TOXICITAT DELS BOLETS\nSímptomes (Síndromes). 2\nDescripcions dels síndromes. 3\nEls bolets més tòxics de Catalunya. 6\nAmanita pantherina (DC.) Krombh - Pixacà, pigat, pigat bord. 6\nAmanita phalloides (Fr.) Link - Farinera borda, farinot, pentinella borda. 6\nBoletus satanas Lenz. - Matagent, mataparent. 6\nClitocybe rivulosa (Pers.) P. Kumm. - Candeleta de vorada. 6\nCortinarius orellanus (Fr.) Fr. - Cortinari metzinós. 6\nEntoloma sinuatum (Bull.) P. Kumm. (= E. lividum Quél.) - Carner bord, escarlet bord, fals carlet, fals moixernó. 6\nGalerina marginata (Bastch.) Kühner - Cama-sec bord, galerina metzinosa. 6\nGyromitra esculenta (Pers.) Fr. - Bolet de greix. 6\nInocybe rimosa (Bull.) P. Kumm. - Barret de bruixa comú. 6\nLepiota brunneoincarnata Chodat & C. Martín - Palometa metzinosa. 6\nOmphalotus olearius (DC.) Singer - Gírgola d’olivera, bolet d’oliu. 6\nPaxillus involutus (Batsch) Fr. - Paxil·le tòxic. 6\nTricholoma equestre (L.) P. Kumm. - Groguet, verderol, pixaconill 6\nTricholoma pardinum (Pers.) Quél. - Fredolic metzinós. 6\nMés informació. 18\nL’enverinament per bolets (micetisme) fa referència als efectes perjudicials de la ingestió de substàncies tòxiques presents en els bolets.\nEls símptomes poden variar des de lleus trastorns intestinals a la mort. Podem classificar els tipus d’intoxicacions en grups segons el període d’incubació o temps d’aparició dels símptomes, que pot ser de fins a 6 hores (generalment menor de 3), entre 6 i 24 hores, i més d’un dia. En aquesta taula podem veure de forma resumida les principals síndromes:\n(< 6 h)\n(> 1 dia)\nSíndrome resinoide Intoxicacions de tipus digestiu\nDiverses espècies implicades, entre les que destaquen Entoloma sinuatum, Tricholoma pardinum, Omphalotus olearius i Boletus satanas\nEspècies dels gèneres Amanita (A. phalloides (farina borda), A. verna i A. virosa),\nGalerina (G. marginata) i Lepiota (L. brunneoincarnata, L. castanea, etc.)\nSíndrome nefrotòxica orellànica\nEspècies del gènere Cortinarius (especialment C. orellanus)\nEspècies del gènere Clitocybe (C. rivulosa i afins) i\nInocybe (I. geophylla i I. rimosa, entre altres)\nEspècies del gènere Gyromitra (G. esculenta (murga de greix) i G. infula)\nTricholoma equestre (groguet o verderol)\nAmanita muscaria (reig bord),\nAmanita pantherina (pixacà) i altres espècies del gènere\nEspècies dels gèneres Psilocybe,\nPanaeolus i altres\nEspècies del gènere Lycoperdon (pets de llop)\nDescripcions dels síndromes\nLa síndrome resinoide engloba una sèrie d’intoxicacions de tipus digestiu. Són de les més comunes, i afecten el sistema digestiu. La seva importància és diversa, des de simples diarrees, nàusees, vòmits i dolors abdominals, fins a gastroenteritis severes.\nPresenten un període d’incubació molt curt (entre els 30 minuts i les 3 o 4 hores), i s’acostumen a guarir després d’un parell de dies gràcies a un tractament simptomàtic i de suport.\nLes substàncies químiques que en són responsables són molt diverses, algunes d’elles encara no conegudes, però totes elles amb capacitat d’irritar el tub digestiu.\nLa síndrome muscarínica, també dita síndrome sudorífica, es caracteritza sobretot per la sudoració i la salivació abundants que pateix la persona intoxicada.\nA més, apareixen mal de ventre, vòmits i diarrea, d’escassa intensitat. També es poden donar trastorns de la visió i vertigen.\nEls símptomes acostumen a començar abans de les 2 hores de la ingesta dels bolets, i no s’allarguen més d’un dia.\nEl tòxic és la muscarina.\nLa síndrome micoatropínica, o panterínica, dóna com a símptomes mal de ventre, diarrea moderada i vòmits.\nTambé cursa amb al·lucinacions visuals, eufòria i dificultats en la parla, i finalitza en un son profund.\nEl tòxic és l’àcid ibotènic, que predomina al barret.\nEls símptomes es presenten entre la primera mitja hora i les 3 hores (i fins a 12).\nGran part d’aquestes intoxicacions són intencionades.\nLa síndrome al·lucinògena es manifesta entre el quart d’hora i les 2 hores de la ingesta de bolets, amb nàusees, vòmits i diarrea.\nTambé es donen somnolència, mal de cap i vertigen.\nSón característiques les al·lucinacions visuals, auditives i tàctils, juntament amb dificultats per distingir la realitat de la ficció.\nPoden allargar-se 8 hores i acaben sovint en un son profund sense més afectacions posteriors.\nEl tòxic és la psilocibina.\nLa intoxicació és majoritàriament provocada.\nLa síndrome inmunohemolítica o paxíl·lica, perquè el principal bolet causant és Paxillus involutus, presenta els seus símptomes al cap de 2 hores i s’allarga entre 2 i 4 dies. Consisteixen em vòmits, diarrea i mal de ventre.\nTambé es destrueixen els glòbuls vermells de la sang.\nExcepcionalment pot conduir a la mort per un xoc d’insuficiència renal.\nLa toxina podria ser la involutina.\nLa síndrome pneumònica, també anomenada licoperdonosi, és al·lèrgica, deguda a la inhalació reiterada d’espores de diverses espècies de pets de llop (gènere Lycoperdon).\nComença de forma aguda amb nàusees, vòmits i nasofaringitis.\nEn els dies següents es manifesta en una neumonitis inflamatòria.\nLa síndrome hepatotòxica (síndrome ciclopeptídica, fal·loïdiana o amanitínica) mostra els seus símptomes les primeres 24 hores en forma de vòmits incessants, intens mal de ventre i diarrea copiosa, que condueixen a una notable deshidratació de l’intoxicat.\nLa següent fase és de remissió aparent, doncs durant unes hores desapareixen els símptomes.\nLa tercera i última fase és la més greu, ja que les toxines, del grup de les amatoxines, ataquen el fetge, es produeix hepatitis, icterícia i un empitjorament general del pacient.\nSi no hi ha tractament, es produiria la fallida del fetge i la mort del malalt en una setmana, però si es tracta, pot sobreviure.\nDe vegades cal fins i tot practicar un transplantament de fetge.\nLa síndrome giromitrínica té l’inici dels seus símptomes a les 6 hores.\nLa toxina és la giromitrina, que es transforma en monometilhidrazina (MMH) a l’estómac.\nLa toxicitat es manifesta sobretot en necrosi hepàtica acompanyada de trastorns gastrointestinals (vòmits, mal de ventre i diarrea) i neurològics (vertigen, excitació, deliri, etc.).\nEls ronyons també es veuen afectats.\nPot esdevenir la mort del pacient si ha consumit una gran quantitat de bolet fresc o mal bullit.\nTot i que aquesta intoxicació aguda és força rara, ja que la gent que menja murgues de greix (Gyromitra esculenta) té el costum de bullir molt bé els bolets i llençar l’aigua d’ebullició, convé tenir present que sempre queden restes de giromitrina, que es transformen en MMH i aquesta, a més a més, té activitat carcinogènica, s’ha comprovat que provoca carcinomes hepàtics.\nLa síndrome nefrotòxica orellànica té un període d’incubació llarguíssim, de 2 a 15 dies o fins i tot més.\nEls símptomes són molta set, boca seca, vòmits i diarrea. També mals de ventre, de cap, d’esquena, etc.\nDesprés d’un període d’aparent tranquil·litat, tornen els símptomes i es manifesten en una insuficiència renal: els ronyons deixen de funcionar.\nSi no hi ha tractament, les persones intoxicades poden morir al cap de pocs dies o setmanes; les persones que se salven, sovint necessiten diàlisi tota la seva vida o bé un trasplantament de ronyó.\nLa substància responsable és l’orellanina.\nLa síndrome rabdomiolítica, que provoca lesions a la musculatura estriada, es manifesta al cap de 2 o 3 dies de la primera ingesta de bolets.\nEs tracta de dolors musculars en extremitats inferiors, acompanyats de fatiga i debilitat, sudoració i febre.\nTambé pot presentar-se dificultat respiratòria i trastorns del ritme cardíac que poden portar a la mort.\nA més, al alliberar-se la proteïna mioglobina dels músculs, es pot danyar també els ronyons i causar una insuficiència renal aguda.\nS’ha demostrat que Tricholoma equestre s.l., menjat en grans quantitats, n’és un responsable.\nLes intoxicacions per bolets generalment son el resultat de la ingestió de bolets tòxics que s’han confós amb altres bolets comestibles a causa de la seva semblança. Cada any hi ha notícies que ens parlen de casos d’intoxicacions pel consum de bolets.\nEl primer pas per prevenir les intoxicacions per bolets, és conèixer molt bé les espècies que es cullen per tal de no confondre-les.\nEls bolets més tòxics de Catalunya\nAmanita pantherina (DC.) Krombh - Pixacà, pigat, pigat bord\nAmanita phalloides (Fr.) Link - Farinera borda, farinot, pentinella borda\nBoletus satanas Lenz. - Matagent, mataparent\nClitocybe rivulosa (Pers.) P. Kumm. - Candeleta de vorada\nCortinarius orellanus (Fr.) Fr. - Cortinari metzinós\nEntoloma sinuatum (Bull.) P. Kumm. (= E. lividum Quél.) - Carner bord, escarlet bord, fals carlet, fals moixernó\nGalerina marginata (Bastch.) Kühner - Cama-sec bord, galerina metzinosa\nGyromitra esculenta (Pers.) Fr. - Bolet de greix\nInocybe rimosa (Bull.) P. Kumm. - Barret de bruixa comú\nLepiota brunneoincarnata Chodat & C. Martín - Palometa metzinosa\nOmphalotus olearius (DC.) Singer - Gírgola d’olivera, bolet d’oliu\nPaxillus involutus (Batsch) Fr. - Paxil·le tòxic\nTricholoma equestre (L.) P. Kumm. - Groguet, verderol, pixaconill\nTricholoma pardinum (Pers.) Quél. - Fredolic metzinós\nAmanita pantherina (DC.) Krombh\nNoms populars: Pixacà, pigat, pigat bord\nAquest bolet, com totes les Amanites, es manifesta primerament en forma d’ou; l’evidència la tenim en les berruguetes blanques que té sobre el barret bru, que són les restes del vel general que el protegeix quan és jove (de vegades desapareixen per l’efecte de la pluja). Un cop s’obre el bolet, i té el barret aplanat, conserva l’anell, i a la base del peu, sovint bulbosa, les restes del vel. Té les làmines i el peu de color blanc, i un aroma lleuger de rave.\nApareix a l’estiu-tardor en boscos de planifolis, sota alzines, sureres, roures i faigs, en tot tipus de sòls. És una espècie freqüent.\nProvoca una síndrome micoatropínica. L’àcid ibotènic que conté és un tòxic que afecta el sistema nerviós. Pot arribar a ser mortal sense tractament.\nNoms populars: Farinera borda, farinot, pentinella borda\nLa farinera borda és la causa de la majoria d’enverinaments mortals per bolets al nostre país. El seu barret és de color verd oliva, però de vegades trobem formes de color blanc o que mostren una gamma de grocs. El peu, de color blanc amb reflexos verdosos, és bulbós, i a la base està embolcallat per una volva en forma de sac. Té un anell membranós i estriat, de color blanc. Desprèn una olor suau i el seu gust és dolç. Creix en tota mena de boscos, malgrat que prefereix els de planifolis (alzinars, rouredes, fagedes, etc.) i en sòls preferentment silícics. Surt a l’estiu-tardor. És una espècie comuna a Catalunya.\nProvoca una síndrome hepatotòxica o ciclopeptídica. És un dels bolets més verinosos, pel fet que un sol exemplar de mida mitjana pot matar una persona adulta (són suficients 5 mil·ligrams d’amanitina).\nBoletus satanas Lenz.\nNoms populars: Matagent, mataparent\nEl barret és molt gran, de fins a 30 cm de diàmetre; comença gairebé esfèric i acaba essent hemisfèric, convex. És de color blanc brut, sovint amb tonalitats grises.\nPer sota del barret podem veure l’himenòfor, la part fèrtil del bolet on es fan les espores, constituït per tubs que acaben en uns porus primer groguencs i després d’un color vermell sang o una mica ataronjat.\nEl peu és obès, groguenc a la zona més propera al barret, vermell intens al centre, i també de color groc a la base. Presenta un reticle vermellós.\nLa seva carn, groga, vira dèbilment a blau quan es talla i es posa en contacte amb l’aire. Val a dir que aquest caràcter no ens indica que un bolet sigui tòxic, doncs només és una reacció d’oxidació. Fa una olor desagradable, semblant al carnús (carn podrida).\nCreix en boscos de planifolis, sota alzines, roures i faigs, sempre en sòls calcaris. Surt a l’estiu i principis de tardor. És més aviat rar.