Pobresa a Mèxic: causes i possibles conseqüències\nAl llarg de la història, la pobresa a Mèxic ha anat accentuant. En l'actualitat, són més de 55 milions de persones les que viuen en la indigència. Aquí t'expliquem les seves causes i conseqüències, així com algunes possibles solucions.\nLa pobresa per entitats federatives\nTipus de pobresa\nL'organisme que més informació objectiva genera sobre la misèria a Mèxic és CONEVAL (Consell Nacional d'Avaluació de la Política de Desenvolupament Social). Les dades de les publicacions que realitzen provenen de l'INEGI, l'Institut Nacional d'Estadística i Geografia de Mèxic.\nPer representar l'índex de pobresa, en Coneval tenen en compte els següents factors:\nAccés a serveis sanitaris\nAccés a seguretat social\nAccés a alimentació\nQualitat i espais de l'habitatge\nAccés a serveis bàsics de l'habitatge\nPer tant, es tracta d'una pobresa multidimensional, en què es tenen en comptes diferents aspectes de la societat.\nUna de les dades que més destaca és que el 46,2% de la població viu per sota el llindar de la pobresa, el que es tradueix en 55,4 milions de persones. A més, el 9,5%, és a dir, 11,4 milions d'habitants, sobreviuen sota una situació de pobresa extrema.\nEn els últims 20 anys, la indigència no s'ha reduït, sinó que ha tendit a augmentar. A més, en els últims 10 anys han aparegut 9,8 milions de persones més que estan vivint per sota de l' llindar de la pobresa.\nLa República Mexicana compta amb un govern federal i es divideix en 32 entitats: 31 estats i la Ciutat de Mèxic. La pobresa no és absoluta, sinó que en cada territori té un percentatge molt diferent. En aquesta taula queden reflectides les dades de pobresa de 2014 a cada entitat federativa:\nentitat federativa percentatge Milers de persones\nBaixa Califòrnia 28,6 3,1\nBaixa Califòrnia Sud 30,3 3,9\ndistricte Federal 28,4 1,7\nMèxic 49,6 7,2\nnou Lleó 20,4 1,3\nPobla 64,5 16,2\nD'altra banda, les entitats federatives amb major percentatge de pobresa extrema són Chiapas amb un 31,8%, Oaxaca amb un 28,3% i Guerrero amb un 24,5%. Aquestes xifres són molt alarmants, ja que entre els tres sumen un total de 3,65 Milions de persones vivint en extrema pobresa.\nhi ha diverses causes que expliquen el nivell d'indigència que trobem al país. Una d'elles és la incorrecta distribució de la riquesa, ja que l'1% de la població concentra el 39% de la riquesa nacional. D'aquesta manera, Mèxic forma part de les 25 nacions amb major desigualtat de el món.\nA més, hi ha situacions de corrupció, hi ha una important manca d'ocupació i gran part dels treballs estan mal pagats, sent en 2015 el salari mínim de 1.801 pesos, el que equival a uns 90 dòlars. La desocupació és d'aproximadament el 4%.\nAquestes situacions desemboquen en un creixement econòmic molt baix, que afegit a un augment considerable de la població (en dos anys s'ha incrementat en 2,6 milions), justifiquen els alts dades de pobresa al país.\nAquest nivell d'escassetat comporta conseqüències transcendentals per a la població, com són els problemes de salut i la desnutrició. Un milió i mig de nens menors de cinc anys pateixen desnutrició crònica.\nAixí mateix, la recerca de recursos desencadena en l'augment de la prostitució i la delinqüència, així com un increment en l'addicció a les drogues. També és comú la desintegració familiar a causa dels abandonaments, embarassos adolescents i divorcis.\nUn altre efecte negatiu és l'emigració, sobretot als Estats Units, per intentar aconseguir una major qualitat de vida. Una important xifra d'aquestes migracions són considerades il·legals, ja que creuen la frontera sense cap document oficial que ho permeti.\nCom ja hem indicat, l'índex de misèria analitzat a Mèxic és multidisciplinari, ja que engloba diversos factors. No obstant això, al país trobem diferents tipus de pobresa.\nUna de les mancances més destacable és la pobresa alimentària, La incapacitat d'obtenir una cistella bàsica alimentària fent ús de tots els ingressos disponibles. Afecta sobretot als nens, ja que repercuteix seriosament en la seva salut.\nD'altra banda, trobem pobresa social, ja que al país les persones amb ingressos baixos viuen en una categoria social aïllada de la resta de la població, el que accentua la marginació i la dificultat per aconseguir una millor qualitat de vida.\nUn altre tipus de carència que també es dóna a Mèxic és la pobresa patrimonial, ja que una part de la població pot cobrir les seves necessitats bàsiques però no adquirir els mínims indispensables d'habitatge, roba i transport. Guarda relació amb la pobresa cultural, a causa de la falta d'educació.\nLa pobresa rural és més accentuada que la urbana (llevat d'excepcions com Ciudad Juárez), ja que les petites poblacions estan pitjor comunicades, compten amb menys serveis i les oportunitats laborals són menors.\nL'escassetat també guarda relació amb el gènere, ja que segons diversos estudis, a les llars on la dona és la principal proveïdora d'ingressos hi ha un major nombre de persones dependents.\nLa pobresa infantil és greu, ja que la pateixen al voltant de l'52% dels nens mexicans. És el grup més vulnerable, ja que el 20,9% dels joves que viuen en zones rurals pateixen desnutrició, un percentatge que disminueix a l'11,9% a les àrees urbanes. Fins i tot podem trobar al país nens treballadors.\nSi vols adquirir més informació sobre els tipus de carència que hi ha al món, pots llegir el nostre article sobre això: La pobresa en el món: definició, causes i tipus.\nMalgrat que tant el govern a través de SEDESOL com a grans organismes internacionals, entre ells el Banc Mundial i el FMI (Fons Monetari Internacional), realitzen projectes per lluitar contra la misèria a Mèxic, les mesures realitzades fins ara són insuficients.\nAquestes serien les possibles solucions per eradicar la fam i la pobresa:\nMajor inversió social\nMillorar l'accés als serveis bàsics\nAssegurar la sanitat per a tots els ciutadans\nInvertir en les àrees rurals\nMalgrat adoptar totes aquestes mesures, la total eliminació de la pobresa seria impossible sense canvis a nivell internacional que han estat propiciats per la globalització, com és el cas de l'explotació dels recursos naturals.\nTampoc cal deixar de banda a la població indígena, ja que és la més perjudicada per la desigualtat i la que més aïllada es troba dels serveis i ajudes.\nHem de tenir en compte la tasca que importants ONGs internacionals realitzen al país, com és el cas d'Unicef o les FAO (Organització de les Nacions Unides per a l'Alimentació i l'Agricultura).\nAixí mateix, són diverses les organitzacions no lucratives de Mèxic que també lluiten per aconseguir major igualtat entre la població. Un exemple d'aquestes és CEPAD (Centre de Justícia per a la Pau i el Desenvolupament).\nData: 11 / 11 / 2016\nAquest article ha estat compartit 124 vegades. Hem dedicat moltes hores per recollir aquesta informació. Si t'ha agradat, comparteix-ho, si us plau:\nTota Llatinoamèrica té alts índexs de pobresa tot i ser països rics en recursos naturals i gent treballadora. Els dolents i corruptes governs creen tota mena de caos. En països primermundistes, sobretot d'Europa, els líders s'enfoquen en buscar el benestar dels ciutadans. A Llatinoamèrica els governants van pels diners.\nÉs una llàstima que segueixi havent-hi tanta pobresa en un país amb tants recursos com Mèxic. ¿Quan canviarà la situació? És tot culpa de govern?\nLa veritat és que em sento tan malament que nuestrro país estigui tan mal organitzat ... Si som tan lluitadors els mexicans, per què no som iguals homes i dones com diu la Constitució? Em fa tanta pena que estiguem cada vegada més avall amb tanta gana ...\n________ - __------ 04/12/2009\nTant de bo i hagués gent més conscient al món.\nAplaudeixo als que fan alguna cosa per aquest món i als que no els compadeixo, perquè algun dia s'adonaran del seu error i coneixeran la desgràcia provocada per vostès mateixos.\nSí, la veritat el govern no fa res. Que ja es posin en acció !!!\nCrec que la crisi econòmica de Mèxic va portar amb si moltes conseqüències, com l'acomiadament de personal en certes institucions. Però se sap que Mèxic no ha pogut eradicar la pobresa pel sistema polític roí. El programa d'oportunitats crec que és una pèrdua, encara que sí ajuda, però és millor generar oportunitats d'ocupació i crear escoles on generin oportunitats d'estudi. A Mèxic hi ha més pobresa en comunitats rurals on són vistos com arrelats, amb poca qualitat de vida. Però al meu parer no és així, és on els pobles indígenes de Mèxic són els hereus i els guardians d'un ric patrimoni cultural i natural, tot i haver patit des de l'època de la colònia i fins avui la despulla de les seves terres i territoris ancestrals i la negació de la seva identitat ètnica, lingüística i cultural. L'educació i el treball és la font de el desenvolupament del nostre país, dependrà dels poders polítics ... però la política a Mèxic és un caos vial que volen creuar a el mateix temps ...\nLa realitat de país és que el nostre mals governants només veuen pels pobres de casa i malbaraten recursos públics en viatges de negocis. També nosaltres som culpables, ja que el que nosaltres fomentem als nostres fills només és la violència i molestar els altres. Això s'ha transmès des de fa molt temps fins a l'actualitat i hem de fomentar el canvi. No el canvi de partit polític, sinó el canvi en l'educació dels nostres fills, perquè quan algun d'ells arribi a el poder sigui una persona honesta i equitativa, que sàpiga respondre a les exigències que requereix el país, encara que això encara es veu molt difícil.\nSi els governs regulessin tant els seus salaris com els dels altres treballadors, deixessin el seu egoisme perquè se'ls d'ajuda a tots els pobres de l'món, tots viuríem millor. I que se'ls donessin totes les facilitats que existeixen si es pot a les persones que treballen al camp. La vida de tots seria millor.\nJa, posin-se a treballar perquè Mèxic tiri endavant i deixin-se de caminar en un altre costat, sobretot els de govern, que es gasten el que li poden donar als pobres. Facin alguna cosa, ¡és urgent!\nLa pobresa no és només a Mèxic, crec que és a tot el món ... i sí, el govern és el principal culpable per no tenir un bon maneig en les decisions, però el poble en alguna mesura té part de la solució a les seves mans. Com diuen, o tots al llit o tots a terra.\nNomés una disposició realment humanista i una assegurança de l'aplicació dels molts recursos on més es necessiten trauran de la pobresa als milions de mexicans.\nA una acció correspon una reacció, només és qüestió de temps ...\nSi els polítics no guanyessin tants diners jo crec que hauria una mica més de diners per ajudar les regions més pobres amb programes de desenvolupament, però això mai passarà. Ells s'ho reparteixen tot, hi ha alguns que guanyen fins a $ 250,000 pesos a el mes en un país amb més de 50 milions de pobres, què és això?\nfred i Huanosta 31/07/2009\nLa meva opinió és que sí devem canviar els nostres hàbits tots els mexicans. I hem de valorar més el nostre treball i producte, desafortunadament les nostres noves generacions no volen mirar la realitat.\nCrec que és el més urgent que s'ha de solucionar a Mèxic. La veritat és que Mèxic és un país de molt dolents contrastos, és un país amb un enorme potencial de recursos naturals, per començar el petroli. Són inimaginables les quantitats de diners que el govern mexicà recapta per concepte de venda de l'petroli; malauradament no es reparteix com es deuria. Necessita el govern assegurar que hagin les correctes estratègies perquè l'ingrés petrolier es distribueixi més equitativament. I no em refereixo a lliurar diners, sinó a baixar els costos operatius de PEMEX -incloent descomptat costos de nòmina i costos de contractes amb tercers-. Necessita baixar la despesa corrent de tot el govern en el seu conjunt -incloent descomptat la tan pesada càrrega de nòmina de qualsevol nivell de govern, amb tots els seus organismes i dependències-, incentivar fiscalment a les persones físiques o morals que tinguin la inquietud de formar noves empreses productives en el sector privat, donar suport fins i tot perquè puguin iniciar i mantenir-se competitives; crec que aquesta és la part de govern en on deu a posar-se a treballar JA !! Pel que ens toca als ciutadans, hem de practicar una cultura de responsabilitat, d'eficiència, d'eficàcia, de l'estalvi, de la correcta inversió, de l'consum intel·ligent, ja sigui en els nostres treball, oficis o negocis.\nPel mateix som nosaltres els que hem de fer alguna cosa. Si es el deixem a el govern, això seguirà per molt de temps. Encara que sigui a petita escala hem de canviar els nostres hàbits i la nostra mentalitat: RECICLAR, CONSUMIR PRODUCTES DE LES REGIONS MEXICANES (NO FET A LA XINA) SINÓ FET PER LES NOSTRES PETITES COMUNITATS.\nAixò són només exemples, però jo els aplico i al menys sento que estic fent alguna cosa per voler canviar això. Només està en nosaltres prendre la decisió i fer-ho!\nCrec que és que la gent no fa res per millorar la situació.\nMèxic està vivint fam. Necessitem cobrir la necessitat de menjar. Lamentablement, seguim en el mateix sistema polític, una de les grans coses que retarden el desenvolupament de país, la manca d'oportunitats i ocupació. Ens van a portar a la tomba de fam, perquè és senzill parlar d'altres que pateixen fam, com Àsia o Àfrica. Però no cal anar tan lluny, aquí estem nosaltres, la pregunta és: quin futur ens espera?


