CAÇADOR DE TRESORS: de juliol 2010\nQUIM MONZÓ | 27/07/2010 | Actualizada a las 00:47h | Ciudadanos\nSomos como aviones de cristal de Urano\nPublicat per Tià a 10:31 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Tià a 12:46 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nMi experiencia como profesora en universidades es que la capacidad intelectual de los alumnos decae cada día más. Déjenme contarles un ejemplo de lo que sucedió con estudiantes de segundo año de la universidad. Analizábamos el Julio César de William Shakespeare y un alumno me preguntó si la obra había sido escrita antes o después de Cristo, porque veía que estaba ambientada en la antigua Roma y, evidentemente, algo no le cuadraba. Repito el nombre del autor por si a alguno le suena de algo: William Shakespeare. No pude enseñar mucho más. Los estudiantes tendían a situarse cada día más hacia posturas y opiniones de derechas y yo me iba cada vez más hacia la izquierda, así que tuvimos un divorcio de mutuo acuerdo.\nPublicat per Tià a 9:56 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nJordi Canal, o elogi d’alguns bibliotecaris\nDiu la dita que qui té un llibre té un tresor. Doncs qui té un amic bibliotecari té un guardià de tresors a les files del seu equip i això és una sort immensa. Conec bastants bibliotecaris i la gran sort és que molts d’ells són uns apassionats de la seva feina, independentment del lloc que ocupin –és a dir, amb independència de si la seva és una biblioteca gran o petita-. Normalment els bibliotecaris d’espais petits encara fan una tasca més lloable, de vegades són els veritables curadors espirituals d’una comunitat i es converteixen en els prescriptors culturals més encertats. Sempre han de saber encertar amb les seves recomanacions i això implica estar molt a prop de la població a la qual atenen. Després hi ha els bibliotecaris de les universitats, que en molts de casos no són ni tan eficients ni tan bones persones com els de molts de centres de petits pobles dispersos per les llibreries de la nostra geografia. De totes maneres, per exemple en el cas de la Universitat Pompeu Fabra ser bibliotecari a la biblioteca central és una heroïcitat. La biblioteca d’aquesta universitat sembla tot menys un temple del saber. Hi ha gent menjant, cridant, visionant vídeos del you-tube, fent un renou eixordidor, amagant els llibres perquè els altres companys no els puguin agafar i fer servir. S’ha arribat al punt d’aïllar amb una mampara els estudiants que realment volen estudiar dels que estan allà per fer soroll. Això només s’acabaria d’una manera: amb mà dura i ferma. És a dir, que l’expulsió de la biblioteca comportàs no només sancions a l’hora de treure llibres –feta la llei feta la trampa i sempre es pot trobar algú que els tregui per tu- sinó la pèrdua de crèdits en l’expedient, com ja passa en el cas d’altres biblioteques civilitzades. Una biblioteca universitària ha de ser un espai de recolliment, de silenci quasi absolut, d’estudi. El cas de la biblioteca de la Pompeu –i parlo d’aquesta perquè és la meva universitat- fa feredat.\nSigui com sigui, aquest silenci, aquesta concentració no és la que s’ha d’exigir a una biblioteca de barri –siguin quines siguin les seves dimensions i entès barri de forma tan extensa com es vulgui-. En aquests espais la gestió entre silenci i interacció ha d’estar molt ben regentada pels bibliotecaris, que són els que tenen la dura tasca d’establir els límits. Una biblioteca de barri ha de ser un espai de convivència. De totes maneres, jo volia parlar-vos del Jordi Canal, que és el director de la Biblioteca La Bòbila i per tant una de les persones que millor coneixen la realitat de la literatura negra a casa nostra i una de les persones que millor i més eficientment l’han ajudada a difondre i a divulgar.\nEl Jordi és un tipus afable, un d’aquests homes amb els quals es pot conversar durant llargues hores i que a més a més és amant de les coses petites, dels projectes fets i no dels projectes per fer. De la seva mà ha nascut un fanzine extraordinari com és l’H Confidencial, s’han creat premis literaris de novel·la negra i s’han fet actes per convertir La Bòbila en una referència. A més a més, sempre que el necessites per a qualsevol cosa hi és. La seva intervenció sobre els 10 anys de la Bòbila al festival de Lloseta Negra ha estat una de les més interessants de totes les que hem sentit en aquests tres anys destinats a difondre i divulgar la novel·la negra escrita en català a casa nostra. Penso jo si no seria possible que homes com ell, que tant de bé han fet a la cultura del país amb el petit gest i amb la feina constant i continuada, servissin d’exemple i com a llegat d’una forma de fer que ens cal en el nostre dia a dia cultural. Oblidem els grans esdeveniments i les fotografies i centrem-nos en el dia a dia, en la gestió i en l’eficiència. Són una munió d’homes com el Jordi Canal els que estan fent molt més per la integració dels nou-vinguts i per la difusió de la nostra cultura que no espectacles multimilionaris a fora. Per exemple, amb els diners que ens va costar anar a Frankfurt el 2007 s’haurien pogut traduir 1.500 títols de la literatura catalana a altres llengües i pagar la presentació a càrrec de l’autor. No hauria estat molt més efectiu? Per això m’agraden els homes possibilistes com Jordi Canal que supleixen amb imaginació la falta de recursos. Us imaginau què arribarien a fer si a més a més tenguessin els recursos que gastam en coses inútils?\nPublicat per Tià a 11:58 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\ndesprés de molts de mesos, aquí la teniu!\nDesprés de sis mesos de trajectòria, l’editorial amplia el seu catàleg amb cinc títols nous. El projecte sols s’oferta a través de la xarxa i imprimeix el llibre un per un quan el lector ho sol·licita\nFrancesca Marí | 14/07/2010 | Vistes: 35\nLa xarxa és la seva principal eina de treball, tot i que el paper pugui ser-ne el suport. Tria Llibrescelebrà ahir el seus primers sis mesos de trajectòria editorial emparats en una nova manera d'entendre el sector. Guillem d'Efak, Cèlia Nadal i Miquel Tussol defugen de grans tirades,distribucions parcials i estocs emmagatzemats dins qualsevol portassa. La seva idea és presentar un projecte diferent en els qual els llibres sense vendre no acabin "a la guillotina".\nPrecisament amb la idea d'un nou concepte editorial crearen l'associació cultural Tria de Llibres, que sols l'imprimeix quan el comprador fa ‘click' a la seva web. A partir de llavors, i de manera automàtica, el títol s'imprimeix de manera digital i s'envia per correu a la llar del comprador en format de paper. "Com a consumidors, defugim de les gran novetats editorals passatgeres i de les pressions dels mercats editorals. Amb aquest nou mecanisme afavorim a una sortida alternativa i ecònomica, encara que sigui una demanda de comptagotes", explicava ahir Cèlia Nadal.\nPublicat per Tià a 20:45 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\n13/07/10 02:00 - PUJA AQUÍ - SEBASTIÀ ALZAMORA\nDos paios seuen un al costat de l'altre dins un TGV que fa el trajecte Madrid-Barcelona. Quan el tren va tot llançat a 300 km/h, passen per la vora d'un camp on hi pastura un ramat d'ovelles. El que seu al costat de la finestra s'ho mira amb displicència i diu: “Mira, cent vint-i-quatre ovelles que pasturen”. El del costat no diu res, però es queda tot encuriosit. Al cap d'una estona, amb el tren també a tota pastilla, passen a frec d'un altre camp i veuen un pastor amb el gos, tot enfeinat a arreplegar les seves ovelles. “Mira”, torna a dir el de la finestra, “aquest pastor té cent divuit ovelles”. L'altre ja no pot resistir més i pregunta: “Escolta, però com t'ho fas, per comptar les ovelles a aquesta velocitat que anem?”. I el de la finestra respon: “Home, és molt fàcil. Primer compto les potes, les cues i les orelles. Ho sumo tot i després divideixo per set, i llestos”.\nAlguna cosa estranya succeeix també amb els recomptes de manifestants, i encara més segons quina sigui la manifestació. A la de dissabte hi van assistir un milió i mig de persones, segons Òmnium Cultural, o un milió cent mil, segons la Guàrdia Urbana. Molt bé. Crec que van ser els del col·lectiu Contrastant els primers a posar en qüestió aquesta mena de xifres milionàries, perquè –segons deien– al passeig de Gràcia i rodalies senzillament no hi cap tanta carn humana en moviment. És possible, vés a saber. Ara bé: sembla que, de manera simètrica a la tendència a exagerar el nombre de manifestants, se n'imposa darrerament una altra que consisteix a fer-los desaparèixer com per art d'encanteri. I així tenim aquesta gent de l'empresa Lynce, que afirmen que dissabte, a Barcelona, es van manifestar –pam amunt, pam avall– cinquanta-sis mil personetes. Quina cosa més còmoda i folgada hauria estat aquesta! “Medición de aglomeraciones”, anuncien els senyors de Lynce a la seva pàgina web. “Contamos gente”, presumeixen. Potser que es comprin un àbac. O que facin com el del tren i es dediquin a sumar orelles i cames. Cues no, que encara es faran un embolic.\nDesprés hi havia els eufemismes divertits. En alguns mitjans constitucionalistes ma non troppo parlaven de “centenars”, o fins i tot “desenes” de milers de persones. La qual cosa no deixa de ser certa, és clar. Ara bé, quan tenim deu centenars de milers de persones, o cent desenes de milers, acostumem a fer servir un vocable que es diu milió. Mi-li-ó. Ho dic perquè sembla que els hagin de sortir panses a la boca només de pronunciar la paraula, si més no relacionada amb la mani de dissabte. Quan es tracta de la guerra d'Iraq, o fins i tot d'una mani de bisbes, no els fa tanta mandra usar-la. Però s'hi hauran d'anar acostumant. No cal cap xifra exacta per entendre que, aquesta vegada, ni amb la roja triomfal podran fer veure que no ho han sentit.\nPublicat per Tià a 11:30 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Tià a 9:02 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge


