovisuals: memòria-cinema-progrés» un seguit d'activitats per donar a conèixer els arxius a la ciutadania com a eines de memòria i de progrés, en aquesta ocasió, resseguint l’evolució dels mitjans audiovisuals a Catalunya i l’exhibició del cinema en l’àmbit local en els darrers 100 anys.\nUn viatge per la història del patrimoni audiovisual\nFotografies i filmacions històriques provinents de l'Arxiu General i de la Xarxa d’Arxius Municipals de la Diputació de Barcelona il·lustren l’evolució dels mitjans audiovisuals a Catalunya i l’exhibició del cinema en l’àmbit local en els darrers 100 anys.\nAvui s’ha estrenat Un viatge per la història del patrimoni audiovisual a casa nostra (1936-2022) on es recullen algunes de les imatges del Cinema amateur del Prat, un moviment que constitueix una de les experiències més interessants de la història cultural del Prat i l'alt nivell que han assolit alguns dels nostres cineastes situa aquest moviment en un lloc destacat en el conjunt del cinema realitzat per no professionals a Catalunya.\nL’arxiu té fons audiovisuals diversos, que recullen en imatges diferents mirades sobre el Prat a partir dels anys cinquanta del segle passat. Destaca, pel seu volum i qualitat, el fons de cinema amateur que recull prop de 200 pel·lícules d’autors locals filmades entre 1949 i 1986 . L'any 2013 des de patrimoni cultural es va fer l'exposició El cinema amateur del Prat.\nDes de La Capsa juntament amb Patrimoni cultural, es durà a terme durant el mes de juliol el projecte Cinema i Música. És un projecte de residència impulsat per la Capsa que treballa amb músics de la ciutat amb una estreta relació amb el territori i que busca fer sortir al músic de la seva zona de confort per tal d'esdevenir creador. Els darrers anys Cinema i Música ha canviat de fil conductor i s'ha endinsat dins de l'Arxiu Municipal per fer recerca dins de la col·lecció del cinema amateur del Prat.


Ajornament de la Lliga Catalana d'Escacs llevat de la Divisió d'Honor\nAJORNAMENT DE LA RONDA 9 DE LA LLIGA CATALANA\nAteses les recomanacions i restriccions relatives a les competicions esportives del Govern de la Generalitat, i l’apel·lació a la responsabilitat dels dirigents de Federacions i Clubs, la Junta Directiva de la Federació Catalana d’Escacs ha decidit ajornar la novena ronda de la Lliga, a excepció de la Divisió d’Honor que sí que es disputarà.\nS’ha tingut en compte que diferents clubs han manifestat a la Federació que els seus locals de joc són espais públics cedits pels seus ajuntaments, els quals no els han garantit que els permetin la seva utilització per aquest diumenge. Al tractar-se de la darrera ronda, no sembla coherent que uns equips puguin jugar i d’altres no, fet que ha motivat l’ajornament de la ronda.\nEn el cas de la Divisió d’Honor no s’ajorna la competició, ja que es poden conèixer i controlar més fàcilment els aforaments i, per tant, complir amb les instruccions dictades per les autoritats sanitàries.\nAixò no obstant, i a la vista de la velocitat en què canvien els criteris d’actuació, es publicaran nous comunicats que podran afectar la propera ronda de lliga, així com les mesures que s’adoptaran per a la resta de competicions


Tornarem a vèncer. El Memorial de Greuges del 1885 - Didactalia: material educativo\nEl Memorial de Greuges era el nom amb què es coneixia popularment la "Memoria en defensa de los intereses morales y materiales de Cataluña", que fou adreçada a Alfons XII lany 1885, a lestil dels greuges de les antigues Corts catalanes. Li fou lliurat en un acte presidit per Joaquim Rubió i Ors i consistia en una sèrie de reivindicacions polítiques i econòmiques amb motiu del projecte de conveni comercial entre lEstat espanyol i Gran Bretanya i dels intents dunificació del dret civil. Aquest document era fruit de la col·laboració dels intel·lectuals amb la burgesia industrial catalana, i es considera el primer acte polític del catalanisme en el camp oficial de lEstat espanyol. El Memorial de Greuges va fer quallar les Bases de Manresa de 1892."Tornarem a vèncer" és un recull per capítols de les diferents etapes històriques que, a Catalunya, han significat un grau més alt