A Vic, suma’t al zero! | Sostenible\nA Vic, suma’t al zero!\nLa campanya de prevenció de residus pretén aconseguir una ciutat encara més més sostenible i saludable amb la corresponsabilitat de la ciutadania\n‘Suma’t al Zero’ és el nom de la campanya que impulsa l’Ajuntament de Vic per avançar cap a una ciutat amb residu zero per ser més sostenible i saludable. Des de l’Ajuntament ja s’han començat a realitzar els primers passos per tal que l’any 2020 s’eliminin tots els plàstics d’un sol ús dels edificis municipals i en activitats públics.\nEl regidor de Medi Ambient, Albert Castells, subratlla que “per aconseguir aquest objectiu ens cal un canvi de mentalitat la corresponsabilitat de la ciutadania, i un canvi de mentalitat”. L’any passat, cada vigatà i vigatana va generar 1,27 kg diaris de residus, molts d’ells en format de plàstic d’un sol ús, la taxa de reciclatge del qual “encara és molt millorable”, afegeix Castells.\nEn aquest sentit, l’Ajuntament proposa 12 consells fàcils per prevenir la generació de residus en diferents situacions, com ara a la feina, durant els àpats i a casa:\n1. Utilitza la teva tassa de cafè o de te i una ampolla reutilitzable per beure.\n2. Imprimeix només allò que necessitis i sempre per les dues cares.\n3. Compra articles recarregables que es puguin fer servir durant un període llarg de temps, com per exemple bolígrafs o tòners.\n4. Utilitza gots de vidre o reutilitzables i evita l’aigua envasada en plàstic d’un sol ús.\n5. Si menges fora de casa, posa els aliments en un recipient reutilitzable i utilitza coberts de la teva vaixella habitual.\n6. Prioritza els productes que tinguin una data de caducitat més pròxima per evitar que es facin malbé.\n7. Cuina aliments frescos, menjaràs més sa i estalviaràs molts envasos.\n8. Compra a granel portant el cistell, la bossa reutilitzable o les carmanyoles.\n9. Opta per la versió reutilitzable o recarregable de determinats productes, com les begudes, les piles o els bolquers.\n10. Repara en lloc de llençar i abans de desprendre’t d’un objecte cerca associacions de reutilització que donin una nova vida a l’objecte.\n11. Dona la roba que ja no et posis a obres de caritat, associacions i amics i familiars que li puguin donar una segona vida.\n12. Enganxa un adhesiu a la bústia per aturar la publicitat.\nMou-te pel zero als mercats municipals de Vilanova i la Geltrú\nMou-te pel zero! és una campanya impulsada per l’Ajuntament de Vilanova i la Geltrú conjuntament amb Go Zero Waste amb l’objectiu de promoure la reducció de residus i el comerç local a través de reptes a l’abast de tothom.\nJoves de Vic recorren a l'art per denunciar la contaminació de l'entorn natural i conscienciar sobre la necessitat del reciclatge\nLa quinzena Civicus ART SOCIAL I RESPONSABLE va estar organitzada per VicJove, Medi Ambient, Participació, Cooperació de l’Ajuntament de Vic, ACVIC Centre d’Arts Contemporànies i la Creu Roja.


Nadal en pandèmia - L'independent de Gràcia\nDivendres, 27 de novembre de 2020 - 12:42h\nEl 25 de desembre, zoom, zoom, zoom. Hi ha nervis a la familia. El Nadal familiar és l’única cita ineludible del calendari anual. Qui no apareix és criticat per poc seriós, per tenir alterat l’ordre de prioritats, per una escala de valors desfigurada. No hi ha cap excusa que valgui, excepte la greu malaltia. N’hi ha que per no comparèixer algun any han perdut l’aguinaldo. Així que sempre, per caliu familiar o per amor a la pesseta, tothom bonament s’hi presenta. Excepte el tiet díscol, que no se sap mai si ha de tenir o no un plat a taula.\nA pocs dies de la data, la que mana de veritat, la que el dia 1 de gener en farà 99, decreta l’estat d’emergència: “aquest any, tot igual”\nAquest any, una tieta ha fugit a Portugal enmig de la pandèmia. Del tiet díscol es tem que es presenti sense mascareta com ho va fer setmanes enrera a l’hospital amb l’àvia. Els altres dos germans, amb sengles enfisemes pulmonars, tindrien una bona entrevista per a la pel·lícula del 2020 en pandèmia. La trobada matinal dels poemes, amb ben bé 50 persones serà del tot una activitat il·legal. Què dir del posterior pica-pica? Si és difícil dir a Salvat-Papasseït o Joana Raspall amb mascareta, imagina’t empassar la patata i l’oliveta. La jove amanaça amb no presentar-se a tal ritual d’inconsciència, malgrat que ningú ha gosat convocar-lo encara. Hi ha qui planifica un test d’antígen a la porta. I si l’any que ve ja no hi és el tiet gran o la tieta? Els nets i besnets temen la pèrdua econòmica d’un Nadal sense pujar dalt de la cadira. I els pares consideren responsablement que aquest any no toca. Però en el fons, el dol és tan gran des de la mort d’ella en plena desfeta, que tots ho necessiten. Ni un funeral han pogut donar-li. Ni una vetlla. La cosina va escapar-se per acomiadar-se’n a l’hospital però li van barrar el pas a la porta. No ho ha dit encara a ningú, perquè el mal, de tan endins, li crema.\nA pocs dies de la data, la que mana de veritat, la que el dia 1 de gener en farà 99, decreta l’estat d’emergència: “aquest any, tot igual” anuncia impassible, i continua endreçant les cintes super 8 dels anys quaranta.


Cartagena 'again' o com superar el trauma | ARA Multimèdia\nCartagena 'again' o com superar el trauma\nEl Collao tornarà a viure un Alcoyano-Cartagena /Imatge de 2009\nPer sort, el futbol és un joc d'anada i tornara\nEscrit per ARA Multimèdia 15 maig 2017\nA molts els ha sentat malament la sobretaula d'aquest dilluns 15 de maig. Una altra vegada el Cartagena, l'equip que ens va allunyar de l'ascens el 2009 i que ha provocat un gran trauma col.lectiu entre els alcoians i alcoianes amants del futbol. De fet, ni l'ascens posterior a Segona A ens serví per passar fulla. El tema del Cartagena és tabú. Tots els volien però ningú el volia. Ja que està, millor si l'encarem en la primera eliminatòria. Que ningú s'escarrarrife: aquest Alcoyano és molt fort i tenim a Gato, Àngel, Alvarito, David Torres, Jony... i a Seligrat\nNo s'enganyem, aquell esvaró de Fernando Martín fou pitjor que el 'Trata de arrancarlo, Carlos' de Carlos Sáinz i el 'Blanca, Blanca', de Blanca Fernández Ochoa. Dos episodis que formen part dels traumes i complexos d'inferioritat de tots els espanyols dels temps passats i que superarem -en part- gràcies al gol de Iniesta en 2010.\nPerò en el cas del Deportivo, tenim comptes pendents, molt amargs. No serveix ni l'ascens en Lugo, ni guanyar al camp de l'Efesé en Segona A, ni guanyar el trofeu Carabela als seus mateixos nassos. Tenim coses pendents, tenim una ferida al cor que cal curar. I ara tenim l'oportunitat de resoldre la situació.\nPer sort, el futbol és un esport d'anada i tornada. Mai pots humilar el rival, ni subestimar-ho, ni traure pit quan guanyes de carrer. Sempre el futbol et torna la galtada, més tard que prompte. I segurament, el Cartagena no té res a veure amb aquesta història. Fernando Martín va esvarar i ens van marcar el gol. Més bé la cosa va contra nosaltres mateixos, i no contra el Cartagena.\nAixí que direm que, tenim una cosa pendent amb l'eliminatòria i la situació esperpèntica que es va viure al Collao (totalment possible en el futbol) aquella calorosa vesprada. No és res contra el Cartagena. Obviarem tot allò que es diu sobre la venda de jugadors locals ho deixarem de costat i pensarem que és llegenda urbana. Açò ho ha de resoldre l'Alcoyano contra ell mateix.\nI per això, com ha dit el capità Mario Fuentes i l'entrenador, Toni Seligrat, és qüestió de tots, especialment del número 12, dels aficionats alcoians i alcoianes, que han d'acompanyar l'equip a Cartagonova diumenge a les 18h i sobretot, el 28 de maig a El Collao. Ahí està la clau, la solució al trauma col.lectiu.\nTenim a Gato, Torres, Barreda, Marc, Miguel, Alvarito, Ángel, Navarro, Ruso i al gran i experimentat Seligrat. Però sense els alcoianistes i el camp del Collao de gom a gom, serà molt dífícil somiar. Alguns no han tornat a veure imatges d'aquell Alcoyano-Cartagena de 2009 perquè van quedar en estat de shock. És el moment de canviar la Història i de tindre nous records. Amb tranquil.litat, amb bona lletra i gols. Confiem.\nTemplaris de Muro versus xarxes socials 10 maig 2017


LinkedIn: Marc Queralt\nLa meva tasca professional en el món social s’ha desenvolupat sobretot en àrees de la infància i l’adolescència. He tingut l'oportunitat de treballar en diferents tipologies de servei, fer tots els horaris possibles i desenvolupar diferents rols en els equips de treball. Durant aquests anys he canviat personalment, he crescut professionalment i moltes coses al meu voltant són diferents. L'única cosa que resisteix el pas del temps, amb una persistència quasi granítica, és el conveni d'acció social i les condicions laborals que hi ha en el sector.\nEn un moment en què les institucions en general pateixen una greu crisi de credibilitat, ens posem al capdavant del CEESC amb la voluntat de reclamar els espais legítims que el Col·legi ha d’ocupar. Per fer-ho, caldrà arribar a consensos amb els diferents agents que intervenen en el tercer sector, i és que si no donem a les hostilitats sortides legítimes, segur que prendran sortides il·legítimes. Així doncs, cal seguir treballant pels drets dels altres però sense oblidar els nostres.\nLinkedIn: Patricia Quílez Villagrán\nActualment m'estic formant per ser professora fent el Màster en Secundària per la UOC. He exercit d'educadora social al Departament d'Educació en una escola de primària de màxima complexitat. He treballat principalment en el sector de la infància en risc d'exclusió social i he integrat la visió sistèmica a través de la formació com a terapeuta familiar i el Màster en Pedagogia Sistèmica.\nDes del CEESC vull treballar per millorar les condicions laborals de totes les educadores i educadors socials, incidir en la igualtat de gènere entre dones i homes i dedicar-me activament al reconeixement de la professió, sobretot en el sistema educatiu.\nLinkedIn: Albert Font-Tarrés\nSoc de la promoció 2004-2007. Des del 2016 treballo en un CRAE per a joves d'entre 14 i 18 anys. Abans havia combinat períodes d'exercici de la professió amb d'altres dedicats al periodisme. Com a educador social també he treballat amb joves desocupats, persones privades de llibertat o com a informador juvenil, entre altres.\nDes de la primavera de 2018 estic implicat a la delegació del CEESC a Lleida i represento el CEESC a la Plataforma per a l'Educació Mediàtica, impulsada pel Consell de l'Audiovisual de Catalunya. Al juliol de 2020 em vaig incorporar a la seva Junta delegada.\nIntento mirar-me el fet educatiu com un tot, mirant de teixir complicitats entre els àmbits formals, no-formals i informals. En aquest sentit, he estat el coordinador de la xarxa territorial de l’Aliança Educació 360 en la seua etapa de formalització. He format part de la junta territorial de FaPaC a la demarcació de Lleida i de la junta d'un parell d'AFA. També soc membre del Moviment d'Innovació Educativa de Lleida i de la Societat Catalana de Pedagogia de l'Institut d'Estudis Catalans.\nLinkedIn: Saray Subirada Sebastia\nActualment treballo de TIS a l'escola Jaume Balmes de Cervera. Anteriorment, havia treballat com a educadora social en diferents centres residencials d'acció educativa.\nDes d'adolescent sempre m'havia interessat l'educació no formal i com poder vincular-la a l'escola per aconseguir una educació integral de l'alumnat i un acompanyament més proper a les famílies. Durant el Grau i gràcies a l’assignatura d’acció socioeducativa a l’escola, em vaig començar a interessar per el CEESC i quina tasca duia a terme en aquest àmbit. Abans de col·legiar-me em vaig vincular a la delegació de Lleida i al Col·lectiu Professional d’Educació Social i Escola i un cop vista la necessitat de col·legiar-me, ho vaig fer i he continuat vinculada als dos espais i, ara també, a la Junta de Govern.\nEntenc el Col·legi com una eina fonamental per seguir fonamentant teòricament la professió i des d'aquest discurs poder dignificar-la.\nEn aquesta nova etapa voldria dignificar les condicions laborals de les educadores i els educadors socials; que el CEESC esdevingui un espai de trobada participatiu i reivindicatiu per a tot el col·lectiu professional, i reivindicar l'àmbit l'Educació Social a l'Escola com un dret de l'alumnat, de les famílies i de la comunitat educativa.\nDes de l'any 1986 fins a 2005 vaig treballar d'educadora social als ajuntaments de Badalona i Barcelona i, a partir de mitjans del 2005, vaig començar a treballar en càrrecs directius sempre vinculats amb els SSB.