\nPel seu nom popular i aspecte pot semblar un bolet altament perillós; sense deixar de ser metzinós, ja que provoca forts trastorns gastrointestinals, no és un bolet mortal.\nClitocybe rivulosa (Pers.) P. Kumm.\nNoms populars: Candeleta de vorada\nBolet que té un barret de fins a 6 cm de diàmetre, de convex a deprimit, amb el marge involut i sinuós. La superfície és llisa i setinada, com glaçada, de color blanc amb reflexos rosats. Les làmines són una mica decurrents, de color crem. El peu també és blanc i es taca de rosat, amb la base recoberta de miceli blanc i una sèrie de cordons micelians que engloben restes de fullaraca i altres materials. La carn té una olor semblant a la farina i un gust dolcenc.\nÉs una espècie que creix en prats, vores de camins i boscos, sempre en indrets amb herba. Fructifica a l’estiu i a la tardor. Cal evitar la confusió amb el cama-sec (Marasmius oreades), de tons més ocres, amb el peu que es pot recargolar sense trencar-se i d’olor diferent. La candeleta de vorada és un bolet tòxic, que provoca una síndrome muscarínica amb trastorns digestius i neurològics importants.\nNom popular: Cortinari metzinós\nEl nom del gènere, Cortinarius, deriva de la seva principal característica macroscòpica: la presència de cortina. De joves, quan el barret encara és arrodonit, una espècie de filets uneixen el barret amb el peu. A mida que va madurant, el capell es va aplanant i els filets es desprenen del barret quedant adherits al peu. La cortina es fa més evident al ser acolorida per les espores d’un característic color ferruginós.\nEl cortinari metzinós es caracteritza per tenir un barret sec, fibril·lós, vellutat, de color roig rovellat, com també les làmines, que són escotades. El peu, cilíndric, és de tons més groguencs. La carn fa olor de rave i és de gust dolcenc.\nCreix en boscos de planifolis (alzines, roures i faigs), més rar sota coníferes, en sòls silícics. Fructifica des de l’estiu a la tardor. És una espècie força rara a Catalunya.\nProvoca una síndrome nefrotòxica orellànica. A Polònia l’any 1950 hi va haver prop d’un centenar d’intoxicats per la ingesta d’aquest bolet, i van morir moltes persones.\nS’ha d’evitar completament la confusió de la cama de perdiu (Chroogomphus rutilus) amb aquesta espècie. A diferència del cortinari metzinós, la cama de perdiu té el barret viscós o humit, i les làmines decurrents.\nEntoloma sinuatum (Bull.) P. Kumm. (= E. lividum Quél.)\nNoms populars: Carner bord, escarlet bord, fals carlet, fals moixernó\nBolet amb el barret gran i carnós, de 6-20 cm de diàmetre, que acaba aplanat, amb un umbó i el marge involut. La superfície és seca, llisa i brillant, de color gris clar, amb tons més foscos al centre. Làmines escotades, primer de color groc i després rosa salmó. Peu robust, de fins a 18 cm de llargada, afuat a la base, de color blanc tacant-se de groc. La carn fa olor i gust de farina rància.\nSurt a l’estiu-tardor en boscos de planifolis, sota alzines, sureres, roures i faigs. Acostuma a aparèixer en grups, de vegades formant erols. És comú.\nÉs molt tòxic i provoca greus i violentes intoxicacions gastrointestinals.\nEs pot confondre amb diverses espècies com ara la candela borda o moixernó de tardor (Clitocybe nebularis), o amb les flotes de bruc (Lyophyllum decastes i L. fumosum), entre d’altres, però a diferència d’aquestes, al carner bord les làmines són grogues i es tornen rosades en madurar les espores.\nGalerina marginata (Bastch.) Kühner\nNoms populars: Cama-sec bord, galerina metzinosa\nBolet de mida reduïda, poc carnós. Té un barret petit, d’uns 4 cm de diàmetre, primer convex i després estès, amb tons ocres o marrons ataronjats i el marge estriat. Les làmines, adnates, són del mateix color. El peu és allargat però estret, de color marronós, amb un anell membranós i està recobert de fibril·les. Té gust i olor una mica farinosos.\nCreix sobre branquetes i altres fustes de coníferes (pins i avets), de vegades mig enterrades, en petits grups, i surt a l’estiu-tardor.\nProvoca una síndrome hepatotòxica o ciclopeptídica, semblant a la causada per l’Amanita phalloides. També és un bolet potencialment mortal.\nNoms populars: Bolet de greix, múrgola borda\nPresenta un barret molt lobulat, en forma de cervell i de color marró vermellós fosc. El marge del barret és lliure i té a sota un peu robust, solcat, de color blanc. La carn és de consistència com la cera, aromàtica i de gust suau.\nCreix en boscos de coníferes muntanyencs, en sòls silícics. Fructifica a la primavera. És comú als Pirineus, i força més rar a la resta de Catalunya.\nÉs un bolet que s’havia consumit tradicionalment a muntanya. Avui dia és considerada una espècie tòxica, tant si es bull abans de menjar-ho com si no. Provoca una síndrome giromitrínica i pot arribar a ser mortal tant si es consumeix en gran quantitat durant un curt període de temps, com si es fa un consum repetitiu durant anys, doncs les toxines s’acumulen a l’organisme i pot tenir efectes carcinogènics. Està prohibida la seva comercialització i desaconsellem rotundament la ingesta d’aquest bolet.\nInocybe rimosa (Bull.) P. Kumm.\nNoms populars: Barret de bruixa comú\nLes espècies que pertanyen al gènere Inocybe sempre són difícils de determinar, perquè són molt semblants entre elles. El bolet que ens ocupa no és una excepció. Es tracta d’una espècie comuna a Catalunya, que es caracteritza per presentar el barret cònic i després estès i umbonat. La superfície és fibril·losa, esquerdada radialment, amb tonalitats marrons i ocres. Les làmines acaben tenint un color marró verdós. El peu és cilíndric, fibril·lós, de color blanc. La carn fa olor espermàtica.\nEs pot trobar en tota mena de boscos, i especialment en vores de camins i clarianes, sovint en indrets amb molta herba. S’ha de rebutjar totalment, doncs és un bolet tòxic que conté dosis altes de muscarina.\nLepiota brunneoincarnata Chodat & C. Martín\nNom popular: Palometa metzinosa\nBolet de mida reduïda, amb un barret de, com a màxim, 5 cm de diàmetre. El barret, d’hemisfèric a aplanat, és molt esquamós, amb esquames de color marró vermellós sobre fons blanc. Les làmines són blanquinoses. El peu fa de 3-6 cm de longitud, blanc a la part superior, mentre que a la meitat interior presenta una zona anular i una franja recoberta de granulacions disposades concèntricament que arriben fins a la base del mateix. L’olor és afruitada, i el gust, dolcenc.\nSurt a finals d’estiu-principis de tardor en marges de camins, prats, parcs, jardins, marges de bosc, en llocs oberts.\nÉs una espècie tòxica mortal, que provoca una síndrome tòxica semblant a la causada per la farinera borda, doncs conté el mateix tipus de toxines (amanitines).\nNom popular: Gírgola d’olivera, bolet d’oliu\nBarret convex de jove i després en forma d’embut, amb el marge involut. La superfície és llisa, de color ataronjat a vermellós. Làmines i peu de color de safrà. Les làmines són denses i molt decurrents. El peu és llarg i sinuós, excèntric. La carn fa olor d’oli ranci i té gust astringent.\nBolet paràsit que surt a l’estiu-tardor sobre arrels i soques d’arbres i arbusts planifolis força diversos, entre els que destaquen les oliveres, però també alzines, sureres, brucs, ullastres, aladerns, etc., en indrets termòfils. Sol aparèixer formant flotes.\nÉs un bolet molt tòxic, que produeix una síndrome resinoide consistent en greus trastorns gastrointestinals amb vòmits, dolors abdominals, vertigen, lipotímies i pèrdua del coneixement.\nNo s’ha de confondre amb els rossinyols (Cantharellus cibarius i espècies properes), que a diferència d’aquest, presenten plecs i no làmines veritables.\nNom popular: Paxil·le tòxic\nBolet amb el barret força gran, de fins a 25 cm de diàmetre, amb el marge molt enrotllat. La superfície és vellutada, amb tons marró groguencs. Làmines decurrents, de color de cafè amb llet a ocres, tacant-se de color de rovell amb la manipulació. El peu, curt i robust, és de color crema, i al tocar-lo es taca de color bru. La carn és groguenca i s’enfosqueix en tallar-la. D’olor afruitada i gust dolcenc.\nCreix en boscos de planifolis, sobretot bedolls, i també de coníferes. Apareix des de finals de primavera fins a la tardor.\nBolet tòxic, que conté toxines (es parla d’una involutina) que provoquen una síndrome inmunohemolítica o paxíl·lica, que cursa amb vòmits, suors, diarrea, mal de ventre, hipotensió, etc. Degut a l’hemòlisi hi pot haver afectació de diversos òrgans, especialment ronyó i fetge. Pot arribar a ser mortal en persones debilitades.\nTricholoma equestre (L.) P. Kumm.\nNom popular: Groguet, verderol, pixaconill\nBarret de color de groc daurat a marró groguenc, estès i una mica umbonat. La superfície és llisa i viscosa en temps humit, més esquamosa en temps sec. Làmines escotades, de color groc viu. El peu és de color groc sofre. Carn groga o blanquinosa, amb una olor un xic farinosa i de gust dolcenc.\nEs troba sobretot en boscos de coníferes (pins i avets), en sòls silícics, formant grups de diversos exemplars, a finals de la tardor. És poc comú, però es distribueix des del litoral fins als Pirineus.\nTot i que s’havia consumit de forma tradicional, i encara hi ha gent que l’aprecia a la cuina, recomanem de no menjar aquest bolet. Fa uns anys es van produir tres intoxicacions mortals a França degut a un consum de grans quantitats d’aquest bolet en dies successius. Tot i que existeixen alguns dubtes sobre quina va ser l’espècie implicada (podria haver estat Tricholoma auratum o T. flavovirens), al no conèixer la dosi tòxica d’aquest bolet, es va adoptar la ORDRE SCO/3303/2006, de 23 d’octubre, per la qual es prohibeix cautelarment la comercialització del bolet «Tricholoma equestre» (BOE 258, de 28-10-2006).\nProvoca una síndrome rabdomiolítica, amb un quadre de lesions de la musculatura estriada.\nTricholoma pardinum (Pers.) Quél.\nNom popular: Fredolic metzinós\nBolet amb un barret molt gran (de fins a 20 cm), d’hemisfèric a estès, amb el marge fissurat i involut. La superfície és seca i en general molt esquamosa, de color gris negrós. Làmines escotades, de color blanc groguenc. El peu és massís, fibril·lós, blanc o grisenc, tacant-se de groc marronós quan es frega. Li grogueja la carn de la base del peu.\nSurt a l’estiu-tardor a les avetoses dels Pirineus, o de vegades també sota faigs. És doncs, en general, més primerenc que no pas els fredolics, que a més són habituals de pinedes. Per tant, és aconsellable de no collir fredolics en avetoses, i així evitar el risc de confusió amb el fredolic metzinós. Aquest bolet provoca violents i llargs dolors intestinals que en casos extrems poden conduir a la mort de l’intoxicat.\nPerò aquest tema va més enllà de la seva correcta identificació, aspectes com complir els requeriments de cocció que tenen algunes espècies, encara que és aconsellable no menjar mai bolets crus, no menjar bolets en mal estat, ni recollir-los de llocs contaminats, que no en siguem al·lèrgics o que en mengem en quantitats moderades, i si a més hi afegim que espècies que ara s’han definit com a tòxiques fa pocs anys eren considerades bones comestibles (Gyromitra esculenta i Tricholoma equestre com a més conegudes), queda prou clar que la comestibilitat dels bolets és una qüestió a tenir sempre present.\nEl Dr. Lluís Serés fa anys que estudia i revisa un tema que l’apassiona: La toxicitat dels bolets.\nVolem en aquest apartat posar a la vostra disposició els treballs d’exhaustiva revisió bibliogràfica que està duent a terme sobre la toxicitat dels diferents bolets.\nLa lectura d’aquests treballs ens posa al dia de les diferents novetats que surten en aquesta àrea i ens descobreix la complexitat que hi ha darrera de les intoxicacions.\nQualsevol comentari serà molt benvingut a scm73@micocat.org\nRelació de treballs:


