Camí Ignasià Montserrat - Manresa | Guies de Muntanya de Montserrat\nHome / Activitats Guiades / Excursionisme a Montserrat / Camí Ignasià Montserrat - Manresa\nLa darrera etapa del Camí Ignasià representa el trajecte que Sant Ignasi de Loyola va emprendre des de Montserrat amb un tarannà totalment renovat. Si l'exemple dels sants l'havia conduït davant de la imatge de la Mare de Déu, el temps que va romandre a Montserrat va significar l'inici de la seva pròpia experiència espiritual. La distància que separa Montserrat de Manresa significa el canvi, el trànsit; un exemple molt personal de pelegrinatge.\nDe la mateixa manera que per als romeus de tots els temps, la caminada pren tanta importància com l'origen i el destí, que en el nostre cas són d'una gran transcendència espiritual. Durant el viatge es poden anar plantejant qüestions com ara per què som aquí, qui m'acompanya durant la meva existència, què serà de mi un cop acabat el peregrinatge, etc. Preguntes que cal fer-se sense tèmer la resposta.\nÒbviament, el paisatge ha canviat des del juliol de 1522; hem d'entendre'l com un gran palimpsest sobre el que cada caminant escriu la seva pròpia experiència.\nL'itinerari pot dividir-se bàsicament en tres parts: un descens continuat entre el Monestir de Montserrat i la Riera de Marganell (10 km, aproximadament), un segon tram que davalla suaument fins al riu Cardener, just abans que aquest desguassi al Llobregat (de vora 7 km), i els darrers sis quilòmetres que segueixen el riu per la seva riba esquerra fins arribar a la Santa Cova de Manresa. Els camins són amples i de bon caminar.\nDesnivell acumulat de pujada: 260 metres.\nDesnivell acumulat de baixada: 750 metres.\nDuració sense aturades: 6 hores.\nDificultat: Fàcil; la principal dificultat és la longitud de la jornada.


El jutge envia a la presó al presumpte autor material del crim de Taialà\nTres persones més ingressen a la presó com a coautors\nMARTA CATALÀ BARCELONA 10/06/2011 21:16\nPresó pel presumpte assassí del crim de Taialà. El jutge que instrueix el cas ha decretat presó preventiva pel presumpte assassí del jove de 25 anys que va morir tirotejat dilluns passat dia 6 en un bar de Girona (Gironès), Jesús M., i dos dels seus dos fillastres i un cosí d'aquests.\nSegons que ha pogut saber EFE de fonts pròximes a la instrucció, a més de Jesús M., el jutge ha dictat presó per a Antonio i Iván J, així com per al seu cosí Francisco Ismael Mohamed G., que van acudir la nit de dilluns passat al bar on es van produir els trets al costat del principal acusat.\nEls altres quatre detinguts, Sara M., María del Mar R., Jordi B. i Bárbara G., mare aquesta última dels germans Antonio i Iván J. i parella de Jesús M., estan en llibertat provisional, però amb la prohibició d'acostar-se a la família de la víctima, José Agustín González, i de sortir del país.\nSegons l'acta del jutge, les declaracions ratifiquen que l'enfrontament entre els fillastres de Jesús M. i el grup d'amics i familiars de la víctima venia d'anys enrere.\nEl detonant final va ser una agressió al germà menor de José Agustín González en les carpes de Girona el cap de setmana passat i la reacció dels amics d'aquest, que van acudir dilluns al barri del presumpte assassí amb ànims de venjança i van proferir amenaces.\nAquella mateixa nit, Jesús M., que al·lega consum d'alcohol i drogues, es va dirigir al costat dels seus fillastres, el cosí d'aquests i altres persones al bar on es trobava la víctima i on el van matar.


Maria Josep Amigó: “Un total de sis municipis rebran aquestes ajudes que s'han adjudicat seguint criteris tècnics, i és cada ajuntament qui decideix quins projectes són els més necessaris”\nLa comarca del Racó d'Ademús rebrà un total de 378.343 euros en concepte de les Ajudes per a la restauració del patrimoni de la Diputació de València, les quals han sigut presentades per part de la vicepresidenta de la corporació, Maria Josep Amigó, i el diputat de Cooperació Municipal, Emili Altur. Tots dos van coincidir que per al nou equip de govern és una prioritat la conservació del patrimoni “que és de tots”, a més de presentar una inversió bianual que beneficiarà a nou béns històrics i culturals de sis pobles de la comarca.\nEs tracta de diverses línies d'ajuda per a obres de restauració i conservació de béns immobles amb valor històric, artístic o d'interès local. En el cas del Racó d'Ademús, l'ajuda ascendeix a 255.000 euros. Una altra de les partides ha sigut destinada, amb un pressupost de 41.538 euros, a obres de condicionament, millora o conservació d'immobles destinats a activitats musicals. A més, s'ha habilitat una línia de subvencions per a la restauració de patrimoni de béns mobles, amb un pressupost de 81.805 per a obres de titularitat pública.\n“Un total de sis municipis rebran aquestes ajudes que s'han adjudicat seguint criteris tècnics, a través de barems transparents i objectius”, ha destacat la vicepresidenta. Amigó ha incidit en l'autonomia dels pobles i ciutats, “ja que és cada ajuntament qui sol·licita les ajudes i decideix quins projectes són els més necessaris per als seus veïns i veïnes”, a més dels criteris tècnics i objectius que han seguit per a atorgar les subvencions.\nCinema antic, molí d'aigua i carrilló de campanar\nPer a aquesta nova convocatòria, com s'ha dit, la institució ha augmentat el pressupost un 30% més respecte a anteriors corporacions. En total, 248 projectes que recorren totes les comarques valencianes i que, en El Racó d'Ademús inclouen actuacions com la restauració de l'antic cinema en la localitat de Torrebaja o la recuperació de la façana de pedra de les antigues escoles Jaime I el Conqueridor, a Vallanca. En el cas de la línia destinada al patrimoni de béns mobles, la corporació finançarà restauracions com la maquinària del molí d'aigua del municipi d'Ademuz, i la del carrilló del campanar de l'Església fortalesa de Castielfabib.\nA més, la tercera línia de subvencions, destinada a la restauració d'immobles musicals, cobrirà sobretot actuacions d'insonorització dels centres. Un exemple és el condicionament acústic de la Societat Musical d'Ademuz.\nEn concret, els 6 municipis del Racó d'Ademús percebran un total de 378.343 euros. Per localitats l'assignació serà la següent:\nExcel proyectos.  9.9 KB\nSource URL: https://www.dival.es/sala-prensa/content/el-raco-dademus-rebra-400000-euros-la-restauracio-del-seu-patrimoni\n https://www.dival.es/sites/default/files/sala-prensa/images/Rueda de prensa patrimonio Diputación foto_Abulaila (2)_0.jpg


Reforma laboral: recolzar al govern - Antoni Garrell - Els blogs d'e-noticies\nDesgraciadament el diàleg social no ha estat a l'alçada que exigia una crisi amb una enorme velocitat destructiva del teixit productiu i llocs de treball, una crisi amb un impacte molt important a Espanya, atès que vivíem per sobre de les nostres capacitats. Una crisi que ens hauria d'obligar asseure'ns i buscar el que ens apropa, tot defugint del que ens separa, per identificar les vies de la requerida cooperació, sabem que tancar-se en postures i actituds intransigents sols porta a la confrontació, sortir de la crisis ens tindria que unir i no separar. El bé col·lectiu obliga.\nAmb o sense diàleg social la reforma laboral es inajornable i el govern finalment ho ha assumit, ho va indicar el president Rodríguez Zapatero al iniciar-se la setmana, i avui ho ha explicitat amb claredat, -que cal reconèixer i agrair-, el Ministre de Foment José Blanco, tot mostrant la determinació del govern de tirar-la endavant aquest mes, "costi el que costi", assumint, ara sí, la responsabilitat, sabent de la dificultat que els sindicats i la patronal arribin a un acord i que serà requerit actuar per decret.\nUna reforma laboral, que no serà probablement la que exigeix els escenaris de l'economia global i del coneixement, però de segur que serà un pas per fomentar l'ocupació. Una reforma que no hauria de quedar-se sols en disminuir el cost d'adequació de les plantilles, per tal de garantir la seva continuïtat i evitar la destrucció de la totalitat de llocs de treball. Cal que consideri a la vegada els aspectes associats al reforçament del capital humà, garantint que la totalitat de les persones en atur puguin formar-se durant aquest període per poder incrementar la seva ocupabilitat; també que no defugi dels problemes associats a la productivitat i al absentisme, a la possibilitat d'ajustar les franges horàries d'acord a les variacions de la demanda, facilitar la incorporació dels joves preparats a les empreses amb bonificacions importants en la cotització a la seguretat social; incentivar la col·laboració i la continuïtat sistema universitària i de la formació professional amb el sistema productiu facilitant les practiques i la contractació dels recent graduats; i potenciar la flexibilització dels horaris per conciliar el desenvolupament personal i professional.\nUns canvis de la legislació requerits i pels quals cal esperar que totes i cadascuna de les forces parlamentaries, oblidant la política de la critica per la critica, pensin amb els ciutadans i no amb interessos electorals. Conseqüentment, encara que un percentatge important dels ciutadans hàgim perdut la confiança amb el president del govern, és el moment de recolzar al govern de l'Estat, ja que és recolzar la generació d'ocupació, i aquesta es una exigència indefugible per a tots.\nRoger (LLoret) 06-06-2010 - 15:12\nLa reforma laboral que faran, no ens enganyem ser� la propia de l economia industrial, de ben segur que no es preocupen per millorar la formaci� en periode d atur, ni s evita el frau del PER.\nMercedes (Barcelona) 04-06-2010 - 18:58\nAgrair la seva capacitat de 'parlar clar' i reconeixer tant les coses fetes per uns com per els altres, i a la vegada no quedar-se amb l'analisi i el diagnosi, sempre dona solucions, Entre elles oblida una cal eliminar el PER es un frau permanent\nEls blogs d'e-noticies - Antoni Garrell - Reforma laboral: recolzar al govern


Per què plorem? | Òptica Teixidó\nInici » Noticies » Per què plorem?\nLes llàgrimes són un sistema de defensa pels nostres ulls. És important saber per a què serveixen.\nLes llàgrimes són aigua amb algunes proteïnes, lípids, encimes i alguns minerals, però tenen una funció molt important en la nostra salut visual. Existeixen 3 tipus de llàgrimes.\nLa llàgrima basal, essencialment manté l’ull lubricat i lliure de pols. La llàgrima reflexa brota quan alguna cosa ens irrita com per exemple quan talles una ceba o si l’ull entra en contacte amb algun gas nociu. El seu objectiu és netejar l’ull de partícules estranyes o substancies irritants.\nL’últim tipus de llàgrima es producte de les emocions. Pots plorar de felicitat, per un dolor intens o per tristesa. S’anomena llàgrima psíquica i és la que s’estudia amb major interès.\nQuè és la prova de Schirmer?\nÉs un examen anomenat també Prova de l’ull sec o examen de llàgrimes. Aquesta prova serveix per determinar si els teus ulls produeixen les llàgrimes necessàries i amb la suficient qualitat.\nEs sol recomanar aquesta prova quan una persona té la superfície de l’ull sense una bona lubricació. Aquesta situació sol venir acompanyada de:\nSensació d’arena, envermelliment i ardor.\nTenir més sensibilitat a la llum i un excés de llagrimeig.\nL’especialista col·loca unes tires de paper a la part inferior de la parpella. Normalment s’apliquen gotes oftàlmiques anestèsiques per evitar que plorin els ulls, degut a la col·locació d’aquestes tires.\nEl metge demanarà que tanquis els ulls de forma suau. És important que no et refreguis ni et toquis els ulls durant una estona. Passats 5 minuts, et retiraran els papers i es valora. Més de 10 mil·límetres d’humitat és un signe de producció normal de llàgrimes.