\nActualment treballo a l'Institut Municipal de Serveis Socials (IMSS) de l'Ajuntament de Barcelona com a directora territorial de Serveis Socials al districte de Nou Barris. Des del 2016 també faig de professora associada al grau d'Educació Social de la Universitat de Barcelona.\nLa meva vinculació al CEESC va començar amb les Jornades de Serveis Socials Bàsics que van esdevenir posteriorment el Congrés de Serveis Socials Bàsics i Especialitzats.\nM'agradaria que en aquesta etapa en què m'he vinculat a la Junta de Govern aconseguíssim fer visible la professió mostrant i demostrant l’eficàcia de l'acció socioeducativa sobre les persones, per això crec que cal posar en valor la metodologia, l'avaluació i la recerca en els processos d'atenció a les persones.\nLinkedIn: Olga Giner i Aràndiga\nFa anys que treballo a Serveis Socials d’un ajuntament, anteriorment havia treballat en infància i adolescència.\nComplemento la meva formació en l’àmbit de la direcció i gestió, mediació, participació i teràpia sistèmica i m’agrada estar en continu reciclatge.\nSoc de la segona promoció de la diplomatura d’Educació Social. En acabar la formació m’hi vaig col·legiar i… fins ara.\nCrec que el Col·legi ens permet visualitzar, dignificar i millorar la nostra professió.\nLinkedIn: Damas Vidal\nVaig treballar aproximadament un any en una residència per a adults amb malalties mentals fent activitats i tallers diversos i també durant uns mesos fent d’educador a la xarxa de ludoteques de Lleida.\nActualment i des de fa uns 13 anys exerceixo com a educador social en un centre de menors tutelats per la DGAIA, acompanyant els joves en tots els àmbits de la seva vida; donant-los suport en els estudis, promocionant activitats extraescolars per al seu benestar físic i emocional, cercant ajuda psicològica professional quan sigui necessària i cobrint totes les necessitats vitals. Tracto que els joves se sentint segurs i atesos en un entorn que afavoreixi el seu desenvolupament físic, psicològic i emocional. Potenciant les seves aptituds i animant-los a acomplir els seus objectius de vida. Treballant en equip, amb els professionals del centre i amb professionals externs, atenem els infants i joves per tal que pugin tenir una vida el més normalitzada possible, tal com ho fan la resta d’infants i joves que no estant tutelats.\nCom a membre de la Junta de Govern voldria promocionar la professió de l’educació social en tots els àmbits professionals possibles i defensar i dignificar la professió davant de l’administració pública i de la societat civil.\nLinkedIn: Daniel Martínez Sánchez\nDiplomat en Educació Social, Màster de Counselling (URL) i d'Estudis avançats en Exclusió Social (UB). Especialitzat en Joventut, Treball Comunitari i en l'àmbit d'Atenció a Infància i Famílies.\nLa meva trajectòria professional va iniciar com a TSIS amb el col·lectiu de persones amb diversitat funcional, dintre d'aquesta etapa, vaig treballar a un Centre Ocupacional, Colònies, Respirs i com AP i vaig impulsar un intercanvi juvenil europeu centrat en la promoció dels drets de les persones amb diversitat funcional i l'ASC. Posteriorment vaig treballar a Sant Adrià del Besòs, al CC La Mina i a la Capsa dels Jocs, a Badalona com a responsable del programa de Joves al CC Pomar i també de l’Espai Jove Morera. Finalment, he treballat a Barcelona a la Fundació Joan Salvador Gavina, com a coordinador de la franja d’adolescents i joves, tècnic al Banc de Recursos Mancomunat de Ciutat Vella i en altres tasques comunitàries i formatives.\nCerc que el CEESC pot ser un àgora, on debatre i establir sinergies en la construcció de la professió i defensa dels drets socials, de la mà de qui s’animi.\nEl meu encàrrec a la Junta de Govern es a l’àrea de Defensa de la Professió, Participació, Formació i als Quaderns d’Educació Social.\nLinkedIn: Fátima Cevallos Correa\nEducadora social, postgraduada en Màster universitari en Models i Estratègies d'Acció Social i Educativa en la Infància i l'Adolescència. Doctoranda del Programa de Doctorat en Ciències de l'Educació i de l'Esport de la URL i col·laboradora del Grup d'Investigació Innovació i Anàlisi Social (GIAS).\nCoordino un projecte d'intervenció juvenil al carrer de la Unitat de Joventut de l'Ajuntament de Sant Boi de Llobregat. He treballat en el marc dels escacs a l'escola, la promoció i protecció de la infància i l'adolescència, la intervenció comunitària i la promoció de la participació juvenil.\nCrec que és important seguir treballant juntes per la defensa i reconeixement de l'Educació Social i dels interessos col·lectius, lluitar per dignificar les nostres condicions laborals i potenciar els espais de cura professional, així com promoure espais i accions que ajudin a crear una cultura ètica de la professió i establir nous ponts entre el món universitari i el CEESC.\nActualment i des de fa vuit anys treballo com a educadora social als serveis socials d’atenció primària adscrits al Consell Comarcal de la Selva.\nExerceixo com a educadora social des dels 19 anys, tot i que he anat passant per la primera titulació de tècnic especialista en adaptació social (FP2- 1987) de l’Escola Flor de Maig de la Diputació de Barcelona i, posteriorment, habilitant-me, quan el sorgiment de la diplomatura i, habilitant-me, definitivament com a educadora social, l’any 2007 a la UdG.\nLa meva vinculació amb el CEESC prové de l’antiga AEEC (Associació d’Educadors Especialitzats de Catalunya), a la comissió de formació des del 1984, passant per ser membre de la Junta del CEESC amb la presidència de la Maite Mauricio i sent membre de la Comissió de Mediació, en l’actualitat.\nDes de la vocalia a la Junta actual del CEESC m’agradaria continuar implicant el CEESC en el disseny d’espais de formació continuada que tinguin a veure amb els interessos dels col·legiats, implicant-los en aquest disseny; potenciar i oferir la perspectiva històrica de la nostra professió als nous educadors i educadores, saber de les nostres arrels i de les oportunitats de futur i present que aquestes ens poden oferir, i vetllar pel manteniment, la revisió i la supervisió dels valors i de l’ètica de la nostra professió.\nSoc mestre de formació però educador social de professió (habilitat pel CEESC) i vaig fer un postgrau d’atenció primària i infància. Fa més de 30 anys que treballo en infàncies, adolescències i famílies, sobretot amb aquelles considerades en risc i, concretament, en Centres Residencials d'Acció Educativa (CRAE). Tot aquest temps he treballat en una cooperativa anomenada Drecera, que aposta per desenvolupar un model teòric des d’on poder pensar les pràctiques que s’hi desenvolupen.\nEn els darrers anys m'he especialitzat en la docència, la formació continuada cap a professionals d'aquest camp en actiu o en atur, la formació inicial dels futurs nous professionals o la coordinació de les seves pràctiques, assumint el repte de la distància i de la virtualitat com una bona eina formativa com a consultor del grau d’Educació Social a la UOC.\nTambé a dia d'avui formo part de la junta de la FEDAIA, a part de la del CEESC, amb la voluntat de trobar espais de construcció i dinamització de la professió, i de fixar criteris de qualitat dels serveis que es poden oferir vers l’atenció d’aquelles persones que ho poden necessitar.\nHe treballat amb infància, adolescència i família, i des de fa més de 15 anys desenvolupo la meva tasca professional en l'àmbit de violències masclistes.\nCrec fermament en la vocació del CEESC com a instrument de canvi social i dignificació de la realitat sociolaboral de les educadores socials.\nLa meva trajectòria professional com a educadora social s’inicia l’any 2010 als serveis socials bàsics del Consell Comarcal del Montsià. A finals del 2019, vaig canviar els serveis socials pel Servei d’Intervenció Socioeducatiu, feina que m’ha permès sentir-me encara més realitzada amb la tasca que faig.\nLa meva vinculació amb el CEESC s’inicia per les diverses formacions realitzades però, sobretot, des que decideixo formar part del Col·lectiu Professional d’Educació Social i Escola l’estiu del 2015 en què treballem per la incorporació plena de la figura dels educadors socials als centres educatius.\nL’any 2018 se’m va oferir l'oportunitat de formar part de la Junta delegada de Terres de l’Ebre i tot i que acabava de ser mare i no sabia com podria abordar-ho, no vaig dubtar a formar-hi part. A dia d’avui, continuo molt il·lusionada amb la Junta delegada, i afegeixo el nou repte de formar part de la nova Junta de Govern del CEESC.\nDes de la Junta de Govern el meu repte principal és aconseguir la incorporació dels ES a tots els centres educatius, i en segon lloc aconseguir que tots els ES entenguin la importància de la col·legiació per a dignificar la professió.\nSoc un valencià que fa uns 10 anys que visc per Barcelona. Actualment estic treballant a Serveis Socials a l’Ajuntament de Barcelona, i també col·labore amb la UOC, tant al màster de Psicopedagogia com al grau d’Educació Social.\nAnteriorment he estat treballant a un centre obert, com a educador social i coordinador i, encara abans, al País Valencià, feia de tècnic de joventut, així com també he treballat amb gent gran i infants.\nLa meva vinculació amb el CEESC ha estat diversa. He tingut anys força actius i d’altres que me n’he allunyat una mica... però sempre pensant que el CEESC és la casa de totes les educadores socials, i que calia que totes posàrem la nostra dedicació. Vaig decidir formar part d’aquesta junta per la necessitat de donar un nou impuls al CEESC, però, ens calen totes les mans, què, t’hi apuntes?\nCrec que el CEESC ha de ser la casa de totes les educadores socials de Catalunya, i per això vaig a tractar de mostrar un CEESC més obert i proper a les professionals que hi treballem cada dia.\nSoc coordinadora de l’àmbit socioeducatiu de Fundació Main, entitat del tercer sector que treballa amb infància i adolescència en risc d’exclusió social. Màster en Prevenció i Tractament de les Conductes Addictives i Màster en Intervenció Criminològica i Victimològica.\nLa meva vinculació al CEESC comença primer en el grup de treball de l’àmbit penitenciari, un àmbit on vaig treballar 12 anys i, posteriorment, en el Col·lectiu Professional d’Educació Social i Escola, en entrar com a educadora en una escola-institut de Terrassa, on hi vaig treballar del 2015 al 2017.\nDes de la Junta de Govern m’agradaria aconseguir un major coneixement de la societat sobre la nostra figura, incrementar la presència d'educadores socials en l'àmbit educatiu i consolidar el CEESC com a referent de la professió.\nLinkedIn: Núria Mesalles Camí\nSoc graduada en Educació Social i tinc un Màster en Psicopedagogia. Col·legiada del CEESC des de l’any 2017.\nActualment treballo en una escola de primària com a educadora d’educació especial, tot i que m’agradaria treballar-hi com a educadora social.\nHe treballat com a educadora social en l’àmbit sociosanitari en una residència assistida i centre de dia. Així com en l’àmbit socioeducatiu amb infants d’entre 8 i 11 anys en risc d’exclusió social i amb joves d’entre 12-16 anys per millorar les formes d’interacció social entre iguals treballant les habilitats socials i la resolució de conflictes.\nCom a membre de la Junta m’agradaria treballar per visualitzar i dignificar la nostra professió d’educadors i educadores socials tant a nivell professional com salarial. També m'agradaria insistir en la nostra figura dins la comunitat educativa tenint en compte la diversitat i complexitat existent entre l’alumnat actual a l’escola.\nLinkedIn: Núria Palau\nLlicenciada en Filosofia i Ciències de l'Educació, especialitat en Pedagogia Terapèutica, i en Psicopedagogia. Vaig iniciar-me en el món social en projectes sociolaborals amb nois i noies de justícia juvenil. Posteriorment, m'he apropat a l'àmbit escolar, dirigint un nou projecte de residència d'estudiants, desenvolupant-hi tasques d'assessorament psicopedagògic i de coordinació.\nActualment, soc directora tècnica del Grup d'Esplai Blanquerna, entitat que es dedica a l'acció social a través de projectes diversos a les Terres de l'Ebre i en què em vaig iniciar com a voluntària. Així mateix, soc professora associada de la Universitat Rovira i Virgili al campus de Terres de l'Ebre i professora col·laboradora de la UOC al Màster de Psicopedagogia.