És mitja tarda al carrer Timbalers de Lleida i l’Àlex escura les últimes restes del “xino” que ha comprat uns carrers més avall. No és més que una petita bola que conté una minsa quantitat d’heroïna, barrejada amb altres...\nEls farmacèutics lleidatans han repartit un total de 492.389 mascaretes durant el confinament corresponents a la campanya endegada per la Generalitat amb el Departament de Salut. Així ho va explicar a LA MAÑANA, el president del...\nEls controls de trànsit de cos de Mossos d’Esquadra han fet girar cua un miler de vehicles en la primera setmana de confinament perimetral del Segrià; entre 150 i 200 vehicles cada dia. Els agents han denunciat un ciutadà per...


Traduccions jurídiques de croat\nTraduccions jurídiques català-croat\nOferim un servei especialitzat en traducció legal croat-català/espanyol. Els nostres traductors croats natius són professionals del Dret i coneixen el marc jurídic del país de destinació (Croàcia…).\nESmedo > Traductor jurídic > croat > Traductor legal croat\nEn què consisteix una traducció jurídica català-croat?\nTot i que la traducció en general pot tenir més matisos del que la gent pensa, una traducció legal català-croat o croat-català és molt més que traslladar paraules d’un idioma a un altre.\nEls traductors legals de llengua croata han de conèixer bé el sistema jurídic del país d’on prové el document. Per no caure en traduccions incorrectes, han de tenir coneixements de la nostra legislació i també de la legislació de l’altre país, com ara Croàcia…\nEn un món globalitzat en què empreses de tot el món poden establir relacions comercials, la traducció jurídica adquireix un paper molt rellevant. Aprofitem per recordar-vos que no totes les traduccions legals o jurídiques han de ser jurades (certificades). Les traduccions jurades croat<>català només són necessàries quan ens ho demana algun organisme oficial, algun registre o algun Notari. Per això, comprova sempre si t’han demanat una traducció oficial, o si n’hi ha prou amb una traducció simple entre català/espanyol i croat.\nEls documents legals en lengua croata, més que altres documents com els comercials, tenen una terminologia específica. Els nostres traductors legals de l’idioma croat estan capacitats per traduir correctament aquests conceptes en la llengua meta. No es limiten a substituir una paraula per una altra.\nL’argot jurídic de cada territori (Catalunya, Croàcia…) és complexe i la seva terminologia és molt específica. Si hi afegim les diferències culturals i regionals dels llocs en què es parla croat, entendrem la dificultat que pot arribar a tenir la traducció jurídica.\nEls traductors legals s’encarreguen de traslladar un concepte jurídic de català a croat o viceversa. Perquè sigui legalment vinculant, la terminologia jurídica catalana i croata ha de ser precisa.\nObres de referència del traductor jurídic croat<>català\nTots els traductors legals de llengua croata recórren a obres de referència per fer la seva feina. Per exemple, diccionaris i glossaris especialitzats, codis, lleis i doctrina, tant del nostre dret com del dret vigent a Croàcia.\nEls traductors legals recorren freqüentment als codis de procediment civil i penal i als codis civils i penals de cada país. En aquests codis troben descripcions precises en croat i català de cada concepte legal.\nAquests materials de referència ajuden al traductor a confirmar que estan emprant el terme croat correcte que es fa servir en els procediments legals. La feina d’un traductor legal croat-català és molt precís i meticulós. A més d’aquestes obres jurídiques especialitzades, el traductor utilitza eines d’ajuda a la traducció com memòries i bases de dades terminològiques. Aquí troba fragments de textos que ell mateix ja ha traduït, o traduccions de termes especialitzats que ha anat introduint durant treballs anteriors.\nQui parla croat?\nAltres tipus de traducció a croat\nPressupost de traducció croat<>català


3 menús senzills per no complicar-te el Nadal | Gastronosfera\nInici > Actualitat > 3 menús senzills per no complicar-te el Nadal\nTres menús complets i senzills per Nadal (de carn, de peix i vegà) perquè triomfar en aquestes festes no et porti molt de temps a la cuina.\nDurant les festes de Nadal hi ha qui prefereix l'opció de no complicar-se molt a la cuina. Aquesta simplicitat, i sobretot estalvi de temps, no vol dir que no vulguem gaudir al màxim un cop ens vam asseure a la taula. Plats senzills i ràpids que combinats es converteixen en menús nadalencs tan pràctics com suculents. A continuació et presentem tres menús diferents, tots ells amb entrants, primer, plat principal i postres. Tot i que hem elaborat aquestes tres versions (menú nadalenc de carn, de peix i opció vegana, tots ells amb quantitats per a 4 persones) t'animem també a barrejar els plats que més t'agradin. No et portarà en cap cas més d'hora i quart preparar cap dels menús i el resultat a la taula serà espectacular. Arriba el moment de gaudir senzillament. No és qüestió de complicar-se el Nadal!\nSi ets dels que t'agrada la carn aquí tens un menú senzill que aprofita alguns ingredients ja preparats per guanyar temps i facilitat.\nTartaletas de meló amb pernil i parmesà\n12 cassoletes ja cuinades, 4 talls de pernil serrà, parmesà en escates i 1 meló Cantaloupe o similar.\n- Treu 24 boles de el meló amb l'estri de buidar fruites, també pots fer daus si ho prefereixes.\n- Enrotlla llesques de pernil tallades i posa en cada tartaleta les boles, una escata de parmesà i el pernil enrotllat. Ja està!\nEscudella de galets amb pilota\n2 l de brou de carn d'olla o de Nadal ja elaborat, 300 g de galets. Per a les pilotes (també les podem comprar ja elaborades): 250 g de carn picada de porc i vedella, 1 grapat de pinyons, 1 mica de pa de motlle remullat en llet, sal, pebre i oli d'oliva verge extra.\n- Barreja la carn picada amb els pinyons i el pa remullat en llet (ja escorregut).\n- Assaona amb sal i pebre i forma quatre pilotes que passaràs per farina.\n- Posa a bullir el brou de carn d'olla i afegeix les boles quan arrenqui el bull al costat dels galets.\n- Cuina el temps que indiqui el fabricant, que sol ser al voltant de 12-14 minuts i ja tens una sopa de luxe per començar.\n2 magrets d'ànec, 3 taronges, 8 escalunyes, 2 cebes tendres, 1 copa de licor taronja tipus Cointreau (o brandi, si no ho podem trobar), unes fulles de romaní, sal i pebre blanc.\n- Per a les taronges, ratllem la part taronja de la pell i pelem traient absolutament tota la part blanca i separant els grills amb un ganivet de forma individual. Reservem el suc que deixa anar per la salsa.\n- Practiquem uns talls en forma de quadrícula a la pell del magret, sense que arribin fins a la carn. Volem facilitar l'entrada de la calor a la part grassa de l'animal. Salpebrem i posem el magret amb la pell cap avall en una paella calenta i cuinem fins que estigui daurada. Quan està, li donem la volta i marquem la carn un minut per daurar. Traiem i reservem la peça.\nEn 4 cullerades del greix que ha deixat anar el magret cuinem les escalunyes i la ceba tendra picada al costat de la branqueta de romaní. Salpebrem. Quan es posen transparents retirem el romaní i afegim unes cullerades de suc de taronja, el licor de taronja i deixem evaporar l'alcohol. Quan la salsa s'ha reduït afegim els grills de taronja i cuinem durant uns 30 segons, perquè quedin sencers.\n- Llesquem el magret i servim sobre la salsa i acompanyat d'uns grills de taronja.\nArròs amb llet i fruits vermells\nArròs amb llet ja elaborat, 1 paquet de fruits vermells congelats i unes fulletes de menta.\n- En un bowl repartim una mica d'arròs amb llet i per sobre hi afegim els fruits vermells (descongelats) i una mica de el suc que deixen anar al descongelar.\n- Acabem amb la fulleta de menta per refrescar.\nMenú de peix i marisc\nUn menú mariner per preparar en tot just una hora o hora i quart. Perquè res et sigui complicat a l'hora de cuinar el mar i posar-lo a la teva taula nadalenca.\nCanapès de salmó, alvocat i formatge crema\n12 cassoletes ja cuinades, daus de salmó fumat, 1 alvocat, 4 cullerades de formatge d'untar, el suc de mitja llimona, una mica de cibulet i un pessic de sal.\n- Treu la carn de l'alvocat i piqueu amb una forquilla.\n- Barreja-la amb el formatge crema i assaona amb la sal.\n- Afegeix el suc de mitja llimona i barreja de nou fins a obtenir la crema final.\n- Omple les cassoletes i acaba amb els daus de salmó i cibulet picat.\nSpaghetti amb llamàntol\n2 llamàntols cuits, 500 g d'espagueti, unes fulles d'alfàbrega, 2 cebes tendres, 2 grans d'all, unes fulletes d'api, 4 cullerades de tomàquet concentrat, 4 pètals de tomàquet sec en oli, oli d'oliva verge extra, sal i pebre.\n- Coem els llamàntols durant 15 minuts en aigua abundant amb sal -començant des d'aigua freda perquè no li caiguin les potes-. Courem els espagueti en aquesta aigua si hem cuit els llamàntols a casa.\n- Piquem la ceba i l'all i els posem en una paella amb oli a sofregir. Quan pren una mica de color, afegim l'api picat, el tomàquet sec picat i les cullerades de tomàquet concentrat. Salpebrem i sofregim.\n- Mentrestant traiem tota la substància del cap del llamàntol cuidant bé de recollir els sucs perquè no es perdin. Traiem també la carn de les potes menors de l'animal i afegim tot aquest contingut a la salsa i rectifiquem de sal i pebre. Pelem el cos del llamàntol i tallem la carn a llesques gruixudes que posem a la salsa (ja fora de el foc perquè no se'ns coguin més i quedin secs).\n- Per finalitzar, coem la pasta i se la afegim a la salsa just abans d'emplatar al costat d'unes fulles d'alfàbrega picades i les pinces de la bèstia per a qui li agradi el joc de treure-les.\nBacallà al forn amb avellanes i llimona\n1 tac de bacallà dessalat per persona, 1 o 2 llimones, 2 cebes, 1/2 got de vi blanc, 2 cullerades de mel, pebre i li d'oliva verge extra. Per a la picada: 1 grapat d'avellanes, la pell ratllada de la llimona i una culleradeta d'oli.\n- Traiem el suc de llimona sense llavors i ho barregem amb la mel, pintem amb la mescla el bacallà i deixem marinar durant mitja hora.\n-Mentrestant en una paella sofregim la ceba picada fins que pren color daurat i li afegim el vi i cuinem fins que s'evapori l'alcohol. Salpebrem i posem el sofregit com a base en una safata de forn.\n- Posem a sobre els lloms de bacallà i posem al forn suaument a 150 º C durant uns 10-12 minuts fins que veiem que les capes de bacallà comencen a separar-se.\nMentrestant preparem una picada amb avellanes torrades, oli i la pell ratllada de la llimona. Posem per sobre del bacallà al minut final de cocció.\nPasta de full de nabius amb ricotta\n1 planxa de massa de pasta de full comprada, 250 g de ricotta, nabius i unes fulles de menta.\n- Tallem la pasta de full en quadradets i en cada un hi posem una culleradeta de ricotta. A sobre un parell o tres de nabius i col·loquem en una safata de forn amb paper d'enfornar.\n- Cuinem fins que la pasta de full es daura i servim amb unes fulles de menta per refrescar.\nUna opció ràpida i vegana per gaudir del Nadal amb plats suculents de sabors intensos i sans. Una festa a casa molt senzilla de cuinar.\nBruschetta de cirerols rostits amb farigola sobre pa de sègol\n1 barra de pa de sègol, 1 manat de tomàquets cirerols de branca (els que venen sense branca també valen), unes branquetes de farigola o romaní, 1 gra d'all, sal, oli d'oliva verge extra i pebre.\n- En una safata de forn, posa els tomàquets empastifats d'oli i sal juntament amb les branques aromàtiques. S'enforna durant 8-10 minuts a forn mitjà fins que vegis que els tomàquets ja estan. No interessa que es desfacin molt, convé vigilar.\n- Serveix-los sobre les llesques de pa torrat bon l'all refregat i amaneix amb una mica d'oli de la safata de forn just abans de servir.\nAmanida de festa amb pomes, llombarda i taronja\n1 col llombarda, 3 pomes, 2 taronges, 1 mica de comí, 1 mica d'anís estrellat, suc de 1/2 llimona, 1 cullerada de suc de taronja, ratlladura d'una taronja, sal, pebre i oli d'oliva verge extra,\n- Talla la llombarda en juliana molt fina i reserva. Pela la taronja i talla a daus. Igualment talla en daus la poma amb la pell i barreja-la amb la resta d'ingredients de l'amanida.\n- Prepara la vinagreta amb tres parts d'oli per una part de suc de llimona, una mica de suc de taronja, sal, pebre i les espècies picades al morter. Macerem uns minuts i passa-la per un colador per retirar les restes de les espècies.\n- Amaneix l'amanida i acaba amb la pell ratllada d'una taronja.\n500 g d'arròs tipus carnaroli, 250 g de bolets (preferiblement ceps), 1 copa de vi blanc vegà (opcional), 1,5 l de brou de verdures ja elaborat, 1 ceba, 4 escalunyes, 1 gra d'all, 6 cullerades, una mica de julivert per al final, sal i pebre. Opcional: formatge vegà ratllat.\n- Piquem bé la ceba, l'all i les escalunyes, que posem a sofregir molt suaument a la cassola assaonats amb una mica de sal. Es tracta que es cuinin sense agafar color, simplement que quedin tendres i una mica daurats. Netegem els bolets i les trossegem per afegir-les a la cassola. Cuinem tres minuts i afegim el vi que deixem que s'evapori per eliminar el gust a alcohol.\n- Afegim l'arròs i remenem bé fins que el conjunt s'assequi, aneu afegint cullerots de brou i remenant. Sempre esperant a afegir el cullerot a que l'anterior estigui pràcticament absorbit. Repetir durant 18 minuts aproximadament fins que l'arròs estigui al punt. Salpebrem i si tenim algun formatge vegà, podem afegir picat o ratllat per mantecare el conjunt. Acabem amb el julivert picat per sobre.\nPeres al vi amb mel de canya\n4 peres grans, 2 gots de vi negre vegà, 1 copa de Cointreau, 2 peces d'anís estrellat, 1/2 canya de canyella, 2 claus d'olor, 6 cullerades de mel de canya i la pell d'una taronja o llimona.\n- Pelem les peres i retallem la base per deixar-la plana, sense treure el peduncle superior. Partint des de la base talla la pera en tres parts verticals però sense arribar a separar la part superior, així el vi entrarà més fàcilment durant la cocció.\n- En una olla on càpiguen les peres i el vi, posem a escalfar aquest últim juntament amb la mel diluïda, el Cointreau i els aromàtics. Quan estiguin ben barrejats, afegim les peres i cuinem uns 20-25 minuts a foc mitjà fins que estiguin fetes però que no es desfacin. Les traiem i reduïm el líquid que queda fins que quedi un almívar lleuger. Les reguem amb l'almívar i ja estan llestes per servir.