La Unitat d’Hospitalització Especialitzada per a persones amb Discapacitat (UHEDI) estrena instal·lacions - Parc Sanitari Sant Joan de Déu\nEstàs aqui: Parc Sanitari de Sant Joan de Déu > Notícies > Institució > La Unitat d’Hospitalització Especialitzada per a persones amb Discapacitat (UHEDI) estrena instal·lacions\npublicat 9 Desembre 2019\nLa Unitat d’Hospitalització Especialitzada per a persones amb Discapacitat (UHEDI) estrena instal·lacions2019-12-092019-12-09https://www.pssjd.org/wp-content/uploads/2020/03/logoweb.pngParc Sanitari Sant Joan de Déuhttps://www.pssjd.org/wp-content/uploads/2019/12/uhedi_1000x660.jpg200px200px\nL’espai, renovat amb elements ecològics i decoratius capdavanters, afavoreix el benestar emocional i la qualitat de vida de les 24 persones ateses en aquest servei.\nLa Unitat d’Hospitalització Especialitzada per a persones amb Discapacitat Intel·lectual (UHEDI) torna a estar ubicada a l’edifici Sant Ricard del Parc Sanitari Sant Joan de Déu (Sant Boi de Llobregat), un cop acabada una remodelació que s’ha allargat un any. Durant aquest període, el servei s’havia traslladat a l’edifici Antoni Pujadas.\nLes tasques de millora que s’han dut a terme a l’espai tenen la finalitat d’actualitzar, humanitzar i adaptar les instal·lacions a les necessitats dels pacients, persones que conviuen amb la discapacitat intel·lectual, i que tenen un estat conductual i psicopatològic d’alt risc.\nTant l’equip professional de la UHEDI com les 24 persones que viuen a la unitat enceten una nova etapa, tenint en compte que un dels objectius d’aquesta ampliació i reforma ha estat incorporar un nou model d’atenció, en el qual les intervencions terapèutiques incloguessin elements ecològics i de context.\nLa recent estrenada UHEDI disposa d’un entorn arquitectònic, una distribució dels espais, elements sensorials, ambientació i decoració que afavoreixen la qualitat de vida, la comunicació i el benestar de les persones que hi estan ingressades.\nAquest canvi de model en el servei està associat a l’atenció integral i intensiva que ofereix la UHEDI per assolir l’estabilitat a mitjà i llarg termini d’aquelles persones que travessen processos terapèutics greus, i el règim d’estada de les quals és de fins a un màxim de dos anys.\nbenestar emocional, Discapacitat intel·lectual, diversitat funcional


Piazza Castello - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa Piazza Castello el 1619 per a l'arribada de Cristina de França (quadre d'Antonio Tempesta)\n45° 04′ 15″ N, 7° 41′ 09″ E / 45.0708°N,7.6858°E / 45.0708; 7.6858\nLa Piazza Castello de Torí.\nLa Piazza Castello al segle XIX.\nEl Palazzo Reale a la nit.\nEl Monument a l'Alferes de l'Exèrcit Sard; al fons, la façana del Palazzo Madama.\nLa piazza Castello és la plaça principal de Torí, Itàlia, cor del centre històric de la ciutat: aquí estan situats diversos palaus de la ciutat, com el Palau Reial i el Palazzo Madama. En la Piazza Castello conflueixen quatre de les principals vies del centre: via Garibaldi (per als vianants), via Po, via Roma i via Pietro Micca.\n2 Edificis històrics\n5 Projectes futurs\n6.1 Monuments de la plaça\nProjectada el 1584 per Ascanio Vitozzi, la plaça té una superfície d'uns 40 000 metres quadrats, que la fan la segona més gran de la ciutat, després de la Piazza Vittorio Veneto. Danyada en la guerra civil entre els anys 1637 i 1640, va ser reconstruïda per Cristina de França, mare de Carlos Manuel II de Savoia, futur duc de Savoia. Va fer modernitzar l'antic Palazzo di Sant Giovanni, el Palau Real, i va començar les obres del Palazzo Madama entre 1645 i 1646.\nDurant tot el segle XVII i bona part del XVIII la plaça estava dividida en tres sectors diferents: la zona més antiga, en la qual confluïen la Via Daura Grossa, avui Via Garibaldi, una altra zona construïda després de l'ampliació de la ciutat cap al riu Po, per punt cap a Via Po, i l'última zona era la de la Piazzetta Reale, llavors encara separada de la resta de la plaça per un mur de maó. Aquesta estructura, composta per un llarg porxo, era usada pels Savoia com a lloc des del qual miraven les manifestacions públiques com l'exposició del Llençol Sant. Aquest mur va reduir la plaça però li va donar un aire majestuós. Cridat popularment Padiglione Reale (Pavelló Real) o Terrazza vaig donar Piazza Castello (Terrassa de Piazza Castello), va ser destruït en el 1811 per un incendi desenvolupat durant els festejos pel naixement del Rei de Roma. Va ser després, per desig de Carlos Alberto, quan es va substituir el pavelló amb una barana de ferro colat, projectada per Pelagio Palagi entre 1835 i 1842. Una altra important estructura, perduda amb el temps, era la galeria que unia el Palau Real al Palazzo Madama, transitable en el seu interior pels Savoia, i usada com el lloc on es col·locaven les col·leccions d'art. Aquesta galeria va ser realitzada en fusta, ordenada per Carlos Manuel I en el 1606 i decorada per Federico Zuccari, Nicolò Ventura, Giovanni Crosio i Guglielmo Caccia detto Moncalvo. Destruïda pels incendis de 1667 i 1679 va ser reconstruïda per ordres de Carlos Manuel II però demolida finalment pels francesos de Napoleó.\nDurant l'ocupació napoleònica els edificis de la plaça van córrer el risc de ser demolits: algú va suggerir als enginyers de l'Emperador que destruïssin el Palau Real i el Palazzo Madama per destinar el lloc a Camp de Mart. La sort va voler que Napoleó considerés el projecte una bogeria i es conservessin els monuments.\nEn els primers anys del segle XX travessaven la plaça tramvies i automòbils, fins al 2000, quan, gràcies a un ampli projecte de renovació del centre de la ciutat, va ser peatonalizada. Aquesta apreciable i radical reorganització de la circulació ha permès a la plaça albergar manifestacions importants: en el 2005, va albergar la primera etapa del Festivalbar, mentre que pels Jocs Olímpics de Torí 2006 i els Jocs Paralímpics de Torí 2006 es va construir una llotja en el qual es van premiar a molts atletes; per a aquesta ocasió la plaça es va canviar el nom Medals Plaza (Plaça de les Medalles). Des de 2010 alberga el concert final dels MTV Days.\nLa Piazza Castello és el centre de Torí i, durant el període de permanència a la ciutat de la Cort dels Savoia, va ser el lloc més important de l'Estat piemontès: per punt, en ella es troben els edificis de major importància i de major valor artístic.\nA la plaça hi ha situats, a més del Palau Real i, al centre, el Palazzo Madama, el Teatre Regi, el Palazzo della Giunta Regionale, la Armeria Reale, el Palazzo del Governo (actualment seu de la Prefectura), la Biblioteca Reale, el Archivio vaig donar Stato, l'Església de Sant Lorenzo, i el Palazzo Chiablese. Aquests edificis, construïts al llarg dels segles, ofereixen una visió de la història de Torí: per exemple, el Palazzo Madama, el veritable nom del qual és Casaforte di Casa Acaia, i s'aixeca sobre les ruïnes de l'antiga porta romana, transformada posteriorment en castell. El Palazzo Madama va ser posteriorment la seu del Senat Subalpino.\nA la plaça, al voltant del Palazzo Madama, estan situats tres grans monuments:\nEl primer és, enfront de la Via Garibaldi, l'escultura dedicada a l'Alferes de l'Exèrcit Sardo, inaugurat a l'abril de 1859, obra de Vincenzo Veges-la.\nEn el costat amb direcció a Via Roma, està el monument al Cavaller d'Itàlia, obra de Pietro Canonica en el 1923.\nFinalment, en el costat cap a Via Po, està l'obra d'Eugenio Baroni dedicada a Manuel Filiberto de Savoia-Aosta.\nPiazza Castello està envoltada en tres dels seus quatre costats per pòrtics monumentals, construïts en èpoques diferents. Els situats al costat de la Via Garibaldi, els més antics, es van construir segons el disseny de Vitozzi; els situats en els costats de Via Po i el Jardí Real es remunten al regnat de Carlos Manuel III de Sardenya, a la meitat del segle XVIII. En 1830 es va col·locar la primera pavimentació de les porxades i, per punt, de la plaça, que abans estava coberta amb llambordes.\nEls pòrtics occidentals es van denominar, almenys fins a la meitat del segle XIX, amb el sobrenom de Portici della Fera (Pòrtics de la Fira): en aquest lloc se celebraven dues importants fires de Torí, una en ocasió del carnestoltes, i l'altra prop de l'Exposició del Llençol Sant. En ocasió dels Jocs Olímpics de Torí 2006, es van renovar completament els característics gabbiotti a l'interior de les arcades dels pòrtics per albergar les variades activitats comercials, mantenint les connotacions històriques.\nSegons un projecte aprovat recentment per la Regió de Piemont, la plaça serà afectada per les obres de la Línia 2 del metro, la primera fase del qual preveu la construcció de l'estació Castello.\nMonuments de la plaça[modifica]\nEsglésia de Sant Lorenzo\nCostat esquerre del Palau Real\n↑ Les restes medievals, visibles en l'època del marchese Guillem VII de Montferrat, són encara visibles perfectament, ja que la intervenció arquitectònica de Filippo Juvarra només va servir per a dotar l'edifici d'una nova façana d'estil barroc\n↑ «Metropolitana di Torino, linea 2». [Consulta: 23 juny 2018].\nRossotti, Renzo. Le strade di Torino. Newton Compton Editori, 1995. pp.195-208\nBianchi, Cesare. Piazza Castello. Famija Turinèisa, 1989. pp.15-17\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Piazza Castello\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Piazza_Castello&oldid=20267381»