\nLa vinculació amb el CEESC l’he viscut des dels seus inicis. Vaig habilitar-me l’any 1998 i sempre m’hi he sentit vinculada. Soc presidenta de la Junta delegada del CEESC a Terres de l’Ebre\nEls meus reptes com a membre de la Junta són el coneixement i reconeixement del CEESC com a espai de referència de l'educació social tant a nivell de les pròpies persones professionals com del sector i l'administració; el CEESC com a punta de llança en el reconeixement dels drets socials de tota la ciutadania i que els educadors i les educadores socials facin del CEESC el seu espai propi de referència professional, de la professió i per la professió; i això des de la proximitat i la transeversalitat.\nVisc i treballo a Lleida, de fet tota la meva vida fins a dia d'avui l'he passat a la Terra Ferma. D'ençà que vaig acabar de cursar els meus estudis d'Educació Social a la Universitat de Lleida, tota la meva vida laboral l'he desenvolupat treballant amb adolescents, i des de fa 4 anys treballo en un Hospital de Dia.\nEls motius pels quals vaig decidir participar de forma activa en el CEESC? Intentar aportar un petit gra de sorra des de Terres de Ponent.\nLinkedIn: Patricia Bernadó\nSoc graduada en Educació Social i formada en Criminologia, Delinqüència i Victimologia. Especialitzada en grups d'Igualtat i Gènere, principalment en l'àmbit de la Discapacitat Intel·lectual i Salut Mental.\nEls meus inicis van estar en grups d'adults d'Unitats de Trastorns Conductuals, tot i que, des de fa 3 anys, treballo en el Servei de Llar Residència i Tallers Ocupacionals de l'Ordre Hospitalària de Sant Joan de Déu.\nEl meu vincle amb el CEESC neix després de finalitzar el grau, ja que sense estar col·legiada no tenia la possibilitat de poder realitzar moltes de les meves funcions a la feina. Des d'aleshores vaig descobrir altres paradigmes i també em van sorgir altres necessitats. Quan vaig tenir l'oportunitat de presentar-me a la Junta, no vaig tenir dubtes i vaig creure que a través de la meva vocació per la professió podria aportar altres mirades i també nodrir-me de totes i tots que el formen.\nPenso que els petits moviments poden crear grans canvis i per això és necessari tenir actitud, cor i passió per tot el que fem.\nEl meu encàrrec a la Junta de Govern estarà centrat en l'àmbit de la formació, participació i universitats.\nLinkedIn: Patrícia Sarrias\nEducadora social i mediadora. Actualment estudio Ciències Jurídiques de l'Administració.\nDes de l'any 2010 he estat coordinadora de projectes pedagògics, comunitaris i de gent gran a la cooperativa INCOOP.\nL’any 2020, arran de la pandèmia de la COVID-19, m’incorporo al Departament de Drets Socials com a tècnica referent de residències i centres diürns de gent gran i de persones amb discapacitat.\nEl meu activisme social m’ha fet donar el pas i formar part de la nova Junta de Govern, convençuda que la visibilització i defensa de la nostra professió i el feminisme són eines imprescindibles per avançar en la transformació social i en la defensa dels drets i llibertats de totes les persones.\nLinkedIn: Paulo O.\nEm vaig diplomar en Educació Social a la Universitat de Santiago de Compostela en l'especialitat d'inadaptació i marginació social. Posteriorment, en Pedagogia, a la Universitat Rovira i Virgili. Tinc un màster en Educació i TIC a la UOC.\nPel que fa a la trajectòria professional, he exercit majoritàriament com a educador social al Camp de Tarragona en diferents entitats del tercer sector (comunitat terapèutica, fundació tutelar i a un CREI) i per l'administració (al centre d'acollida). Com a pedagog, he treballat a l'equip de diagnòstic d'un EAIA i a un Equip d'Assessorament i Orientació Psicopedagògica.\nActualment, treballo per al Departament d'Educació, al cos de secundària a l'especialitat d'intervenció sociocomunitària.\nEntenc la meva vinculació al Col·legi com a una qüestió relacionada amb l'activisme i en la construcció de la professió vinculada al territori on vivim.\nLes meves motivacions estan lligades a l'àrea de projectes i recerca i a les possibilitats que té la nostra figura al sistema educatiu i la necessitat de ser-hi de diferents maneres.\nLinkedIn: Xavier Puig\nVaig iniciar la meva actuació com a educador social l'any 1984, en l'àmbit de la infància, en Centres Residencials d’Acció Educativa i, posteriorment, vaig ocupar-ne el rol de director. Cap a l'any 2000, vaig agafar responsabilitats directives a l'entitat i he participat en òrgans de govern a plataformes del sector: EAPN-ES (xarxa de lluita contra la pobresa), la Confederació, Entitats Catalanes d'Acció Social (ECAS) i FEDAIA.\nActualment, soc director de l'Associació CEPS (Associació per la Creació d'Estudis i Projectes Socials).\nFormo part de la Junta de Govern del CEESC i el represento en el Consejo General de Colegios de Educadoras y Educadores Sociales on n'exercim la vicepresidència.\nEl meu somni: aconseguir el reconeixement explícit del dret de ciutadania de l'educació social i la regulació de la professió. I en això vull seguir dedicant el meu temps.\nLinkedIn: Xavier Villarejo Rodríguez\nSoc diplomat en Educació Social i llicenciat en Pedagogia per la Universitat de Barcelona. Tinc formació complementària en direcció i gestió d'entitats sense ànim de lucre, projectes socials i recursos humans.\nAmb experiència professional com a educador social de persones en situació o risc d'exclusió social i directiu-responsable d'àrees, social i captació de fons i projectes en entitats socials. Formador, expert en captació, gestió i justificació de fons i en qualitat en organitzacions no lucratives. Professor associat a la Universitat de Barcelona i tutor del grau d'Educació Social a la Universitat Oberta de Catalunya.\nActualment treballo en l'Àrea d'Acords Territorials de la Subdirecció General de Polítiques Actives d'Ocupació del Servei Públic d'Ocupació de Catalunya.\nSoc membre del CEESC des de juny de 2015 i ara que formo part de la Junta de Govern m’agradaria aprofundir en la vinculació del Col·legi amb les universitats i el seu alumnat per tal d’aconseguir que la professió tingui accés a una formació actualitzada a la realitat laboral i de qualitat\nPolítica de privacitat per a supervisors\nEn aplicació del nou Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d’abril de 2016, relatiu a la protecció de les persones físiques pel que respecta al tractament de dades personals i a la lliure circulació d’aquestes dades, (en endavant RGPD), aplicable a tots els països membres de la Unió Europea a partir del 25 de maig de 2018, l’informem sobre el tractament de les seves dades de caràcter personal que fa el CEESC. .\nLa present Política de protecció de dades té com a objectiu facilitar la informació sobre com es recullen, tracten i protegeixen les teves dades de caràcter personal.\nEl CEESC assumeix el compromís de garantir la privacitat de l’usuari en tot moment i de no recollir informació innecessària. Així mateix, de conformitat amb el que estableix el RGPD es mantindrà el corresponent registre de tractament de dades personals.\nDelegat de protecció de dades (DPD): Natalia Marín (Objetivo Tarsys)\na. Gestió dels serveis del CEESC i la seva web: manteniment, compliment, desenvolupament i control dels serveis oferts pel CEESC.\nb. Contacte: gestionar el seu contacte amb el CEESC ja sigui per una consulta, ajuda, sol·licitud, reclamació, queixa, sol·licitud de servei, o qualsevol altre motiu.\nc. Sobre els correus electrònics de tercers que puguin existir: estan a efectes informatius, no implica en cap cas l’existència de relacions entre el CEESC i el propietari del correu electrònic, ni l’acceptació i aprovació per part del CEESC dels seus serveis ni de la seva política de privacitat. El CEESC no rebrà els correus que s’enviïn a aquestes adreces, i l’usuari en cas d’enviar un correu electrònic a aquestes adreces voldrà dir que ha acceptat les polítiques de privacitat que puguin existir en cada un d’ells.\nd. Xarxes socials: el CEESC posa en el seu coneixement que està present en xarxes socials. El tractament de les dades que es faci de les persones que es facin seguidores (i/o estableixin un vincle o realitzant qualsevol acció de connexió amb el CEESC a les xarxes socials) de les pàgines oficials del CEESC a les xarxes socials es regirà per aquest apartat, l’avís legal de la web, així com per aquelles condicions d’ús, polítiques de privacitat i demés normatives d’accés, ús i similars, que pertanyin a la xarxa social que correspongui, les quals l’usuari de les xarxes socials ja haurà acceptat. EL CEESC tractarà les dades que ens faciliti fent-se seguidor amb la finalitat d’administrar correctament la seva presència a la xarxa social que correspongui, informar-lo d’activitats del CEESC o de tercers que hi puguin estar relacionats amb l’activitat del CEESC així com per qualsevol altra finalitat que les normatives de les xarxes socials puguin permetre.\ne. Borsa de supervisores i supervisors del CEESC: les dades que es facilitin seran utilitzades per tal de facilitar a les administracions la contractació de professionals amb coneixements i experiència en la supervisió de professionals i/o equips. Vegeu també el punt 3 sobre els destinataris de les teves dades.\nL’usuari, facilitant les seves dades ja sigui mitjançant la marcació de la casella corresponent en cada cas o per qualsevol altre mitjà, accepta de forma lliure, que les seves dades personals siguin tractades per part del CEESC per a la realització de les finalitats per a les quals han estat facilitades. Així mateix, garanteix que les dades personals facilitades són veraces i assumeix l'obligació de comunicar-ne qualsevol modificació. En el cas que les dades siguin inexactes, incomplertes o hagin deixat de ser necessàries per a la seva finalitat, el CEESC les cancel·larà, esborrarà i/o bloquejarà.\nTanmateix, les seves dades podran ser comunicades pel compliment de les obligacions legals i/o contractuals que puguin existir.\nEl tractament de les dades personals recollides a través d’aquesta pàgina web es basa en el consentiment de l’usuari quan entra les dades sol·licitades als formularis de la web del CEESC i marca la casella corresponent d’acceptació de la Política de Protecció de Dades. Tanmateix la legitimació també es basa -o pot basar-se- en la satisfacció d’un interès legítim perseguit pel CEESC, que es concreta en la millora contínua de l’eina o serveis web que ofereix al col·lectiu col·legiat en particular i a la ciutadania en general.\nAquest consentiment es podrà retirar en qualsevol moment de la manera prevista en el punt cinquè d’aquesta Política de protecció de dades de caràcter personal.\nNo obstant l’anterior, la legitimació del tractament de les dades personals recollides a través de la finestreta única així com dels formularis de denúncies, queixes i reclamacions es realitza en compliment de la Llei 25/2009, de 22 de desembre, de modificació de diverses lleis per a la seva adaptació a la Llei sobre el lliure accés a les activitats de serveis i el seu exercici i Llei 2/1974, de 13 de febrer, sobre Col·legis Professionals i Llei 15/1996, de 15 de novembre, de creació del Col·legi d'Educadores i Educadors Socials de Catalunya.\nQuan el seu ús ja no sigui necessari, es procedirà a la supressió de les dades aplicant les mesures de seguretat adequades.\nLes seves dades personals facilitades a través de la pàgina web seran cedides a les administracions que sol·licitin professionals per dur a terme la supervisió de professionals i/o equips. El CEESC signarà un conveni amb l’administració que sol·liciti aquest servei, per tal d’establir en quina forma es cedeixen aquestes dades que sempre seran utilitzades exclusivament per cercar professionals que realitzen supervisió de professionals i/o equips.\nPots sol·licitar informació sobre el dret d’accés, de rectificació, de supressió, de limitació, d’oposició i a la portabilitat\n6. Seguretat de les dades personals\nPer tot això entendrem que en el supòsit de facilitar-nos les teves dades ens autoritzes expressament per a realitzar el tractament de les mateixes conforme al descrit anteriorment.\nMoltes gràcies per donar suport a la candidatura d'en Rafel López\nAra et convidem a fer visible aquest recolzament entre els teus contactes i a les xarxes socials amb l'etiqueta #RafelSindicBCN2021. Entre totes les persones que creiem que des del món de l’acció social i de l'educació social, podem aportar molt a la Sindicatura de Greuges de Barcelona, hem de donar a conèixer la candidatura i fer-la créixer.\nDurant les properes setmanes et mantindrem informat de les principals novetats de la campanya.\nRelacions Institucionals del CEESC\nTorna a la pàgina de la candidatura.