De libros se trata: El derecho a la pereza, de Paul Lafargue\nPublicado por Helena Justina en 6:51\nJudith 20 de marzo de 2011, 0:55\nDesgraciadament crec que ni tan sols el temps ens pertany, sino que pertany als patrons. Estic cansada de vore com els treballadors de fàbriques i tallers es veuen obligats a treballar dotze hores diaries, sense cap possibilitat de negar-se. Quin temps els queda per a ells mateixa?\nAspasia 22 de marzo de 2011, 7:26\nCom sempre, una reflexio excelent,per aixo et dic, disfruta del teu tems mentres puges i traure el millor partid, tal vegada aixo siga la sembra de avui per a replegar la collita de dema.\nHelena Justina 25 de marzo de 2011, 2:13\nSí, la veritat és així desgraciadament. Molts treballadors no disposen de temps perquè els patrons, els caps,...els obliguen a treballar 12h! ¿Llavors perquè han servit totes les lluites obreres? és una vergonya que encara passe açò, de tota manera, hem d'intentar ser els propietaris del nostre temps fóra del treball.


El tarragoní: Iniciatives\n[Un dos i seguit, 9-10-20]\nEl panorama és prou estrany, canviant i ple d’incerteses com per fer parar boig a qualsevol, i més si es tracta d’algú que pretén fer alguna activitat considerada no essencial. Efectivament, aquell que treballi o faci activisme en el terreny cultural, per exemple, a més dels obstacles que ha de superar qualsevol altre ciutadà, ha de creuar un àrid i perillós desert: el de la incomprensió d’aquells que creuen que la cultura és prescindible –sempre, però ara més convençuts- i que els resulta inconcebible que hi hagi qui en tingui el mitjà de vida, és a dir, que no ho faci per un pur entreteniment.\nDoncs bé, malgrat aquesta sensació de trobar-se com un “lliri entre cards”, que deia algú, en són molts els que no defalleixen i segueixen actuant com si la pandèmia hagués de desaparèixer demà. Gent que s’entesta a fer teatre, música, que crea, recrea, promou, gestiona, planifica, dissenya, somnia...\nEn allò que ens ocupa a l’Un dos i seguit, també. En la mesura que es pot, determinades activitats es fan comptant amb tota mena de precaucions, algunes s’adapten a les circumstàncies i, malauradament, moltes són eliminades del tot. Així, d’una manera o altra, poc o molt, hi ha aplecs, concursos i concerts; aviat començarà la Fira Mediterrània; el concurs La Sardana de l’Any potser aconseguirà completar la temporada amb una gran final; i, és clar, hi ha coses difícilment mesurables com les sardanes que segueixen creant els compositors, els projectes que els més eixerits no deixen de proposar en els més diversos àmbits, o els assajos que reprenen les colles, cobles o esbarts.\nEn definitiva, d’iniciatives no en falten, la seguretat està garantida per les mesures que veiem que s’apliquen a molts llocs i només la malaltissa negativa de determinades institucions tanca portes, mentre també tanca carrers, però en aquest cas per posar-hi taules de bars. No cal dir res més, oi?\nPublicat per Angel López Lluís a 2:02\nNo apte per a esnobs\nUn panorama més aviat fosc


Alerta a Sabadell: 146 persones en perill de desnonament - El triangle\nAlerta a Sabadell: 146 persones en perill de desnonament\nLa PAH de la capital vallesana denuncia "un atac directe dels poders judicials"\n“No ens feu fora”. Això demanen un grapat de nens que formen part de les 146 persones amenaçades de ser desallotjades imminentment de casa seva, a Sabadell.\nLa Plataforma d’afectades per la hipoteca i la crisi de la capital vallesana ha divulgat en un vídeo la desesperada situació que afecta 40 pisos on viuen 88 adults -sis són dones embarassades- i 58 menors, que ja havien patit un desnonament abans i que havien accedit a les seves llars actuals gràcies a la PAH.\nAra, segons explica aquesta plataforma, el fiscal i la jutgessa han decidit desallotjar-los de forma cautelar i immediata, sense opció a recórrer i sense que ho hagi demanat la SAREB, propietària de l’edifici.\nLa PAH denuncia que la resolució de la magistrada del jutjat d’instrucció 4 de Sabadell, Inmaculada Vacas, que decreta aquesta desallotjament cautelar -previ, per tant, a la celebració del judici-, no avalua les circumstàncies i es contradiu amb la resolució que ella mateixa va emetre fa un any, quan la SAREB havia demanat el desallotjament.\nPer la seva part, el fiscal Ignacio Abinzano ha sol·licitat que cadascuna de les persones acusades en el procés pagui una multa de 2.250 euros o que se’ls imposi una pena de tres mesos de presó en cas de no abonar l’import, una possibilitat factible atesa la precària situació econòmica dels inquilins, molts dels quals no reben cap ingrés.\nLa PAH de Sabadell remarca que l’Administració no ha facilitat cap ajuda a les famílies per garantir el seu dret a l’habitatge i fa una crida als Mossos perquè no executin el desnonament.\nPrevQuant cobrava Método 3 per seguir Gerard Piqué les 24h?\nQuant guanyen els partits per cada escó que obtenen a Europa?


El ministre de la Presidència, Félix Bolaños, ha anunciat aquest dijous que la setmana del 20 de setembre té intenció de reunir-se amb els portaveus de tots els grups parlamentaris i per demanar-los el seu suport als pressupostos generals de l'Estat (PGE) per al 2022.\nTrobada entre Pedro Sánchez i Pere Aragonès @EP\nEl seu objectiu serà "entaular diàleg" amb totes les forces, inclòs, per tant, els grups de la posició, i "demanar-los responsabilitat i sentit d'Estat". "Espanya necessita acords i jo els allargo la mà perquè puguem aconseguir-los", ha assegurat.\nNo obstant això, ja és sabut per tots que el Partit Popular no donarà suport a aquests PGE. I l'únic soci que podrien tenir en la dreta política, Ciutadans, ja ha anunciat que no negociaran amb el Gobierno: "Sánchez ja va triar anar-se'n amb ERC i Bildu", ha dit aquest dimecres el portaveu adjunt del partit taronja, Edmundo Val .\nPer tant, aquests pressupostos només podran ser aprovats si el Govern aconsegueix el suport d'ERC i PNB -descartant ja, de primeres, que pugui negociar amb JxCat i la CUP-.\nPerquè l'Executiu pugui aprovar els pressupostos generals de l'Estat necessita una majoria de 176 escons - 175 en tercera votació-. Els dos socis de Govern compten amb 155 respatllers, de manera que necessiten, almenys, convèncer 20 diputats més per aprovar els comptes.\nEl soci més fàcil per negociar, i alhora menys polèmic, és el PNB, que segur que donarà suport als PGE si rep alguna cosa a canvi, com ha fet sempre. Amb el suport dels sis diputats dels nacionalistes bascos faltaria convèncer altres 14 diputats, i l'únic partit que els pot oferir aquest pastís és ERC, que té 13 escons.\nEl Govern haurà de negociar amb els republicans tant sí com no, perquè no pot esquivar-los. Si aconseguís el suport de Más País (2), Teruel Existe (1), Compromís (1), el PRC (1), BNG (1), CC (2), Més País i EH Bildu (5) - una amalgama de suports difícil d'imaginar- seguiria necessitant un altre escó més per aprovar els pressupostos i llavors, tindria negociar amb ERC. Per això, sembla molt més probable que primer parlin amb els republicans i, si aconsegueixen el seu suport, negociïn amb alguna de les formacions esmentades en aquest paràgraf.\nLa negociació d'aquests PGE passarà per Catalunya: si la taula de diàleg serveix d'alguna cosa i s'aconsegueix crear una bona sintonia entre els executius, la negociació dels comptes de l'Estat estarà feta. I per descomptat, si el diàleg fracassa, no van ni a seure a negociar.\nDe tota manera, l'Executiu de Pedro Sánchez pot sobreviure perfectament sense aprovar uns nous PGE prorrogant els que ja té aprovats, tal com va fer en diverses ocasions Mariano Rajoy. En aquest sentit, és difícil pensar que vagin a cremar massa cartes en aquesta negociació: si s'aproven, bé, i si no, doncs a una altra cosa.


Tàrrega imparteix tallers de memòria per a potenciar les funcions cognitives de la gent gran | Ràdio Tàrrega\nLa Regidoria de Promoció de la Salut de Tàrrega ha impartit la segona edició dels seus tallers de memòria anomenats “Gent Activa, Ment en Forma”. Dinamitzat per professionals de NeuroLleida amb el suport de la Diputació de Lleida, consisteix en un programa d’entrenament cognitiu en grup i adreçat especialment a gent gran. Els participants milloren les seves funcions cognitives i desenvolupen estratègies de salut cerebral per prevenir el seu empitjorament amb el pas del temps. Els tallers s'han realitzat des del passat octubre amb 27 sessions i un total de 23 persones participants, amb una mitjana d'edat de 70-75 anys d'edat. NeuroLleida és el servei d'ASPID especialitzat en la neurorehabilitació i la prevenció de patologies neurològiques. A l’acte de cloenda dels tallers ha assistit el regidor de Promoció de la Salut, Jaume Folguera, el qual ha destacat els beneficis que aquesta activitat aporta en el benestar emocional i la qualitat de vida.\nEl programa també fomenta l’apoderament de les persones grans participants. Així, en el marc dels tallers s'aborden aquestes qüestions: Com funciona la meva memòria? Com puc millorar la meva capacitat per prestar atenció a les coses? Com puc millorar el record (la consolidació) de la informació? Com puc millorar la recuperació de la informació que tinc a la meva memòria? Com puc millorar la meva memòria prospectiva? Com afecta l’estat d’ànim a la memòria? Els resultats aconseguits són:\n- Les persones participants consideren que pel fet d’haver-hi assistit la seva memòria està “molt millor” o “bastant millor”\n- La freqüència de les queixes de memòria ha disminuït potenciant el funcionament i l’autonomia de les persones en el seu dia a dia\n- Es manté la qualitat de vida dels participants i manifesten menys problemes lleus i moderats relacionats amb el dolor i l’àmbit emocional\n- Les persones participants tenen un grau de percepció de recolzament social\nFotografia: El regidor de Promoció de la Salut, Jaume Folguera, amb alguns dels participants del taller de memòria