dautogovern. El punt de partida és el 1714. A partir daquí, es va repassant la lluita de Catalunya per lautogovern fins a lactualitat: lestatut de Miravet. El programa consta dun reportatge introductori que reflecteix diferents veus que han estat testimonis directes o especialistes de cada un dels períodes històrics, com les Bases de Manresa, la Mancomunitat, lAssemblea de Catalunya, lEstatut de Sau, el de Núria, la Guerra Civil, com també fenòmens més contemporanis, com ara la immigració. Han participat en els reportatges i les tertúlies personalitats com Jordi Pujol, Miquel Roca, Anna Balletbó, Eva Serra, Guti, Joan Puigcercós, Josep Termes, Andreu Galera, Artur Blasco, Josep M. Ainaud de Lasarte, Josep M. Cadenas, Josep Pich, Margarida Aritzeta, Isidre Molas, i fins a més de 100 noms. El programa realitza una tertúlia amb la participació i moderació de Josep M. Solé i Sabaté i reconeguts historiadors, professors i intel·lectuals darreu de Catalunya. Vía: XTEC-Merlí.\nMapa Conceptual sobre Tornarem a vèncer. El Memorial de Greuges del 1885


Els silencis sobre capacitació lingüística a la nova Llei d’Ocupació Pública\nFoto: Firma de l’acord per la competència lingüística a La Nau\nLes valencianes i valencians hem hagut d’esperar més de 34 anys, des de l’aprovació de l’Estatut d’Autonomia, perquè la normalització de l’ús del valencià a les Administracions Públiques Valencianes puga començar a albirar-se com una possibilitat real i que, d’una vegada per totes, les persones que el fem servir com a llengua vehicular ho puguem fer sense exposar-nos a comentaris o actuacions humiliants o, en el millor dels casos, a que se’ns demane, amb més o menys educació, que ens expressem en castellà, perquè la nostra interlocutora o interlocutor públic no ens entén.\nHa estat necessari un canvi polític al nostre País, en 2015, perquè, per part dels poders públics autonòmics, es considerara, en la dialèctica política, la necessitat d’articular mesures superadores d’aquesta situació de desigualtat i discriminació i, particularment, pel cas que ens ocupa, la introducció de la capacitació lingüística dels empleats i empleades públics en el marc legal regulador de la funció pública valenciana, com a eina fonamental pel seu desenvolupament.\nCapacitació: sí o no?\nEl procés, que encara està als seus inicis, va començar, entre declaracions públiques favorables de diferents representants del Consell i amb la negociació, a la Mesa General, de l’Acord de Legislatura, signat en juny de 2016. Malgrat la contundència d’aquestes declaracions i els compromisos polítics, va estar sorprenent que, en un principi, l’esborrany de l’acord contemplara, explícitament, la introducció de la capacitació lingüística dels empleats i empleades públics a la nova llei de la funció pública i, més tard, al text defi nitiu, desapareguera qualsevol referència sobre el tema. Potser, aquesta invisibilització de la capacitació lingüística al text de l’acord estiguera motivada per l’interès de sumar recolzaments sindicals a un acord que, pel seu contingut, tenia un abast molt més ample o, potser, la determinació de la Consellera de Justícia i Administracions Públiques no era tan ferma com s’havia volgut donar a entendre a les declaracions públiques.\nTant si fa com si no fa, uns mesos més tard, es va promoure des de diferents instàncies sindicals i socials, la signatura d’un acord sindical de suport a l’establiment de la capacitació lingüística a la nova llei de la funció pública. Aquest acord, subscrit per Intersindical Valenciana, CCOO i UGT, va veure la llum el 29 de desembre de 2016, sota la denominació de “Bases sobre la competència lingüística que ha d’acreditar el personal al servei de les administracions valencianes” (aquí) i en el que, la base primera, estableix de forma diàfana que, per fer efectiu el dret de tos els ciutadans i ciutadanes a relacionar-se en la llengua oficial de la seua elecció davant les administracions valencianes, s’ha de garantir la competència lingüística de “totes” les persones que hi treballen.\nAquest Acord, tot i que garantia el suport d’una ampla majoria sindical, no va ser incorporat per la Consellera de Justicia, Grabriela Bravo, al text de l’avantprojecte de la Llei d’Ocupació Pública (LOP), presentat el 26 de gener de 2016.