Nova etapa, nou web - Citilab\nInici » Actualitat » Actualitat » Nova etapa, nou web\nEns ha semblat adient començar aquesta etapa amb una web renovada, que després de tres anys d’activitat i en un context com el d’internet, en permanent evolució, ens semblava superat.\nEl nou web, desenvolupat per Atenea Tech, empresa que s’ha gestat i ha crescut en el propi espai d’empreses de Citilab, ha estat construit sobre el gestor de continguts Drupal, una entorn també molt més madur amb noves funcionalitats que, sens dubte, milloraran l’experiència d’usuari.\nUn web dissenyat per a ser trobats\nAmb la intenció d’allunyar-nos de l’excés d’informació i millorar la usabilitat de l’antiga web, hem creat grans blocs d’informació, clarament identificables pel tractament gràfic i la disposició de la informació. També millora l’accés a les diferents versions en català, castellà i anglès. Aquesta última tornarà a estar disponible en breu.\nAra també és molt més fàcil navegar per dos dels eixos bàsics del Citilab: les Comunitats i la Formació, que es localitzen ben identificables a la part inferior de la pàgina. Els projectes, en constant evolució, s’han traslladat a la part dreta del web en disposició vertical.\nL’agenda serà a partir d’ara més dinàmica i els seus ítems es publicaran en català i castellà -abans només ho feia en català-. Un altre concepte que hem volgut incorporar és el de identificar tots els membres del nostre equip. Hem afegit fotografia, informació bàsica de cadascun d’ells i correu perquè tothom qui vulgui pugui posar-s’hi en contacte. Un directori que anirem ampliant progressivament amb més integrants de Citilab.\nLa secció d’empreses també s’ha vist millorada, amb la introducció de noves dades relatives a totes les companyies que ara mateix operen des del Citilab. Considerem que la seva visualització pot generar sinergies amb d’altres empreses i un nou posicionament a la web.\nSempre hem apostat pel vídeo, la fotografia i les xarxes socials. Amb el nou web l’usuari podrà accedir a totes les entrevistes que hem realitzat a les personalitats rellevants que ens han visitat i tindran accés a la nostra base de fotografies a Flickr.\nFinalment, també hem volgut enfortir la relació amb els mitjans de comunicació amb una nova secció de premsa que els facilitarà la feina a l’hora de buscar informació relativa al nostre centre. Allà publicarem les nostres notes de premsa, imatges i dades de contacte.\nUn web és un projecte en evolució constant, obert sempre a millores. Per aquest motiu totes les vostres impressions, comentaris i aportacions seran molt ben rebudes. Podeu enviar-les a: info@citilab.eu.


Groc Intermitent: DELIRIS METROPOLITANS\nEstic agafat entre la porta d’una parada i la porta del teu cabell, ensumo l’olor d’oli fregit de les patates del dinar, i sense voler, et recorro els pits amb la mirada, sense voler. I l’home més gras del vagó jeu al meu costat, com l’ombra de la tarda damunt la terra més aspra d’agost.\nTot està atabalat, sense esma, estic engolit, atrapat. Insisteixo en la gran pressió teva tan llunyana, a l’altra porta. Entusiasmada, és la rialla que esclafes a les orelles de les vint persones que morim asfixiades en aquests dos metres quadrats.\nMai podrem entendre la relació que tenim els que hi som i la noia que oloro davant meu s’esmuny com una serp. Ai! que em tempta i miro despullada la mirada, al sotrac infructuós del metro, que va molt ple. Són les tres de la tarda, m’indica la calor i la gota que li cau a l’avi que està patint per aguantar-se dret. La dona treu un mocador i suplica l’arribada a l’estació o al cel com a succedani millorable de casa seva. El blanc de les parets del comboi segueixen blanques, pàl·lides, gairebé quan les miro profundament, de nou, em perdo pels gallarets sinuosos dels teus pits, incitants amb un vestit de tela fina com de vent ensucrat que es desfà amb la calor insuportable d’aquest metro, “pròxima parada: Universitat”.\nLa respiració pausada que em cau al clatell és pudent o estic delirant amb la pell esclafada a l’esquerda de la porta. Ara, una mà calenta, em toca la mà freda, gairebé morta; i la frenada del conductor afiliat a CGT em dóna plaer, perquè el teu cos cau com un abisme damunt el meu, segurament, tu ets la vint-i-tresena persona que he tocat més en aquest món, que produeix sensacions grans en espais petits.\nTot és com una bomba fètida comprimida a punt d’explotar, només ens salvem per l’assenyalada rialla dels teus dits i per l’amor gratuït que inculquen la parella del fons. Il·lusió, la davallada de velocitat aparent, i real ja, que pren el camí irrevocable de l’andana on para el metropolità amb destinació Fondo, que fa parades a totes les estacions i que en aquests moments s’impregna a Universitat. Sense saber-ho haurem d’esperar deu segons perquè li donin permís per continuar endavant.\nI com la màgia d’una truita de dos ous amb tonyina que es deixaten en aquella hora insípida, s’obren lentes les portes, et desplaces més a l’esquerra, movent les galtes enfarinades de neu. Tothom obre els ulls com taronges, perquè no baixa ningú: ningú!, per disgust unànime dels que hi som, a sobre pugen tres senyors. Els cervells més desperts maleeixen la taxa de natalitat del 1971 i les lleis físiques de cossos en l’espai ens adverteix de la desgràcia d’haver d’ajuntar-nos una mica més, com si la llauna de sardines que tinc apilada al calaix, hi encabíssim un llenguado gratinat.\nNomés dono gràcies per poder olorar millor els cabells castanys de la noia que ha menjat patates fregides per dinar amb oli verge, se’m fa la boca aigua, perquè encara no m’he assegut a taula; si es despita començaré a llepar-li els cabells per ja obrir la gana és tot tan estret que has augmentat en el rànquing de persones tocades, pujant com l’escuma o com la temptació del ventre.\nMiquel 18 de maig de 2010, a les 23:35\nDelirant, sí senyor!\nSilvia 19 de maig de 2010, a les 17:35\nEm recordes a un poeta que veia la vida cada dia amb un somriure... serà que ha tornat.\nLa colònia maltractada


Joan Dausà, Ara Som Gegants — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Cultura i festes › Teatre, dansa i música › Teatre › Agenda › Festival d'Estiu › Joan Dausà, Ara Som Gegants\n14/07/2018 21:30 to 23:00\nFestival d’Estiu, c4d6c448-b25f-4469-bab7-5f28aee8476f\nEl 2018 serà l’any de Joan Dausà. A l’abril estrenarà el tercer disc, Ara Som Gegants, produït per Santos & Fluren, dos dels productors més influents del moment, que han produït els darrers treballs de Love of Lesbian o Sidonie, entre d'altres.\nL’expectació que aixeca la tornada de Dausà, que el 2015 va decidir fer una aturada, s’ha pogut comprovar quan s’han exhaurit en tan sols 15 hores les entrades per al seu concert de presentació a les escales de la catedral de Girona.\nAllò que va començar ara fa sis anys com un joc entre amics, ha acabat esdevenint una de les propostes musicals més sòlides i singulars del panorama musical. Dos discos d’estudi i un en directe, cançons com Jo Mai Mai que han passat a formar part ràpidament de la banda sonora del país, concerts històrics com el doble concert de comiat al Palau de la Música amb les entrades exhaurides o un premi Gaudí a la millor BSO per Barcelona Nit d’Estiu entre d’altres, són només algunes de les fites que ha aconseguit el cantant català.


PER QUÈ TORNEN EL XARAMPIÓ? - SALUT - 2021\nPer què tornen el xarampió?\nEl 2000 vam eliminar el xarampió als Estats Units. Algú hauria de dir-li el xarampió. Com que, tot i que el virus no té una casa interior permanent, continua sent-hi, cada cop més, sembla.\nSi vas néixer als Estats Units després del 1968, heu viscut tota la vostra vida gairebé sense interacció amb el xarampió. Considereu-vos sort. El virus provoca febres superiors als 104 ° F, ulls inflamats, tos, més una erupció que comença com a petites taques blanques i es converteix en una massa vermella picor que s’estén cap a fora des del cap per cobrir tot el cos. I és només la trobada bàsica del xarampió. Al voltant del 30 per cent dels pacients amb xarampió tenen complicacions addicionals, com ara diarrea, pneumònia, inflamació cerebral i ceguesa permanent. A les zones sanes, poques persones van morir per la malaltia, només al voltant del 0, 3 per cent, però en poblacions empobrides o desnutrides, la xifra augmenta fins al voltant del 30 per cent.\nAbans de la vacuna contra el xarampió, de tres a quatre milions de persones patien la malaltia cada any i, bàsicament, tothom l’havia arribat als 15 anys. Això podria semblar una bona notícia. Si tothom el té de nen, segurament és com la varicel·la, ja ho tens. En certes maneres, és així. Però també vol dir que les complicacions potencialment permanents (i les víctimes mortals) afectin desproporcionadament els nens menuts.\nHem oblidat el que és viure en un món on els nens petits solen patir malalties greus. És difícil notar una absència de morts, així que aquí hi ha algunes perspectives: del 2000-2012, la vacuna contra el xarampió va salvar prop de 13, 8 milions de vides. Si continuem el camí que seguim, però, podríem tenir una perspectiva diferent. Entre el 1989 i el 1991, el xarampió va produir un gran revés perquè la gent no es vacunava prou, i és possible que no ens trobem massa lluny de tot això. Aquí és el perquè:\nAmb menys persones que vacunen els seus fills, estem perdent la immunitat del ramat que ha protegit la major part dels Estats Units durant dècades, i tot i que el virus del xarampió no és endèmic dels estats, no és com si ens haguessin tret del món. En l'última dècada, gairebé tots els casos de xarampió als EUA es van poder localitzar a algú infectat a l'estranger. I molts dels brots posteriors es van veure impulsats per poblacions que es van negar a vacunar-se, com les comunitats amish o altres grups que es van oposar per motius religiosos. En un estudi de 970 casos de xarampió, els epidemiòlegs van trobar que el 60 per cent dels pacients no havien rebut la vacuna, tot i que eren elegibles per obtenir-la. D’aquests, el 70 per cent tenia raons no mèdiques d’exempció.\nEl veritable problema és que la seva decisió de no vacunar-se no només els afecta. I això és perquè ...\nCom, en realitat, una de les malalties més contagioses que hi ha a la llista de malalties contagioses al costat del còlera i la tuberculosi es troba a la llista de centres de control de malalties. Per cada deu persones exposades a un malalt de xarampió infectat, nou rebran el xarampió per si mateixos. Penseu en això durant un segon. Si treballessis a una oficina de 21 persones i una persona vinguessis amb el xarampió durant un dia (cosa que és bastant fàcil . Ets contagiós abans de sentir-te simptomàtic), només dos empleats es mantindran sans. Tots els altres estarien malalts o hospitalitzats a casa durant almenys una setmana.\nPer què la vacuna era un tracte tan gran. Les xarampes es propaguen a l’aire i és fàcil d’infectar. Tot i que no vol dir que la vacuna és infalible ...\nProbablement suposeu que si teníeu un xarampió disparat a un nen (ara es combina amb la papereta, la rubèola i, de vegades, la varicela per fer la vacuna contra la MMR o el MMRV), esteu immune al xarampió. Període. Sorpresa Pot ser que no ho siguis. La vacuna contra el xarampió és força increïble amb les dues dosis recomanades, prevé el 97 per cent dels casos i, amb una sola dosi, encara us cobreix el 93% del temps. Però també és possible perdre la immunitat amb el pas del temps o que la vacuna simplement no us hagi proporcionat una protecció prou forta en primer lloc. En aquest estudi de 970 casos de xarampió, el 40 per cent eren persones que havien aconseguit el tret. L’obtenció d’una vacuna no sempre vol dir que sou immune, així que si esteu ansiosos, parleu amb el vostre metge sobre com s’ha de fer una prova anomenada títol, on es comproven que hi hagi anticossos contra la vacuna contra el xarampió per assegurar-se que funciona. I, realment, hauríeu d’obtenir el títol sense importar-ho, perquè mai no ho sabeu.\nEl més important és que la imperfecció de la vacuna no sigui un motiu per no obtenir-la. Sentiu aquest argument menys amb el xarampió i més amb la grip Si no puc estar segur que funcionarà, per què fins i tot em molestaria aconseguir-ho? Perquè la grip, com el xarampió, és horrible. En realitat no voleu que tingueu cap malaltia i val la pena reduir el vostre risc de manera important. Però el que és més important, realment no us heu vacunat. Estàs vacunant pel bé de molts.\nLa immunitat de les rajades és un terme que es contempla molt quan parlem de vacunes. I hi ha bons motius, sobretot quan es tracta de xarampió. Com més malaltia es contagiosa, més persones heu de vacunar per prevenir brots. I pel xarampió, la cobertura ha de ser aproximadament del 95 per cent, especialment per a grups com nens petits, persones immunocompromeses i gent gran. Voleu endevinar quants estats tenen prou cobertura en nens en edat escolar? És 22. Què passa amb el nombre d’estats amb prou cobertura en menors de tres anys? Només nou.\nLes taxes són més altes per als adults ara mateix, però si els nens no es vacunen, és probable que les futures poblacions adultes no siguin tan resistents al xarampió. Mentrestant, exposem gent que realment no pot obtenir la vacuna contra un virus potencialment mortal. Els nens i adults immunocompromesos no tenen la possibilitat de vacunar-se, i també són les persones més susceptibles de contraure un cas mortal de xarampió. Així que si no voleu rebre la vacuna, feu-ho pel vostre avi o per la seva neboda infantil. Heck, fes-ho per aquell nen que s’asseu al costat del tren que podria morir d’una malaltia que fins i tot no et pot provocar. Sí, la vacuna pot no funcionar, però la immunitat incerta és molt millor que certa susceptibilitat. Així que segueix els consells de Nike: fes-ho.\nBodyByDarwincom : Per què tornen el xarampió? © 2019. All Rights Reserved.