Josep Ruaix, II Premi Especial del Jurat dels Premis Martí Gasull i Roig | Notícies | Plataforma per la Llengua\nJosep Ruaix, II Premi Especial del Jurat dels Premis Martí Gasull i Roig\nEl jurat, per unanimitat, destaca que l'escriptor i gramàtic ha desenvolupat tasques meritòries en el camp gramatical, de la correcció, la traducció, la supervisió i l'estudi lingüístic, i que ha facilitat l'aprenentatge de la llengua a partir de fitxes i manuals.\nLa votació popular per a escollir Catalunya Ràdio, els Cinemes Texas o l'Escola La Masia com a guanyador del V Premi Martí Gasull i Roig es tancarà diumenge i el guanyador es coneixerà el 5 de febrer.\nEl jurat dels Premis Martí Gasull i Roig ha acordat atorgar el segon Premi Especial al sacerdot, gramàtic i escriptor Josep Ruaix i Vinyet per contribuir a l'ensenyament del català durant el franquisme.\nPer unanimitat, el jurat ha valorat com a mèrits per a donar-li aquest guardó la seva llarga trajectòria de fidelitat a la llengua, amb actuacions en el camp gramatical, de la correcció, la traducció, la supervisió i l'estudi lingüístic. Algunes d'aquestes es concreten, per exemple, en el manual El català en fitxes (1968), conegut popularment com les "fitxes Ruaix", un material que va permetre l'ensenyament del català durant el franquisme. Més tard va continuar creant manuals d'èxit, com el Català fàcil (1983), que també van ajudar diverses generacions en l'aprenentatge del català.\nJosep Ruaix i Vinyet (Moià, 1940) es va llicenciar en humanitats i filologia clàssica. Ha desenvolupat una carrera sacerdotal que sempre ha compatibilitzat amb la seva vocació gramatical. El 1959, en ple franquisme, va començar a elaborar materials didàctics per a ensenyar llengua catalana. En aquesta etapa apareix el seu manual més conegut, El català en fitxes, que incloïa exercicis per nivells. Les populars "fitxes Ruaix" van marcar una generació d'aprenents de català des de finals de la dècada dels anys seixanta fins als primers de la dels vuitanta. Amb el Català fàcil (1983), Ruaix va actualitzar els seus mètodes d'ensenyament.\nJosep Ruaix va ser membre de la Junta Permanent de Català (1984-1988) i ha estat vinculat a l'Institut d'Estudis Catalans (IEC), per al qual va revisar la Gramàtica de la llengua catalana del 2016. De fet, Ruaix té una seixantena de publicacions, en les que mostra el seu interès per tots els aspectes lingüístics. A més, ha fet de corrector i curador d'altres obres.\nA banda del Premi Especial del Jurat dels V Premis Martí Gasull i Roig, que recollirà el 5 de febrer, Josep Ruaix va rebre la Creu de Sant Jordi l'any 2000 i el Premi d'Actuació Cívica de la Fundació Carulla el 2001.\nD'altra banda, la fase de votació popular del V Premi Martí Gasull i Roig, es tancarà aquest diumenge. Tothom qui ho vulgui encara és a temps de votar per qui cregui que ha fet més pel català entre els candidats finalistes, que són: Catalunya Ràdio, els Cinemes Texas i l'Escola La Masia. Aquests tres finalistes van sorgir a partir de la llista de les més de 350 propostes presentades. El proper dilluns, 5 de febrer, a les vuit del vespre, es donarà a conèixer el nom del guanyador en una gala al Teatre Poliorama de Barcelona.\nSobre el jurat i el premi\nEl jurat dels Premis Martí Gasull i Roig està format per personalitats de la cultura, la política i la societat catalanes. En aquesta edició participen com a jurat el president de la Plataforma per la Llengua, Òscar Escuder; la mare de Martí Gasull, Pilar Roig; l'escriptor Jaume Cabré; la filòloga Rosanna Cantavella; l'expresidenta del Parlament, Carme Forcadell; el filòleg Jordi Manent; la presidenta de l'Acadèmia del Cinema Català, Isona Passola; el periodista de RAC1 Joan Maria Pou; i el director d'El Punt Avui, Xevi Xirgo.\nEl guanyador obtindrà un premi en metàl·lic de 3.000 € i se li lliurarà un guardó creat especialment per l'orfebre i joier Joaquim Capdevila. Capdevila, que gaudeix de reconeixement internacional, ha dissenyat distincions com la Creu de Sant Jordi, la Medalla d'Or de la Generalitat de Catalunya o el guardó dels Premis Nacionals de Cultura.\nTota la informació sobre els V Premis Martí Gasull i Roig es pot consultar al web www.premimartigasull.cat.\nFotògraf: Marc Puig


Mori el borbó | | En veu alta\n11 Des Mori el borbó\nPosted at 10:40h in politica catalana\tby\t7 Comments\nLa imbecil·litat hauria d’ésser una característica que invalidés per exercir qualsevol carreg de rellevància pública, per exemple per a formar part de la llista electoral de qualsevol partit polític, o fins i tot per ésser rei, però massa sovint veiem com els filtres que haurien d’impedir a personatges que no tenen ni dos dits de front quedin en ridícul davant les càmeres de TV fallen, per desgracia de manera massa habitual.\nSi repassem les hemeroteques recents veurem com un dia enxampen al Bono titllant de fills de puta els diputats del seu partit, al Rajoy queixant-se del “coñazo” de la desfilada militar del 12-O, al Vidal Quadras vomitant veritables barbaritats en el programa “el Gato” de “el Mundo TV” o a l’ex president Aznar explicant la seva teoria entre l’Espanya que no existia i l’ocupació dels musulmans, parlant en el seu anglès tant particular a les aules de Georgetown. No és per tant una característica aïllada que afecti solament a partits minoritaris o a nacionalistes perifèrics, com ens solen anomenar a Madrid.\nPer a tothom és conegut que a Esquerra des de les espanyes li tenen una estimació molt especial i que a la mínima que algú dels seus components treu els peus del test se li tiren immediatament a la jugular per a qualificar a tota la organització de batasuneros o proetarres i de rebot carregar de munició contra el catalanisme que de normal sempre ha estat moderat, potser fins i tot massa.\nA alguns components d’Esquerra, formar part del govern català i en la primera part de la legislatura espanyola, ésser soci indispensable del PSOE, els ha descolocat. En el partit hi conviuen persones ponderades en la parla i en els fets com el president Benach o el Ridao amb d’altres tan poc assenyades com el Tardà, el Vendrell i l’ara reciclat a Secretari General Joan Puigcercós, dues cares de la mateixa moneda que evidencien clarament la dicotomia de un partit que no se sent còmode ni en el poder ni en l’oposició.\nEl crit de “Mori el borbó” del Tardà, a part de fer trempar als quatre caps calents de sempre que s’expressen amb una caixa de mistos a la ma, ha proporcionat molta més munició a tots aquells que estan aprofitant qualsevol mal pas per escometre contra Catalunya i els catalans. Jo puc estar en contra de la monarquia i la constitució i fer-ho evident en cada moment que calgui, però el que hauria de fer Esquerra amb individus com aquests, és deixar-los fora de circulació perquè no els fan cap bé ni a ells com a partit ni als que defensem la condició nacional de Catalunya.\nEl Tardà és una criatura de l’època de les cavernes o tal i com li va dir un altre que el comprèn molt bé perquè és com ell, un primari en el que fa i en el que pensa.\nesquerra, mori el borbÃ³, tarda\nPosted at 03:17h, 24 Desembre Respon\nHi ha qui es lamenta que la polÃtica ha perdut credibilitat. Llegint aquest post Ã©s fÃ cil entendre-ho, oi?\nPosted at 11:40h, 14 Desembre Respon\nTot i estar d’acord en que va ser una “pixada fora de test”, tampoc crec que s’hagi de magnificar. Ni per una banda (el public que es va entusiasmar), ni per l’altra (els centralistes que es van soliviantar).\nAquestes declaracions ampuloses sempre tenen aquest problema: no mouen a la reflexiÃ³ serena, si no a la polÃ©mica desenfrenada\nPosted at 23:01h, 12 Desembre Respon\nqualsevol, politic ha de saber marcar una linea, el poder de la paraula es gros, i per egololatria dir certes cosas es de cap cigranys, un peto Eduard feia dias que no parlaba amb tu poc temps i molts companys repartits, espero que estigis millor,\nPosted at 20:29h, 11 Desembre Respon\nLas normas las encontrarÃ¡s en la pÃ¡gina del concurso http://concursoyenodeblogs.blogspot.com/\nSi tienes alguna duda, ponte en contacto con nosotros a travÃ©s del foro de 20minutos Premios, quedadas y noticias\nTambiÃ©n en la pÃ¡gina del Concurso o a travÃ©s de mi blog\nTe informo ademÃ¡s de que en el foro de 20minutos se han creado para los bloggers unos foros-espacios para nuestro uso, consulta y disfrute.\nCuentas tambiÃ©n con un chat de hotmail en group338365@hotmail.com\nPosted at 20:21h, 11 Desembre Respon\ntotalment d’acord, perÃ² esquerra sÃ³n com la mainada, i de tant en tant pixen fora de test, a mÃ©s a mÃ©s per bajanades, i com allÃ ja els esperen, doncs au garrotada!\nA veure que en diuen i en diem de les declaracions d’en Fraga?\nPosted at 18:38h, 11 Desembre Respon\nPrecisament aixÃ² Skorbuto, no hi ha cap necessitat de donar-los municicÃ³ per que facin el que estan esperant fer. Si haguÃ©s dit, fora la monarquia o mori la monarquia segurament el tema s’haguÃ©s quedat aquÃ.\nMori el borbÃ³ tret del context en el que s’ha dit por fer-se passar com que s’estÃ demanant la mort del rei actual i aixÃ² Ã©s el que s’ha explicat a la resta d’Espanya i amb el que la gent s’ha quedat.\nEn saben molt els espanyols de utilitzar les nostres ficades de pota i a nosaltres a vegades ens costa tant poc !!!\nPosted at 15:45h, 11 Desembre Respon\nTot i que estic d’acord que en TardÃ s’ho hauria hagut de repensar en base a la posiciÃ³ que te dins l’escenari polÃtic actual, crec que tampoc no Ã©s cap barbaritat el que ha dit i que els de sempre s’han agafat al clau roent que li oferien.\nNingÃº no s’exclamaria quan algÃº, espanyol, en un acte rememeorant la guerra d’indpendÃ¨ncia, cridÃ©s “mori el francÃ©s”, crit que, si no vaig errat, existeix i es fa servir. NingÃº no diria que Ã©s una barbaritat malgrat fa referÃ¨ncia no a un cÃ rrec sinÃ³ a un poble sencer.\nTanmateix estic d’acord en que aixÃ² seria fer servir la mateixa vara per nacionalisme catalÃ i nacionalisme espanyol, i aixÃ² no Ã©s possible.