Si vols un govern d’En Comú Podem, has de votar En Comú Podem -@RevistaTreball\nSi vols un govern d’En Comú Podem, has de votar En Comú Podem Revisat per Revista Treball a abr. 24 . Mai, mai a l’Estat espanyol des de la fi del franquisme i la consecució de la democràcia, ha existit un govern de coalició a l’Estat. Hem viscut diferents major Mai, mai a l’Estat espanyol des de la fi del franquisme i la consecució de la democràcia, ha existit un govern de coalició a l’Estat. Hem viscut diferents major Rating: 0\nEsteu aquí: Home » Estat espanyol » Si vols un govern d’En Comú Podem, has de votar En Comú Podem\nMai, mai a l’Estat espanyol des de la fi del franquisme i la consecució de la democràcia, ha existit un govern de coalició a l’Estat. Hem viscut diferents majories absolutes, tant del PSOE com del PP, però sempre el bipartidisme s’ha negat a què l’executiu a Espanya fos cosa de més d’un partit.\nQuan resta menys d’una setmana per acabar la campanya electoral, l’escenari polític es decanta clarament entre dos camins. No hi ha cap enquesta que faci possible l’acord de les tres dretes, cap.\nEspanya és sens dubte en una cruïlla que pot canviar de manera determinant el futur, especialment de la gent treballadora, de les classes populars i la classe mitjana. El futur govern de l’Estat el decidiran o els vots d’En Comú Podem i Unidos Podemos o els vots de Ciutadans. I determinaran per tant dos models de societat, diferents, pràcticament antagònics i també dos models de país. I una relació diferent de Catalunya amb l’Estat, i un clima polític també diferent a Catalunya.\nEn juguem un govern amb la gent treballadora o contra la gent treballadora, un govern que planti cara als grans poders econòmics o que governi al servei dels grans poders econòmics, un govern per salvar el planeta o seguir destruint el planeta, un govern amb Catalunya o contra Catalunya.\nAvui el govern preferit pels ciutadans i les ciutadanes a l’Estat i especialment també a Catalunya és un govern on hi sigui En Comú Podem, Unidos Podemos conjuntament amb el PSOE. I no serà fàcil. De nou, el Partit Socialista tindrà la temptació de si pot de governar en solitari o pactar amb Ciutadans. Ja ha succeït. Ja ha passat. I sempre ha acabat de la mateixa manera, amb renúncies a polítiques d’esquerres i aplicant receptes econòmiques de la dreta. Amb Felipe, amb Zapatero i amb Pedro Sánchez amb el primer acord amb C’s.\nÉs també part d’una estratègia que passa per no homologar a l’esquerra transformadora com a força de Govern. Negar una realitat que ja ha passat a Ajuntament i Comunitats Autònomes i que s’ha demostrat d’èxit, tant en les polítiques al servei de la gent, com del medi ambient, i també en la transparència, la lluita contra la corrupció i el bon govern d’aquestes institucions. El País Valencià o l’Ajuntament de Barcelona en són un clar exemple. O el Govern d’Esquerres a Catalunya que el pas dels anys ha situat com un referent davant del caos, desgovern i fallida social i ambiental que representa el govern de Junts per Catalunya i ERC, gestionant les principals àrees de govern.\nSiguem clars: només un govern d’En Comú Podem és garantia de derogar les dues reformes laborals que han posat en crisi la seguretat social i han retallat drets i salaris a treballadors i treballadores, a banda d’atacar clarament el sindicalisme. Només un govern d’En Comú Podem és garantia de blindar l’apujada de les pensions per llei, de regular el preu dels lloguers, o de posar en marxa una empresa energètica pública que acabi amb els privilegis de les grans empreses elèctriques (que tenen els consells d’administració plens d’exministres del PSOE i el PP) i avanci ja cap a una transició ecològica justa per aturar el canvi climàtic.\nI només un govern amb Unidos Podemos i En Comú Podem és capaç de trobar una solució al conflicte polític a Catalunya. D’omplir de contingut real la paraula diàleg, amb una agenda que impliqui protegir i millorar l’autogovern, el plurilingüisme a l’Estat i el català a Catalunya, un nou acord de finançament i caminar per una solució política i no judicial i fixar com arribar a què els catalans i les catalanes puguin decidir quina relació volen tenir amb l’Estat espanyol.\nI Catalunya pot ser clau; cada escó de més d’En Comú Podem ens acosta a aquests objectius. Cada escó de més al PSC o ERC és un escó més a prop d’un govern amb C’S o un escó més a prop d’un escenari de bloqueig, com va succeir amb els pressupostos, uns pressupostos que el 50% de la població a Catalunya considerava que eren bons per als catalans i les catalanes.\nMolta gent pensa i sent que el millor que pot passar el 28 d’abril per a milers de catalans i catalanes és un govern amb En Comú Podem. Necessitem cada vot per fer-ho possible! Per tant, si volem un govern d’En Comú Podem, només hi ha una opció: cal votar En Comú Podem!


Papas, escola bressol "EL NIUET", llar d'infants guarderia en Tarragona\n-Documentació en cas de matriculació\n-Mestra de Anglès\n-Contacte amb les Famílies\n-Gravació Anual de vídeo\n-Cançoner del Niuet\nLes entrades i sortides dels infants ,es realitzen directament amb les mestre corresponets al nivell per mantenir una comunicació directa i humana amb l’equip educatiu.\nTambé es porten a terme la reunió de pares anual i entrevistes individuals si es considera necessari.\nEl Niuet sempre ha considerat l’educació com un procès on la continuïtat educativa és bàsica. Per aquesta raó al finalitzar del període de la nostre Llar d’ Infants la Psicòloga del nostre Centre porta a terme entrevistes individuals, per comentar amb els pares el que serà el primer Informe Escolar del seu fill/a. Informe que desprès recomenem entregar una còpia al següent professional de la educació que atendrà al seu fill/a. (anar amunt)\nLa adaptació representa per al nen/a un gran esforç doncs els hi costa acceptar que els pares/mares els deixin en un lloc desconegut i amb altres persones. Per això és important que els pares/mares i l’escola l’ajudem durant aquest periode de conflicte mitjançant:\n-Visita de l'infant a l’escola abans d’iniciar el curs.\n-Viure i parlar de l’escola amb il·lusió.\n-Assistència continuada dels infants l’escola encara que en períodes més curts de temps que l’horari normal.\n-Entrada gradual dels infants del mateix grup per poder acollir millor a cada nen/a nou.\n-Acompanyar al nen/a i acomiadar-se breument, sense amagar-se, sense preses. El nen/a ha d’entendre que ara li diuen adeu, però més tard el vindràn a buscar.\nNota: Durant l’adaptació es poden presentar alguns canvis fisiòlogics (descomposicions, febres, pèrdues de gana, etc...) però poc a poc es van normalitzan si som constants amb el nen/a. (anar amunt)\nEQUIP DE NENS/AS QUE PORTEN BOLQUERS\n-1 Bata del Niuet marcada amb el nom i una beta\n-3 paquets de tovalloletes per trimestre\n-1 muda d’hivern o d’estiu marcat\n-1 got de plástic amb el seu nom i cognoms\nEQUIP DELS NENS/AS QUE NO PORTEN BOLQUERS\n-1 Bata del Niuet marcada amb el nom i cognoms i una beta\n-3 paquets de tovalloletes per curs escolar\n-1 muda d’ hivern i d’estiu marcat amb nom i cognoms\n-1 got de plástic amb nom i cognoms\n-Jaquetes i abrigs amb beta per penjar-los\nQuan hi ha un nen/a malalt expossem als altres al perill de contagi, per reduir aquest risc es prega no portar l'infant a l’escola. No s’aceptarà l’entrada de l'infant amb:\n-Erupcions o alteracions de la pell excepte si l ‘informe del pediatra diagnostica que no són contagioses.\n-Muguet o mal blanc sense tractament.\n2. L’escola no és lloc per administrar medicaments, però si algun infant ho precisa durant l’horari escolar, els pares/mares hauran de portar una autorització que els hi facilitarà l’educadora, indicant el producte, dosi, horari i calendari.\n3. Si un infant es posa malalt, es comunicarà als pares/mares per que vinguin a buscar-lo al més aviat possible. Es recomana als pares/mares que previnguin una sol·lució per als dies que es posi malalt (avis, veins, etc...) i donar l’avís al centre que està malalt.\nDOCUMENTACIÓ a PRESENTAR en cas de MATRICULACIÓ\n-Fotocòpia de la Cartilla de la Seguretat Social.\n-Fotocòpia de les Vacunes.\n-3 Fotos de Carnet.\n-Nº del compte Bancari.\n-Autorizació d’imatge i Protecció de dades .\n-Signar la carta de compromís educatiu\n-Poseu-vos en contacte amb nosaltres per a concertar dia i hora. Durant la visita seran informats de tot el funcionament intern de l'Escola i podran visitar la guarderia.\n-El Període de matriculació finalitzarà quan totes les places estiguin ocupades. Llavors s'obrirà la llista d'espera. (anar amunt)\nSol·licitut de beques al Consell Comarcal per la financiació del curs escolar.(anar amunt)\nMESTRA DE ANGLÈS\nDarrere de cada infant hi ha un pare i una mare als quals volem mostrar gratitud per haver volgut compartir amb nosaltres la tasca educativa. Desitgem que tots els familiars se sentin reconeguts i participin cada vegada més en el funcionament de la llar d’infants.\nConsiderem que la família és el primer agent educador de l’infant, ocupa el primer lloc en l’educació dels seus fills/es. Per tant, la relació i la comunicació amb les famílies és rellevant en el nostre projecte educatiu. És necessària una relació d’estreta col·laboració basada en el diàleg, la confiança i el respecte mutu.\nSom una llar oberta a les famílies, necessitem transmetre i compartir tot el que fem a la llar, per la qual cosa creiem que les famílies han d’entrar i participar.\nA la nostra llar d'infants establim contacte amb les famílies a diferents nivells:\n-Entrevista inicial amb cada família per a obtenir dades importants sobre alguns aspectes de la vida i evolució de l'infant (salut, hàbits, alimentació,....)\n-Contacte diari en les entrades i sortides.\n-Lliurem dos informes escrits i realitzem dues entrevistes amb cada família per tractar de manera més reposada qüestions generals relacionades amb l'infant.\n-Celebrem una reunió amb el grup de pares i mares al mes de novembre / desembre, després del període d'adaptació i de l'avaluació inicial, amb l'objectiu de presentar als pares la programació del curs.\n-Fem arribar a les famílies cartes informatives de les activitats, sortides,...\n-Pengem informacions que creiem que poden interessar als pares i mares a les cartelleres de la entrada y en aquesta Web.\n-Realitzem entrevistes cada cop que la família o la tutora ho creuen oportú.\n-Puntualment, col·laboren en qualsevol activitat o situació (explicar la seva professió, un conte,...), a l'aula i amb la tutora.\nÉs una activitat amb la finalitat de fomentar la relació escola-pares, pares-fills. Els pares que ho desitgen poden assistir a l’escola a explicar un conte als nens/es. El conte pot ser explicat mitjançant el recurs didàctic que desitgin: titelles, llibre, làmines, de dibuix, diapositives....\nL’àlbum viatger és un tipus d’activitat amb l’objectiu de fomentar la relació escola-família, pares-fills, família-família. Cada família elabora un petit àlbum de la vida del seu nen/a ( foto familiar, si té animals, preferències de joc, llocs on ha estat...). Una vegada reunits els àlbums de tots els nens/es, la mestra confecciona un gran àlbum a tots. L’àlbum va viatjant per la casa de cada família.\nGRAVACIÓ ANUAL DE VÍDEO\nCANÇONER DEL NIUET\nAquest Cançoner està format per 60 temes populars de la nostre cultura i gravat per l’Equip de Educadores i mestres fundadores del NIUET l’any 1996.\nAquest CD i llibret corresponent on podeu trobar les lletres de les cançons podeu aconseguir-lo al nostre Centre .\nLa finalitat d’aquest projecte és que tots els infants del Niuet juntament amb els seus papas puguin gaudir cantant les cançons infantils de tota la vida. No hem d’oblidar que moltes d’elles han arribat a nosaltres per transmissión verbal.\nPer qualsevol consulta podeu contactar amb el Centre. (anar amunt)


Pam a Pam | El Blat al Sac\nCarrer la Penya, 35\nPlaneses, agricultura regenerativa\nProjecte d’Agricultura Regenerativa que distribueix els seus productes ecològics a particulars, cooperatives i grups de consum. Ubicat a Sant Ferriol, La Garrotxa, disposa de botiga pròpia a Banyoles (La Taula, al carrer hospital, 13) Sota el paraigües del polyfarming defineix el seu sistema de gestió de la finca com a plurifuncional agro-silvo-pastoril, integrat com alternativa de gestió per lluitar contra el problema de l'abandonament de l'agricultura en zones de muntanya mediterrània i les seves conseqüències ambientals i socio-econòmiques. A la finca es produeix un gran ventall de productes d'alimentació ecològica: com hortalisses, carn de pollastre, ous, llet, iogurts, i gran varietat de conserves que elaboren al propi obrador.\nÉs una sssociació que realitza prospeccions de blats antics que no tenen patent i són de propietat col·lectiva. També, és un banc de llavors\nProductes: Formatges i iogurts ecològics de cabra Entrega: Certificat CCPAE: Sí\nÉs un projecte de ramaderia que compta amb un ramat de cabres en pastura per a la gestió del paisatge i la prevenció d\_'incendis. Venen carn i elaboren productes làctics amb la llet del seu ramat. Tot sota criteris agroecològics. Fan entregues sota comanda.\nÉs una casa de poble destinat al turisme familiar i cultural al Vallès Oriental. Ca l'Espavil és l'antiga casa dels avis de tres germans rehabilitada amb criteris ecològics i ètics amb capacitat per a fins a 5 persones en dos apartaments diferenciats.