Mancomunitat i Consorci escenifiquen el final de la confrontació - VilaWeb\nMancomunitat i Consorci escenifiquen el final de la confrontació\nHan signat un conveni que compomet el Consorci a respectar el Pla de Minimització de Residus de la Vall\nActualització: 26.10.2016 - 19:58\nAquest dimecres s’ha escenificat l’acord entre la Mancomunitat de Municipis de la Vall d’Albaida i el Consorci de Residus que ha de posar fi a anys de desencontre, quan no de confrontació, entre l’organisme representant dels ajuntaments de la comarca i l’entitat amb què la Generalitat pretenia de fer-se amb la gestió dels residus. Amb la signatura aquest matí d’un conveni de col·laboració, es preveu de desactivar el conflicte que havia arribat als tribunals i havia posat fins i tot en perill la pròpia supervivència de la Mancomunitat, l’econòmica si més no.\nEl president de la Mancomunitat, Vicent Gomar, i el del Consorci, Roger Cerdà, han signat aquest conveni qualificat d’històric per Cerdà, la importància del qual ha quedat també palesa per la presència del president de la Diputació de València i batle d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, i del secretari de Medi ambient i Canvi Climàtic de la Generalitat, Julià Àlvaro, acompanyats d’un bon nombre de batles de la comarca.\nL’acord compromet el Consorci a buscar totes les possibilitats tècniques i jurídiques per configurar un model de gestió de residus on puga encaixar el Pla de Minimització de Residus de la Vall d’Albaida, i a accelerar els tràmits per construir la planta comarcal de residus, amb Bufali com a localitat candidata a acollir-la per ser l’únic municipi que ho ha sol·licitat oficialment.\nEl Consorci compensarà la Mancomunitat pels sobrecostos en el transport i transferència del fem, i impulsarà un nou model de relació entre les empreses concessionàries de gestió de residus urbans dependents dels dos ens signants, amb la finalitat que l’ens comarcal ‘puga recuperar part de l’autonomia perduda en 2014 en matèria de gestió dels residus per a ressuscitar el Pla de Minimització’, tal com han explicat des del propi organisme.\nPer la seua banda, la Mancomunitat, per la seua part, es compromet a mirar de convéncer els 14 municipis que encara no són membres del Consorci a integrar-s’hi. Quant a la taxa, ‘seguirà girant-se a les poblacions de la Vall, en compliment de la legislació que regula la gestió dels residus, que no s’ha vist alterada’, asseguren fonts del Consorci.\nPla de Minimització ‘exemplar’\nEl secretari de Canvi Climàtic i Medi Ambient, Julià Àlvaro, considera que aquest conveni és el ‘punt d’inici’ que permetrà desencallar la situació creada, i ha qualificat d’exemplar el Pla de Minimització de la Vall d’Albaida, amb la reducció de residus com a objectiu principal. Àlvaro ha reclamat ‘una solució dialogada i de consens’ a l’hora de decidir l’emplaçament de la planta de residus, la qual podria començar a construir-se encara dins la present legislatura, segons ha apuntat.\nJorge Rodríguez s’ha referit a aquest acord com ‘un somni que sembla fer-se realitat’, i ha fet una crida a les administracions a no convertir-lo en paper mullat. Per la seua banda, Roger Cerdà ha mostrat el desig de treballar junts ‘per un objectiu compartit: la reducció residus i la millora de la gestió’. Quant al president de la Mancomunitat, Vicent Gomar, ha aprofitat per convidar els municipis que encara no formen part del Consorci a sumar-s’hi per ‘convertir-lo en un vertader òrgan de gestió de residus’.


Punts d'Informació :: Hosting :: Housing :: GNU/Linux :: inatica.com\nPunt d'Informació TK-100\nLa nova generació de Suports i Punts d'Informació COMPUTOUCH es compon actualment de 6 Sèries.\n- TK-100, suports per a combinar amb els TouchComputer de ELO o els Metall Panell PC´s Sèrie K790\n- TK-200, Punts d'Informació per a ús en interiors i en entorns industrials\n- TK-370, Punts d'Informació per a ús en interiors amb ajustament elèctric d'altura\n- TK-400, Punts d'Informació per a ús en interiors\n- TK-500, Punts d'Informació per a ús en interiors\n- TK-600 OutDoor, Punts d'Informació per a ús en exteriors\nTots els models estan construïts íntegrament en metall i, depenent del model, es combinen peces d'acer, alumini i acer inoxidable.\nAmb el suport TK-100 V2 és molt senzill crear un Punt d'Informació combinant-lo amb els monitors + PC ELO TouchComputer o amb els Metall Panell PC´s de la Sèrie K790.\nLa Sèrie es compon actualment d'un sol model, TK-100 V2 vàlid per a ambdós tipus de monitors ja que conta amb ancoratges estàndard VESA de 75 mm i 100 mm.\nPunt d'Informació. TK-200\nEls models de la Sèrie TK-200 estan dissenyats per a ús en interiors\nEstan construïts en alumini i acer inoxidable pel que la seva instal·lació és recomanable sobretot en entorns i ambients industrials.\nLa Sèrie TK-200 consta de dos models, TK-237 i TK-239 que la seva única diferencia aquesta en la grandària del monitor tàctil ELO que incorporen, 17" o 19" respectivament.\nALS models de la Sèrie TK-200 se'ls pot integrar diferents perifèrics com impressora de tiquets, safata i teclat, càmera web, lector de targetes i altaveus.\nEn el model TK-237 s'inclou un monitor tàctil ELO model ET1739L de 17" amb resolució XGA i una lluentor de 280 cd/m.\nEn el cas del model TK-239, s'inclou un monitor tàctil ELO model ET1939L de 19" amb resolució SXGA i una lluentor de 250 cd/m . Ambdós monitors incorporen pantalles tàctils ELO AccuTouch, ideals per a treballar en entorns industrials ja que funcionen amb aigua o grassa en la seva superfície i es poden tocar amb mans brutes, amb grassa o amb guants. Aquests monitors conten amb protecció IP54 entre el marc del monitor i la pantalla tàctil el que impedeix l'entrada de pols ó esquitxos de líquids dintre del monitor.\nPunt d'Informació. TK-370\nLa Sèrie TK-370 estè dissenyada per a ús en interirors\nTenen com principal característica el poder variar la seva altura sol estrenyent un botó. Mitjançant un sistema motoritzat, podem graduar l'altura del monitor tàctil. D'aquesta manera, els Punts de la Sèrie TK-370 poden ser usats per persones dempeus, en cadira de rodes o per nens.\nEl sistema de pujada/baixada compte amb un dispositiu de seguretat situat sota la safata de teclat, de manera que si al descendir el conjunt troba algun obstacle, es deté.\nLa Sèrie consta de dos models, TK-377 i TK-379 que la seva única diferencia aquesta en la grandària del monitor tàctil ELO que incorporen, 17" o 19" respectivament.\nAmbdós models admeten la instal·lació de diferents perifèrics com safata i teclat, càmera web i lector de targetes.\nExisteix una versió de la Sèrie TK-370 que no inclou base per a sòl i que està preparada per a penjar en paret. Aquesta versió també aquesta disponible amb les dues grandàries de monitors tàctils ELO, 17" i 19".\nPunt d'Informació. TK-400\nEls models de la Sèrie TK-400 estan dissenyats per a ús en interiors\nLa Sèrie consta de dos models, TK-437 i TK-439 que la seva única diferencia aquesta en la grandària del monitor tàctil ELO que incorporen, 17" o 19" respectivament.\nVersatilitat, disseny modular i modern i facilitat d'integració de perifèrics són les principals característiques dels models TK-400. A ambdós models se'ls pot instal·lar opcionalment una impressora de tiquets, safata i teclat, càmera web, lector de targetes i panell frontal per a publicitat.\nExisteix una versió de la Sèrie TK-400 que no inclou base per a sòl i que està preparada per a penjar en paret. Aquesta versió també aquesta disponible amb les dues grandàries de monitors tàctils ELO, 17" i 19".\nLes peces principals que queden a la vista estan fabricades en alumini. L'estructura principal, peces posteriors i frontal del monitor estan fabricades en acer amb terminació en color negre setinat, el que garanteix l'estabilitat i rigidesa de tot el conjunt.\nPunt d'Informació. TK-500\nEls models de la Sèrie TK-500 estan dissenyats per a ús en interiors\nLa Sèrie consta de dos models, TK-517 i TK-519 que la seva única diferencia aquesta en la grandària del monitor tàctil ELO que incorporen, 17" o 19" respectivament.\nIgual que en la resta de les Sèries, als models de la Sèrie TK-500 se'ls pot integrar diferents perifèrics com una impressora de tiquets, safata i teclat, càmera web, lector de targetes i panell frontal per a publicitat.\nEn el model TK-517 s'inclou un monitor tàctil ELO model *ET1739L de 17" amb resolució XGA i una lluentor de 300 cd/m². En el cas del model TK-519, s'inclou un monitor tàctil ELO model ET1939L de 19" amb resolució SXGA i una lluentor de 250 cd/m². Ambdós monitors poden ser els models de ELO amb pantalla tàctil IntelliTouch o els quals incorporen pantalla tàctil SecureTouch antivandàlica de 6 mm de grossor.\nEls models TK-500 estan fabricats combinant peces en alumini i acer amb terminació en color negre setinat. La part frontal és abatible mitjançant pany de seguretat, el que permet un còmode accés a l'interior. El PC (no inclòs) pot tenir unes dimensions màximes ample x alt x fons de 35 x 41 x 9,5 cm.\nPunt d'Informació. TK-600 OUTDOOR\nEls models de la Sèrie TK-600 OutDoor estan dissenyats per a ús en exteriors\nLa Sèrie consta de dos models, TK-637 i TK-639 que la seva única diferencia aquesta en la grandària del monitor tàctil ELO que incorporen, 17" o 19" respectivament.\nEls models de la Sèrie TK-600 OutDoor admeten diferents tipus perifèrics com impressora de tiquets, safata i teclat antivandàlic, càmera web, lector de targetes i panell frontal per a publicitat. Els dos models es poden servir amb un o dos monitors (u en cada costat) instal·lats a la mateixa o diferent altura per a permetre l'ús del Punt a persones dempeus, en cadira de rodes o per nens.\nA més com opció, se'ls pot instal·lar un sistema per a control i regulació de la temperatura interna.\nEn el model TK-637 s'inclou un monitor tàctil ELO model ET1739L ST de 17" amb resolució SXGA i una lluentor de 300 cd/m² i en el model TK-639 s'inclou un monitor tàctil ELO model *ET1939L ST de 19" amb resolució SXGA i una lluentor de 250 cd/m². Ambdós monitors incorporen les pantalles tàctils ELO SecureTouch antivandàliques de 6 mm de grossor. Com opció, el monitor tàctil del model TK-637 pot incorporar un panell *TFT SolarView transflectiu llegible en condicions de llum ambient.\nPunt d'Informació. TK-700\nEls models de la Sèrie TK-700 estan dissenyats per a ús en interiors\nLa Sèrie consta de tres models, TK-722, TK-726 i TK-732 que la seva única diferencia aquesta en la grandària del monitor tàctil ELO que incorporen, 22", 26" o 32" respectivament. Els tres monitors tàctils té format d'imatge panoràmic i el muntatge dels monitors sempre és en vertical.\nEn el model TK-722 s'inclou un monitor tàctil ELO model ET2239L IT de 22" amb una lluentor de 300 cd/m², en el model TK-726 s'inclou un monitor tàctil ELO model ET2639L IT de 26" amb una lluentor de 500 cd/m² i en el model TK-732 s'inclou un monitor tàctil ELO model ET3239L IT de 32" amb una lluentor de 500 cd/m².\nEls models de la Sèrie TK-700 estan fabricats combinant peces en alumini i acer amb terminació en color negre setinat. Per la part posterior, una tapa desmuntable amb pany de seguretat permet un còmode accés a l'interior del Punt facilitant la instal·lació del monitor i del PC. El PC (no inclòs) pot tenir unes dimensions màximes ample x alt x fons de 35 x 41 x 11 cm.\nLes mesures i pes aproximats de cada model són:\nTK-722, alt x ample x fons de 190 x 45 x 12 cm. Pes de 28 Kg.\nTK-726, alt x ample x fons de 190 x 50 x 12 cm. Pes de 32 Kg.\nTK-732, alt x ample x fons de 190 x 60 x 12 cm. Pes de 39 Kg.