\nIntersindical Valenciana considerà que els preceptes relatius a l’acreditació dels coneixements de valencià del personal públic estaven redactats amb una ambigüitat calculada i que, fins i tot, cabia la possibilitat que no hi calguera acreditar cap nivell de coneixement per l’accés a l’ocupació pública. Una sospita que, desprès, es va confirmar quan la Consellera esgrimia el fal·laç argument que el valencià no podia constituir-se en un element de confrontació.\nTambé, en referència als terminis per la seua aplicació i la remissió que feia l’avantprojecte de la llei a la redacció i aprovació d’un futur reglament, que determinara el nivell de capacitació en valencià dels diferents llocs de treball, vessava una gran ombra de dubte. Tot i sabent que la capacitat normativa del Govern està sotmesa a múltiples variables i que aquestes, fins i tot, podien arribar a deixar els compromisos en una simple declaració d’intencions, no constituïa la garantia necessària per assegurar que, l’ús normalitzat del valencià a l’Administració fóra una realitat abans d’acabar la legislatura; és a dir, que un part dels valencians i valencianes continuarien sense poder exercir el seu dret a emprar la seua llengua materna.\nAquesta valoració, compartida per moltes entitats dels àmbits culturals i educatius i, també, per una part del Consell, i una vegada comprovada la manca de determinació de la Consellera, donà pas a una rebel·lió, soterrada en alguns àmbits, i pública en altres, que forçà una negociació i una revisió del text entre la consellera de Justícia i el conseller d’Educació.\nEl resultat, malgrat no entrar a fons en la modificació de l’articulat de la LOP, si que introduïa més garanties a les disposicions finals: per una banda, limitava el termini per l’aprovació de reglament regulador dels nivells de capacitació lingüística a sis mesos a partir de l’entrada en vigor de la LOP i, per l’altra, si transcorregut un any des de la publicació de la llei, no s’havia aprovat l’esmentat reglament, serien d’aplicació, automàtica i general, determinats nivells de capacitació, en funció de la titulació acadèmica exigida per l’accés a la funció pública.\nCom era d’esperar, immediatament es va produir un allau de proclames des del Partit Popular i entitats satèl·lits, sindicals, culturals i pseudocientífiques, que parlaven d’imposició i de fraccionament de la societat valenciana. Res de nou, el mateix discurs, ja conegut, que només apliquen quan es tracta de defensar els interessos espanyols o, com és el cas, del castellanoparlants, davant les reivindicacions, les mateixes, d’altres pobles o nacions de l’estat.\nSi en la lectura heu arribat fins ací, heu pogut comprovar que el procés de normalització lingüística del valencià a les administracions públiques valencianes, que només acaba de començar, està farcit de llums i ombres, de veus en contra i de veus a favor; unes sinceres i altres, potser, no tant, perquè amaguen, sota l’ombra del silenci, la incoherència entre les paraules i els fets. Totes elles, les evidents i les no tan evidents, acabaran per eixir en la llarga tramitació que encara té per davant l’elaboració i aprovació de la Llei d’Ocupació Pública i el seu reglament per l’aplicació de la capacitació lingüística en valencià dels empleats i empleades públics.\nEns espera una llarga negociació del text de llei a la Mesa General, altre tant en la tramitació parlamentaria de la mateixa i, finalment, la negociació de la disposició reglamentària que regule l’acreditació dels nivells de coneixement de valencià. En totes tres fases trobarem els entrebancs d’aquells i aquelles que ens neguen els drets més elementals i, per esperats, els assumim amb normalitat; també parlaran, però, el silencis que, de vegades ens poden sorprendre gratament o, potser, no siga així i ens trobem amb dificultats afegides, que facen perillar la consecució de l’homologació de l’ús del castellà i el valencià a les administracions públiques i dels drets dels respectius usuaris i usuàries, amb solucions descafeïnades que acaben deixant les coses tal i com estan en l’actualitat.