FILOSOFIA I PENSAMENTS - Joan Sala Vila: Qui dubta de la independència de Catalunya?\nPortar el debat als últims extrems, no és negar i oposar-hi, és buscar la base ferma on recolzar-se i l’enemic no té arguments per enfrontar-s’hi. Però quan l’enemic no té arguments i s’hi gira d’esquena i nega tota possibilitat fins i tot al diàleg, s’ha de defensar amb la legalitat de l’enemic? I no és cap dubte que l’enemic més clar de la independència de Catalunya és l’estat espanyol. I amb les seves lleis no avançarem si no som més llestos que no pas ells. Però quan ni sobre les lleis volen dialogar i parlar no hi ha altra solució que la ruptura i seguir les raons de la democràcia i la naturalesa. La veu del poble és superior a la llei escrita i és la base de tota democràcia. I aquesta llei, i perdoneu, només la defensa aferrissadament la CUP i la història ens ho confirmarà. Acusar que per culpa de la CUP l’assoliment de la independència de Catalunya s’endarrereix anys i panys és oblidar els processos de la història, i, cura que l’economia els manipula.\nL’economia que defensa la CUP és la que amb urgència necessita el poble i que la política de la democràcia actual, que no crec ho sigui, només defensa l’economia de les grans fortunes i de que l’estat sigui una d’elles. Si veritablement l’estat espanyol defensés la dignitat dels ciutadans, no posaria mà a les reserves de la Seguretat Social com ha fet per acontentar el gran capital. Cas Castor per exemple i no és l’únic. Si la voluntat política espanyola tingués per objectiu la dignitat de la seva gent no trigaria anys i dècades a erradicar la corrupció, que segon les darreres notícies esquitxa també la família reial. Demanar uns pressupostos curosos d’acord amb les necessitats de la ciutadania malgrat es trenqui amb l’estat per complir la voluntat majoritària de la població no és oposar-se a la independència, és obligar a crear unes bases fermes indestructibles. Els arguments per a la independència són polítics i han de defensar-se políticament, la defensa de l’economia vindrà desprès. Com la llei. Sincerament penso que Junts pel Si i sobre tot CDC, si encara es diu així, han de fer un aprofundit reciclatge per convèncer. Em fa por i penso que falta qualitat política per liderar el procés que la ciutadania demana. Només el poble té capacitat perquè el procés no s’aturi i el poble trobarà els polítics necessaris i alguns d’ells seran sorprenents perquè ara se'ls col·loca en un enfrontament que ells no volen. Malgrat tot Catalunya serà independent perquè aquells que acusen de febles els independentistes, demà reconeixeran que els febles són ells. Al temps i a la veu de la història.\nPublicat per Joan Sala Vila a 8:16


Comfort Inn Bristol (VA) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 13 allotjaments a Bristol (VA).\n"orange juice was great"\n2368 Lee Hwy., Bristol, Bristol (VA), Estats Units, 24202 - Veure al mapa\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Comfort Inn es troba a la zona de Bristol de la ciutat de Bristol (VA). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com One Of A Kind Gallery, A Work of Art Gallery & Gifts, Bridgeforth Design Studio.\nEls serveis i instal.lacions de primera categoria que defineixen l'experiència de Choice Hotels us esperen a Comfort Inn. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, caixa forta per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Comfort Inn es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, aire condicionat, escriptori, despertador, telèfon són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Comfort Inn és una selecció idònia per a la vostra estada a Bristol (VA).\nunfriendly manager, good breakfast, far from town”\ngood breakfast, closed to highway, inexpensive room