Una Real Utopia: Salvem el 10%!!!\nHe rebut aquest mail i penso que pot ser interessant aquesta teoria i la filosofia que implica.\nDescobreix el principi 90/10\nCanviarà la teva vida (almenys la forma en com reacciones a situacions)\nQuin és aquest principi?\nEl 10% de la vida està relacionada amb el que et passa, el 90% de la vida està relacionada per el forma en com reacciones. Què vol dir això? Nosaltres realment no tenim control sobre el 10% del que ens succeeix. No podem evitar que el cotxe es desmonti, que l'avió arribi tard, el qual llançarà per la borda tot el nostre pla. Un automobilista pot obstaculitzar-nos en el trànsit. No tenim control d'aquest 10%. L'altre 90% és diferent. Tu determines l'altre 90%.\nCom?...Amb la teva reacció. Tu no pots controlar el semàfor en vermell, però pots controlar la teva reacció. No deixis que la gent s'aprofiti de tu. Tu pots controlar com reacciones. Posem un exemple:\nEstàs esmorzant amb la teva família. La teva filla tira una tassa de cafè i taca la teva camisa de feina. Tu no tens control sobre el que acaba de passar. El següent que succeeixi serà determinat per la teva reacció. Tu maleeixes. Renyes severament la teva filla perquè et va tirar la tassa a sobre. Ella es posa a plorar. Després de renyar-la, et gires a la teva esposa i la critiques per col·locar la tassa massa a prop de la vora de la taula. I segueix una batalla verbal. Tu cridant puges a dalt a canviar-te la camisa. Quan baixes de tornada, trobes la teva filla massa ocupada plorant acabant-se l'esmorzar per estar llesta per a l'escola. Ella perd l'autobús. La teva esposa se n'ha d'anar immediatament a la feina. Tu t'afanyes ha agafar el cotxe i portes la teva filla a l'escola. A causa de que tu ja vas endarrerit, condueixes a molta velocitat superior a la màxima.\nDesprés de 15 minuts de retard i rebre una multa de tràfic de 60.00€,arribes a l'escola. La teva filla corre a l'escola sense dir-te adeu. Després d'arribara l'oficina 20 minuts tard, t'adones que se't va oblidar el maletí. El teu dia va començar terrible. I sembla que es posarà cada vegada pitjor. Ansies arribar a casa teva. Quan arribes a casa teva, trobes un petit distanciament en la teva relació amb la teva esposa i la teva filla.\nPerquè? A causa de com vas reaccionar al matí.\nPerquè vas tenir un mal dia?\na) el cafè ho va causar?\nb) la teva filla ho va causar?\nc) el policia ho va causar?\nd) tu ho vas causar?\nLa resposta és la "d" Tu no tenies control sobre el que va passar amb el cafè. La forma en com vas reaccionar aquells 5 segons va ser el que va causar el teu mal dia. Et presento el que va haver d'haver succeït. El cafè t'esquitxa. La teva filla està a punt de plorar. Tu gentilment li dius, "va bé amb afecte, sol necessites anar amb compte la pròxima vegada rés més. Després d'agafar una camisa nova i el teu maletin, tornes a baix i mires a través de la finestra i veus a la teva filla agafant l'autobús. Ella tomba i et diu adeu amb la mà.\nNotes la diferència? Dos escenaris diferents. Ambdós van començar igual. Ambdós van acabar diferent. Per què? Tu realment no tens control sobre el 10% del que succeeix. L'altre 90% es va determinar per la teva reacció. Aquí hi ha algunes formes d'aplicar el principi 90/10. Si algú et diu alguna cosa negativa sobre tu. No el prenguis molt a pit. Deixa que l'atac caigui com l'aigua sobre l'oli. No deixis que els comentaris negatius t'afectin. Reacciona apropiadament i no arruïnarà el teu dia. Una reacció equivocada podria resultar en la pèrdua d'un amic, ser acomiadat, et pots estressar, etc.\nCom reaccionar si algú t'interromp en el trànsit? perds el teu control? colpeges sobre el volant? (a un amic meu se li va desprendre el volant) maleeixes? et puja la pressió?A qui li preocupa que arribis 10 segons tard a la feina? per què deixar que els cotxes t'aruinin el viatge? Recorda el principi 90/10 i no te preocupis d'això. Tu has dit que vas perdre la feina. Perquè perdre el son i enfadar-se? No funciones. Usa l'enegía, i el temps per trobar una altra feina. L'avió està endarrerit. Arruïnarà la programació del teu dia. Per què manifestar frustració amb l'encarregat de l'aerolínia? Ell no té control delque està passant. Usa el teu temps per estudiar, conèixer altres passatgers, per què estressar-se? Això farà que les coses es posin pitjor. Ara ja coneixes el principi 90/10. Aplica'l i quedaràs meravellat amb els resultats. No perdràs res si ho intentes. El principi 90/10 és increïble. Molt pocs el coneixen i apliquen aquest principi.\nEl resultat? Milions de persones estan sofrint un estrès que no val la pena, sofriments, problemes i maldecaps. Tots hem d'entendre i aplicar el principi 90/10. Pot canviar la teva vida! disfruta...\nDedicat amb tot l'afecte del món al Cinto, gràcies per ser-hi ! en els petits i grans moments de la Vida. Ets un gran Mestre!!!\nPublicat per Aina a 19:17\nUna teoria molt encertada!\nAra només cal tenir-la present!\n15 de setembre de 2008 a les 21:57\n17 de setembre de 2008 a les 22:22\nHo intentaré!. Realmente si aconseguim mantenir la calma en els moments de tensió, aconseguirem controlar tot allò que estigui al nostre abast.\n18 de setembre de 2008 a les 15:39


Blog de Pepa Chesa: THINK TANK\nLa recent dinàmica sociopolítica del País Valencià, caracteritzada per un creixement econòmic amb peus de fang i que compta amb un suport social popular (potser populista), està relacionada amb l'hegemonia absoluta i absolutista del PP i la crisi del PSOE valencià. Mentrestant, el valencianisme polític, que representa el BLOC, es mou amb certa inseguretat entre la innovació i la tradició. Hem introduït noves formes de fer política (des de baix cap a dalt), però operem encara amb esquemes de fons propis del passat. La societat valenciana ha canviat, i molt: els processos de globalització i d'individualització han canviat les formes i els continguts amb què les persones entenen les seues identitats. I el nostre és un projecte polític que no pot funcionar bé si no capta i treballa per les expectatives i desitjos de desenvolupament biogràfic i històric de les persones que viuen en este territori nostre que anomenem País Valencià. I els resultats de les darreres eleccions autonòmiques ens van mostrar en la praxis, quant d'important és aconseguir-ho.És ben cert, però, que en la dinàmica política quotidiana, les persones, les dones i els homes del BLOC, estem més dedicats a resoldre qüestions del dia a dia, més a curt termini que no a llarg termini. El temps que podem dedicar els diputats, els regidors i alcaldes, així com els responsables de partit de cada escala territorial (local, comarcal o nacional) al pensament teòric i a l'elaboració de propostes de resolució de conflictes socials, innovadores i efectives, està molt limitat. Les dinàmiques de relació interna al partit, així com els processos de relació amb les accions dels altres partits, consumeixen una part molt important, i necessària, del nostre temps. Eixa part del nostre treball és imprescindible. Tanmateix, en estos temps de canvi accelerat, necessitem d'eines que ens permeten d'anticipar-nos als esdeveniments del nostre entorn més immediat, però també més allunat, en el temps i en l'espai. I la manera d'aconseguir-ho pense que és amb la introducció d'un plus de complexitat en la nostra acció, en la nostra organització. Des del meu punt de mira, és ja inajornable que sigam capaços de dotar-nos de vincles amb algun 'Think Tank', o alguns.El nom ens arriba dels EEUU, i significa 'dipòsit d'idees'. Són organitzacions conformades per intel·lectuals i teòrics que debaten, elaboren anàlisis i fan propostes. Solen assumir un estatus d'institució privada, majoritàriament amb format de 'fundació'. I serveixen els seus debats, les seues anàlisis i les seues propostes, per a què altres organitzacions (siguen governs, empreses privades o partits polítics) preguen decisions sobre les seues línies d'accions.En el nostre entorn més immediat ja som l'única força política que no en disposa d'esta mena de dipòsit d'idees. El BLOC és l'única organització política parlamentària que no té vincles amb cap think tank. N'hi ha d'independents, com ara el Cercle d'Estudis Soberanistes (la dels López: López Tena i López Bofill), però els partits també en tenen de fundacions d'esta mena, lligades d'alguna manera a la seua estructura, i amb major o menor èxit en els seus resultats. El PSOE té una xarxa de fundacions amb finalitats diverses (idees, formació, edició i publicació...) a les que es pot accedir des de la mateixa web socialista : la Fundación Jaime Vera, la Fundación Pablo Iglesias o la Fundación Sistema . Els socialistes catalans també tenen la seua: la Fundació Rafael Campalans , i els socialistes valencians la pròpia: la Fundació Societat i Progrés . Però, potser, la més mediàtica ha estat la del PP, la Fundación para el Análisis y los Estudios Sociales (FAES). També el PCE en disposa d'una, la Fundación de Investigaciones Marxistas (FIM).Però no només en l'àmbit espanyol trobem esta proliferació de think tanks que treballen per als partits polítics. Al País Basc, el PNB compta amb la col·laboració de la Fundació Sabino Arana i Eusko Alkartasuna amb la Fundación Alkartasuna . O Galiza, el Bloque Nacionalista Galego amb la Fundación Galiza Sempre . I Catalunya, potser ja coneguem la Fundació Catalanista i Demòcrata 'Trias Fargas' de Convergència Democràtica de Catalunya, o la Fundació Josep Irla d'ERC; però potser menys coneguda és la que té també Iniciativa per Catalunya, la Fundació Nous Horitzons .Vaja, tothom amb representació parlamentària disposa d'alguna fundació que exerceix de think tank, de dipòsit d'idees, que facilita la faena del conjunt de l'organització, més centrada en el dia a dia.Al BLOC ens cal també, ja fa temps que ens cal, però més ara, si cap, ja que disposem de parlamentaris. Necessitem d'un espai allunyat dels debats organitzatius interns, un espai privilegiat de llibertat on es puga pensar allò aparentment impensable, un lloc que afavorisca la creativitat, d'idees, d'anàlisis, de propostes... Un dipòsit d'idees del que l'organització puga poar a l'hora de prendre les seues decisions. Al País Valencià, a la seua societat, hi ha persones, i també organitzacions, que treballen potser massa aïlladament en l'elaboració d'anàlisis i de propostes valencianistes; donem-los l'oportunitat que eixes propostes puguen arribar a les institucions, a l'espai públic de debat polític, que siga el BLOC qui puga oferir eixe espai valencianista i progressista. Tots i totes guanyarem.\nNo era això el que es pretenia amb l'equip de redacció de la revista valencianista "Nexes"?\nDesgraciadament, quan alguns ho deiem l'any 2004, en aquell trist congrés, se'ns deia sumniatruites.Quan parlavem, jo ho vaig fer repetidament, d'una fundació, i fins i tot proposavem una persona de llarga experiència i trajectòria com Pere Mayor, per presidir-la, se'ns deia que voliem jubilar-lo.Me n'alegre, i molt, que quatre anys més tard estem d'acord.\nI tant que si, està molt bé aquesta idea de la fundació... que més dóna que no siga nova, o que alguns la volgueren fer realitat fa uns anys. Ara torna a estar damunt la taula i seria una llàstima no tirar-la endavant. Molt bon post, tens tota la raó...\nEstic totalment d'acord, Pepa. A més a més, en les circumtàncies mundials del moment actual, hem de ser conscients que el valencianisme no pot ser un afegitó, sinó una mena de filosofia política global que replantege els seus fonaments i puga fins i tot col·laborar amb pensaments no submisos a la construccció d'una ideologia pròpia del segle XXI.