\nDes d’Intersindical Valenciana ens mantindrem vigilants, perquè la por al debat polític o l’absència del convenciment necessari, no aturen ni demoren l’aplicació de la igualtat lingüística a les administracions publiques i perquè aquesta siga real i sols uns declaració d’intencions. No obstant, també fem una crida a les persones i a les entitats que des la militància lingüística activa o des de la simple militància en l’ús quotidià de la nostra llengua, es mantinguen alerta i mobilitzats, perquè les veus de l’oposició i les veus del silenci no malbaraten els nostres anhels.\nIntersindical, Quaderns sindicals del País Valencià, núm. 65, Maig 2017\nEl pla de Compromís per assegurar la competència lingüística. Moises Perez. 27.01.2017\nUna usuària denuncia discriminació per demanar en valencià una cita en Sanitat. Aquest cas de discriminació contra el valencià s’ha produït quan ja és vigent el decret sobre usos lingüístics de la Generalitat Valenciana, publicat el proppassat 23 de maig. El decret, entre altres coses, regula el dret de l’ús del valencià per part de la ciutadania quan es relaciona amb qualsevol organisme de la Generalitat Valenciana. Tal com explica Manuel Carceller, portaveu de la Plataforma per la Llengua al País Valencià, "cap funcionari pot negar l’atenció a un pacient per parlar valencià, perquè el decret de la Generalitat regula especialment els usos administratius interns i del personal laboral amb la ciutadania".


TAU ICESA és una empresa constructora, fundada l’any 1979, amb una sòlida presència al sector d’obra civil i edificació. A l’àmbit d’edificació, TAU ICESA realitza tot tipus de construccions, equipaments públics i habitatge residencial. En obra civil, inclou tot tipus d’obres d’infraestructures. Els seus clients són, indistintament, administracions públiques i sector privat.\nTAU ICESA té uns avantatges competitius basats en un equip humà qualificat, excel·lència tècnica i constant innovació en cada projecte. La companyia està formada per més de 400 professionals amb una àmplia experiència i disposa d’un important parc de maquinària d’obra pública. Amb clara vocació de creixement, les delegacions de Catalunya, Andalusia i zona Centre permeten executar obres en un radi geogràfic en constant expansió.\nL’esperit d’innovació i l’exigència per garantir la màxima qualitat impliquen una classificació de contractista àmplia. Així mateix, TAU ICESA està acreditada per l'ISO 9001 Sistemes de Gestió de Qualitat, ISO 14001 Sistemes de Gestió Mediambiental, i OHSAS 18001 Sistemes de Prevenció de Riscos Laborals.


Faristol. Crítica del llibre: Cançó de bressol per a un huracà …\nFidel a la seva cita anual, l'editorial tarragonina Piscina, Un Petit Oceà, presenta un nou llibre singular que continua enriquint un catàleg on tot podria dir-se que està «fora de col·lecció».\nJoan Rioné –sota el nom de Joan Faldilles– repeteix tàndem amb l’il·lustrador Armand, després de l’èxit amb l’àlbum Un mitjó diferent a cada peu (2014). Aquesta vegada presenten un recull de contes breus que giren entorn de la son, i en què, tot i no tractar-se d’un àlbum, la part plàstica i de maquetació continua sent d’una importància cabdal.\nEl llibre inclou vuit contes de dues dobles pàgines cada un. En les dues primeres trobem tot el text del conte encabit dins una bafarada, acompanyat d’una imatge d'una escena lectora. I en les dues pàgines següents, una il·lustració a sang que intenta copsar l'essència del conte que acabem de llegir.\nSi el llibre s’hagués publicat en un format clàssic, de text amb tipografia petita més una il·lustració que l'acompanyés, estaríem parlant d’un recull de contes divertits, un pèl surrealistes, plens de llistes i amb un to entre poètic i casolanament entranyable. I potser això seria tot, i déu n'hi do.\nPerò els autors han anat més enllà i s'han empescat aquest doble nivell de lectura visual que sembla fer un homenatge a l’art de llegir en veu alta. Per una banda tenim les il·lustracions grans de l’Armand, que usant la tècnica digital ens proposa un joc d’estampació a partir de tres colors (que descobrim gràcies als tres puntets que acompanyen cada títol).