La Policia d’Almassora apel·la en el seu dia gran a l’educació per a frenar la violència\nLliura les medalles als agents veterans i al ciutadà exemplar\nLa Policia Local d'Almassora ha reivindicat aquest matí, durant la celebració del seu dia gran, el seu paper com a agent educador en una societat que s'enfronta a reptes com l'homofòbia, la violència masclista i qualsevol manifestació de la intolerància, segons ha destacat l'alcaldessa, Merche Galí, en el seu discurs després de passar revista a la plantilla al costat del nou regidor de Seguretat Ciutadana, Javier Martí.\nL'acte ha arrancat a les 13 hores amb la formació de la plantilla i l'exhibició de vehicles abans de desfilar cap a la Casa de la Cultura, on ha tingut lloc l'acte central de la jornada. El comissari cap d'Almassora, Roberto Verdoy, ha analitzat la memòria de la Policia Local i el balanç del Pla Municipal d'Educació Vial, que ha permès formar a 2.100 escolars, realitzar 56 activitats formatives i reunir més d'1.000 dibuixos en el segon certamen convocat pel cos municipal.\nLes autoritats han lliurat els diplomes a l'alumnat participant i les medalles als agents que han aconseguit els 15 i 25 anys de servei. També han rebut les mètopes commemoratives les persones i entitats que han exercit activitats en benefici de la comunitat: Càrites Almassora, els oficials Serra i Claramonte i l'agent Gargallo, a més de la responsable del departament municipal d'Activitats, Ascensión Safont.\nEn la seua intervenció, el regidor de Seguretat Ciutadana ha tendit la seua mà a “modernitzar un cos que s'enfronta diàriament a grans canvis socials i a continuar una labor que passa per centrar tota l'atenció en els col·lectius més sensibles i també en joves i xicotets”. “Vull donar-los l'enhorabona i també a les seues famílies i col·legis per a involucrar-se perquè entenem que el treball en equip ens permetrà millorar les dades de la memòria de la Policia Local”, ha assenyalat Martí, que s'ha preguntat “quantes intervencions s'estalviaria la Policaía amb una educació, dins i fora de casa, més potent en valors i en el respecte a la resta”.\nD'altra banda, l'acte ha servit per a reconèixer el mèrit del ciutadà exemplar que va evitar l'agressió a un veí a les mans d'un grup de delinqüents i va retenir a un d'ells fins a la seua detenció policial. Davant la impossibilitat d'acudir avui a la cita, ha arreplegat el reconeixement la víctima. D'igual forma, la Policia Local ha reconegut al regidor de l'àrea 2017-2019, Roger Beltrán, per la seua dedicació al capdavant de la delegació.\nEn últim terme, l'alcaldessa ha lliurat una bicicleta a l'estudiant Jordi Monfort Adsuara, del col·legi Cardenal Cisneros, com a guanyador del concurs de pintura. El detall, cortesia de Caixalmassora, se suma a la qual ha sortejat la Policia Local entre la resta de participants en el concurs. Els guanyadors de 2018 i 2019 han rebut també una reproducció de la seua làmina a grandària pòster.


"El turisme hauria de ser una derivada de les coses bones que passen a València" - Nonada\n«El turisme hauria de ser una derivada de les coses bones que passen a València»\nGUILLEM SANCHIS | 13/01/2016\nRamon Marrades i Vicent Molins s’han unit per a mostrar una València fins ara oblidada, i encara minoritària. La guia que han escrit és «una agregació de visions subjectives», i una injecció d’autoestima, que bona falta ens fa\nUn economista urbà i un comunicador s’han unit a una fotògrafa, Eva Máñez, i un dissenyador, Vicent Carbonell, per a plasmar en paper una València amagada, fins i tot per als seus habitants. I no és que aquesta ciutat «encara minoritària» estiguera tancada en un armari amb pany i clau. Estava davant dels nassos de tots, però no s’havia caigut en el compte que allò més quotidià és el que diferencia les ciutats i les fa úniques i atractives. Les ciutats i les persones que les habiten, perquè Marrades i Molins recorren la cara B del cap i casal a través de la mirada de 20 perfils del pelatge més divers, fins i tot oposat. Ha nascut ‘La nova guia de València’ (Libres de la Drassana), visca!\nConteu-nos la història de ‘La nova guia de València’.\nRamon Marrades (R.M.): Vicent i jo, simultàniament i sense haver-ho xarrat, teníem projectes paral·lels. Intuíem que era un producte que feia falta. Vas a les llibreries i veus únicament les guies amb la foto de la Ciutat de les Arts i les Ciències, amb la bandereta de l’idioma. L’any 2006, amb motiu de la Copa América, es va fer una guia Wallpaper, però en aquest moment no hi havia cap producte alternatiu. Feia falta. Després hi ha altra cosa que per a mi és central, i és que en aquesta ciutat i en altres es gasta el turisme com una mena d’excusa per a fomentar coses que no estan molt clares. Anem a fer açò per a que els turistes vinguen. Li hem pegat la volta un poc a la cosa per a, amb l’excusa del turisme, mostrar la València diària. Jo sempre dic, des del punt de vista quasi ideològic, que el turisme només s’hauria d’utilitzar com una derivada de les coses bones que passen a València. Fes una ciutat en què agrade viure, i després els turistes ja vindran. D’altra manera no té sentit. I així va sorgir, per a explicar la ciutat als de fora i als de dins.\nEs descobreixen coses de València fins i tot sent de València.\nVicent Molins (V.M.): És que no és només una guia turística. Al final no hem inventat res, perquè ja existeix en les principals ciutats d’Europa. Hem apostat per un discurs de ciutat més sofisticat, que no es quede en tòpics que la pròpia ciutat ha fabricat. Enteníem que ací estaven passant coses, que hi ha una generació que està vivint la ciutat d’una forma completament distinta de com nosaltres mateixos l’estàvem contant. És una guia turística? Primer és una guia per a explicar-nos València a nosaltres mateixos. És un espill de la nostra València. I després, clar, és una guia turística perquè pense que li pot interessar moltíssim a qualsevol visitant. És altra València. I crec que un producte així s’agraeix molt quan visites altra ciutat, que et contàgie del que està passant en eixe moment.\nCrida l’atenció que és molt periodística. Textos, fotos, bon disseny…\nR.M.: Hui en dia no té sentit una guia que siga una enumeració de referències. Hi ha molta informació a l’abast en llocs web com TripAdvisor, Booking… Allà tens tot el que necessites, amb comentaris de la gent. El que no tens és una visió subjectiva de la pròpia ciutat. És interessant que persones diverses amb qui pugues empatitzar d’alguna manera t’expliquen el seu punt de vista parcial. I això és una cosa que no vas a trobar en cap aplicació existent ni en ninguna pàgina web.\nEstà feta pensant en un tipus de públic concret?\nR.M.: Està pensada per a gent que té un interès en implicar-se en les ciutats, i un poquet de curiositat. Això no vol dir que siga gent de 30 anys. He estat uns dies a Holanda amb amics d’estudis, i em pareix una manera molt bona d’ensenyar la ciutat. Aniria dirigida a la gent que és de València i s’implica realment, i després, per als de fora, aquells turistes que intenten ser el menys turistes possible. Qui, quan passa un temps a la ciutat, vol viure com viuen els que són de la ciutat.\nV.M.: Forma part també d’una ciutat que vol canviar el seu relat turístic. Pareix que el nou pla turístic vol fer molta incidència en la gastronomia, en la cultura… Al remat, està clar que a València s’està replantejant la forma de com la contem als visitants. Hem d’intentar donar-li més valor davant qui ens visita perquè, fins ara, el valor ha sigut basat en zones com la Ciutat de les Arts, un gran atractiu, sense dubte, però al remat, València és una de les ciutats d’Espanya on els turistes passen menys temps.\nR.M.: Passa una cosa curiosa a València, que hem analitzat en la Universitat, i és que la satisfacció creix quan més temps es passa en ella. Aquells que passen cinc o sis dies es queden més satisfets que els que en passen dos o tres. Diguem en la guia que València és més per a una relació estable que per a un romanç d’una nit. Diríem que ‘La nova guia’ no és una guia-‘polvo’. És una guia per a una relació assossegada i calmada.\nPerò València s’ha venut com una ciutat-‘polvo’.\nV.M.: Clar, és que fins ara els arguments turístics que s’estaven fent arribar eren pocs. Molt concentrats, i igual tampoc eren els vertaders. Esta ciutat té molts arguments. Estem parlant del l’Antic Llit del Túria, de l’Horta, única en el món, dels parcs naturals que ens envolten, del casc històric, del comerç tradicional, d’un aroma autèntic que no es ven. I tot això, a la gent que ve de fora l’enamora. Això s’ha de contar, i la guia és una contribució a eixe nou relat.\nSentíeu que era el moment de treure-la?\nR.M.: El moment és adequat. Perquè tocava, no perquè hi haja un canvi polític.\nV.M.: De fet, la guia estava prevista per a març passat, abans d’eleccions.\nR.M.: Les persones que apareixen, que aposten alt i treballen per la ciutat, és gent que està implicada. Hi ha moltíssima gent que ha estat transformant la ciutat en la pràctica diària i amb l’ús des de fa molt de temps.\nV.M.: És una guia que també es va iniciar, tal volta sense saber-ho, fa molts anys. Apareix ara perquè era el moment, perquè venim del que venim. No té res a veure amb la conjuntura política. El que ha passat políticament és una resposta al que estava passant als carrers.\nR.M.: I té una cosa que difícilment trobaràs en altres guies, i és cert nivell de crítica. No és una mirada complaent a la ciutat. És un anàlisi crític, i això li dóna molt de valor.\nHeu buscat ajuda institucional? Vos l’han oferit?\nR.M.: No a tot. No està feta per a això.\nV.M.: Primer, pense que no és necessari. Per a què hem d’acudir a les institucions? Elles tenen altra feina. I després, perquè és una guia de carrer, de la gent, amb les seues oficines, els seus despatxos, els seus solars, el que siga, que ha fet València. I això no té res a veure amb les institucions. És molt sa que diferenciem entre el que ocorre de les institucions cap a fora i cap a dins. Sí que aspirem a que les institucions siguen conscients del que hi ha a València.\nPer què triar a persones que presenten cada secció? És per anar un poc més enllà de les guies convencionals?\nV.M.: Per la nostra forma de contar les coses, ens agraden les històries, i no quedar-nos en un llenguatge asèptic o referencialista i, després, estes 20 persones que apareixen, que en podrien ser 100, han fet esta València que apareix. Qui millor per a contar-la que ells? Hi ha gent diversa que no té res a veure. Cuchita Lluch, Sénior, Ramon Esteve, Boris Strzelczyk, Quique Medina… Gent que s’ha cregut la ciutat i de forma molt diversa ha estat fent perquè, amb el seu treball, les coses foren possibles des de València.\nR.M.: És difícil fer un llistat de llocs. Intentar que isquen tots. ‘La nova guia de València’ és una agregació de visions subjectives. No és explicar-ho tot, és que algunes persones específiques conten alguna part. Hi ha coses que coneixes i que no, que trobaràs a faltar, que creuràs que sobren, o que no estiguen explicades de la manera que voldries. No volíem que fóra forçat. Per exemple: els locals no paguen per aparèixer. Això ho teníem molt clar. Contactem amb ells per si la volen vendre, i ja.\nCom a habitants de València, què creieu que necessita la ciutat, a banda de ‘La nova guia de València’?\nV.M.: Veig tots estos moviments, el que reflexa la guia, com una cosa encara massa minoritària. Hi ha dues ciutats, i una té molta agitació i efervescència. Hem de ser capaços de contagiar això a la resta, que viu a València com podria viure a Bilbao o a Valladolid. Sense implicació. Tenen cert orgull, però també cert autoodi, del que sempre parlem. L’objectiu, més enllà de centrar-se en els turistes, que és el tic que sempre arrosseguem, és que seduïm a una part major de València. Estic segur que els turistes acabaran venint i enamorant-se. Tenim coses diferents, que valen la pena. Però si nosaltres no estem contagiats, serà difícil que ho transmetem als visitants. Tindran València com eixe ‘polvo’ casual, i no establiran una relació amb una ciutat a la que tornar.\nR.M.: Respecte de la València per als habitants, estic d’acord. Les coses interessants tenen un problema d’escala. Però crec que el repte fonamental de València és aconseguir que les coses bones passen. M’agrada molt eixe eslògan, i és important. Hem de posar-ho fàcil a la gent per a fer coses que siguen interessants. I això té a veure amb l’accés a l’ús dels espais, de l’espai públic, eliminar restriccions absurdes, que tota la política pública estiga estudiada i justificada per a que tinga un impacte. Que les nostres festes siguen més obertes, que siga fàcil participar. En el dia a dia, hem de deixar que les coses bones passen, i que la resta es contàgie.\nVos pareix que València no ha estat feta per als valencians en els últims anys?\nR.M.: Recorde un dia que anava en un taxi amb uns amics estrangers que estaven de visita, i el taxista em va dir que havíem d’anar a la Ciutat de les Arts, que era el més bonic. Li vaig preguntar quantes voltes havia anat, i em va dir que una. Havia anat una, però identificava que el més important per al turista era anar allà. És veritat que la política no estava feta per als valencians però, al mateix temps, hi havia una vida diària feta per als valencians. Eixe mateix home potser va tres voltes a la setmana al Mercat de Russafa, però no se li ocorria recomanar-lo.\nV.M.: És un problema de discurs, no d’ús. Al final tornem al mateix, a considerar el turisme com el gran destí de tota l’acció. Però ha de ser la derivada. Si tornem a plantejar esta ciutat com un paquet per a vendre als turistes, crec que estem tornant a equivocar-nos.\nEncara que eixe paquet fóra de coses amb més sabor com les de ‘La nova guia’?\nV.M.: Jo crec que s’enganyaríem. Més enllà del discurs, el que cal canviar és la concepció. El que hem d’intentar és que esta siga una ciutat més evolucionada i intel·ligent. Una vegada això passe, ja no has de fer un paquet per a vendre’l. El turista vindrà encuriosit perquè sabrà que a València estan passant coses. Igual ho descobreix per ell mateix. Està clar que s’ha de fer un treball de gestió turística, de promoció, que ha d’anar per la seua banda, i ha de funcionar. Però el discurs ha de ser més pròxim a la realitat del que ha sigut en els últims anys. La vocació ha de ser que el taxista diga que la Ciutat de les Arts està molt bé, però que et diga que has de recórrer el jardí del Túria, que has d’anar a una orxateria de l’Horta, al Port de Catarroja, que has d’anar al casc històric. Quan el taxista interioritze tot este discurs, València serà una ciutat molt més rica i interessant.\nR.M.: La qüestió és que, si eixe taxista sabera que sóc valencià, tal volta sí que em recomanava el Port de Catarroja. Concebeix el turisme com una cosa molt plana i homogènia, quan no ho és. Com és el turista hui en dia? És un ‘erasmus’? És un tio de pràctiques en una empresa d’ací? És u que es tira novia a València? És un professor universitari que està tres dies? El que sabem, des d’un punt de vista de l’anàlisi econòmic, és que el turista prototípic que té en el cap eixe taxista pot generar uns ingressos alts a curt termini, però pot ser una demanda captiva, que va sols on l’empresa de creuers vol que vaja, depèn molt dels canvis econòmics, en funció del preu ve ací o se’n va a altre lloc, genera problemes de congestió… I després tens un altre turisme més integrat, que vol experimentar la ciutat, que es relaciona millor amb ella, que no té eixos problemes que té l’altre. L’impacte econòmic és menor però, a llarg termini, és un turisme molt més interessant.\nCreieu que no li donem suficient valor a allò propi?\nV.M.: Crec que no sentim que tenen valor trets de la nostra identitat que ens fan diferents. Com l’Horta. Gent que m’ha visitat s’ha quedat literalment al·lucinada d’esta frontera inexistent entre ciutat i horts. Els que viuen ací no li donen importància. Jo he nascut a l’Horta, m’he criat en ella, me l’estime. Però a quasi ningú de l’Horta li ha paregut un atractiu. Al contrari, ho han considerat com una cosa que fins i tot dóna vergonya. Es tracta de fer l’exercici emocional i psicològic de donar valor a allò que ens fa diferents, com un allipebre al Port de Catarroja.\nR.M.: Recorde en una visita a Castellar que uns veïns comentaven si no farien un museu per a que anara la gent, perquè, deien, si no, no tenien res. No tenien res? És molt fort. No és culpa d’ells, és asseure’s a reflexionar sobre el que tenim. Donar-li valor a la quotidianitat.\nPassa el mateix en altres llocs del País?\nR.M.: Passa el mateix a tot el món. Hi ha certes coses que fascinen més que altres, i la quotidianitat ha estat depreciada. Fa poc he estat a Portoalegre per feina, i allà hi ha un gran projecte de ‘waterfront’, amb gratacels, centres comercials, i tot el que ja sabem, en un antic port. Al mateix temps ha sorgit un moviment ciutadà en contra. Eixa tensió succeeix a moltes parts del món, entre uns models descontextualitzats, que sonen molt bé. I no és que els megaprojectes siguen més bonics o útils. És que darrere hi ha molts poders, interessos econòmics, especulació, generació de plusvàlues, empreses importants. Després està la ciutat de la vida diària, que per a mi és moltíssim més interessant.\nAcí s’hem salvat?\nR.M.: Pense que sí, encara que hi ha coses que no tenen marxa enrere. Hem tingut la sort que l’aparició dels centres comercials a finals dels 80 i principis dels 90 no s’ho carregara tot. Ara afortunadament hi ha un grup de gent que està per fer servir els negocis consolidats. També compra en Consum, i això no s’ha de demonitzar. Però prefereixen la botiga on et coneixen, saben què vols i et tracten bé. Estem recuperant eixe encant sense haver-ho perdut del tot.\nV.M.: A mi hi hagué una cosa que em va impactar molt. La nit aquella en què es va obrir el Mercat Central fa poc, que fou un gran èxit, just feia set o huit anys s’havia tancat, però per a fer una festa de Prada. Em pareixien dues imatges molt potents. En un lloc amb unanimitat sobre la seua grandiositat s’ha vist com la gent ha passat d’estar exclosa a estar inclosa. I així ha de passar amb tot. Esta ciutat, que era sols per a uns, ha de ser per a tots. Del que tenim bo, hem de participar. S’hem salvat, però perquè ací han estat passant coses contínuament. Hi havia molta gent, i alguns apareixen en la guia, que han fet que la sang seguira circulant-li a esta ciutat.\n#drassana #Eva Máñez #la nova guia de valència #la nueva guía de valencia #llibres de la drassana #Ramón Marrades #the new guide to valencia #tourism #turisme #turismo #Valencia #Vicent Carbonell #Vicent Molins\nGUILLEM SANCHIS | 08/07/2015\n1 Responses to “«El turisme hauria de ser una derivada de les coses bones que passen a València»”\n17/01/2016 a las 20:01\nOn es pot comprar el llibre i quin preu te? Gracies\n«Con una política de visados humanitarios no haría falta jugarse la vida pasando el Mediterráneo»\nby FERMÍN P. PINA