La polèmica de la sortida espontània supera l’àmbit local - L'Eco de Sitges\nLa polèmica de la sortida espontània supera l’àmbit local\nEls balladors espontanis i l’aglomeració de públic, diumenge a la plaça Marcer\nLa polèmica sobre la sortida espontània de balladors, grallers i, sobretot, públic en la vigília de la Festa Major de Ribes ja és una tempesta perfecta que ha arribat a l’àmbit polític i mediàtic. Polític, perquè les acusacions entre formacions ja queden reflectides en comunicats públics. I mediàtic, perquè, mitjans de comunicació d’àmbit nacional i, fins i tot, estatal s’estan fent ressò de la polèmica sortida de fa dos dies. I, per si no fos poc, hi ha tensió dins de l’Assemblea de Balls Populars.\nRibes ha estat objectiu televisiu. Ahir una redactora del programa Cuatro al día buscava desesperadament algú que defensés o argumentés la sortida espontània dels balladors el dia 28. Altres mitjans d’àmbit estatal, com La Sexta, també s’han interessat per la polèmica, així com altres d’àmbit català, que han recollit la peça feta per l’Agència Catalana de Notícies l’endemà dels fets. La polèmica no ha quedat limitada a l’àmbit local i ha superat, de llarg, les fronteres. El primer lloc on s’ha aturat ha estat, precisament, a Sitges. I els primers que hi han parat atenció especial ha estat la Comissió de Festa Major i Santa Tecla, que s’ha de reunir aquesta setmana per analitzar de nou les opcions diverses que hi ha damunt la taula ab els fets del dia 28 a Ribes damunt la taula com un avís.\nI dels mitjans a l’àmbit polític. Construïm, la primera força de l’oposició a l’Ajuntament de Sant Pere de Ribes, va emetre ahir un comunicat que criticava el Govern del PSC per la seva “incapacitat d’arribar a acords i consensuar propostes amb tots els agents socials i culturals implicats en la Festa Major”. Construïm també va qualificar el Govern presidit per Abigail Garrido com “inflexible i poc elàstic a l’hora no només de construir escoltant, sinó també de deixar espais al canvi en moments en que la situació i les normes de seguretat sanitària són variables setmana rere setmana”. La formació encapçalada per Esther Rodríguez també es va desmarcar de la sortia espontània dels balladors i va acusar al PSC d’“assenyalar i perseguir” entitats i col·lectius.\nAbans de Construïm ja s’hi van pronunciar públoicament Fem Poble (el mateix dia 28) i Ciutadans (el 29), en tots dos casos criticant la sortida espontània i els riscos per a la salut que va suposar les aglomeracions de gent que va provocar aquesta acció.\nEl debat també ha entrat dins l’Assemblea de Balls Populars. Alguns caps de colla han estat molt crítics amb la sortida i han demanat que els fets no es limitin a una simple condemna. Per la seva part, l’alcaldessa, Abigail Garrido ha traslladat els fets a Protecció Civil. Gent propera a l’alcaldessa, però, ha indicat la seva voluntat que la polèmica baixi el seu suflé i el debat es faci a través de reunions multilaterals, fora de la tensió i projecció que aporten les càmeres i l’estridència de les xarxes socials.\nAbigail Garrido trasllada a Protecció Civil la sortida espontània dels balls populars (29 de juny de 2020)\nLa sortida espontàbnia dels balls trenca les mesures de protecció (28 de juny de 2020)\nLa Festa Major de Ribes comença amb una inèdita edició sense balls populars al carrer (28 de juny de 2020)\nEls Goigs de Sant Pere reviuen en un vídeo (28 de juny de 2020)\nLlegeix totes les novetats a HORA A HORA (La represa)\nEric Solís, sorprenent guanyador de l’Interescolar\nSitges només ha tingut cinc positius en tot el mes de juny


La formació dels cercles proposa eliminar les referències explícites a les "corregudes"\nJAUME VINYAS Palma 19/10/2016 17:26\n651x366 La proposta de Podem per salvar la prohibició dels bous de les urpes del Constitucional / Podem La proposta de Podem per salvar la prohibició dels bous de les urpes del Constitucional / Podem\nPodem proposarà una alternativa que podria evitar una hipotètica impugnació del Tribunal Constitucional a la futura llei de benestar animal, que pretén prohibir les corregudes de bous a les Balears. La proposta consisteix a canviar la definició "corregudes de bous" per "espectacles amb bous que puguin incórrer en tortura, maltractament o mort de l'animal". La portaveu parlamentària, Laura Camargo, ha explicat que diversos juristes avalen aquesta proposta.\nLa proposta de transacció serà debatuda aquest mateix horabaixa en la reunió de ponència de la qual hauria de sortir el text que es durà al Parlament. Els socis del Pacte admeten que la previsible prohibició de la llei catalana que prohibeix els bous està condicionant la normativa balear. "A ningú se li escapa que pot alterar la substància d'aquesta norma", ha dit el portaveu parlamentari socialista, Andreu Alcover. "Volien protegir els animals i han acabat fent una animalada", ha dit, en to burlesc, la portaveu parlamentària del PP, Marga Prohens.\nAmb tot, Camargo ha reivindicat que a les Canàries hi ha una llei semblant des de 1991, aprovada pel PP i sobre la qual el Tribunal Constitucional no s'ha manifestat. “Hem de ser clars amb la ciutadania i tirarem endavant la nostra proposta de llei”, ha reiterat.