\nPerò si ens fixem en les pàgines del text i de l’escena lectora, hi podem reconèixer diferents models familiars: dos pares i tres fills, dues mares i un nadó, un avi amb un nét... però també un desconegut que llegeix a uns refugiats o una nena que llegeix als seus propis monstres nocturns. El llibre dins el llibre, la lectura compartida i també la importància de la paraula, plasmada amb una tipografia volgudament gran, saltant-se els marges del que sol ser habitual.\nLes aclucades d’ullet, coincidències, jocs visuals... ens obliguen a estar alerta, a jugar, a rellegir, amb la sospita que encara ens queden coses per descobrir.\nEscriptor/a: FALDILLES, Joan


Què és l'Arxiu? - Ajuntament de Rubí\nQuè és l'Arxiu? L’Arxiu Municipal és el servei que s’encarrega de rebre, conservar, organitzar i posar a l’abast de la pròpia administració i del públic en general la documentació generada per l’Ajuntament de Rubí al llarg del temps, i també la documentació històrica que li han cedit particulars, entitats o empreses. https://www.rubi.cat/ca/rubi-ciutat/arxiu-municipal/que-es-larxiu-1 https://www.rubi.cat/ca/rubi-ciutat/arxiu-municipal/que-es-larxiu-1/@@images/image/preview\nL’Arxiu Municipal és el servei que s’encarrega de rebre, conservar, organitzar i posar a l’abast de la pròpia administració i del públic en general la documentació generada per l’Ajuntament de Rubí al llarg del temps, i també la documentació històrica que li han cedit particulars, entitats o empreses.\nEl contingut de l’Arxiu és molt divers, i en destaca la documentació de l’Ajuntament de Rubí, que abasta des del segle XVIII fins a l’actualitat (el document més antic és del 1716). Però també es pot trobar la documentació del Celler Cooperatiu, de la Delegación Local del Movimiento, de la televisió local Canal 10 TV, de Fecsa o de Francesc Alujas.\nA l’Arxiu es conserva documentació tant pública com privada, i en diferents formats i suports, com ara: expedients administratius, llibres d’actes i registres, fotografies, plànols, escriptures, cartells, fulletons o arxius digitals.\nCondicions per a la consulta\nLa consulta és lliure i gratuïta per a qualsevol persona física major de 16 anys, sempre que no hi hagi restriccions legals.\nLes limitacions a la consulta poden ser a causa de l’existència de drets de propietat intel·lectual o dret de protecció de dades personals. També es pot donar el cas que l’estat de conservació de la documentació impedeixi la seva consulta.\nEs recomana a les persones interessades que primer es posin en contacte amb el servei per poder agilitar la consulta.\nCondicions per a la reproducció\nL’Arxiu permet fer fotocòpies i/o reproducció digital, sempre que no existeixi risc de malmetre l’original o no hi hagi cap restricció observada en la normativa vigent.\nEn els casos que sigui adient, l’usuari/a s’haurà de comprometre a complir amb el que es requereixi en la propietat intel·lectual i protecció de dades.\nEls preus de les fotocòpies estan marcats per l’Ordenança fiscal núm. 18, “Taxa per expedició de documents administratius”.\nLes reproduccions de formats A3 o més grans s’han de realitzar al servei de Llicències d’Obres. Les sol·licituds es poden presentar presencialment a l’OAC o via seu electrònica amb una instància genèrica.\nL’Arxiu Municipal custodia 19 fons documentals. Un fons és un conjunt de documents produïts orgànicament per un mateix organisme, persona o família en l’exercici de les seves funcions.\nL’hemeroteca agrupa les publicacions periòdiques d’interès local, diaris i revistes, ja siguin editades per l’Ajuntament com per entitats i empreses.\nL’Arxiu disposa d’un important fons d’imatges històriques en format digital que provenen, majoritàriament, de dos fons:\nDonacions a l’Arxiu Municipal\nQualsevol donació de documents (fotografies, cartes, escriptures, memòries personals, premsa, etc.), per molt insignificants que puguin semblar, són aportacions que engrandeixen l’Arxiu i esdevenen un ric testimoni de la història de Rubí.\nLa normativa vigent estableix el marc d’actuació de l’administració pel que fa a la gestió dels documents i de la informació pública.