la dona by merce ginés - issuu\nLA DONA EN L’ANTIGUITAT Cultura clàssica 3r ESO\nCONCEPTE DE LA DONA EN L’ANTIGUITAT El següent fragment de PseudoDemóstenes, Contra Neera, 122, mostra ben clarament la consideració de la dona en la Grècia Antiga:  “Tenim les cortesanes per al plaer, les concubines per a què ens ofereixin les cures diàries i les esposes per a què ens donin fills legítims i siguin fidels guardianes de la nostra llar”.  Més cruel resulta la sentència que trobem en l’autor romà Balbo, 65 referent al gènere femení com  “un temple construït sobre una claveguera”. \nLA DONA GREGA SEMPRE UN SER DEPENDENT\nVIDA SOCIAL DE L’HOME I LA DONA\nDONES D’ECONOMIES MÉS MODESTES\n•Havien d’anar a la font pública\nHETERES I CONCUBINES\nAMOR I SEXE A L’ANTIGA GRÈCIA \nLa forta divisió existent entre els dos sexes explica que en les classes altes de la societat grega s'acceptés l'amor homosexual, però sempre que fos entre un home fet i un adolescent.\nAcompanyava el marit a recepcions i banquets\nLA DONA ROMANA La matrona tenia un lloc important a la família romana: era al costat del marit, que sovint n'acceptava consells, i com a domina era respectada i obeïda per esclaus i fills. El pater famílies de vegades confiava la direcció de la casa a la seva muller, si considerava que n'era digna.  Tenia cura de la casa, teixia i filava, però les feines més feixugues eren reservades per als esclaus i les esclaves. Les virtuts i ocupacions pròpies de la dona romana es resumien en un famós epitafi: casta fuit, domum seruauit, lanam fecit 'va ser casta, va tenir cura de la casa i va filar llana'. \nMATRIMONI A ROMA La dona no era jurídicament independent, sinó que solia estar sota la tutela d'un home, primer del pare, i un cop casada (uxor) podia restar en la potestat del pare o passar a la del marit, i, si moria el pare o el marit, se li designava com a tutor un familiar -el germà, el cunyat o fins i tot el fill- o un home escollit per ella. Com que sovint les dones vivien separades del tutor i com que amb freqüència podien triar-lo, moltes gaudien, de fet, d'una gran llibertat. Amb el temps la tutela de les dones aniria desapareixent, a mesura que es produïa una emancipació de les dones casades afavorida per diversos factors: l'extensió del matrimoni sine manu, la possibilitat legal per a les dones d'heretar de la família paterna i del marit i les contínues guerres dels dos darrers segles de la república, a causa de les quals els combatents deixaven a les mans de les mullers la gestió de les seves propietats o, si morien, les hi deixaven en herència.\nMATRIMONI I AMOR \nL'objectiu del matrimoni és tenir fills legítims que heretin el patrimoni familiar i que mantinguin el nombre de ciutadans. A més solia respondre als interessos econòmics o polítics de les famílies i era un mitjà honorable d'enriquiment, ja que el marit rebia generalment un dot important. Així doncs, l'amor conjugal no era cap requisit per als esposos, sinó en tot cas una sort.\nMATRIMONI I SEXE En aquest estat de coses no és estrany que molt sovint es busqués la satisfacció sexual o afectiva fora del matrimoni. Els homes podien tenir concubines, esclaves o llibertes. Els fills nascuts d'aquestes unions eren esclaus o bastards. La majoria de les dones de l'alta societat preferien la castedat, encara en plena joventut, als 20 o 25 anys, després d'haver donat dos o tres fills al seu marit per assegurar la transmissió del patrimoni familiar. Com que els sistemes anticonceptius no eren gaire fiables, evitaven així el perill de morir en el part o per culpa d'un avortament, fets molt habituals. De tota manera també podia passar que algunes dones casades que s'havien acostumat a freqüents relacions sexuals amb el seu marit acabaven sent-li infidels o, un cop vídues, tenien un amant.


Treball, Afers Socials i Famílies destina 12,4M d'euros al nou Programa 30 Plus - Cerdanyola Informa!\nInici » Noticies » Política i Economia » Economia » Treball, Afers Socials i Famílies destina 12,4M d’euros al nou Programa 30 Plus\n7 novembre 2016 a 18:00\nPer a persones en atur de 30 anys a 45 anys\nEl Departament de Treball, Afers Socials i Famílies, a través del Servei Públic d’Ocupació de Catalunya (SOC), ha destinat 12.450.000 milions d’euros al nou programa 30 Plus amb l’objectiu d’inserir persones desocupades de més de 30 anys.\nAmb aquest nou programa, el SOC tracta de d’afavorir un altre col·lectiu de persones, a més dels joves i dels majors de 45 anys, que també pateixen les conseqüències de la crisi i segueixen en situació d’atur.\nEn concret, el programa 30 Plus s’adreça al col·lectiu de persones en atur que, preferentment, tinguin entre 30 i 45 anys, amb baix nivell formatiu, que podran participar en diverses actuacions ocupacionals.\nCadascuna de les persones que participin en aquest programa rebrà tres actuacions: experiència professional mitjançant un contracte; adquisició de competències i/o formació vinculada al contracte de treball, i orientació i acompanyament en el procés de contractació i formació.\nLes entitats beneficiàries de les subvencions atorgades pel SOC, ajuntaments o els seus organismes autònoms, organitzacions empresarials i sindicals més representatives, empreses, i entitats sense ànim de lucre, seran les encarregades de portar a terme les actuacions ocupacionals.\nLes actuacions són de prospecció i assessorament d’empreses per aconseguir contractes laborals per les persones participants en el programa 30 Plus; orientació i acompanyament de les persones en el procés de formació i contractació; formació vinculada al contracte de treball, i actuacions d’experiència professional mitjançant contracte laboral.\nRespecte a l’actuació d’experiència professional per contracte laboral, la persona participant en el programa 30 Plus ha de ser contractada amb una durada mínima de 6 mesos i rebrà el salari corresponent al contracte realitzat, segons estableixi el conveni de sector o d’empresa.\n#30 plus #atur #SOC