Literatura catalana contemporània - Illes: January 2009\nLópez Crespí: memòria de Federico García Lorca, Miguel Hernández, César Vallejo, Pablo Neruda, Pedro Salinas, José Hierro, Gabriel Celaya...\nLópez Crespí: memòria de Federico García Lorca, Miguel Hernández, César Vallejo, Pablo Neruda, Pedro Salinas, José Hierro, Gabriel Celaya, Blas de Otero, Iessenin, Maiakovski, Enrich Arendt, Bertolt Brecht, Paul Celan, Volker Braun, Hans Magnus Enzensberg, Marie Luise Kaschnitz, Lawrence Durrell, T.S. Eliot, Robert Graves, James Joyce, Karl Shapiro, Dylan Thomas, John Updike, Fernando Pessoa, Álvaro Cunqueiro, Carlos Drummond de Andrade, Haroldo de Campos, Celso Emilio Ferreiro, Manoel Maria, Xosé Luís Méndez Ferrín, Bartomeu Rosselló-Pòrcel, Gabriel Alomar, Salvador Espriu, Miquel Costa i Llobera, Maria Antònia Salvà, Llorenç Villalonga...\nTrenta anys de poesia: Antologia (1972-2002)\nEn aquesta recerca del que hi pogués haver de "paraula viva" en els meus poemaris, els he repassat tots. Vaig començar pels publicats: Foc i fum (Oikos Tau, Barcelona, 1983); Tatuatges (Ajuntament de Vila Real, Castelló, 1987); Les Plèiades (Premi "Grandalla" del Principat d'Andorra, Andorra, 1991); El cicle dels insectes (Editorial Moll, collecció Balenguera número 58, Ciutat de Mallorca, 1992); Els poemes de l'horabaixa (Principat d'Andorra, 1994); Punt final (Editorial Moll, collecció Balenguera número 72, Ciutat de Mallorca, 1995); Planisferi de mars i distàncies (Premi Homenatge Joan Salvat Papasseit, Columna Edicions, 1996); L'obscura ànsia del cor (Premi de poesia de les Festes Nacionals de Cultura Pompeu Fabra, Ciutat de Perpinyà 1988, Universitat de les Illes Balears, collecció "Poesia de Paper", 1996); Llibre de Pregàries (Premi "Grandalla" de poesia del Principat d'Andorra 1999, Andorra, 2000); Revolta (Editorial Moll, collecció Balenguera número 88, Ciutat de Mallorca 2000); Record de Praga (Capaltard, Ciutat de Mallorca, 2000); Un violí en el crepuscle (Viena Edicions, Barcelona, 2000); Rituals (Res Publica Edicions, Eivissa, 2001); Perifèries (Editorial Agua Clara, Alacant, 2001); Temps Moderns (homenatge al cinema) (Premi de Poesia "Miquel Martí i Pol 2001" de la Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, Barcelona, 2003); Cercle clos (Premi de Literatura de l'Ateneu de Maó, Institut Menorquí d'Estudis, collecció Xibau de poesia, 2003).\nPerò fer el recompte complet de tots els nostres poetes catalans, espanyols, americans, xinesos, soviètics, etc., que serviren per anar consolidant la nostra dèria literària seria impossible en el curt espai que tenim per a parlar d'aquesta antologia que s'acaba de publicar en la collecció "El Turó": Antologia (1972-2002). Ací només es tracta de deixar constància del tarannà que, cap a mitjans dels anys seixanta, quan començ el conreu de la poesia, em fa anar per uns camins i no per uns altres. És, però, una experiència collectiva. A començaments dels anys seixanta molts joves ja estam immersos en la lluita política antifeixista, en organitzacions de caràcter marxista i revolucionari. Per a nosaltres la manca de llibertat del poble català, la destrucció de la nostra cultura en mans del feixisme, no és quelcom allunyat, eteri, vaporós que es pugui combatre des de la saleta d'un menjador senyorial escoltant l'obra de Maria Antònia Salvà (que per cert, havia fet poemes lloant el general Franco). Les històries contades pel pare i els oncles (que havien lluitat a favor de la República), la feina de corresponsal de Ràdio Espanya Independent, les vagues d'Astúries dels anys seixanta-dos i seixanta-tres, amb les tortures de la Brigada Social contra miners i alguna esposa embarassada dels treballadors (que va ser brutalment colpejada per la policia), l'afusellament de Julián Grimau... tot plegat eren fets que, com a joves d'esquerres, ens feia veure que la llibertat de Catalunya i la reconstrucció de la nostra cultura no vendria mai donada pel simple conreu dels poemes d'ametlers en flors a què es lliuraven molts cappares de l'anomenada Escola Mallorquina. Cap a mitjans dels anys seixanta pensam que el combat per la llibertat i en defensa de la cultura catalana requereixen de l'organització militant i combativa de tots els antifeixistes en partits clandestins, en organitzacions de lluita cultural i política que, amb el seu esforç i el dels pobles silenciats per l'estat opressor, puguin veritablement conquerir la llibertat, l'autodeterminació de Catalunya i, de ser possible, la instauració de la República i el socialisme a la nostra terra.\nCal estudiar a fons Els escriptors i la guerra civil a les Illes Balears de Josep Massot i Muntaner i, especialment el capítol "Intellectuals mallorquins contra la dictadura franquista" (pàgs. 203-246) per a copsar, mitjançant els epígrafs "L'ensorrada de la cultura autòctona", "L'anticatalanisme militant" (sobretot dels germans Miquel i Llorenç Villalonga). "Intellectuals afusellats", "Depurats i empresonats", "Els exiliats"...\nL'ambient de repressió política i cultural franquista (i d'una mínima resistència cultural mitjançant les trobades poètiques a cases particulars, especialment a casa dels oncles de l'historiador Josep Massot i Muntaner: Marià i Mercè Massot) és descrit pel mateix Massot en molts dels llibres publicats aquests darrers anys i sobretot en Els escriptors i la guerra civil a les Illes Balears (Publicacions de l'Abadia de Montserrat, Barcelona, 1990).\nAquest clericalisme i reaccionarisme exacerbat d'alguns dels membres més destacats de l'Escola Mallorquina es pot trobar documentat en la nombrosa correspondència de Costa i Llobera que va incloure Bartomeu Torres Gost en un llibre sobre Costa publicat a la Biblioteca Balmes l'any 1971. Es tracta de l'obra Miguel Costa i Llobera (1854-1923): itinerario espiritual de un poeta, en la qual les cartes escrites per Costa a Maria Antònia Salvà i a Ignasi Casanovas palesen un viu sentiment de decepció -diguem-ho així-arran dels esdeveniments de la Setmana Tràgica. El clacissisme de Costa i Llobera, aquella defensa de l'"ordre" literari (la "forma" per damunt de tot!) contra l'"anarquia" (literària, política...) que ve de Barcelona s'expressa en la canonització de la rima i la retòrica com a sistema de primera magnitud per expulsar del parnás literari qui no accepti aquesta "contenció" que ha de tenir tota expressió literària que aspiri a "aprofundir l'obra del senyor damunt la terra". Costa i Llobera esdevé així, com diu Joan Fuster (pàg. 57 de La literatura catalana contemporània), el mestre de "l'eurítmia, la proporció, la correspondència, la simetria pròpia de l'organisme vivent, la qual es manifesta bé en els conceptes, o bé en els compassos prosòdics, o bé en síllabes i tons". Vet aquí tres trets de l'Escola Mallorquina que són consubstancials en la seva forma d'entendre el fet poètic: "versificació", "retòrica" i "artificiositat".\nEvidentment, després de Gabriel Alomar, de Bartomeu Rosselló-Pòrcel, de Josep M. Llompart, Blai Bonet i Jaume Vidal Alcover, anam ensopegant amb els poetes que formaran definitivament la nostra manera d'entendre el fet poètic. Parlam d'Agustí Bartra, de Màrius Torres i de la presència sempre lluminosa de Salvador Espriu, avui totalment silenciada pels epígons de la postmodernitat: els neonoucentistes que malden per desertitzar el nostre panorama literari de qualsevol "paraula viva" que pugui sorgir, enemics com són de tot el que fa olor de "bohèmia anarcoide" i "desfasat compromís" de l'intellectual català amb el seu poble i la tasca d'alliberament social i nacional de la qual hauria de ser protagonista essencial.\nEls començaments dels setanta, amb una obertura de la censura franquista, amb el sorgiment de noves editorials a tots els Països Catalans i amb una lenta reincorporació a la vida cultural de Catalunya d'alguns intellectuals exiliats l'any 1939, el coneixement de Josep Palau i Fabre, Joan Brossa o Gabriel Ferrater marquen definitivament la nostra incipient dedicació a la literatura. Anys de complicada formació (per la dificultat de trobar els llibres adients i també, pel temps i esforços esmerçats en la lluita política clandestina). Intellectuals de la talla i amb el ferm compromís d'un Pere Calders, Maria Aurèlia Capmany, Joan Fuster, Ricard Salvat, Avellí Artís-Gener, Víctor Alba, Vicenç Riera Llorca o Gonçal Castelló acaben per indicar-nos la direcció exacta per on ha de marxar la nostra "poètica". La militància dins de les organitzacions antifeixistes (l'OEC i el PSM posteriorment) i les resolucions del Congrés de Cultura Catalana, acaben de concloure el cicle de formació que centra el camp dins del qual ens mourem a partir d'aquella època de tempteigs.\nposted by Literatura catalana contemporània - Illes at 2:19 AM 0 comments\nposted by Literatura catalana contemporània - Illes at 1:45 AM 0 comments\nNarrativa insular del segle XX - Bartomeu Fiol analitza l'obra de Miquel López Crespí\nVida d'Artista: l'escriptura de López Crespí\nEl llenguatge hi llisca amb una facilitat que és d'agrair, sense entrebancs de lèxic literari més o manco imposat o forçat, sense sintaxis llibresques. Tot plegat, les quatre darreres narracions esmentades són una festa en la què cal participar. Que ningú deixi d'aprofitar-la pels prejudicis de l'Establishment davant l'abundor de l'escriptura de López Crespí. Tant de bo que aquestes quatre retxes animassin qualcú a la lectura de Vida d'artista. De veritat que ho paga. (Bartomeu Fiol)\nPer Bartomeu Fiol, escriptor (1)\nUn text dóna testimoni del seu autor i de la seva circumstància. Tanmateix -des del punt de vista d'una crítica mínimament rigorosa- això no és el més important que pot fer. Si definim el text literari com aquell que té vocació de quedar, que aquesta vocació s'acomplesqui o no, no depèn sols de l'eventual valor de la cosa de la qual es dóna testimoni. Més aviat, en l'obra d'art, en l'obra literària, depèn d'altres elements. En tot cas, un llibre ha d'esser jutjat o valorat per ell mateix, independentment de les bones o males intencions del seu autor. La qual cosa vol dir que, tant en l'escriptura com en l'art en general, les bones intencions no basten mai. Perquè aquestes no asseguren, per elles mateixes, que una obra quedi. I si el camí de l'infern diuen que està empedrat de bones intencions, el quid de la qüestió en un text literari rau en quedar, en aguantar-se per ell mateix. L'autor no pot saber si això s'ha produït fins que no rep algun acusament de recepció. Al cap i a la fi, una obra no existeix plenament fins que no és acollida pel lector, fins que no és aixecada -per dir-ho així- per la lectura. L'escriptua sense lectura no és més que un procés parcial. L'obra no la fa solament l'autor. De qualque manera, el lector també contribueix -i de forma decisiva- a la seva realització, a la seva realitat. Vida d'artista, el recull de narracions de l'amic Miquel López Crespí que va rebre el premi Serra i Moret de l'any 1993 i que va esser publicada l'any passat, sens dubte dóna testimoni de la biografia de l'autor i de la seva circumstància político-social; circumstància històrica - si no trobau massa altisonant aquest sintagma- que també és la nostra, de grat o més aviat per força. Això és especialment ver de les narracions "Cercle clos", "Abans de començar la feina", "Entorn de l'assassinat de Petra Kelly i Gerd Bastian", "La guerra quotidiana" i "El darrer resistent"... Però també de "La maleta de l'oncle", en forma de carta, que sí ho és, que sí és de les que queden més, tot provant d'explicar "la meva dèria d'escriure, aquesta beneitura d'embrutar papers" en funció del llegat familiar, de l'oncle que "va esser l'ànima de la construcció de les Escoles Graduades" i que va acabar a l'Argentina -com tants d'altres-; del pare que va lluitar al costat dels anarquistes i que, acabada la guerra incivil, va esser enviat a Cavorques, amb el batalló de treballadors número 151; i de l'altre oncle que va lluitar amb els comunistes i va arribar a sa Pobla amb una feixuga maleta plena de llibres prohibits, d'aquells que hi havia que guardar ben amagats, supervivents miraculosos del gloriós engronsament.\nArticle de Bartomeu Fiol publicat a Baleares (1-II-96) amb el pseudònim "Descalç".\nposted by Literatura catalana contemporània - Illes at 4:49 AM 0 comments\nSalvem Mallorca! Jaume Carbonero i la destrucció de sòl rústic a les Illes – Prou destrucció!\nJaume Carbonero i la destrucció de sòl rústic a les Illes – Prou destrucció!\nEl GOB reclama, una vegada més, que es descarti la construcció al sòl rústic.\nDesprés de l'estudi de les ofertes que ahir varen fer els tècnics de la Conselleria d'Habitatge, el GOB demana ara al Consell de Mallorca i a la Conselleria d'Ordenació del Territori, que en el seus informes vinculants descartin les ofertes acceptades pel Govern en sòl rústic.\nAra toca al Consell de Mallorca i la Conselleria d'Ordenació del Territori dir la seva.\nDesprés de la primera selecció feta ahir per la Conselleria d'Habitatge sobre les ofertes de sòl per a la construcció d'habitatges de protecció oficial, el GOB reitera la seva demanda de no permetre que aquests pisos es facin al sòl rústic.\nAra és el torn del Consell de Mallorca i de les Conselleries, entre elles la Conselleria d'Ordenació del Territori, que impulsa actualment l'avantprojecte de Llei del sòl que fixa l'excepcionalitat de l´ús del sòl rústic per a habitatges, perquè descartin, en els seus informes vinculants, les propostes presentades al sòl rústic.\nEls arguments han de basar-se en l'estoc d'habitatges buits ja existents i el potencial d'edificabilitat que encara resta als planejaments municipals. Tot plegat, és més que suficient per a promoure polítiques de rehabilitació i consolidació urbana, abans de fer noves classificacions de sòl urbanitzable o de permetre la urbanització de les Àrees de Transcisió.\nD'acord amb les dades fetes públiques, la Conselleria d'Habitatge va ahir acceptar les ofertes que han de permetre la construcció de 4.306 pisos en sòl\nurbanitzable i 1.577 en rústic a l'entorn de Palma. Queda pendent estudiar encara les ofertes de la part forana. Cal recordar que a Esporles, Manacor i Sineu, totes les ofertes de sòl presentades s'han plantejat al sòl rústic.\nL'actual situació de crisi en el sector de la construcció ha suposat, que moltes iniciatives urbanístiques, hagin quedat sense acabar o ara no tenguin sortida al mercat. És el panorama de blocs de pisos o promocions d'adossats buits i sense acabar que ara podem veure per Campos, Sa Pobla, Marratxí, Manacor, Santa Margalida, etc.\nDes del nostre punt de vista per tant, l'actuació del Govern, hauria de prescindir de la construcció al sòl rústic de transició - Marratxí, Esporles, Manacor i Sineu, on totes les ofertes s'havien plantejat al sòl rústic - i , en cas que faci falta per assolir l'objectiu dels 5.000 habitatges de protecció oficial, i sobretot, per garantir que les HPO es construeixen on realment hi ha necessitat social, complementar l'oferta de sòl urbà i urbanitzable amb altres mesures, impulsant com a prioritat:\n· promoure l’ús real d’habitatge dels pisos construïts i que són buits en aquests moments\n· reconvertir el sòl urbà actual en sòl de protecció oficial\n· apostar per la reforma d'immobles degradats\n· facilitar el lloguer de cases i pisos existents.\nEn definitiva, el GOB proposa que l'administració pública promogui l'arrendament d'aquest "estoc" d'habitatges; amb incentius als seus propietaris, o amb la seva compra pública per després llogar-los. Molts d'habitatges i sòl urbà "retingut" es poden reformar i rehabilitar, amb el suport públic. Així s'evitaria créixer més en insostenibilitat, en consum de recursos naturals, sòl i energia. Si cal construir de nou, hauria de ser al sòl que ja és urbà; per exemple a molts de barris degradats mitjançant la reconversió social i urbanística.\nLES CRÍTIQUES DEL GOB A LA LLEI CARBONERO\nDes de que es va plantejar la Llei Carbonero, el GOB ha vengut manifestant el seu desacord amb el plantejament d'aquesta Llei que finalment es va tirar endavant.\nMalgrat això, volem recordar que des del GOB consideràvem una contradicció posar a l'abast de constructors i promotors més sòl edificable i amb més aprofitament, maldament sigui habitatges de protecció oficial i més, si recordam el discurs d'investidura del president Antich: no consumir ni un pam més de territori.\nEl creixement en altura i sobretot la incorporació de sòl rústic (Àrees de Transició) al procés urbanitzador i edificatori constitueixen és una passa enrera del Govern Antich i per això demanam, que ara que s'ha fet l'oferta de sòl i s'està realitzant el procés de selecció, es descarti l'ocupació del sòl rústic i s'opti pels habitatges buits.\nFa uns anys Jaume Carbonero, fent costat als sectors més reaccionaris del neoestalinisme illenc i afins –Antoni M. Thomàs, Gabriel Sevilla, Alberto Saoner, Bernat Riutord, Ignasi Ribas, Gustavo Catalán, José Mª Carbonero, Salvador Bastida...--, signava pamflets plens de calúmnies i tergiversacions contra aquells que volíem per servar la memòria històrica de l´esquerra revolucionària de les Illes. Encegat pel dogmatisme i el sectarisme, Jaume Carbonero s´atrevia a dir, i ho signava sense cap mena de vergonya, que els partits comunistes i de l´esquerra revolucionària que no eren de tendència carrillista “feien el joc al franquisme policíac”. Quina podridura i quina manca d´ètica! Una vergonya, tot plegat, aquestes falses afirmacions. I tot era per embrutar la memòria de lluita per la llibertat de centenars i centenars d´antifeixistes que no tenien res a veure amb el neoestalinisme carrillista i que havien lluitant contra Franco en la LCR, l´OEC, el PTE, BR, MCI, el POR o qualsevol grup alternatiu republicà conseqüent, independentista o de simple tendència cristiana anticapitalista.\nhttp://www.nodo50.org/ixent/lopezcrespi.htm Articles d´actualitat política de l´escriptor Miquel López Crespí\nposted by Literatura catalana contemporània - Illes at 12:20 AM 0 comments\nDavid Castillo, Susanna Rafart, Josep Ballester, Maite Salord, Josefina Salord, Damià Borràs, Elisa Fernández, Elisa Pons, Miquel Àngel Limón...\nDavid Castillo, Susanna Rafart, Josep Ballester, Maite Salord, Josefina Salord, Damià Borràs, Elisa Fernández, Elisa Pons, Miquel Àngel Limón, Joan F. López Casanovas, Francesc Calvet, Miquel Vanrell, Biel Pons, Òscar Bagur, Sam Abrams, Bartomeu Febrer, Josep M. Llompart, Blai Bonet, Jaume Vidal Alcover, Josep Melià, Ricard Salvat, José Monleón, Manuel Vázquez Montalbán...\nRecords de Menorca\nposted by Literatura catalana contemporània - Illes at 10:57 AM 0 comments\nJoan F. López Casasnovas, Maite Salord, Josefina Salord, Miquel Àngel Limón, Miquel Vanrell, Francesc Calvet, Damià Borràs, Elisa Fernández...\nJoan F. López Casasnovas, Maite Salord, Josefina Salord, Miquel Àngel Limón, Miquel Vanrell, Francesc Calvet, Damià Borràs, Elisa Fernández, Elisa Pons, Bartomeu Febrer...\nMiquel Vanrell en el record\nposted by Literatura catalana contemporània - Illes at 1:52 AM 0 comments\nLa cultura catalana i el compromís polític dels escriptors\nLópez Crespí: memòria de Gonçal Castelló, Josep M. Llompart, Luis Buñuel, Eisenstein, Gramsci, Jean-Paul Sartre, Che Guevara, Roger Garaudy, Arnold Hauser, Marx, Engels, Isaac Deutscher, Roland Barthes, Henri Lefebvre, Lucien Goldman, Pere Rosselló Bover, Gabriel Alomar, Andreu Nin, Joan Salvat Papasseit, Bartomeu Rosselló-Pòrcel, Joan Fuster, Macià, el president Companys, Emili Darder, Francesc de B. Moll, Arturo Van den Eynde, Carles Manera, Llorenç Capellà, Miquel Julià, Valerià Pujol...\nL'escriptor i catedràtic de la UIB Pere Rosselló Bover n'ha parlat de tot això, i d'una manera insuperable, en el pròleg a Cultura i transició a Mallorca. En una acurada anàlisi del contingut del llibre, Pere Rosselló Bover ha escrit:\nposted by Literatura catalana contemporània - Illes at 8:37 AM 0 comments\nL’any 1994, concretament en el mes d’abril, hi hagué una brutal campanya d'alguns membres de l'antiga direcció carrillista de les Illes (PCE) i sectaris afins que, mitjançant una sèrie de pamflets, calúmnies, mentides i tota classe de tergiversacions arribaren a afirmar que "els partits a l'esquerra dels PCE fèiem el joc al franquisme policíac". Aquesta inicial brutor contra els militants i partits de l'esquerra revolucionària illenca anava signada per Gabriel Sevilla, Albert Saoner, Bernat Riutord, Ignasi Ribas, Gustavo Catalán, José M. Carbonero, Jaime Carbonero, Antoni M. Thomàs i Salvador Bastida.\nposted by Literatura catalana contemporània - Illes at 1:51 AM 0 comments\nPoètiques de ruptura - Literatura catalana contemporània i subversió (I)\nLa selecció que ha traduït Víctor Gayà correspon als poemaris següents, un total de denou llibres escrits des de començaments dels anys setanta fins al 2006: Foc i fum (Oikos Tau, Barcelona, 1983); Caminals d’arena (Ajuntament de Benidorm, Alacant, 1985); Tatuatges (Ajuntament de Vila Real, Castelló, 1987); Les Plèiades (Premi "Grandalla" del Principat d'Andorra, Andorra, 1991); Els poemes de l'horabaixa (Principat d'Andorra, 1994); Punt final (Editorial Moll, col×lecció Balenguera número 72, Ciutat de Mallorca, 1995); Planisferi de mars i distàncies (Premi Homenatge Joan Salvat Papasseit, Columna Edicions, 1996); L'obscura ànsia del cor (Premi de poesia de les Festes Nacionals de Cultura Pompeu Fabra, Ciutat de Perpinyà 1988, Universitat de les Illes Balears, col×lecció "Poesia de Paper", 1996); Llibre de Pregàries (Premi "Grandalla" de poesia del Principat d'Andorra 1999, Andorra, 2000); Revolta (Editorial Moll, col×lecció Balenguera número 88, Ciutat de Mallorca 2000); Record de Praga (Capaltard, Ciutat de Mallorca, 2000); Un violí en el crepuscle (Viena Edicions, Barcelona, 2000); Rituals (Res Publica Edicions, Eivissa, 2001); Perifèries (Editorial Agua Clara, Alacant, 2001); Temps Moderns (homenatge al cinema) (Premi de Poesia "Miquel Martí i Pol 2001" de la Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, Barcelona, 2003); Cercle clos (Premi de Literatura de l'Ateneu de Maó, Institut Menorquí d'Estudis, col×lecció Xibau de poesia, 2003); Lletra de batalla (Premi Ibn Hazm 2003 de l’Ajuntament de Xàtiva, Edicions Bromera, Alzira, 2003); El cant de la Sibil·la (Premi Jaume Bru i Vidal de l’Ajuntament de Sagunt, Brosquil Edicions, València, 2006); Les ciutats imaginades (Premi de Poesia Ciutat de Tarragona 2005 Ramon Comas i Maduell, Cossetània Edicions, Tarragona, 2006)) i Calendaris de sal (Premi de Poesia Marià Manent 2005, Viena Edicions, Barcelona, 2006).\nCultura catalana i subversió: escriptors i artistes en la lluita contra la dictadura\nposted by Literatura catalana contemporània - Illes at 2:57 AM 0 comments