XEIC IES: de setembre 2009\nJA HI HAS PENSAT?\nPanell informatiu de benvinguda al curs 2009-2010\nMembres de la Comissió d'Imatge de l'IES de Flix\nLa Comissió d'Imatge, formada per Magda Clua, Àngel Fernàndez i Yolanda Domínguez, dóna la benvinguda a tots els alumnes, professors, personal del PAS i AMPA de l'IES de Flix.\nAquest bloc vol donar ressó als vostres suggeriments, inquietuds i tot allò que creieu interessant.\nTot el que vulgueu fer-nos arribar, textos, fotografies, informacions, videos... ens ho envieu a l'adreça de correu electrònic: iesfliximatge@gmail.com o bé mitjançant algun comentari al bloc: xeicies.blogspot.com.\nEtiquetes de comentaris: Blocs, Cartells, Ies, Informació


L'escut de l'associació de Palau-sacosta - La "News" de Palau-sacosta\nHistòria i Cultura, Opinió\nActualització i adaptació. Acord a l’assemblea del 18 de febrer 2022\nUna mica d’història, gentilesa del nostre company de junta Joan Corney.\nLa nostra a sociació de veïns es constitueix el dia cinc de novembre de 2012 i una de les primeres coses que fa és trobar un anagrama per identificar-se.\nLa reunió de junta del dia 12 de desembre, aprova el logo que recupera l’escut heràldic de Palau-sacosta. El contorn que representa els límits de l’antic municipi segons plànol geomètric de les propietats del poble de Palau-sacosta, aixecat per l’agrimensor Agustí Poch i Puig el 1866.\nL’escut heràldic de Palau-sacosta s’obté del llibre “ELS ESCUTS HERÀLDICS DELS POBLES DE CATALUNYA” de Manuel Bassa i Armengol publicat a Barcelona el 1968. A la pàg. 201 s’hi pot trobar l’escut i a la pàg. 209, la descripció.\nMalgrat que en la descripció es parla de vermell, el cert és que és un to més aviat rosat, com es pot veure en la pàg. 201 del llibre i en el domàs que representa Palau-sacosta a la balconada de l’Ajuntament de Girona cada any el dia 30 de juny i per Sant Narcís. Es va recuperar per decret de l’alcalde Puigdemont de 2013 amb motiu del 50è aniversari de l’annexió dels municipis de Sant Daniel, Santa Eugènia de Ter i Palau-sacosta.\nDomassos dels ajuntaments de Sant Daniel, Santa Eugènia de Ter i Palau-sacosta, juny de 2013\nDes del primer dia, l’associació ha tingut, almenys, dues prioritats. La primera i principal ser una eina de gestió i representació, dels veïns, davant de l’ajuntament, però també mantenir les tradicions i la història del poble. Veient l’escut que varen dissenyar, els fundadors, ens reafirma aquesta voluntat.\nHan passat, quasi ve deu any, i tot sovint ens trobem, que ens falta algun element diferent, a l’hora de posar una publicitat a una revista, peça de roba i tantes altres situacions. Per tant, durant aquest primer any de la nova junta ens hem posat a treballar.\nEns faltava grafia diferent, tipus anagrama, per escrits, portades de notícies i tants altres que podem necessitar. Els nous dissenys els vàrem estrenar fa uns mesos, a l’hora d’adaptar i reforçar les nostres webs.\nDe totes maneres, encara ens faltava quelcom i li vàrem demanar al nostre company i soci Pepe Herrero, si ens podia fer alguna proposta diferent, que es pogués identificar molt clarament l’associació i els seus vincles amb el poble de Palau-sacosta. El resultat, com podeu veure, és aquest conjunt de perfils, dels elements més representatius. La xemeneia dels químics, l’església de Sant Miquel, la Creu de Palau, antiga “creu de terme” i el castell de les torres de Palau. En opinió de la Junta, el resultat és espectacular i des d’aquí l’hi volem agrair públicament.\nLa pujada de Palau\nPer a tota mena de cartelleria.\nAnagrama circular, ideal per publicitat en robes, medalles, trofeus i d’altres.\nCivisme, convivència i solidaritat