Vila-real desenvoluparà una eina tecnològica per a monitorar els hàbits d'alimentació de la població - Ajuntament de Vila-real\nL'Ajuntament de Vila-real impulsarà un innovador projecte pilot per a treballar en la millora dels hàbits d'alimentació de la població a través d'una eina tecnològica que permeta controlar la traçabilitat dels productes i ajudar els veïns i veïnes en la presa de decisions de consum. Aquest projecte serà possible gràcies a l'acord de col·laboració amb el Centre Mundial de València per a l'Alimentació Urbana Sostenible (CEMAS).\nL'alcalde de Vila-real, José Benlloch, ha tancat l'acord en una reunió amb Vicente Domingo, director d'aquest centre, que naix de la col·laboració entre la ciutat de València i la FAO, agència de les Nacions Unides per a l'alimentació i l'agricultura, dedicada a l'erradicació de la fam en el món. La principal funció del CEMAS és identificar, classificar, divulgar i afrontar els grans reptes als quals s'enfronten les ciutats i la població en matèria d'alimentació i nutrició. En la reunió han participat també diversos representants del CEMAS així com el regidor de Congressos i representant en la Xarxa d'Entitats Locals per a l'Agenda 2030, Diego Vila.\nFruit d'aquesta trobada, s'ha acordat treballar en el desenvolupament d'una eina tecnològica que permeta monitorar els hàbits d'alimentació a la ciutat i ajudar tant a la població com a les administracions en la presa de decisions. "Es tracta d'un projecte pilot molt interessant, en la línia de les nostres marques de Ciutat de la Ciència i la Innovació i Ciutat de la Salut i l'Esport, amb el qual podrem aconseguir una solució tecnològica perquè, amb total transparència, la població puga saber quin tipus de productes està consumint i treballar per una alimentació més sana i sobretot més sostenible", ha detallat l'alcalde.\nUn equip d'enginyers s'encarregarà de treballar en el disseny i implementació d'aquesta eina que permetrà conéixer la traçabilitat dels productes, els usos i costums de l'alimentació dels veïns i veïnes i que implicarà també en el seu desenvolupament productors locals, supermercats, venedors del Mercat Central i dels mercats ambulants, etc.\nBenlloch ha subratllat que l'elecció de Vila-real es deu al fet que es tracta d'una ciutat de grandària mitjana, amb una economia diversificada, que compta amb productors locals i que pot ser un exemple representatiu per a altres ciutats de grandària similar. "Amb aquest projecte farem possible que els veïns i veïnes estiguen més informats sobre el que mengen, la seua procedència i les seues característiques, per a així poder prendre decisions d'alimentació més sostenible", remarca. Al mateix temps, aquesta eina tecnològica serà útil per a l'Administració en la millora de les polítiques d'alimentació a la ciutat.


Com fer del teu curt un fenomen viral en YouTube | Participa Méliès\nEl nostre concurs Participa Méliès arriba a la seva fi i ara més que mai, és imprescindible aconseguir el major nombre de vots en el menor temps possible. En algunes categories, les votacions estan molt ajustades i encara que en unes altres pugui semblar que el guanyador ja està decidit, no hem de subestimar el poder les xarxes. Una bona estratègia en xarxes socials ens pot fer arribar a milers de desconeguts i donar una bolcada definitiva a les votacions, així que val la pena prendre nota dels nostres consells anteriors sobre com viralitzar el teu curt en Facebook i Instagram.\nEn aquest últim article de la sèrie ens endinsarem en la plataforma que acull els curts tal com es presenten a Participa Méliès, i que, a més, és la xarxa social de vídeos per definició: YouTube. Aquesta plataforma conté tants vídeos que la competitivitat és molt dura, així que la nostra estratègia haurà de centrar-se en intentar destacar entre la multitud. Per aconseguir-ho, us presentem una sèrie de consells infal·libles que faran del vostre curt un autèntic fenomen viral:\nDona-li especial atenció a la imatge en miniatura del vídeo, ja que és la carta de presentació del teu curt i la imatge que apareixerà en els resultats de cerca. Ha de ser una imatge d’altíssima qualitat i per descomptat, molt potent. Pots apostar per la por, la sorpresa, l’humor… però ha de produir algun tipus d’emoció. Si la imatge no aconsegueix despertar interès, la gent no el veurà.\nInclou paraules clau estratègiques en tots els camps. Pensa que els motors de cerca no llegeixen els vídeos, així que hauràs d’incorporar paraules clau relacionades amb el teu curt en tots els camps disponibles: en el títol, en la descripció, i també en el nom de l’arxiu. Encara que la teva càmera et lliuri un arxiu amb un nom com “LSR354.mov.”, has de modificar-ho per incloure les paraules clau que ajudin al teu curt. A més, no t’oblidis d’aprofitar l’espai de la descripció per incorporar un enllaç a la pàgina de votacions.\nSi pots, penja-ho un dilluns o un dimarts. La majoria de persones veu vídeos en YouTube mentre està a la feina, a principis de la setmana i els comparteix amb els seus col·legues. Si ho llances durant els primers dies, li donaràs temps per a que corri per tota l’oficina i arribi fins a les llars durant el cap de setmana. D’igual forma, evita pujar-ho en horaris intempestius o durant vacances i dies festius, ja que l’audiència és menor.\nUtilitza altres canals per difondre el teu curt. Una gran estratègia per arribar a molts usuaris desconeguts però interessats en curtmetratges és buscar canals de YouTube dedicats al món del cinema o dels curts. A més, és molt senzill, perquè YouTube té la seva pròpia eina, Cazacanales, perquè puguis trobar nous canals en funció dels teus interessos, el teu país, el nombre de subscriptors o fins i tot paraules claus determinades. Intenta descobrir aquells als quals els pot interessar el teu curt, subscriu-te i inclou el link al teu curtmetratge en tots els teus comentaris.\nComença a moure el teu curt per YouTube! Si poses en pràctica els consells que t’hem anat oferint en la nostra sèrie sobre viralització en xarxes socials, et sorprendràs amb la quantitat de vots que vas sumant. I és que un curt de qualitat, juntament amb una bona estratègia de promoció, és una combinació infal·lible. Des de Participa Méliès, donem les gràcies a tots els participants il·lusionats amb la nostra proposta i especialment, els tots aquells que ens han enviat els seus curts. Moltíssima sort a tots!


Consorci Corporació Sanitària Parc Taulí de Sabadell - L’equip de professionals especialistes en Malalties Minoritàries del Parc Taulí rep el reconeixement a la seva trajectòria\nL’equip de professionals especialistes en Malalties Minoritàries del Parc Taulí rep el reconeixement a la seva trajectòria\nPublicat el 02 Març 2015 |\nGenètica\tMalalties minoritàries\tMalalties rares\nL’equip multidisciplinari de la Unitat d’atenció a persones amb trastorns cognitius conductuals de base genètica del Parc Taulí va rebre dissabte el reconeixement de la Comissió Gestora de la 8a edició del Dia Mundial de les Malalties Minoritàries\nEn el marc de la 8a edició del Dia Mundial de les Malalties Minoritàries a Catalunya celebrada el passat dissabte 28 de febrer, l’equip multidisciplinari de la Unitat d’atenció a persones amb trastorns cognitius conductuals de base genètica del Parc Taulí va rebre el reconeixement de la Comissió Gestora d’aquesta celebració, per la “seva contribució a difondre, conscienciar i afavorir la recerca en aquestes malalties”. El reconeixement destaca “la implicació, l’exquisit valor humà d’aquest equip multidisciplinari, a banda dels estudis realitzats i la seva total predisposició a l’atenció a les famílies”.\nEl reconeixement destaca “la implicació, l’exquisit valor humà d’aquest equip multidisciplinari, a banda dels estudis realitzats i la seva total predisposició a l’atenció a les famílies”.\nA la Jornada del Dia Mundial de les Malalties Minoritàries, celebrada al Recinte Modernista de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau, van assistir el director general del Parc Taulí, Joan Martí, la directora executiva de l’Hospital de Sabadell i Albada, Cristina Carod i la directora del Centre d’Atenció a la Dona i a l’Infant, Pepi Rivera, així como nombrosos professionals del Parc Taulí que formen part de la Unitat que va rebre el reconeixement.\nEn el decurs de l’acte, i en nom de tots els companys que formen part d’aquesta Unitat, les doctores Míriam Guitart i Elisabeth Gabau van agrair el reconeixement atorgat.\nEn el mateix acte també es va reconèixer la trajectòria i compromís professional a favor de les Malalties Minoritàries del Dr. Jaume Colomer, de l’Hospital Sant Joan de Déu, i del periodista Josep Cuní, per la seva contribució a la difusió d’aquestes malalties.\nL’equip multidisciplinari de la Unitat d’atenció a persones amb trastorns cognitius conductuals de base genètica del Parc Taulí es va crear l’any 1997, fruit de la voluntat d’un grup de professionals mèdics, de diverses especialitats, davant la necessitat de donar una atenció continuada als afectats de Malalties Minoritàries que cursen amb trastorns cognitius conductuals de base genètica.\nAquests professionals van decidir organitzar-se com a equip multidisciplinariamb els objectius principals de portar a terme l’estudi i l’atenció integral de les persones afectades, en els seus diferents aspectes: diagnòstic clínic i de laboratori, protocols de seguiment mèdic, valoració neurològica, avaluació psicològica i consell genètic.\nEl Parc Taulí és centre de referència per al diagnòstic i tractament de les síndromes d’Angelman, Prader Willi, X Fràgil, d’Alteracions Cromosomiques Sexuals, i experts en el diagnòstic i maneig de la discapacitat intel·lectual. La seva experiència permet atendre moltes altres síndromes amb trastorns cognitius conductuals de base genètica, així com diverses síndromes de discapacitat intel·lectual.\nD’altra banda recordem que recentment, el projecte Síndrome de Angelman Identificación de nuevas alteraciones genéticas mediante secuenciación del exoma y descripción de perfiles conductuales, liderat pel Grup d’Investigació Genètica del Parc Taulí, ha rebut 40.000 euros lliurats per l’associació ‘Síndrome de Angelman’, en el decurs d’una jornada celebrada a l’Auditori del Parc Taulí. L’objectiu principal d'aquest projecte és avançar en el coneixement de les causes i els mecanismes que intervenen en aquesta síndrome. Al Parc Taulí s’atenen 100 pacients adults i pediàtrics diagnosticats.