Tenim sentit polític? Estètica imatge dels catalans | Recursos per l' autodeterminació\nQuan parlem amb un dels nostres pessimistes i li diem que, es miri per on es miri, arreu es pot constatar una evident renaixença de l’esperit de la terra, que ben visible resulta la revifalla dels Països Catalans, ens deixa esbravar i, quan hem acabat, acostuma a contestar-nos:\n– Sí, possiblement; però no us feu massa il·lusions; ¿no veieu que nosaltres no tenim sentit polític?\nEn sentir aquestes paraules, mastegades amb fel i recalcades en un to de veu que vol ser inapel·lable, se’ns encongeix el cor. Dubtem: La contestació que acaben de fer-nos, és realitat o tòpic?\nNo tardem a comprendre que és un tòpic, perquè es repeteix d’esma, sense explicar-nos-en els motius. És una frase feta més que un raonament precís. En el millor dels casos, és una solució empescada per evitar un examen de consciència. Però, si bé és cert que es tracta d’un tòpic, assenyala, d’entrada, per escampat i repetit, un sentiment col·lectiu intens. Un estat d’ànim que per les seves mateixes proporcions revelaria, per si sol, si no existeixen tots aquests altres motius que per sabuts no cal citar, una visible crisi en la sociabilitat dels catalans. Indirectament els fets també són evidents.\nAquesta opinió – no tenim sentit polític – que l’home del carrer amb desdoblaments de pessimista usa a tot estrop té els seus pensadors – no hi ha cap tòpic que no tingui el seu filòsof – que l’han posada en solfa. Són gairebé tots ells teòrics i definidors dels nostres dies, que han confós l’esdevenidor de Catalunya amb la història dels seus fracassos. com si en la nostra Història només hi hagués fracassos i en el nostre futur només pogués dibuixar-se un negre horitzó. Llur criteri, guanyat per l’abundós pessimisme ambiental dels darrers anys, resulta ben diferent i ben lluny d’aquells altres pensadors de dècades passades, que hom podria anomenar «els qui no havien perdut les esperances» i creien alhora en el sentit polític dels catalans.És útil – per situar els fets – d’establir una comparació entre els uns i els altres. Repassem, primer, el criteri d’un optimista. En podríem citar d’altres, però ens quedarem amb el Pare Miquel d’Esplugues, quan diu: «Catalunya, com tot poble, com tot individu substantivament executiu,més que no pas ideològicament divagador, gairebé no sap el que són els obstacles, passant-los amb braó per damunt o bé sortejant-los hàbilment; però, de totes passades, creixent-se gosadament davant les dificultats i àdhuc fent-les concórrer a l’èxit dels seus plans.» (1)\nA una gent d’aquesta mena, ¿com els pot mancar el sentit polític? Si som així, ¿quina classe de raonament guia els pessimistes? Algú de nou pot insistir: el testimoni de la Història. Però, ¿per ventura els esdeveniments es repeteixen sempre amb el mateix caient? ¿No és pas un personal fatalisme creure que els nostres fets històrics es calquen els uns dels altres?\nEls pensadors d’ara, no tots, però sí una part considerable d’ells, s’han deixat suggestionar pel tòpic pessimista, En citarem dos que donen la pesada. El primer serà Gaziel. ¿Com veu els catalans Gaziel? Aquests mateixos catalans que el pare Miquel d’Esplugues definia com a gent d’un tremp tan ferm que capgirava el fat advers de les circumstàncies. El balanç del nou testimoni és tot un altre: «Catalunya és molt inferior, en tots aspectes, menys en el treball i l’enginy, a la seva germana atlàntica [es refereix a Portugal]. D’ànima, Catalunya en té de sobres, i probablement en tindrà sempre. Però sempre també li ha mancat un cos adient. Mai no sabé forjar-se’l, ni quan els seus reis eren sobirans,perquè Catalunya no té pesada política, ni cohesió orgànica, ni voluntat de potència en les coses espirituals. Això m’ha fet pensar sempre – i ho he dit molts cops – que la millor definició de Catalunya em sembla aquesta: és una ànima en pena…» (2)\nComentaris d’aquest caire gairebé s’haurien de llegir amb aquell mateix posat de cara dels qui us donen el recordatori quan aneu a un funeral. Els pessimistes, quan parlen de Catalunya, sembla com si vetllessin un mort.\nPare MIQUEL D’ESPLUGUES , Nostra Senyora de la Mercè (Estudi de Psicologia ètnico-religiosa de Catalunya)\nGAZIEL, Portugal enfora.Carles. M. Espinalt. Obra Escrita. El Llamp, 1987. Pàg. 261-262.


Porta a porta contra la pobresa energètica | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nCent aturats de llarga durada es formen per assessorar famílies vulnerables\nBarcelona 28 FEB 2016 - 12:00\tCET\nUna de les classes de formació. GIANLUCA BATTISTA\nCanviar el contracte al del mercat regulat d'energia i així poder acollir-se a les tarifes socials. Fer la bugada de nit. O aprendre a llegir la laberíntica factura de la llum. Són petites estratègies que a final de mes poden repercutir en la butxaca però que, per desconeixement, no es posen en pràctica. Un grup de cent aturats de llarga durada, formats en l'àmbit de l'eficiència energètica, s'encarregaran que aquests consells arribin a 5.000 cases de Barcelona a través d'un programa conjunt de l'Ajuntament i les Entitats Catalanes d'Acció Social (ECAS).\n"Hi ha una mancança de cultura energètica i de bons hàbits de consum", explica la segona tinent d'alcalde de la capital catalana, Laia Ortiz. L'Ajuntament va atorgar l'any passat més de 5.060 ajudes per pagar rebuts de famílies vulnerables que no poden pagar-los. No obstant això, des del Consistori creuen que també cal donar eines a les llars perquè puguin reduir el consum.\nSón moltes les entitats que busquen formar en "cultura energètica" els seus usuaris. La novetat d'aquest programa és que tant les persones que visitaran els domicilis com els s'encarregaran de les labors més administratives són persones a l'atur de llarga durada que vénen dels Serveis Socials i del projecte Labora. Reben un salari brut de 1.070 euros, tal com estableix el conveni català d'acció social.\nLa Joana té 55 anys i és una de les futures assessores. Aprèn coses tan bàsiques com què és un quilowatt però també revisa avaluar l'eficiència energètica d'una residència i quin és el protocol d'una visita domiciliària. Ella i les seves companyes rebran 128 hores de formació. "Em puc posar a la seva pell. La meva missió és intentar que millorant la seva situació es treguin un problema del cap", explica la Joana. La seva família treballava en una empresa de construcció que va fer fallida i des de fa tres anys està a l'atur. "Jo podria ser una de les famílies que visitarà el programa", confessa.\nPep Marimon és tècnic instal·lador i professor d'un dels grups. "Moltes de les persones vénen de la construcció, motiu pel qual és més senzill resituar-les", explica. El repte més gran és, segons ell, que els seus estudiants entenguin "la complexitat" del món dels costos elèctrics i tinguin la confiança suficient per donar consells a les llars.\nEn Josep, un altre dels futurs assessors, té 50 anys i ja en porta quatre en l'atur. Espera que la seva experiència en una empresa d'enginyeria elèctrica li serveixi per enfrontar-se a les visites domiciliàries. "Hi ha consums fantasma, com per exemple tenir el pilot del comandament del televisor activat. Són 24 hores de despesa", explica. "Aprendre a ser més racionals amb el consum és un deute que tenim tots", afegeix.\nEl pla d'ECAS i l'Ajuntament, en el qual s'invertiran 2,5 milions, busca arribar a cada districte de la ciutat. En les visites es lliuraran també kits energètics amb bombetes de baix consum i es podran fer petites obres, com ara canviar finestres trencades.\n"Les Administracions hem de ser més proactives en la detecció de problemes com la pobresa energètica", insisteix Ortiz. Divendres passat, per exemple, el Consistori va anunciar un acord per enviar un tríptic amb consells d'estalvi i sobre com accedir al bo social a les 300.000 famílies abonades a Endesa. De moment ja té els ulls per entrar a les cases dels barcelonins a reduir el seu consum.


Guants de congelador → Roba per a magatzems frigorífics • Brodats informàtics P&M\nEls guants per a congeladors són una part molt important de l’equip per a congeladors i frigorífics. Les mans solen estar exposades al contacte directe amb béns i equips. Sovint estan sotmesos a congelacions a causa de les superfícies exposades i l’acció de baixes temperatures, sovint el vent es produeix amb una humitat elevada. Les picades de gel normalment comencen amb l’envermelliment de la pell, perquè la circulació sanguínia s’accelera per escalfar les parts refredades. Els següents símptomes són dolor, picor i sensació d'inflamació de les mans. El grau de congelació depèn del temps i de les condicions,\nen què la pell estava exposada als efectes negatius de la baixa temperatura. Els guants són la protecció perfecta contra les baixes temperatures i us permeten realitzar les vostres tasques lliurement. Guants congelador els productes d’alta qualitat us permeten protegir les mans de les congelacions, motiu pel qual la nostra botiga només ofereix productes d’alta qualitat dels fabricants recomanats.\nGUANTS POLAR RANGE COLDSTORE per a congelació i emmagatzematge en fred\nGuants per a congeladors i cambres frigorífiques TG2 GUANTS XTREME COLDSTORE\nUna àmplia selecció de guants professionals fa que els clients estiguin disposats a comprar productes no només guants, sinó també tota la gamma de roba per a congeladors i frigorífics, escollint entre pantalons, jaquetes czy sabates. Els guants tèrmics Fleece Drivers són un producte que compleix les normes EN388. Els guants taronja TG1 Pro Coldstore són un producte amb folre Thinsulate. El model de guants Arctic Gold Coldstore o guants Eisbaer Freezer que compleixen els requisits de la norma EN 511 / EN 388: són productes seleccionats de la nostra oferta. S'han descrit amb detall tots els tipus de guants per facilitar la selecció.\nGuants tèrmics Fleece Drivers\nPreus atractius i alta qualitat\nLa nostra empresa subministra plantes de processament, magatzems, càmeres frigorífiques, empreses de logística, i això és el que genera grans comandes productes. Gràcies a això, vam poder treballar descomptes atractius als nostres productors, donant lloc a preus competitius per als clients. A més alta qualitat de productes fa que molts clients satisfets tornin a nosaltres i això ens permet mantenir els preus de compra dels nostres contractistes a un nivell baix.\nPer a la majoria de peces de vestir i tèxtils, podem marcar amb qualsevol gràfic, fem un logotip mitjançant el mètode brodats informàtics lub serigrafia. Disposem del nostre propi parc de màquines, que ens permet seguir el procés de marcatge en cada etapa.\nGuants per a congeladors i cambres frigorífiques TG1 PRO COLDSTORE\nbol per a frigorífics i congeladorsroba protectoraguants de neveraGuants de frigoríficsguants per a baixes temperaturesGuants Gold FreezeGuants congeladorsGuants de vellóGuants per a cambres frigorífiquesguants tèrmics