\nPepa, he llegit les teues declaracions sobre la retirada d'ajudes del PP a infantils. Pense que ha faltat afegir dos coses, què també s'haurien d'afegir en més declaracions: 1. Que amb eixa mesura, no s'ajuda a "la família"; 2. Que, evidentement, les famílies amb fills, ho tindran pitjor per afrontar la crisi si han de fer front a més despeses.Pense que amb això s'ha de tocar la línia de flotació del discurs del PP, ja que pareix que sempre està pensant en la família i la crisi, i després fa eixa política. Tampoc estaria malament saber què en pensa García-Gascó d'eixa mesura.Gràcies.(respecte al Think Tank, com més prompte millor, a ser possible abans del Congrés i mitjançant fundació).\nUna idea magnífica... que arriba una mica tard, molt tard, això sí.Si fins ara no hi ha hagut un think tank (o fundació) al BLOC, tu, com a membre destacada de la direcció, et sents una mica responsable del temps perdut?Si no et sents responsable, qui ho és? Qui/quins no ha/n tingut la suficient "alçada de mires"?Si t'hi sents responsable, què penses fer, proactivament, a partir d'ara per a esmenar-ho?Molta gent espera, ansiosament, la teua proposta en positiu (i pràctica). El Congrés està ahí mateix!\nUna idea molt bona... llàstima que arribe tan tard, massa tard.I si arriba tard, qui n'és el responsable?Tu, com a membre destacada de la direcció del BLOC (durant molts anys), te'n sens de responsable col·lectiva d'eixa mancança?Si no te'n sens de responsable, qui n'és, doncs, el/s responsable/s? Cal demanar-li/los comptes?Si te'n sens, què penses fer, a partir d'ara, de forma proactiva, per a superar-ho?El Congrés està ahí mateix, ¿hi haurà alguna proposta en eixe sentit, per part teua o d'altres? ¿O ho deixarem córrer, com tans altres temes crucials?Esperem respostes clares. Els posts, en els blogs, són una mena de palles mentals que estan bé, però cal que tinguen una traslació física a la realitat, sinó simplement seran això: palles mentals.\nMolt bona idea... llàstima que arribe tan tard, massa tard.Te'n se'ns responsable d'eixa mancança/tardança?Si no te'n sens responsable, qui és/són el/s responsable/s? Qui no ha tingut la suficient "amplitud de mires" com per a fer-ho realitat?Si te'n se'ns responsable, què penses fer, a partir d'ara? El Congrés està ahí mateix. Mamprendràs una proposta proactiva en eixe sentit?Esperem respostes clares i concises.Encara estem a temps!\nSi hui en dia no existeix la teua idea al BLOC, qui és el responsable?Al proper Congrés, s'hi esmenarà l'errada?\nJo tinc un nom: "Fundació Antoni Porcar", ja que és el el promotor de la idea, ell i la seua candidatura de 2003.Bé, Pepa Chesa. Errare humanum est, perseverare autum diabolicum.És bo que aneu reconixent els errors. Baltasar\nMolt bé Pepa, jo també he llegit este estiu "No pienses en un elefante" i el més interessant del llibre ha estat la creació del banc d'idees susceptibles d'esdevindre en marcs per definir diferetns parts de la realitat. A tota la militància ens vindria molt bé, i especialment als regidors, ocupats quasi inevitablement pel dia a dia als ajuntaments. Em pose a la vostra disposició per col·laborar en este projecte. Ànim!\nEm pareix una idea molt interessant amb independència de quin haja estat l'origen, si les circumstàncies la fan possible ara, la recolzaré sense pensar-ho. promet parlar del tema en un futur post.\nContrastada la meua irreverència i aprofitant la meua no militància, li propose a Enric Morera 5 objectius de cara al Congrés. Cinc iniciatives, gratuïtes, d'adscripció voluntarista i constructiva. Cap a la casa comuna del valencianisme:1.- Fer un canvi en la marca, de fons i de forma. I cromàtic. Cert re-styling, que permeta donar espai a molta més gent. Propose, a més, una reforma nominal trencadora: Partit Nacional Valencià. Amb un bon esquema de transició de marca, no hi perdrieu gens, més bé al contrari. Això i l'ús combinat de taronga i...del blau! I un nou logo. Emprar un claim redemptor i renovador.2.- Treballar l'entrada de la gent d'ONV i del màxim nombre de deixebles possibles de l'antiga Unió Valenciana. Persones significatives. Donat-los participació i lloc destacat. Amb voluntat real. Tractar d'incorporar, per eixemple, a Hèctor Villalba. També obrir vies, en la mateixa direcció, amb IdPV, amb la gent d'UDPV i amb il.lustres del PSPV!3.- Assumpció definitiva i utilització normalitzada de la senyera estatutària. Amb alegria, amb vocació. No només a casa i amb els amics. Al carrer, a les comunicacions, als actes, a les rodes de premsa, a tots llocs. Amb un grau d'identificació creible.4.- Establir un ventall de ponències programàtiques treballades, colze a colze, amb els interlocutors sectorials. Parle d'un valencianisme tranversal, amb solucions reals per als problemes reals dels nostres conciutadans. Algú ho ha dit ja, un valencianisme sanitari, educatiu,...De bo. I immigració, parlar-ne molt d'immigració i dels immigrants. Angolenys i andalusos. De les seues necessitats i reptes. Marcar, igualment, les línies mestres del valencianisme en castellà.5.- Afavorir la creació d'un influent i gran think-tank valencianista. Al marge del Bloc, aprofitant les estructures paral.leles existents. Un Tk2 obertíssím a la societat que tinga per missió canalitzar sensibilitats, noves fòrmules, tendències. Un laboratori d'idees que permeta avançar-se, amb anàlisi i solucions. L'avantguarda, al remat. Una institució que siga capaç, de la mateixa forma, de reconstruir i reconstituir el valencianisme cultural.Ja em donat fi a un diumenge més. Amén.Cal, Pepa, que em compres altra proposta de les 4 restants.Anem convergint...\nanem pensnt i fem i fent compters. Cada vegada som menys valencians d'arrel.... proporcionalment no anem sumant valencians si no nouvinguts. Si contem el nombre valencians que desserten de la seua valenciania...........? caldrà anar sumant però cal pensar com sumen els altres i se el va bé fent eixes dinàmiques\nSecretària de Relacions Polítiques del BLOC.\nCatedràtica de Biologia i Geologia d'Ensenyament secundari


Els EUA llança les seves bombes més potents sobre els feus dels talibans\n06 març 2021 13:05\nLa milícia islamista assegura que just ahir varen morir més de 200 civils innocents\nAhir es posaren 5.000 banderes en record del primer mes dels atemptats.\nEls Estats Units intensificaren ahir l'operació militar sobre l'Afganistan i se centraren en els principals feus dels talibans, Kabul i Kandahar. El secretari de Defensa Donald Rumsfeld va afirmar que bombarders dels nord-americans havien llançat enormes bombes antibúnquers d'alta penetració que havien fet blanc contra objectius subterranis. Diversos atacs amb aquestes bombes contra búnquers subterranis produïren fortes explosions secundàries, que en alguns casos es perllongaren durant hores.\n«Els B-1, B-2, B-52, com també avions caça llançaren tot un arsenal de municions», explicà Rumsfeld, referint-se especialment a la potent bomba GBU-28, que pesa 2'5 tones. En concret, els avions nord-americans bombardejaren tot el dia la capital afganesa, Kabul, i la ciutat de Kandahar (sud), principal feu de la milícia islamista dels talibans, segons informaren els habitants d'aquestes ciutats, que afegiren que el primer atac diürn contra Kabul fou contestat per la defensa antiaèria dels talibans.\nEn aquest context és inevitable parlar de víctimes, i segons afirmà un responsables dels talibans les bombes o míssils llançats ahir causaren la mort de més de dues-centes persones a l'Afganistan. Des de l'inici del conflicte les mateixes fonts parlen d'un total de 300 víctimes mortals, majoritàriament dones, infants i gent gran. Així, Qand Agha, un afganès de 35 anys, afirmà que una nina de 12 anys morí en caure una bomba a casa seva, a prop de l'aeroport de Kabul. «Això és el que està passant aquí, mentre que el Pentàgon menteix a tot el món quan diu que no apunta cap a civils», destacà l'ambaixador Abdul Salam Zaeef.\nDanyen el 85% dels objectius\nEls bombardeigs sobre l'Afganistan han aconseguit fins ahir danyar un 85 per cent dels objectius que s'havien proposat, va assenyalar ahir dijous el general Henry Osman, membre de l'Estat Major Conjunt de les Forces Armades dels Estats Units.


La meva opinió: Tensió en defensa del banc\nTots encara recordem les imatges dels aldarulls que hi hagué al barri de Sants el 2014 pel desallotjament de Can Vies. Barricades, contenidors i unitats mòbils de TV3 cremats i cremada, ferits pels Mossos, furgonetes dels antiabalots amunt i avall pel C/Sants, ...\nDesprés d'un parèntesi de calma durant dos anys, aquelles escenes, en menor mesura, tornen a assetjar la capital catalana. Aquest cop no és a Sants, si no al barri de Gràcia.\nDilluns passat, els Mossos van estar-s'hi 10 hores per desallotjar el Banc Expropiat, un centre social del barri ocupat l'any 2011 que abans havia sigut seu d'una oficina de Caixa Tarragona i, posteriorment, Catalunya Caixa. Són uns quants els veïns que es manifesten contraris al desallotjament, ja que no feien cap malt als veïns. D'altres, en canvi, es mostren més estrictes i volen que marxin. No seré jo qui jutgi les activitats del centre, però tampoc deurien ser tant terribles quan l'ajuntament de Xavier Trias els hi pagava el lloguer, uns 60.000 euros anuals.\nDeixem, però, aquest debat i comentem els fets que han succeït al carrer aquestes darreres nits. A través de les xarxes s'han convocat manifestacions per demanar que s'aturi el desallotjament. Manifestacions, d'antuvi, pacífiques, però que sempre compten amb 4 que volen muntar sarau i acaben embolicant la troca de forma espectacular.\nUn còctel de gent ferida, contenidors i cotxes cremats i un operatiu policial polèmic dels Mossos és el més destacat d'aquests dies. Les imatges de persones ferides i cotxes cremats són una constant amb la qual hem d'acabar. No té sentit destrossar mobilari urbà, tenint en compte que després l'haurem de pagar, i tampoc cal llençar projectils de fuam als pisos als veïns que contemplen perplexos l'espectacle.\nNo m'hi he mostrat mai partidari d'ocupar edificis per diversió, només per casos de necessitat extrema (com seria un desnonament), però comptant que, segons alguns veïns, feien un bon servei i l'ajuntament els hi pagava el lloguer, no entenc ara les presses per desallotjar l'edifici. El que s'hauria de fer és arribar a un consens i decidir el futur de l'equipament entre tots. Seria una solució per acabar amb la tensió d'aquests dies. Només els graciencs ho poden decidir.\nI cal també fer esmena a la cobertura informativa d'aquests dies. Sempre que hi ha incidents d'aquest tipus, s'acusa les televisions de cobrir de forma eviaixada els fets. Fins i tot, acusen TV3 de manipulació per haver fet servir imatges de Can Vies enlloc de les Gràcia a Els Matins. Des de la pública asseguren que fou un error. Podria ser que es barregessin les imatges al control de continuïtat, però té força pinta d'haver-hi interessos partidistes al darrere. Les coses, però, tampoc passen per acusar-la de ser la televisió de Convergència. De ben segur que no hi apareixerien veus favorables al Banc expropiat en aquest fictici canal.\nTambé, però, hem de deixar treballar als periodistes. La societat catalana té dret a tenir informació de fets que poden ocórrer. També, però, hem d'aconseguir que aquesta informació sigui objectiva i veraç. I potser no caldria que els periodistes de TVC i 8TV duguessin armilla i casc per fer les connexions en directe si informessin seguint aquests paràmetres. Si no hi haguessin tantes mans pel mig...\nPublicat per Arnau Rulló i Gonzalo a 14:26