Ràbia, i d'altres ràbies\nJorge Bello | 03/04/2014\nAlerta, que la cigarreta electrònica no és pas inofensiva, i em fa ràbia que no en diguin res. Hi ha una altra mena de ràbia, i són ràbies prou justificades, hi ha rabiosos i rabiüts. Però deixeu-me que primer us digui que ara fa un any que el Parlament Europeu alertava sobre les incerteses i sospites que envolten la cigarreta electrònica.\nLa cigarreta electrònica és un dispositiu que vaporitza nicotina líquida, que l'usuari inhala com a vapor (en diuen «vapejar»). Vapejada i inhalada d'aquesta manera, la nicotina entra als pulmons i passa a la sang a través de les finíssimes membranes pulmonars, i d'aquí al cervell. Aquesta nicotina és tòxica i addictiva.\nN'hi ha que no tenen nicotina, però el Comitè Nacional per a la Prevenció del Tabaquisme informa que s'ha trobat nicotina a les cigarretes electròniques que teòricament no en tenien gens. Afirma també que no són eficaces per deixar de fumar, més aviat al contrari: la persona pot continuar enganxada a la nicotina i al costum de fumar.\nPerò el vapor de la cigarreta electrònica conté menys nicotina que el fum de tabac, i no conté els nombrosos components cancerígens derivats de la combustió del tabac. No obstant això, la ciència insisteix a dir que encara no hi ha prou informació científica per afirmar que siguin inofensives.\nDe fet, no semblen pas inofensives, perquè unes quinze aspiracions a la cigarreta electrònica són equivalents, en nicotina que passa a la sang, a fumar una cigarreta convencional. I vapejar-se una càrrega equival a fumar-se un paquet de tabac.\nFa unes setmanes, a la Corunya van diagnosticar el primer cas de pneumònia lipoidea en un vapejador de cigarretes electròniques.\nEl que em fa ràbia és que la propaganda de les cigarretes electròniques no alerti sobre el perill potencial de vapejar unes substàncias que ningú dóna per segures. Més coses em fan ràbia.\nEm fa ràbia que el govern central continuï amb la política de rescatar, amb doblers públics, les empreses privades més poderoses, com ara la de les autopistes de Madrid. I alhora deixa caure les empreses petites, i continua collant la sanitat pública i l'ensenyament públic.\nLa ràbia no és poca cosa, i farà mal fet qui consideri que la ràbia és malaltia d'un dia. La policia va haver d'abatre un rabiós perquè no hi havia manera de controlar-lo, i mossegava.\nFrenètic, rabiós, la policia de Toledo va haver d'abatre un ca que havia mossegat uns fiets. Mort el ca, en fer-li l'autòpsia van veure que estava rabiós perquè tenia la ràbia; se'n diu la forma rabiosa de la malaltia ràbia.\nTambé de l'any passat és el cas d'una fieta de 5 anys que la van dur a l'ambulatori, a Granada, perquè un ca li havia fet una mossegada quan era a Bolívia, tres setmanes abans. No era gaire cosa, només una ferideta de res, però el metge de l'ambulatori va sospitar ràbia, i va actuar en conseqüència.\nEl ca li havia transmès la ràbia, efectivament, però l'actuació del personal sanitari va impedir que la nena desenvolupés la malaltia. Espanya no registra casos de ràbia humana des de 1978, però ara hi ha molta ràbia.\nRàbia perquè el president diu que «Educació pública, de qualitat i en català no és el nostre model» i perquè la consellera, màxima autoritat en educació, xerra d'un tal informe Trepitja (és a dir, l'informe Pisa) com si en sabés; i parla d'això que li diuen sa moma, i no sé si sap que és el museu Moma de Nova York. Aquestes coses fan ràbia, i la ràbia no passa, no la calma el temps, no l'oblida el silenci, la ràbia no se'n va perquè en aquestes mans estem.\nRàbia perquè rescaten bancs i autopistes, i alhora cargolen i recargolen el personal que fa servei. Però aquest personal continua que demostra una capacitat que triomfa sobre la incapacitat i les durícies dels poderosos.