Dissabte es presenta la Xarxa de Suport Mutu a la Seu d’Urgell — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Dissabte es presenta la Xarxa de Suport Mutu a la Seu d’Urgell\nPresentació de la Xarxa de Suport Mutu a la Seu\nL'Ateneu Alt Urgell acollirà aquest dissabte, 11 de febrer, la presentació de la Xarxa de Suport Mutu a la Seu d'Urgell. L'acte comptarà amb la presència de representants de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca i el Capitalisme del Bages, i membres de l'Obra Social de la PAH, que explicaran la seva experiència en aquest àmbit i els seus projectes. Un dels eixos centrals de treball de la Xarxa de Suport Mutu és el garantir de forma col·lectiva l’alimentació, és per això que el programa començarà a les 14 hores amb un dinar popular al mateix Ateneu.\nLa iniciativa es dóna a conèixer després de mesos de treball intern, analitzant i debatent, i d'organització. La xarxa d'ajut es va posar en marxa fa unes setmanes i els seus promotors volen ara presentar-la públicament. Es tracta d'un grup de veïns i veïnes, "indignats amb els efectes miserables que l’economia capitalista i la seva crisi -o estafa- té sobre la població". Expressen en un comunicat "indignació i preocupació" per "la insuficient i tèbia resposta de l’administració", i afirmen que han decidit passar de les paraules als fets i començar a teixir vincles de suport "que permetin garantir-nos mútuament una vida digna, que massa cops el sistema insisteix en destruir". Entre les necessitats bàsiques que s'assenyalen hi ha l'habitatge, l'alimentació, els subministraments, les cures o una feina digna, "drets de tots i totes que com a societat hem de garantir i per als que hem decidit organitzar-nos".\nCom a primer pas, la Xarxa de Suport Mutu s'ha centrat en l’alimentació bàsica i saludable, considerant que l’administració no dóna una resposta suficient perquè arriba solament a un 25 per cent dels aliments necessaris. "Aquest fet està provocant que cada cop sigui més difícil arribar a final de mes per a moltes persones, fent que l’alimentació no contingui el mínim de varietat nutricional necessària per a una bona salut", indica el col·lectiu.\nDavant d'aquesta situació d’emergència i gràcies a la col·laboració dels paradistes, la Xarxa ha començat a reciclar els aliments del Mercat de la Seu, classificar-los i distribuir-los segons les necessitats de les diferents llars sense recursos. A aquesta iniciativa se'n volen afegir d'altres. Per a fer-ho, la intenció és que hi hagi cada vegada més gent involucrada, "per tal que pugui donar resposta a més necessitats i, alhora, pugui pressionar amb més força perquè l’administració compleixi amb les seves obligacions".\nEl col·lectiu explica que "suport mutu" significa que "entre tots i totes ho fem tot, i conjuntament i de forma col·lectiva busquem solucions als problemes i necessitats que tenim, ja que entenem no són individuals sinó precisament col·lectius". Des de la Xarxa es denuncia que "ens volen culpar de la pobresa que patim i que ha creat un sistema injust; volen que pensem que és culpa nostra fins a fer-nos passar vergonya i abaixar el cap, mentre els rics cada vegada són més rics". Finalment, es lamenta que "mentre a cada cop més llars no s’arriba a final de mes, alguns mai en tenen prou d’acumular riquesa i beneficis insultants".\nEl text de presentació indica que "davant la individualització i criminalització de la pobresa, cal que ens ajuntem per defensar els nostres drets, per fer-nos costat uns a altres i per trobar solucions conjuntes als problemes que tots patim. Alhora treballarem per explicar públicament aquesta situació silenciada i amagada per exigir els nostres drets i una transformació social que ens posi a les persones al centre de l’economia i no els beneficis del capital".


Cabanes inclourà en el Poys 2013 una caldera de biomassa per a l'institut\nCabanes inclourà enguany en els Poys 2013 la primera fase de l'obra de millora d'eficiència energètica per a la substitució de la caldera de gasoil per una de biomassa en l'institut Alfons XIII, després de l'aprovació ahir per part del ple dels projectes per al 2013 amb els vots a favor del PSPV i PP i l'abstenció d'Units Pel Poble.\n<p>Cabanes inclourà enguany en els Poys 2013 la primera fase de l'obra de millora d'eficiència energètica per a la substitució de la caldera de gasoil per una de biomassa en l'institut Alfons XIII, després de l'aprovació ahir per part del ple dels projectes per al 2013 amb els vots a favor del PSPV i PP i l'abstenció d'Units Pel Poble.\nL'alcaldessa Estrella Borrás va explicar que esta obra respon “a l'aposta de l'equip de govern per a consolidar un sector econòmic, el de la biomassa, que creiem que pot crear ocupació en un futur en el nostre municipi, així com un estalvi anual pel canvi de combustible, que els primers estudis ens han xifrat en 8.000 euros a l'any”.\nLa primer edil de Cabanes va apostar a més per incloure esta obra en els Poys 2013 i que la nova caldera de biomassa de l'institut “puga alimentar-se amb estella procedent de les restes de poda que generen els nostres agricultors, per la qual cosa hem entés que la convocatòria dels Poys d'enguany és una bona opció per a iniciar el projecte”.\nRespecte a la resta d'obres que s'executaran en La Ribera de Cabanes, el ple va aprovar la inclusió de l'enllumenat en el nou cementeri de La Ribera així com la millora del servici de transport públic en els nuclis El Polido i l'Empalme, amb un pressupost de 20.000 euros cada una de les actuacions.\nEl nou cementeri de La Ribera ja està en funcionament i la inclusió del servici d'enllumenat en el Cementeri en els POYS “pretén dotar a la infraestructura de tots els servicis necessaris a fi que els veïns de La Ribera disposen d'un cementeri adequat a les necessitats que ha de cobrir este tipus d'instal·lació”, segons va explicar Borrás.