Carles Tusquets i Trias de Bes\nFacultat dEconomia i Empresa (UB)\nPere dAmigant i Ferrer\nÀngel Casals Martínez\nMaria Josep Estanyol i Fuentes\nFrancesc de Paula Folch i Amich\nFrancesc Ferrer i Solervicens\nJosep Maria Gay de Liébana Saludas\nPere Garriga i Folch\nMontserrat Pérez Iborra\nJaume Pujades i Alzina\nAntoni Riera i Villaret\nPau Roges i Tristany\nJoaquim Solé i Vilanova\nAntònia Tayadella i Oller\nEudald Vendrell i Ferrer\nHelena Vidal i Fernández\nDavid Viñas i Piquer\nMaria Rosa Vives Piqué\nOlga Arderiu i Ripoll\nClàudia Massó i Fontàs\nCarles Costa i Osés\nAnna Cristeto i Massaneda\nLaia Talarn Compañó\nOriol Nolis Curull\nMeritxell Siré i Caramés\nJosep Masabeu i Tierno\nJosep Masabeu i Tierno és un pedagog català que fou regidor de lAjuntament de Girona. Ha realitzat diversos estudis de recerca històrica i sobre immigració i cohesió social. Presideix el Braval.\nLlicenciada en Filologia per la Universitat de Barcelona. Tècnica superior de ladministració de la Generalitat de Catalunya des del 1991, ha exercit diverses responsabilitats tècniques als departaments de Justícia i de Governació i Administracion ...\nVa estudiar Dret la Universitat de Barcelona i s’hi llicencià l’any 1988. També va estudiar Ciències Polítiques i Sociologia la Universitat Autònoma de Barcelona i s’hi llicencià el 1989. Es va doctorar en Ciència Política i de l’Administració la ...\nJosep Mayoral i Antigas, economista i polític català és lactual alcalde de Granollers, en càrrec des del 12 de febrer de 2004. També és president de la secció europea dAlcaldes i Alcaldesses per la Pau i, com a batlle, forma part de lAssociació I ...\nLluís Mijoler i Martínez és un advocat, polític i batlle dEl Prat de Llobregat, la comarca del Baix Llobregat, per El Prat En Comú. Lluís Mijoler va néixer el 14 de desembre de 1969 al Prat de Llobregat. Es va llicenciar en Dret per la Universita ...\nManuel Milián i Mestre és un polític, periodista i escriptor valencià que ha desenvolupat la major part de la seua vida a Catalunya. Membre duna família de comerciants ramaders, el 1951 es traslladà al Perelló. Es llicencià en geografia i històri ...\nXavier Milian i Nebot Llicenciat en Història per la Universitat de Barcelona i en Periodisme per la Universitat Rovira i Virgili. Màster en Ciències Polítiques la Universitat Oberta de Catalunya i en Dret Públic la Universitat Rovira i Virgili. D ...\nJosep Minguell i Cardenyes és un pintor dedicat la pintura mural al fresc, en grans espais arquitectònics. Interpreta aquesta tècnica mil lenària amb criteris contemporànis per tal de integrar la pintura en els edificis, interpretar grans temàtiq ...\nAnna Miranda i Torres és una metgessa i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la VII, VIII i IX Legislatures.\nJordi Montanya i Mías és un advocat i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la VII i VIII legislatures.\nMontserrat Cabré i Pairet és una historiadora catalana, doctorada en Història Medieval per la Universitat de Barcelona i catedràtica dhistòria de la ciència la Universitat de Cantàbria. La seva faceta com a investigadora sha focalitzat en qüestio ...\nÉs llicenciada en pedagogia per la Universitat de Girona i diplomada en magisteri per la Universitat de Vic. Posteriorment va obtenir un postgrau en Gestió de Govern Local per la Universitat de Barcelona i ha treballat com a directora de la Comun ...\nLlicenciat en econòmiques per la Universitat de Barcelona en 1972 i militant dUnió Democràtica de Catalunya des de 1976, de la que nha estat conseller nacional. Resideix a Sant Carles de la Ràpita i ha treballat com a cap dadministració i de pers ...\nAnna Navarro Descals\nAnna Navarro Descals, coneguda professionalment per Anna N Schlegel, és una executiva catalana. És vicepresidenta de lempresa NetApp dedicada a lemmagatzematge de dades amb seu a Silicon Valley, on lidera un equip format per 200 professionals. El ...\nVa estudiar de practicant a lEscola Normal de la Generalitat 1937-1938. En acabar la guerra civil espanyola va poder estudiar medicina la Universitat de Barcelona, on es va llicenciar en 1946. Ha exercit com a metge a Vallbona de les Monges Urgel ...\nOctavi Pellisa fou un activista antifranquista català. Fill de republicans, va adquirir la sensibilitat política de la família. Gràcies al suport dun professor amic de la família, el senyor Simó, va poder anar estudiar el batxillerat a Barcelona. ...\nLlúcia Oliva de la Esperanza és una periodista i professora catalana. És llicenciada en periodisme la Universitat Autònoma de Barcelona i en literatura la Universitat de Barcelona, i és màster en periodisme televisiu per la Universitat Americana ...\nMaria Àngels Ollé Romeu fou una pedagoga, escriptora i professora universitària catalana, establerta a Reus. És coneguda per haver publicat desenes de llibres infantils diniciació la lectura.\nAdolfo Osta viu a Barcelona des que va venir a estudiar la Universitat de Barcelona Filologia Hispànica. Cantant que barreja el cor i lenergia amb una formació acadèmica, abans de pujar als escenaris cantava als carrers la música de Silvio Rodríg ...\nMaria Padrós i Tortades\nMaria Padrós Tortades és una jugadora de basquetbol catalana, ja retirada. Formada al Club Bàsquet Vic, va fixar pel Segle XXI amb el qual va jugar la primera divisió B la temporada 1995-96. Va debutar la primera divisió de la Lliga femenina amb ...\nResident a Sant Pere Pescador i després a Sant Andreu de Llavaneres, estudià batxillerat a lInstitut de Mataró. Es va llicenciar en Filosofia i Lletres el 1972, quan presentà una tesi de llicenciatura sobre Andreu Nin, el 1975 es doctorà en histò ...\nGlòria Pallé i Torres, atleta especialitzada en les curses de mig fons que ha estat internacional i campiona dEspanya absoluta en nou ocasions. També ha seguit una carrera professional dins de la gestió pública i la representació política i, igua ...\nMaría Teresa Palmer Tous és una política mallorquina. És la delegada del Govern espanyol a les Illes Balears des del 25 de juliol de 2012, en substitució de José María Rodríguez, que dimití del càrrec el 16 de juliol de 2012. És llicenciada i doc ...\nAgnès Pardell i Veà és una advocada i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la VIII i IX legislatures. Doctora en dret per la Universitat de Barcelona des de 1988, des de 2002 és catedràtica de Dret del Treball i de la Segureta ...\nEster Partegàs és una artista contemporània que viu i treballa entre Nova York i Marfa, Texas. En el seu treball artístic combina el dibuix, la pintura, lescultura i la instal lació. En el desenvolupament formal dels seus treballs persisteixin as ...\nPau Relat i Vidal és un empresari català, conseller delegat de lempresa MAT Holding i president de Fira de Barcelona des del desembre de 2018. Nascut a Montcada i Reixac el 1968, va estudiar farmàcia la Universitat de Barcelona, graduant-se el 19 ...\nJosep Maria Pelegrí i Aixut, polític català. Llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona, va exercir de lletrat assessor jurídic al Departament de Medi Ambient de la Generalitat de Catalunya. Actualment treballa al sector privat, més concr ...\nJosep Pich Mitjana és un historiador i professor de la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona. Està especialitzat en la història político-social de Catalunya i els orígens del catalanisme polític al segle xix. És llicenciat en Història Contemporàn ...\nRafael Poch-de-Feliu és un periodista i corresponsal català i autor de diferents llibres sobre política internacional relacionats amb la seva carrera professional.\nJaume Pomar i Fuster va ser un pedagog mallorquí. Estudià a lInstitut Balear de Palma i més endavant va estudiar i es llicencià en Filosofia i Lletres a Barcelona el 1892. Posteriorment es va doctorar la Universitat de Madrid amb la tesi Historia ...\nLídia Porcar Artista visual catalana, autora de pintures, instal lacions, videoart i projectes dart social. Professora dart i de comunicació visual. Viu a Tarragona\nSebastià Portell és un dramaturg i escriptor mallorquí. Graduat en Publicitat i Relacions Públiques per la Universitat Pompeu Fabra, en Llengua i Literatura Catalanes per la Universitat Oberta de Catalunya i del màster en Construcció i Representa ...\nJoan Manuel del Pozo i Àlvarez professor de filosofia i polític català. Ha viscut, des de molt petit, a Ribes de Freser i Ripoll, i posteriorment a Figueres i a Girona. Va estudiar a Ripoll, Vic, Comillas i Barcelona.\nAnna Pujol i Puigvehí\nAnna Pujol i Puigvehí és una historiadora, professora i arqueòloga catalana. Filla de Jordi Pujol Salacruch i Anna Puigvehí Fàbrega, la seva tasca com a investigadora i escriptora aplega la protohistòria de Catalunya i dEuropa, les arrels de la g ...\nJosep Quintana i Caralt és publicista, gestor cultural i polític català. Llicenciat en publicitat per la Universitat de Barcelona i màster en recerca en humanitats per la Universitat de Girona. Fou director del Festival Zoomvi. És director del Fe ...\nRamon Miravall i Dolç\nRamon Miravall i Dolç, és un historiador català. Llicenciat en Geografia i Història per la Universitat de Barcelona, i Doctor en Història 1992 per la Universitat Autònoma de Barcelona amb la seva tesi doctoral Corpus epigràfic dertosense. Lany 19 ...\nGema Revuelta és professora associada del Departament de Ciencies Experimentals i de la Salut de la Universitat Pompeu Fabra. Llicenciada en medicina i cirurgia per la Universitat de Barcelona i màster en comunicació científica per la UPF. És la ...\nMiriam Reyes és una poetessa gallega. Va estudiar Lletres la Universitat Central de Veneçuela. Va treballar com a professora de Castellà i de Literatura fins que va decidir anar-sen de Veneçuela el 1996. Resideix a Espanya des del 2000. La primav ...\nXavi Ristol i Orriols\nXavi Ristol Orriols és artista visual català. Llicenciat en Belles Arts i va obtenir el DEA en el doctorat Art en lera digital. Creació intermèdia per la Universitat de Barcelona 2007. És professor de la Universitat de Barcelona. Ha estat premiat ...\nPilar Romera i Aguilà és una escriptora catalana. Es va llicenciar en Història Contemporània per la Universitat de Barcelona lany 1991, on treballa, i lany 1995 va cursar un màster en realització de guions cinematogràfics i televisius la Universi ...\nBenet Rossell i Sanuy fou un artista català. Dibuix, gravat, escriptura sígnica, performance, escultura, cinema, música, teatre i poesia sentrellacen en la seva obra i donen lloc a una personalíssima concepció de lobra dart en continu procés de r ...\nHa estudiat química la Universitat de Barcelona i a lEscola dEnginyers Tècnics. Des del 1977 ha treballat com a tècnic de costos a lempresa elèctrica ENHER. El mateix 1977 es va afiliar a ERC, i amb només 24 anys fou escollit alcalde de Móra la N ...\nJosep Sagrera i Corominas\nJosep Sagrera i Corominas fou un mestre i polític català, nebot dEusebi Corominas i Cornell, membre del Partit Republicà Democràtic Federal i president del diari La Publicidad de Barcelona.\nTrinitat Sais i Plaja fou una metgessa catalana, i consta com la vuitena dona que va llicenciar-se en Medicina a Catalunya.\nBenet Salellas i Vilar és un advocat i polític català. Fou diputat al Parlament de Catalunya per la CUP en lonzena legislatura i actualment membre de la plataforma Sobiranies.\nJoan Santacana i Mestre és un arqueòleg i professor universitari català i investigador en el camp de la museografia didàctica i interactiva.\nNúria Sebastián Gallés és una psicòloga espanyola, professora de psicologia la universitat Pompeu Fabra, especialitzada en ciències cognitives i bilinguisme. Elegida vicepresidenta del Consell científic del Consell Europeu dinvestigació i des del ...\nSusana Segovia Sánchez és una política i activista catalana, actual portaveu de Catalunya en Comú al Parlament de Catalunya. És llicenciada en Ciències de la Comunicació i te dos Màsters, un de Cooperació Internacional i Desenvolupament, i un de ...\nMaria del Mar Serna Calvo\nMaria del Mar Serna Calvo va ser la consellera de Treball de la Generalitat de Catalunya des de novembre de 2006 fins al novembre de 2010 És advocada Laboralista de la UGT de Catalunya 1977-1982, i Directora General de Relacions Laborals del Depa ...\nBaldomer Solà i Seriol\nBaldomer Solà i Seriol va ser un metge i doctor en ciències exactes català. Nascut en una família humil, va cursar estudis de ciències i exactes i de medicina. Va exercir la ciutat de Badalona, sent un dels fundadors i el membre degà del Cos Mèdi ...


Partner tecnològic: KTYA - cambraDigital\nTecnología para los negocios - Partner tecnològic: KTYA\nInicio > Portal sector servicios > Soluciones > Equips informàtics i audiovisuals > Partner tecnològic: KTYA\nPartner tecnològic: KTYA\nTenim més de 30 anys d’experiència en Consultoria Digital, Outsourcing Tecnològic i Solucions Globals de Gestió empresarial.\nOferim un servei rigorós, excepcional i pròxim on un responsable del compte o coordinador del servei IT està sempre en contacte amb el CTO o responsable informàtic, garantim en tot moment el control de l’activitat i el compliment dels termes i pautes establertes.\nKTYA ofereix un manteniment integral de Servidors Windows Server, MacOS i Linux que inclou manteniment i actualització de sistemes operatius, així com la virtualització de servidors tant de domini com de dades, especialment orientat a Pimes i autònoms a Barcelona i rodalia. Màxima fiabilitat i optimització de recursos del sistema i estructura tecnològica existent. KTYA també ofereix aquest servei a particulars.\nKTYA s’integra en els processos propis del client i sempre responent a les necessitats que indica i sol·licita a cada moment (debugging, workflows, monitoratge…) per a treure el màxim partit a les solucions implementades i evitant que la tecnologia pugui obstaculitzar cap procés de l’empresa.\nKTYA ofereix un servei de consultoria tecnològica gràcies al coneixement de les necessitats i avantatges competitius de sectors específics. Orientada a l’anàlisi i millores del projecte des de la seva concepció fins a la implantació i garantint el posterior aprenentatge i tutela d’un nou sistema o aplicació de gestió empresarial.\nKTYA desenvolupa i gestiona infraestructures tecnològiques a nivell de software i de hardware, robustes i sostenibles, que permeten la correcta integració i connectivitat IT de les diferents parts d’un projecte i les operacions que han de suportar a cada moment.\nKTYA ofereix solucions IT globals amb un elevat grau d’especialització en el muntatge d’infraestructures tecnològiques en centres educatius que aporten solucions, descol·lapsen processos i agilitzen tasques administratives millorant la comunicació entre administració, pares i mestres.\nDesenvolupaments a mida. App i Web\nKTYA dissenya i desenvolupa aplicacions híbrides (basades en HTML5) per a plataformes Android i iOS o WebApps (directament en el navegador). Totes són 100% gestionables des de dispositius mòbils o des d’escriptori en cas de les WebApps amb un disseny totalment responsive. Publicació a App Store i Play Store\nKTYA aporta solucions de disseny web a Pimes. Totalment responsive i multiplataforma amb codi optimitzat per a Google i publicació de continguts en xarxes socials, amb solucions personalitzades tant sigui per a una web corporativa com un e-commerce.\nKTYA Organitza les dades de la teva empresa, ja sigui en un cloud extern o aprofitant la infraestructura pròpia existent, perquè tinguis accés quan vulguis i de manera remota i segura.