Centres de Gent Gran - Esencial - ResiPlus\n- PROGRAMARI GESTIÓ RESIDÈNCIA DE GENT GRAN ESENCIAL-\nESTÀNDAR BÀSIC ESENCIAL\n¿Com implementem ResiPlus®?\nSUPORT TÈCNIC CONTINUAT\nEls tècnics tenen molts coneixements i molta paciència per resoldre els dubtes plantejats\nEl suport tècnic tal com està funcionant, és essencial per no perjudicar el dia a dia de la gestió dels nostres centres. Gràcies per l'atenció rebuda i la rapidesa en resoldre els problemes.\nJosep Marés PalósDirector Residència Pi i Sunyer\nPer la nostra part, tot és correcte. Cal destacar l'atenció tan eficaç de les incidències que tenim, la capacitat de resoldre incidències en el moment i gran capacitat d'empatitzar i resoldre problemes o solucionar qualsevol plantejament que fem. Treball eficaç i eficient\nJosé Luis Álvarez Peñalver Director Tècnic de Centres i Serveis Fundación ANDE – Residencia San Vicente\nLa correcció i atenció rebuda en contactar amb els serveis tècnics és per felicitar.\nElisabet Jordà FerrandisDirectora Centre de Día Mare de Deu de la Salut\nTrobem a ADD una empresa pròxima i receptiva per atendre propostes de millora. Com a grup de residències he de dir que sempre hem comptat amb el suport de l'equip de ADD i en cap cas han estat obstacle per implantar millores, més aviat tot el contrari, complementen les nostres idees que, en molts casos, havien estat detectades ja per ells com a necessitat i tenien projectes relacionats en marxa. És un partner que s'implica en els projectes de l'empresa i en el qual es pot confiar.\nPablo Bosch CondeDirector d'Operacions Geroresidenciales Solimar\nDes que fem servir ResiPlus®, els seus responsables sempre han escoltat les nostres inquietuds i necessitats. A més, ens han demanat que hi col·laboréssim per anar ajustant al màxim el programa a les nostres necessitats com a professionals. Així doncs, és un programari de gestió que ens permet donar als nostres residents l'atenció més completa i de la millor qualitat.\nÀREA D'ATENCIÓ DIRECTA


Salou es converteix en la «capital del motor» amb l'arribada del Rally Catalunya Històric\nLa prova es va presentar ahir a la seu central del Racc, a Barcelona.\nLa competició arribarà a la capital de la Costa Daurada demà després de sortir de Barcelona\nActualitzada 27/02/2020 a les 12:29\nEl Racc va presentar ahir a la tarda l'itinerari de la quarta edició del Rally Catalunya Històric-Rally de les Caves. La competició de regularitat per a clàssics que organitza el club se celebrarà demà i dissabte i rememorarà, per segon any consecutiu, el mític Rally de les Caves. Entre les novetats d'enguany destaquen l'itinerari, que recorrerà diferents trams de la prova del mundial de ral·lis, i Salou, que serà la base de la competició per primera vegada.\nL'alcalde de Salou, Pere Granados, va agrair al Racc per «apostar, un cop més, per la nostra ciutat, ja que Salou, amb aquesta prova, es converteix en la capital del motor». El batlle va afirmar que «des de l'Ajuntament, estem treballant per desestacionalitzar la temporada, potenciant l'activitat turística a través d'una oferta esportiva».\nLa competició començarà demà a Barcelona i es desenvoluparà en dues etapes que conformen un recorregut de 577,82 quilòmetres, dels quals 152,97 seran de regularitat en carretera tancada i lineals i durant els dos dies, els equips recorreran 14 trams. Encara que una part d'ells ja es van fer en la passada edició del ral·li, l'itinerari d'enguany incorpora especials del Rally Racc Catalunya-Costa Daurada, un fet que reforça la seva categoria de prova de gamma extra. A més, de la mateixa manera que el ral·li del Campionat del Món, Salou s'estrena com a base en aquesta cita, amb el parc tancat i el podi d'arribada al seu passeig Marítim.\nEl ral·li arrencarà demà a les 12.30 hores i els participants sortiran des de l'avinguda de la Catedral de Barcelona i es dirigiran fins a Subirats, després de les corresponents verificacions administratives i tècniques. El primer tram, Font-rubí, començarà a les 15.36 hores. Els altres trams que conformaran les cronometrades d'aquest primer dia són Puig de les Agulles, Pontons i, després d'un reagrupament de 20 minuts a Aiguaviva-El Montmell, s'iniciarà el tram el Montmell a les 17.13 hores. L'última part de la primera etapa la protagonitzaran els trams de l'Albiol i Riudecanyes. El parc tancat per als participants estarà operatiu a partir de les 20.15 hores a Salou.\nL'endemà, dissabte, els equips sortiran des del podi de Salou a les 9 hores i recorreran 93,46 quilòmetres de regularitat, per la qual cosa serà el dia més llarg. En aquesta etapa s'afegiran els sis participants que van escollir l'opció One day, després de les corresponents verificacions administratives i tècniques a Salou. La jornada començarà amb un tram mundialista, Duesaigües i, durant el matí, se celebrarà també la Mussara, el Pont d'Armentera i Savallà-Cornesa.\nDesprés de menjar i del reagrupament a Santa Coloma de Queralt, es disputarà la part final del ral·li, que constarà de quatre trams, Vallespinosa, Querol, Òdena i Talamanca. Després d'aquesta última especial, els participants es dirigiran cap al parc tancat de final de prova que estarà situat al Hilton Diagonal Mar Barcelona.\nEn aquesta edició participaran fins a nou equips estrangers amb opcions de victòria, vuit d'ells francesos i un belga-francès, i també hi seran els cotxes guanyadors de les tres anteriors edicions a banda de grans especialistes nacionals.\nComenta el contingut : Salou es converteix en la «capital del motor» amb l'arribada del Rally Catalunya Històric


Es publica «Bogeria i salut mental a València. El manicomi de Jesús (1866-1989)», premi València d'assaig - Nosaltres La Veu\nEs publica «Bogeria i salut mental a València. El manicomi de Jesús (1866-1989)», premi València d'assaig\nDivendres, 5 de novembre de 2021 - 06:00h\nLa Institució Alfons el Magnànim-Centre Valencià d'Estudis i d'Investigació acaba de publicar el premi València d'assaig 2021, Bogeria i salut mental a València. El manicomi de Jesús (1866-1989), de Cándido Polo Griñán, el número 181 de la col·lecció Estudis Universitaris.\nL'obra tracta precisament d'aquestes dues qüestions: bogeria i salut mental, delimitades en un espai i un temps molt concrets al Cap i casal en l'era contemporània, a partir de l'obertura del Manicomi del Pare Jofré el 1866 i fins a la clausura el 1989.\nEl llibre, ha indicat la Institució, «il·lustra de manera incisiva la desídia amb la qual s'han administrat aquests serveis marginals, que no són mai una necessitat prioritària, com demostra l'evolució de l'assistència segons els fonaments ideològics de cada període històric, ja es tracte de caritat, de beneficència o de justícia social».\nA més, ha afegit, cal tindre en compte que «la salut mental està adquirint últimament una atenció destacada en els mitjans de comunicació, tal com es va normalitzant com una més entre les necessitats quotidianes de la població. No sols per les devastadores conseqüències de la pandèmia en l'entorn sociofamiliar, ja que qualsevol pot veure's afectat per una desestabilització emocional important». D'aquesta manera, «es va bandejant la idea de perillositat que tradicionalment s'associava als malalts psiquiàtrics, per centrar l'interés en la possibilitat que tots podem necessitar algun dia atenció com a pacients».\nEl Sanatori Psiquiàtric del Pare Jofré\nConegut popularment com Jesús o el manicomi, va obrir les portes el 1866 per acollir els interns evacuats del departament de dements del Sant Hospital General mentre es projectava un manicomi model, com establia la Llei de Beneficència del 1849.\nTan improvisat va ser el trasllat que els pacients van ser seleccionats segons les habilitats que tenien per contribuir als treballs de rehabilitació del centre en grups xicotets amb els cuidadors, fins que aquests van concloure després de dotze anys.\nMalgrat la multitud de precarietats i denúncies reiterades, que sempre s'excusaven pel caràcter provisional de la instal·lació, en aquell complex d'edificis vetust, milers d'interns van haver de passar-hi al llarg dels 123 anys de funcionament, fins que es va clausurar definitivament el 1989.\nCándido Polo Griñán és llicenciat en Medicina i en Filosofia per la Universitat de València, on també va cursar el tercer cicle de Sociologia i Antropologia Social. Especialista en Psiquiatria, ha desenvolupat la seua carrera professional exclusivament dins de l'àmbit públic i ha participat en la crítica i la superació del règim dels asils des de l'àrea de salut mental.\nHa contribuït a implantar el model comunitari sense desvincular-se mai del treball clínic ni de l'associacionisme professional i sociofamiliar. Comparteix les orientacions humanístiques amb l'exercici de la disciplina psiquiàtrica, com acredita la seua participació en premsa, llibres col·lectius, documentals, exposicions, cicles de cinema, congressos i seminaris docents.\nEntre les seues publicacions, predominen els treballs sobre història i sociologia de les malalties mentals, com a Crònica del manicomi. Premsa, bogeria i societat (1999) sobre el psiquiàtric de Bétera, on es va formar com a resident. El 2008 va obtindre el premi d'Assaig Juan Gil-Albert per Sang blava. Vida i deliri de Margarita Ruiz de Lihory.


Les dones mexicanes, un botí de guerra per les autoritats corruptes en un país patriarcal - Breus - Internacional - Dones en Xarxa\nLes dones mexicanes, un botí de guerra per les autoritats corruptes en un país patriarcal\nLes dones a Mèxic són víctimes del crim organitzat , però també d’autoritats corruptes en un país on preval el masclisme i la " simulació " en matèria d’igualtat de gènere, va denunciar una organització no governamental . " No sé a què li tenim més por, si l’operatiu conjunt (de les forces de seguretat federals, estatals i municipals ) o les bandes de delinqüència organitzada" , va dir la directora de la Coalició Contra el Tràfic de Dones i Nenes a Amèrica Llatina i el Carib , Teresa Ulloa . "Els cossos de les dones i les nenes acaben sent un botí de guerra" i augmenta l’esclavitud , la prostitució , les violacions i els embarassos adolescents , va assenyalar en una entrevista telefònica.\nLa majoria de víctimes de desaparició o algunes formes d’esclavitud contemporània , com la tracta de persones o l’explotació sexual, són dones i nenes perquè segueix estant present " una concepció misògina patriarcal " , va afirmar Ulloa . El problema " és que no se li ha donat importància a les dones" ni en el sexenni de Felipe Calderón (2006-2012) ni en el que encapçala des l’1 de desembre passat Enrique Peña Nieto , ha apuntat i ha lamentat que en aquest tema hi hagi "moltes promeses " i "molta simulació" .\nNi a Mèxic ni a la resta de la regió hi ha polítiques públiques per " desactivar els estereotips culturals que perpetuen la desigualtat ( ... ) o la violència contra les dones" , ha afirmat . Sistema d’Alerta Roja per protegir les dones La coalició que encapçala Ulloa ( CATWLAC , per les sigles en anglès ) , amb presència a 25 països llatinoamericans , va impulsar el 2006 la creació del Sistema d’Alerta Roja ( SAR ) per rescatar dones i nenes desaparegudes , i oferir protecció i assistència.\nEn el seu informe de 2012 publicat al juny passat , la coalició ha assenyalat que el Sistema d’Alerta Roja atén els casos de 207 persones desaparegudes o absents a Mèxic , dels quals el 90 % són dones i en bona part d’ells ( 70% ) està involucrada la delinqüència organitzada . I és que " Mèxic es torna un embut perquè tenim al veí del nord el mercat més gran de droga , però també de sexe de paga" , va dir l’activista , que va recordar que en el mandat de Calderón es van registrar 26.000 desapareguts en un país amb " territoris absolutament sota el control dels càrtels ".


UCE CELRÀ - NOU EQUIP FEMENÍ\nCREACIÓ DEL NOU EQUIP FEMENÍ\nDesprés d'un parell d'anys amb l'objectiu en ment de crear un equip femení al club, hem pogut agrupar a diverses jugadores per crear aquest nou equip.\nAquest passat estiu vam poder tenir contacte amb 4/5 nenes que tenien l'intenció d'apuntar-se en aquest possible equip femení, però al no tenir ben clar si es podria arribar a formar un equip amb uns mínims vam optar per a no acabar de crear-lo. Unes setmanes després de l'inici de la nova temporada, alguna nena més va acostar-se a nosaltres volguent apuntar-se al possible equip femení i en aquest moment va ser quan vam decidir crear-lo amb l'objectiu de fer un primer any formatiu sense competició.\nEn la primera setmana de portes obertes vam aconseguir que vinguèssin unes 7/8 noies i ja a la següent setmana, van venir algunes més. Des de la creació de l'equip fins avui hem tingut noves incorporacions constanment de jugadores i aleshores ens plantejem aquest equip com a formatiu amb entrenaments i alguns partits amistosos al cap de setmana.\nDesprés d'un any d'experimentació, formació i establiment d'unes bases, encararem el pròxim any de forma que poguem seqüènciar diferents equips per edats i alhora poder participar en competicions federades.