Quaderns d'Història de Lloret: La Bella Dolores: la sarsuela de Lloret\nLa Bella Dolores: la sarsuela de Lloret\nAmb motiu de les festes de Sant Romà del 2018, es torna a portar als escenaris lloretencs la sarsuela La Bella Dolores. A iniciativa de l'ajuntament de la vila s'han aplegat poc més de cent persones, entre cantants, coros i equip tècnic, sota la direcció experta d'en Martí Pereferrer.\nLa Bella Dolores és una sarsuela en tres actes escrita per en Joan Baptista Bernat i l'Esteve Fàbregas, musicada per el mestre Melcior Montero. Aquesta obra seria representada el 25 de març de 1944, al Cinema-Teatre Modern.\nTal i com s'afirma en la introducció del llibret original, "Es una selección de anécdotas, tradiciones y hechos vividos en nuestra Villa, recogidos de una generación casi extinguida". De fet, el subtítol de la sarsuela és prou clar: Estampas líricas de Lloret de Mar ochotencista en tres actos.\nAmb una trama romàntica com a excusa, l'obra representa un cant a l'edat d'or de la construcció de vaixells a les drassanes de la vila, que en van fer la navegació i el comerç amb Amèrica, en especial amb Cuba, on recalaren molts lloretencs a la recerca de fortuna a la segona meitat del segle XIX.\nLa Bella Dolores és una candorosa història d'amor protagonitzada per una noia del poble de 17 anys - la Dolores- i els seus pretendents rics (Don Juan Bautista Surís, capità de vaixell; Don Narciso, ric "americano"; i Buenaventura Durall, d'una nissaga familiar opulenta) i un pretendent pobre, el mariner Román Pujol. Tot i l'oposició del seu pare, Don José Vidal, la jove només té ulls per a Román que tractarà de fer-se un home ric a l'illa caribenya. Al llarg dels seus tres actes i 11 números musicals, passen per l'escenari els personatges més característics de l'època: mestres d'aixa,capitans de vaixells, mariners, indianos, contrabandistes, carrabiners i gent d'ofici.\nLES DIVERSES REPRESENTACIONS DE LA BELLA DOLORES\nAl núm. 436 de la revista Lloret Gaceta (1) s'explica la gènesi d'aquesta sarsuela lloretenca. Les primeres idees surten al voltant del passat mercant de la vila i el comerç amb l'illa de Cuba i va agafant cos en negre sobre blanc en les mans de Joan B. Montero i Esteve Fàbregas. El projecte comptaria amb l'entusiasme de més de 50 participants, amb decorats de Josep Ardanuy i Carles Arpí amb l'aportació d'un quartet d'acordions, cors i l'Orquestra Girona reforçada, sota la direcció escènica de Baldiri Pou i J. B. Bernat i direcció musical a càrrec de Melcior Montero. Els assaigs van durar quasi bé un any i mig. La sarsuela s'estrenà la nit del 25 de març de 1944 i, degut a l'èxit, es tornaria a escenificar dies després.\nNo seria fins el 1986 que es tornaria a parlar del retorn de La Bella Dolores a un teatre. Les entitats teatrals de Lloret estaven prou engrescades per tirar endavant l'ambiciosa realització de la sarsuela. L'ajuntament, per a més caliu, havia editat un fullet amb el llibret original de l'obra estrenada en 1944. Per les festes de Sant Romà, Xavier Albertí al piano i Josep Bernat com a narrador, rememoraven de nou els passatges lírics de la peça teatral. El projecte, previst per la festa major d'hivern de 1987 no reeixí amb prou força, però amb tot, va quedar la il·lusió i la promesa de que La Bella Dolores seria interpretada de nou.\nEl 1994, coincidint amb el 50è aniversari de l'estrena de la sarsuela, l'ajuntament va oferir, com a recordatori de l'efemèride, 17 plaques commemoratives a les persones que havien intervingut a l'obra original. Encara volava pel cap de la confraria de sant Elm i dels grups teatrals representar novament La Bella Dolores .\nI així seria el 1999. A l'escenari de la sala de festes Gran Palace Lloret, es van sentir de nou els acords de La Bella Dolores en dues funcions amb les entrades exhaurides, els dies 19 i 21 de març. Comptant amb un pressupost proper als 7 milions de pessetes (42.000 euros), la direcció de l'obra, va ser encarregada a Josep Bernat, fill d'un dels autors i net del compositor. La direcció musical quedava a les mans de Xavier Albertí qui també havia fet els arranjaments de les cançons. Col·laboren en la posada en escena tots els elencs teatrals i musicals de Lloret, com l'agrupació Casal de l'Obrera, Dafne, Els Llobarros, Unió Coral Lloretenca i Xavier Albertí dirigint l'Orquestra Filharmònica de Cambra de Barcelona. El repartiment estava encapçalat, entre molts altres, pels actors lloretencs: Pere Box, Quim Colls, Agustí Guitart, Albert Muntaner, Joan Romà Ortiz, Eva Palau, Joan Pau Romaní i Pere Roure.\nEnguany, prop de 100 persones tornen a posar-se en els personatges de la sarsuela de Lloret, sota la direcció artística de l'actor i director gironí, Martí Peraferrer,juntament amb el músic i compositor Joan Casas. L’escenografia anirà a càrrec del lloretenc Oriol Gruart.\nUNA EMBARCACIÓ ANOMENADA LA BELLA DOLORES\nEn l'ànim dels autors del llibret original batejava l'idea de mostrar com havia estat el passat esplendorós del marina lloretenca, un tema molt estimat per l'Esteve Fàbregas a través dels seus llibres i que, temps després, n'Agustí Maria Vilà realitzaria un estudi ampli i profund a través de diverses monografies.\nLa Bella Dolores era un vaixell del tipus polancra, construit a les drassanes lloretenques el 1856 pel mestre d'aixa Bonaventura Ribas (a) Pa-i-ais i que després es feria en bergantí quatre anys més tard. (2).\nSeguint a l'estudiós Agustí M. Vilà , la nau rep el nom de la Dolors Durall i Fàbregas, filla d'un pilot de la nissaga dels Durall, Bonaventura Durall i Conill, casat amb Cristina Fàbregas. L'armador de la pollacra en serà el germà, en Bonaventura Durall i Fàbregas.\nEl vaixell seria portat a Lloret de nou i seria sotmès a una complicada operació d'allargament del seu casc. Seria remolcat des de Barcelona sobre el juny de 1875. Hi ha una petició del mestre d'aixa Agustí Macià i Ferrer a l'ajuntament datada el data 3 de juny de 1875 en la qual demana que no se li posi impediment per l'ocupació del passeig, per tal de situar-hi un vaixell de port elevat en el que s'hi ha de fer una recomposició important (3)\nEn un article publicat a la revista local Aires Lloretencs, l'especialista naval Emerencià Roig i Raventós explica al detall cóm es va realitzar les feines d'allargament del vaixell (4)\n(1) Lloret Gaceta, núm 436, 1 de febrer de 1987, pp. 16\n(2)Més informació sobre aquest vaixell el trobareu a aquesta plana de la Biblioteca Museu Marítim de Barcelona.\n(3) Lloret Gaceta, núm 511, 15 de març de 1999, pp 10-11\n(4) Aires Lloretencs, núm. 25, de l'1 d'octubre de 1934, pp 6-8


Productes ecològics pel nadó | Botiga online BIOBEBÉS\nBotiga online de productes ecològics pel bebè\nCura ecològica del bebè per una criança natural\nTenir cura del teu petit, amb un catàleg ecològic de productes pels nadons més naturals\nBiobebés neix de l'experiència d'una familia, que l'any 2002 va decidir embarcar-se a la fantàstica experiència de la criança natural dels seus dos fills. Així neix Biobebés, la nostra botiga online de productes ecològics pel nadó.\nL'any 2009 vam obrir una botiga ecològica a Barcelona , on intentàvem integrar d'una forma global el màxim catàleg de productes ecològics perquè petits i grans poguessin portar una vida més sana, natural i sostenible.\nSota l'empara de l'experiència que ens va aportar la botiga, decidim obrir al públic Biobebés, una iniciativa que vol assessorar a les noves families i apropar els productes ecològics per nadó, que ajudin a la seva criança natural i sostenible.\nT'oferim el nostre assessorament per tot l'ampli catàleg de productes ecològics pel teu nadó: bolquers reutilitzables, peces de comerç just i materials biològics, portabebès, cremes i higiene per la mamà i el nounat... Renúncia als químics, a la massificació i descobreix el que un món natural i sostenible pot fer per tu, pel teu fill i pel seu futur i el de tots.\nSeleccionem el catàleg des de la perspectiva de la màxima cura natural amb els productes i els seus processos productius, amb certificació ecològica o Demeter, i de comerç just si provenen de tercers països.\nLa cura més natural i sostenible deu abans de res ser accessible i per això, a Biobebés aconseguiràs sempre el millor preu, en productes fiables.\nEncara que el vehicle de comunicació de Biobebés és el mitjà online, volem que sàpigues que darrere d'aquesta botiga online de productes ecològics pel teu nadó hi ha persones, bolcades i conscienciades, per poder-te assessorar i respondre a tots els teus dubtes. Pots preguntar-nos el que vulguis, deixar-nos un comentari, una crítica o suggeriment. Si estàs a Barcelona, també pots apropar-te a la nostra botiga ecològica al popular barri de Gràcia.


Xarrada a Alcarràs sobre ajuts, inversions i tributacions de la pagesia\nterritoris.cat 16:46 10/02/17\nSota l'organització de JARC i Mir&Siurana Assessors, les pròximes sessions, adreçades a la pagesia, es faran a Alpicat el dia 23 de febrer i els dies 9 i 30 de març a Torrefarrera\npagesia alpicat torrefarrera segria jarc alcarras\nA la sessió es van abordar qüestions com els ajuts que es poden rebre en l’activitat agrària\nEl cicle de xarrades que JARC (Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya) i Mir&Siurana Assessors han organitzat per aquest primer trimestre de l’any va fer escala aquest dijous a Alcarràs. Ho va fer amb la sessió dedicada Ajuts inversions 2017 i la seva tributació, la qual va comptar amb una bona assistència.\nLa jornada va ser inaugurada per l’alcalde d’Alcarràs, Miquel Serra, i va incloure dues xarrades: la primera amb el títol Els ajuts 2017 per incorporació, modernització i diversificació, a càrrec de Jordi Vidal, secretari tècnic de JARC-COAG, i una segona sobre tributació dels ajuts, amb l'assessor fiscal de Mir&Siurana Assessors, Alexandre Mir.\nLes jornades van adreçades a la pagesia i se celebren sempre en dijous a les 7 de la tarda\nEn aquestes conferències, i en la posterior taula rodona que es va obrir, es van abordar qüestions com ara els ajuts que es poden rebre en l’activitat agrària, els ajuts que hi ha per aquest any 2017 en cas de fer inversions en una explotació, els terminis i tempos de les sol·licituds, com tributar en donar-se d’alta a l’activitat o com tributar els ajuts.\nAquest cicle de jornades es va posar en marxa el passat 19 de gener al CEEI Torrefarrera, i seguirà el 23 de febrer a Alpicat per parlar de successions i donacions a l’explotació agrària. Més tard serà el torn per a Aspectes a tenir en compte per a la contractació de treballadors al camp, el 9 de març, i per a Aspectes a tenir en compte en la responsabilitat civil de l’empresari, el 30 de març, en tots dos casos al CEEI Torrefarrera.\nAquestes jornades van adreçades a la pagesia i se celebren sempre en dijous a les 7 de la tarda.\nLa Granja d'Escarp posa en marxa el servei d'Internet a tot el Local Social


Hotel Bonjardim Tomar Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 50 allotjaments a Tomar.\nPraceta de Santo Andre n.' 5, Santa Maria Dos Olivais, Tomar, Portugal - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nExcel·lent 8,0 (143 comentaris)\nBarri Santa Maria Dos Olivais São João Baptista\nMés informació sobre Hotel Bonjardim\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Tomar, Hotel Bonjardim és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Museu Luso-Hebraico Abraham Zacuto, Igreja de São João Baptista, Museu dos Fósforos són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nEl Hotel Bonjardim, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hotel Bonjardim és una selecció idònia per a la vostra estada a Tomar.\nNúmero de Identificación Fiscal: 3077


ZACH LAVINE BIOGRAFIA, ASSUMPTE, EN RELACIÓ, PATRIMONI NET, ÈTNIA, SOU, EDAT, NACIONALITAT, ALÇADA, JUGADOR DE BÀSQUET PROFESSIONAL - BIOGRAFIA\nPrincipal Biografia Zach LaVine Bio\nFets deZach LaVine\n25 anys 10 mesos\n10 de març , 1995\nL’hora de dinar i d’esbarjo, va ser una part important per a mi quan creixia. Crec que és important que els nens tinguin això\nMolta gent amb qui he jugat em veu com a golejador i tirador. Encara sóc ràpid i tot així, però després, quan em veuen embolicat, és com 'Oh, caram\nCal gestionar bé les adversitats. Hi ha obstacles que hauràs de lluitar.\nEstadístiques de relació deZach LaVine\nQuè és l'estat civil de Zach LaVine? (solter, casat, en relació o divorci):\nTé Zach LaVine alguna relació de relació?:\nZach LaVine és gai?:\nZach LaVine té actualment una relació. Està sortint Caçador Mar . Té un cos i una cara bonics. Tots dos es coneixien des de l’escola. Hunter és un atleta. Ha jugat a futbol durant la seva universitat.\nEs veuen junts en llocs públics per sopar i dinar. La parella també continua compartint les seves fotos a la xarxa social.\nQui és Zach LaVine?\nZach LaVine és un jugador de bàsquet professional nord-americà. Actualment juga com a guàrdia de trets del Minnesota Timberwolves del Associació Nacional de Bàsquet (NBA) . És bicampió del Concurs Slam Dunk.\nVa ser nomenat l’estat de Washington Senyor bàsquet el 2013 i el Jugador de l'any de l'AP Washington.\nZach LaVine: Fets del naixement, família i infància\nZach LaVine va néixer com a Zachary LaVine el 10 de març de 1995 a Renton, Washington, EUA. Zach és nord-americà de nacionalitat i és d’ètnia afroamericana i angloamericana.\nÉs fill de pares atlètics Paul LaVine i Cheryl Johnson-LaVine.\nEl seu pare jugava a futbol americà professionalment a la Lliga de futbol dels Estats Units (USFL) i Lliga Nacional de Futbol (NFL) . La seva mare era jugadora de softbol.\nCap als cinc anys, LaVine es va interessar pel bàsquet després de veure Michael Jordan a Space Jam. Més tard es va fer fan de Kobe Bryant.\nZach LaVine: Història de l’educació\nVa assistir-hi Escola secundària Bothell a Bothell, Washington. Després de graduar-se al batxillerat, es va matricular al Universitat de Califòrnia , los Angeles .\nVa jugar a bàsquet universitari a la UCLA Bruins.\nZach LaVine: vida professional i carrera professional\nZach va començar a jugar a bàsquet a Escola secundària Bothell a Bothell, Washington. Va ser nomenat jugador de l'any de l'Associated Press de l'estat de Washington Washington Mr. Basketball .\nVa jugar al Ballislife All-American Game i va guanyar el concurs de slam dunk de l'esdeveniment.\nEl 2012 va assistir a la UCLA i va jugar amb l’entrenador Ben Howland la temporada 2013. Va començar la seva carrera professional de bàsquet l'any 2014.\nEl 26 de juny de 2014, LaVine va ser seleccionada per Minnesota Timberwolves amb la 13a selecció general de l’esborrany de la NBA del 2014.\nVa signar el seu contracte de bàsquet amb l'equip el 8 de juliol de 2014. Des de llavors, juga al Minnesota Timberwolves del Associació Nacional de Bàsquet (NBA).\nZach LaVine: salari i patrimoni net\nTé un patrimoni net estimat de 3 milions de dòlars. El seu sou encara no s’ha revelat.\nZach LaVine: Rumors i controvèrsia\nActualment, no hi ha rumors desesperats sobre la seva vida personal i professional.\nqui és la dona de lester holt\nSembla que està fent la millor feina sense fer mal als altres i que ha estat una persona recta a la seva vida, per la qual encara no ha tingut cap controvèrsia.\nZach LaVine: Descripció de les mesures corporals\nZach té l'alçada de 6 peus 5 polzades. El seu cos pesa 83,9 kg. Té el cabell castany fosc. A més, el seu color d’ulls és marró fosc.\nZach és actiu a Facebook, Instagram i Twitter. El seu compte d’Instagram té més de 2,1 milions de seguidors. De la mateixa manera, el seu Twitter té 339,9 mil seguidors i el compte de Facebook té 1,19 milions de seguidors.\nTambé podeu obtenir més informació sobre els fets del naixement, l'educació, la carrera, el patrimoni net, els rumors, l'alçada i les xarxes socials de diferent personalitat Joe Smith (bàsquet) , Kyrie Irving , i Pargo de Malàisia .\nquants anys té Theo James\nmaia campbell i elias gutierrez\nrestriccions a la importació a causa de la imposició de tarifes per part dels EUA govern\nquants anys té Sharon Fonseca


El Saló del Còmic i el llibre infantil i juvenil escriu la seua primera pàgina a Castelló\nLa plaça Major acollirà novetats editorials i tallers infantils entre el 12 i el 14 d'abril.\nEl Saló del Còmic de Castelló celebrarà la seua primera edició durant el cap de setmana del 12 al 14 d'abril a la plaça Major. Organitzat per la Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Castelló, és el primer esdeveniment centrat exclusivament en còmics, manganimes i literatura infantil i juvenil que s'organitza a la ciutat. L'entrada serà gratuïta i la iniciativa comptarà amb la presència de nombroses editorials, llibreries, novetats literàries i tallers infantils.\nLa presentació de nous còmics i llibres és una de les activitats de més interès del Saló del Còmic de Castelló. En concret, acudiran autors com els castellonencs Miguel Alayrach, Sara Bellés i els valencians Vicent 'Sento' Llobell i Cristina Durán. Els dos primers detallaran més sobre La revolución de los monstruos feos, el seu nou conte. Pel que fa a 'Sento', l'experimentat historietista parlarà d'Historietas del Museo del Prado, un còmic ple d'anècdotes amb què commemora els 200 anys d'història del museu madrileny. Per la seua banda, Cristina Durán vindrà a parlar de El día 3, un còmic en memòria de les víctimes de l'accident de metro a València. Així mateix, hi haurà una zona especialment dedicada a l'àmbit editorial castellonenc.\nAquests i altres còmics i llibres podran adquirir-se en els 20 llocs de venda de què disposarà el Saló del Còmic de Castelló. Des de la Regidoria de Joventut, dirigida per José Luis López, destaquen que aquest esdeveniment serà "el primer que compte amb totes les llibreries de Castelló, així com amb editorials de prestigi i diverses independents". A més de lectura, els assistents també podran adquirir tot tipus de marxandatge de marques tan conegudes com Star Wars o Marvel, entre moltes altres. També hi haurà cabuda per al cosplay, amb assistents disfressats dels seus personatges preferits i tallers de maquillatge centrats en això.\nEl Saló del Còmic de Castelló pretén, segons explica Joventut, atraure públic de totes les edats. És per això que hi haurà múltiples tallers infantils perquè els més menuts, per exemple, fabriquin màscares de superherois. Precisament, al seu costat estaran diversos d'aquests personatges, amb els quals els assistents podran fer-se fotografies. Un altre dels tallers inclourà la participació dels familiars, ja que necessitarà que els adults expliquen històries als nens i nenes perquè aquests elaborin el seu propi còmic.\nAmb tanta diversitat en les activitats i publicacions disponibles, l'organització confia que el primer Saló del Còmic de Castelló siga un èxit. L'edil José Luis López està convençut que "vindrà gent d'altres localitats properes perquè la comunitat d'aficionats al còmic, el manganime i la literatura juvenil és molt fidel". A això contribuirà, d'acord amb els responsables de l'esdeveniment, que l'accés siga gratuït i que se celebre a l'aire lliure.


Programació setmana 4 🐳🌼☀\nHola de nou a tots i totes!!! El Casal més pirata de Cornellà us saluda🙌🙌\nComencem una altra setmana de Casal... Ja anem per la quarta!! Ens ho estem passant pipa i cada vegada som més a prop del tresor, tenim moltes ganes de descobrir-lo!!\nUs deixem el programa de la setmana:\nRecordeu que sempre han de portar a la motxilla:\nSabatilles d’aigua (millor si són lligades)\nEsmorzar i ampolla d’aigua petita\nBanyador i crema solar (P3, P4, P5 i 1r posat de casa)\n1 Mascareta per si calgués utilitzar-la\n*Tot marcat amb nom i cognoms\nNO OBLIDEU FER LA COMPROVACIÓ DE SÍMPTOMES A CASA. A L'ENTRADA HAUREU DE COMUNICAR LA TEMPERATURA DE L'INFANT. Què he de comprovar?