Els serveis socials a Catalunya/Serveis Socials per a persones infectades pel VIH - Viquillibres\nEls serveis socials a Catalunya/Serveis Socials per a persones infectades pel VIH\nEls serveis socials especialitzats també s'encarreguen d'actuacions per evitar el contagi per VIH\nEls serveis socials per a persones infectades pel VIH són serveis socials especialitzats que s'encarreguen de les persones afectades pel virus VIH o que són malaltes de SIDA. Aquests es troben recollits a la Cartera de serveis socials de Catalunya  i es subdivideixen en servei de prevenció i servei de reinserció.\nServeis de prevenció: L'objectiu és facilitar informació i ampliar coneixements de la SIDA per incrementar estratègies de protecció i reduir les repercussions del contagi i de retruc aconseguir el màxim nivell de reinserció comunitària de les persones afectades.\nServeis de reinserció: Són serveis destinats a persones afectades per la desestabilització de la malaltia o quadres associats i necessiten suport professional a part de patir exclusió social. Solen provenir derivats dels serveis de salut.\n↑ Protegeix-te contra la Sida... Utilitza el Preservatiu\nObtingut de «https://ca.wikibooks.org/w/index.php?title=Els_serveis_socials_a_Catalunya/Serveis_Socials_per_a_persones_infectades_pel_VIH&oldid=30375»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 gen 2012 a les 20:50.


<< 3 de 24 >>\nAVÍS IMPORTANT SOBRE FALSES TRUCADES DE PRODAISA\nDurant els darrers dies, i en més d’un dels abastaments que gestionem, gent aliena a la nostra empresa es presenta als abonats com a personal de la compayia d’aigües i sota el pretext de realitzar anàlisis d'aigua de la xarxa.\nPer més informació podeu contactar amb nosaltres al 972202078\nINTERVENCIÓ A LA XARXA DE CELRÀ\nA fi de realitzar diverses actuacions simultànies a la xarxa de substitució de vàlvules de seccionament, s’ha programat un tallament del subministrament d’aigua de Celrà el dijous 26 de maig de 9:00h a 14:00h.\nEls usuaris afectats són els que estan compresos en el quadrant que formen els carrers: Avda Palagret, carrer Pins d’en Ros, carrer Aumet i Carretera de Juià.\nINTERVENCIÓ A LA XARXA DE RIUDELLOTS DE LA SELVA\nEl dimecres 25 de novembre de 9:00h a 14:00h es va programar un tallament del subministrament d’aigua del Servei Municipal de Riudellots de la Selva, a fi de realitzar diverses actuacions simultànies a la xarxa de substitució de vàlvules de seccionament.\nSeguint el protocol per gestionar-ho correctament, es va avisar els usuaris afectats amb dos dies d’antel·lació. La zones d’intervenció van ser concretament el nucli urbà, el polígon central i la urbanització Can Jordi.\nAquestes vàlvules tenen la funció de seccionar per trams la xarxa d’aigua i poder reparar les avaries sense afectar als usuaris situats fora de l’àmbit d’actuació. Si les vàlvules no funcionen correctament cal ampliar el sector afectat i obliga a tallar el subministrament a molts més usuaris. Per això és important disposar i mantenir les vàlvules de xarxa en un bon estat, substituint-les quan ja són molt antigues.\nEs van substituir fins a quatre vàlvules de seccionament que no funcionaven adequadament i estaven en mal estat. Dues d’aquestes estan situades al Polígon Central, una altra a la cruïlla Avinguda Països Catalans amb Carrer Catalunya i la darrera al carrer Eucaliptus de Can Jordi.\nLa rapidesa de l’actuació, va permetre que el nucli urbà a les 10:00h del matí ja tornés a rebre aigua potable; cap les 12:30h es va restablir el servei al polígon Central; i finalment a les 13:30h a la urbanització Can Jordi.


RETRANSMISSIÓ DEL CULTE EVANGÈLIC DE NADAL PER TVE | CEC Digital\nUn any més, Televisión Española ha anunciat la retransmissió del Culte Evangèlic de Nadal. Serà el proper dia 24 de desembre, a les 6 de la tarda.\nLa gravació del culte es farà el diumenge, 20 de desembre, a la Iglesia Celebración Cristiana de Madrid i comptarà amb la participació del cantautor David Bea i el grup de lloança de Misión Posible, autors del CD Emerge un Pueblo. La reflexió bíblica estarà al càrrec del pastor Juan José Cortés.\nCom en les anteriors ocasions, Canal de Vida –departament de produccions audiovisuals de FEREDE- serà la responsable de l’organització i coordinació de l’acte.\nCEC – 17/12/09\nPer segon any, Televisió de Catalunya ha anunciat la retransmissió en directe pel Canal 33 de la ...\nPROPERA ACTIVITAT DE LA UDME\nLa Unión de Mujeres Evangélicas de Cataluña (UDMECat) ha comunicat algunes de les activitats ...\nBÀSQUET AL CENTRE PENITENCIARI DE JOVES


Juan Carlos Garrido (tecnic del CD Castellón) analitza el que depararà el partit de #LigaSmartBank davant el Girona CF | Notícies Dígitals\nJuan Carlos Garrido (tecnic del CD Castellón) analitza el que depararà el partit de #LigaSmartBank davant el Girona CF\n19/02/2021 cd castellon, girona cf, juan carlos garrido\nA la conclusió de l’entrenament realitzat aquest divendres a Castalia, el tècnic Juan Carlos Garrido ha atès de forma telemàtica als mitjans de comunicació en una roda de premsa de la qual reproduïm un extracte:\nAquesta és la primera clau important, perquè la resposta no pot ser curta. En els últims quatre partits hem coses molt bé i altres molt malament, correm el risc que el que hem fet malament ens afectin més que el que hem fet bé, i això nosaltres no podem permetre-ho. Hem de ser autocrítics amb les coses que hem fet malament, per a mi en els dos últims partits a la primera part ni hem atacat ni hem defensat bé. Defensar pots pressionant o replegant i no hem fet cap de les dues. No obstant això, en els partits davant l’Sporting i l’Almeria si ho vam fer bé, vam ser un equip molt fort defensivament i crec que això va ser part important d’haver aconseguit els tres punts davant l’Sporting.\nEn els dos últims partits, tot i no haver estat bé en tots aquests aspectes, en dos, a la segona part és una cosa positiva que vam saber reaccionar, vam saber remuntar el resultat advers i també millorem en l’arribada a la porteria contrària i en aquesta agressivitat defensiva. Que hàgim perdut els tres últims partits fa mal, afecten molt a la confiança i en el futbol això és bàsic. Hem d’aconseguir que els jugadors es reposin d’aquests últims resultats, a la fin es tracta que arribem als molts partits que tenim per davant amb les nostres capacitats, amb confiança en el que sabem fer, reproduir les coses bones que hem fet en els últims quatre partits, que en molts han estat molt bé, en alguns moments hem atacat bé. ¿Atacar bé? A algun li pot agradar algun tipus d’atac o un altre, però la veritat és que en moments hem arribat a la porteria contrària, hem creat perill i ocasions de gol.\nEns ha faltat una mica de sort i permetre això que tampoc és que vagi a buscar excuses i queixar-me, però sí que és cert que contra l’Almeria ens marquen un gol de cap que salten sobre Gálvez i no passa res, però un gol semblant ens anul·len l’altre dia contra el CF Fuenlabrada, és veritat que contra el Mirandés crec que hi ha un penal clar a Iago Índies i no es veu aquest empenta o agafada; en l’últim partit han passat coses que totes han estat en la nostra contra, hi ha un cop de cap de César que toca mà a la mà de l’defensa i no és penal, però, una jugada d’també frec en el cos toca a la mà de Rafa Gálvez i en penal. Sense deixar de ser autocrític amb nosaltres, sí que és veritat que en aquest tipus de decisions hem tingut mala sort i són accions que, amb més o menys mèrits en el partit, haguessin pogut canviar el resultat al nostre favor.\nHem de restablir la nostra confiança, en els quatre partits hem competit i hem fet coses bé, que són les coses que hem de reproduir, en què hem d’insistir i treballant aquestes coses bé i competint arribaran els resultats i sobretot davant els equips de la nostra lliga, que tots estan per arribar i es tracta de restablir aquesta confiança i també aquests mecanismes que ens han anat bé defensius i ofensius.\n¿Fins a quin punt la recuperació de l’equip depèn d’aconseguir un resultat positiu?\nEstà clar que el típic és necessitar un bon resultat per recuperar la confiança, però sempre he pensat que primer cal recuperar la confiança per obtenir un bon resultat. Intentem convèncer els jugadors d’això, hem de restablir els nostres mecanismes eficaços de funcionament, també parlo d’aspectes tàctics i de el joc, i un cop els restablir i creus en ells, és quan pots obtenir bons resultats. Òbviament els bons resultats són els que creen dinàmiques positives i mentre duren, et donen per aconseguir punts que és el que busquem. Necessitem reforçar els mecanismes que han funcionat bé i que els posem en pràctica al nostre millor nivell.\nQuè partit espera davant el Girona FC?\nÉs un equip molt fort i dur, a priori és dels que a principi de temporada va estar ficat en la baralla per l’ascens a Primera Divisió, tots coneixem el club que és i la capacitat que té, té molt bons jugadors i espero un partit difícil que ens obliga a patir i lluitar molt, reconeixem perfectament i sabem les moltes virtuts de l’equip contrari, però aquí també l’important és que reconeguem i sapiguem les nostres virtuts i que amb elles provoquem els seus errors, provoquem les seves debilitats i aconseguim traure un resultat positiu. Pel tàctic haurem de treballar molt a nivell defensiu, molt concentrats, córrer molt i estar atent en els mecanismes defensius dels que he parlat, que en dos partits vam fer molt bé i en els altres dos no tan bé, i sobretot entendre que provocar les arribades ofensives en el nostre atac, perquè en els moments puntuals siguin de possessió o d’atac directe són or, cada arribada que tinguem aprofitar-la a l’màxim perquè són partits en els quals una o dues accions decideixen el partit.\n¿Pot jugar en contra els resultats de l’Girona FC?\nEls últims partits de l’Girona FC han estat davant rivals molt difícils i es pot donar qualsevol resultat, no et poden estranyar els últims resultats ni de l’rival ni els nostres a l’haver jugat davant d’equips molt difícils en què pot passar qualsevol cosa. Entenc que tots estem en la mateixa situació, saber reaccionar davant els resultats, de vegades tenir bons resultats et pot fer reaccionar perquè l’equip es pot relaxar, no és el nostre cas clarament perquè passa el contrari, i hem d’aconseguir reactivar l’equip.\n← Paco Lopez (tecnic del Levante UD) analitza el que depararà el partit de #LigaSantander davant l’Atletico de Madrid\nJavi Gràcia (tecnic del Valencia CF) “Davant el RC Celta només penso a guanyar, segueixo sent optimista i crec que ho farem bé” →