EL BLOG DE FRANCESC FOS: Segueix la preparació\nComencem Agost amb la vista posada a la marató del dia 21, a 3 setmanes vista anem progressant. Aquest és l'entrenament d'aquesta setmana :\nDilluns : tocava un entreno durillo però alhora motivant. 3kms de calentament i 9kms progressius + 2,5kms de refredament. Durant els 9kms vam marcar el següents parcials: 4'27" , 4'23" , 4'21" , 4'18" , 4'25" , 4'02" , 3'55" , 3'56" i 3'46. En els últims 4 és on vam fer realment el canvi de ritme, fins aleshores anava molt còmode a ritmes de 4'20''-4'25''. Fa 1 any rodar a aquests ritmes m'era impossible.\nDimarts : descans ja que l'endemà tocava tralla.\nDimecres : nova tirada llarga per la CDLA. Cap a les 16'15 ens posàvem a córrer, entreno per posar a prova les cames fent 28 kms en 2h31m, començant com sempre amb calma i anant augmentant el ritme progressivament. La veritat és que vaig acabar content, esperava acabar més trinxat després d'estar tan de temps sense fer tirades llargues. En acabar li comentava al Xavi que de cara a la 1a Marató que vaig fer a Castelló la tirada més llarga que havia fet era de 28,5kms i mira per on dimecres la vaig igualar.\nDijous : 7kms molt suaus per estirar cames, a 5'40'' aproximadament.\nDivendres : 11kms pel Montseny aprofitant que tenia el dia de festa. Vaig fer la ruta Santa Fe de Montseny- Turó de l'Home - Santa Fe de Montseny. Potser son uns 600 metres de desnivell positiu en poc més de 4kms de pujada, però vaja, que va ser amb molta calma, caminant tota l'estona, res de córrer. I de pas m'arribava al Turó de l'Home, un cim més que ja conec.\nDissabte : 12kms a 5'07'', quasi 62' en total.\nDiumenge : descans\nA partir de demà última setmana de càrrega i cap de setmana a fer els Pedals de Serrallonga, 100kms en bici repartits en 2 etapes.\nPublicat per Francesc a 20:22\n100 km en bici? quants km has fet en bici?\n7 d’agost de 2011 a les 23:40\nmolt pocs, però aquí està la gràcia, que algun dia s'ha de començar en serio.\n8 d’agost de 2011 a les 18:13


Els serveis bàsics pendents a la Urbanització camí de Paterna (El Paternero) – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nEls serveis bàsics pendents a…\nA la urbanització del Camí de Paterna, manquem d’alguns serveis bàsics des de fa molts anys, serveis que venim reivindicant als diferents governs municipals i amb major intensitat en aquests últims anys.\nFruit d’aqueixa insistència aconseguim que en els pressupostos municipals de l’any 2019, es col·locaren dues partides; una de 50.000€ per a la instal·lació de punts de llum i una altra de 64.000 € per a la posada en funcionament d’un transport públic circular (autobús circular).\nCap de les dues quantitats van ser executades per l’actual equip de govern municipal. La raó d’aqueixa lamentable decisió no l’hem poguda conéixer fins al moment, malgrat les reiterades peticions formulades per escrit per part meua i de la QUEIXA que vaig presentar davant el Síndic i que recentment s’ha tancada per part d’aqueixa institució, sense que la Sra. Alcaldessa haja acceptat la seua recomanació de data 16/11/2020\nNo obstant això, des de la AA.VV. del Camí Paterna, hem continuat presentant, amb el mateix objectiu, RECLAMACIONS enfront de l’aprovació provisional dels pressupostos del 2020 i del 2021, peticions que incomprensiblement han sigut rebutjades per l’equip de Govern municipal.\nEn eixes, reclamacions reiteràvem a l’Ajuntament que ha de complir les obligacions que li marca l’article 26 de la Llei de Bases de Règim Local que com a competències pròpies i obligatòries del municipi assenyala:\nEn tots els Municipis: enllumenat públic, cementeri, recollida de residus, neteja viària, proveïment domiciliari d’aigua potable, clavegueram, accés als nuclis de població i pavimentació de les vies públiques.\nSón serveis Bàsics, que el propi Síndic de Greuges, contestant a una de les nostres QUEIXES, ha RECOMANAT a l’Ajuntament de Bétera que, en el marc de les seues competències en matèria de planejament i gestió Urbanístic, adopte les mesures necessàries, que permeta dotar a la Urbanització “Camí Paterna” dels serveis urbanístics previstos en la legislació.\nFinalment, i a fi d’abordar i buscar solucions a la falta dels serveis bàsics que manquem a la Urbanització Camí Paterna, el passat dia 13 de maig vam sol·licitar per escrit, una reunió amb la Sra. Alcaldessa, reunió que esperem que es puga realitzar al més prompte possible.\nMembre de la Junta Directiva de la AA.VV. Camí de Paterna\nEn Bétera a 24 de Mayo de 2021


Tassa de 30 cl personalitzada, diferents colors translúcids.\n130,69 € IVA inclòs\nTassa reutilitzable de 30 cl personalitzada a 1 tinta.\nPer aquesta tassa hi ha 4 colors disponibles (translúcid, blau, verd, taronja, groc) trieu el que més us agradi o s'adapti millor a les vostres necessitats. Si desitgeu color barrejats en una mateixa comanda escriviu-ho a l'apartat d'observacions durant el procés de compra, però les unitats per cada color han de ser múltiples de 75, ja que fem caixes tancades de 75 unitats.\nEl cost del fotolit+pantalla (necessaris per serigrafiar la tassa) està inclòs en el preu final.\nTassa de 30 cl...


Accident a Bell-lloc d'Urgell: mata un home i fuig caminant\nActualitzat 18/10/2021 18:45\nNou accident de trànsit mortal: un conductor atropella un home i fuig del lloc dels fets. El sinistre ha passat aquest dissabte a Bell-lloc d'Urgell (Pla d'Urgell).\nAccident de trànsit molt greu a l'A2 a Bell-lloc d'Urgell\nEls fets han passat aquest dissabte i els agents han rebut l'avís a les 23:00 d'un accident molt greu a l'A2 a l'altura de Bell-lloc d'Urgell, un petit poble del Pla d'Urgell.\nLa víctima mortal és un home de 55 anys\nQuan els policies i els sanitaris del Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) s'han dirigit fins al lloc dels fets, han pogut veure que hi havia una víctima mortal, un home de 55 anys i de nacionalitat espanyola. També hi havia una dona, la seva acompanyant, que ha quedat greument ferida.\nDetenen el presumpte autor de l'accident mortal\nEls Mossos d'Esquadra han pogut esbrinar que el presumpte responsable de l'accident és el conductor d'un Ford Focus i que és de Palau d'Anglesola (Pla d'Urgell) i que, per si no fos poc, després de l'accident, ha marxat corrents del lloc dels fets, deixant el seu cotxe on ha passat l'accident, segons explica el Segre.\nUn home mor en un accident de trànsit a Bell-lloc d'Urgell (Pla d'Urgell) i els Mossos d'Esquadra han detingut l'autor dels fets, que ha fugit corrents després dels fets. / Carles Palacio\nDetingut per homicidi imprudent\nUn conductor borratxo i drogat mata dues persones a Lleida\nFa un mes, es va produir un altre accident de trànsit mortal a prop de Lleida. Un conductor borratxo i drogat va matar els dos ocupants d'un altre vehicle en un accident, va fugir del lloc dels fets i el van enxampar. Aquest dilluns, l'Audiència de Lleida ha decretat llibertat amb càrrecs pel conductor que va ser empresonat el passat 19 de setembre per haver provocat un accident mortal la nit de divendres 17 de setembre a l'autovia A-22, al seu pas per la capital del Segrià.\nUna baralla al passeig d'Urrutia de Nou Barris acaba amb un tiroteig\nBusquen tres lladres molt violents a Amposta: apallissen la víctima


PUV La diferencia sexual en la historia\nCol·lecció: Història, 9\nAquest llibre té l'arriscada pretensió d'oferir un passatge a un lloc en què a penes ha estat ningú. El lloc és la història que està més enllà del social, no en contra del social. En el segle xx, el triomf del pensament d'esquerra -un pensament masculí esplèndid- ha anat portant la gent a creure que tota la història és social. I, tanmateix, no és així, com han après per experiència i amb patiment algunes feministes que, en la dècada dels setanta, van començar a escriure història de les dones guiades, amb il.lusió, pel paradigma del social. Creien que tot hi cabia, també el sentit lliure de ser dona. Però no hi va cabre. Hi va cabre l'estereotip de gènere femení, és a dir, hi va cabre el que en la vida d'una dona té a veure amb el poder. Però no hi va cabre tot l'altre: no hi va cabre la diferència sexual. Perquè el poder, importantíssim com, per desgràcia, és, no ha ocupat mai ni la història sencera ni la vida sencera de ningú. En el paradigma del social no hi va cabre res o a penes res de l'amor, és a dir, del que fa història orientat per la metàfora del cor.