Santa Maria de Leuca està en el punt extrem del Sud d’Itàlia... allà on s’ajunta el mar Jònic i l’Adriàtic...un pont entre Orient i Occident.\nEstem en la península Salentina, el taló d’Itàlia, una sub regió que s’escampa sobre la part sud de Puglia, tota la província de Lecce i algunes poblacions de Brindisi i altres de Taranto. Per la situació geogràfica, és encreuament de camins, un pont entre Orient i Occident i just la destinació de hui és on més s’hi veu perquè anem on s’ajunta el Mar Jònic amb l’Adriàtic, on, segons deien temps enrere era Finibus Terrae, el final del món.\nDe Lecce anem a Otranto i després ens enfilem per una carretera secundària, d’eixes en les que per fer 50 quilometres tardem molt més d’una hora. Pot sonar avorrit, fatigant... però no és així, més be el contrari. Al final, el trajecte es fa curt perquè anem vorejant el mar i les vistes són espectaculars.\nEn eixir d’Otranto l’autobús agafa la carretera secundària SP 87. M’agrada saber per on vaig, les noves tecnologies ho faciliten. Veiem mar i més mar... i de tant en tant trobem el que queda de les antigues torres de vigilància col·locades en punts estratègics. Hi ha unes quantes. Eren tan necessàries en la costa adriàtica tan propera d’Orient!. Ja se sap com durant segles i segles els turcs i els sarraïns intentaven l’entrada a Occident des de qualsevol punt. Les torres feien gran funció perquè els vigilants alertaven quan veien perill d’atac. Feien fum de dia o foc de nit i els senyals passaven de Torre a Torre. Una de les que distingim en la llunyania és Torre San Emiliano en Porto Badisco. Just on fem un canvi de carretera, ara agafem la SP358. Seguim per la costa. També s’hi veu algun lloc molt agradable per prendre el bany en estiu\nI després veiem la Torre Minervino... Els penya-segats cada vegada tenen més altura.\nSense separar la cara de la finestra passem per Santa Cesarea Terme, amb cases elegants es nota que és una localitat turística en la que es gaudeix d’aigües termals. Hi ha un edifici cridaner, és el palazzo Sticchi que destaca pels aires orientals, però és italià i dels últims anys del segle XIX. L’estil morisc demostra els vincles de la zona entre Orient i Occident. I quina situació més privilegiada! A uns 20 mentre del mar.\nEl mar continua sent el protagonista amb el contrast de colors blaus, verds per la vegetació en alguns punts abundant i el color de la pedra. En la zona hi ha grutes i raconets ben amagats per prende el bany o submarinisme… Ara veiem més zones turístiques, més cases que miren a l’Adriàtic, algunes buscant la privacitat estan més amagades que altres. Hi ha moltes que són apartaments per al turisme.\nEn el port de Tricase hi ha una gran casa que també té aires orientals. Amb tot...ja estem quasi al final del trajecte. Es veu de lluny el far.\nJa hem arribat. Santa Maria di Leuca, del grec Leucos que significa blanc, pertany al municipi de Castrignano del Cabo, la ciutat al Sud de la província. La zona de Leuca se la coneix com “De Finibus Terrae” per una antiga creença popular segons la qual estava situada en el límit de la Terra. Santa Maria de Leuca és el nom que identifica el promontori on està el santuari, el far, una columna i unes vistes panoràmiques espectaculars als dos mars, un lloc on la gent puja per gaudir del capvespre. Mentre que Marina de Leuca està situada més avall i és on està la Punta Mèliso, als peus del promontori. Però anem pas a pas.\nEn l’espaiosa plaça està la basílica santuari de Santa Maria. El nom ve perquè segons creença popular Santa Maria de Leuca va fer el miracle de salvar uns pescadors d’una tempesta. També hi ha una creu de pedra amb inscripcions en els quatre costats, una estàtua papal i la de Santa Maria. Originàriament era un temple dedicat a la deessa Minerva. Es diu que es va convertir en lloc de culte al cristianisme després de la visita de San Pere. I per a recordar-ho en l’exterior, entre pins està la Cruz de Pietrina, una creu de ferro amb les claus creuades en la part superior.\nL’edifici que veiem actualment fou construït entre 1720 i 1755 i se li donà estructura de fortalesa per defensar-la dels saquejos. Les amenaces dels pirates del mar eren constants. Junt al santuari s’hi construïren edificis adjacents per allotjar als peregrins. Actualment continua sent lloc de peregrinació.\nEntrem per unes portes de bronze que es col·locaren en l’any 2000 amb motiu de l’any jubilar. Després estan les del segle XVI.\nL’interior és una sola nau. En l’altar major destaca el quadre de la Verge i el xiquet. No em pare molt a mirar perquè el lloc és menudet i exigeix un silenci respectuós, quanta menys gent estem dins, millor. Passem a la part adjacent construïda posteriorment.\nEn la capella destaca l’estàtua de la Verge i el xiquet que data de 1897. Hi ha fotos que mostren les visites papals, la de Juan Pablo I en 1990 i la de Benedicte en 2008.\nDavant la basílica està la columna mariana coríntia de 1694, que culmina amb l’estàtua de la Verge en oració.\nI guanyant-li en la competència per l’altura està el far. És un joc mirar-ho en diferents perspectives, de vegades la columna sembla més alta, però no...\nEl blanc far és molt més alt. Són 47 metres i a 102 metres sobre el nivell del mar. Amb cel clar i des de la terrassa, segur que es veu la costa grega, albanesa i calabresa.\nDeixem la plaça i ens situem en un jardí...tenim el mirador al costat.\nI que dir de les vistes? Cal gaudir del punt on s’hi troben els dos mars: la punta de Melisso. No hi ha res que diferència unes aigües amb les altres. No hi ha cap frontera que delimite. És un punt simbòlic.\nS’hi veu tota la badia de Salento. Diuen que és un dels miradors més bonics d’Itàlia.\nVeiem la gran cascada, que és una immensa escalinata que connecta el santuari amb el pot vell de Leuca. Els dos trams d’escales laterals, de 296 escalons cadascú i la columna romana al final dels escalons foren enviats per Mussolini, que fou qui encarregà l’obra. Hui en dia els dos trams d’escales estan separats per una cascada artificial que s’obri en ocasions especials oferint un bonic espectacle\nDe lluny veiem el port antic amb grans cases, algunes d’inspiració morisca. Era un lloc turístic destinació dels nobles i aristòcrates. Moltes edificacions del segle XIX van desaparèixer durant la Segon Guerra mundial. El port és actualment el punt de partida per als pescadors i també per als turistes que visiten les nombroses grutes.\nEs distingeix una “bagnarole”, un símbol històric de la Marina, que es remunta a les primeres dècades del segle XX. És una caseta a la mateixa vora de l’aigua pintada de color groc i roig. Em 2010 els propietaris la donaren a l’Estat i actualment es un bé públic que es vol conservar. Hi ha de més tipus, de fet molt prop hi ha altra de pedra. Generalment són quadrades, redones o octogonals i les empraven les dones de l’aristocràcia per banyar-se privadament en primera fila i així prenien el sol moderadament perquè la pell blanca estava de moda.\nI amb esta imatge ens acomiadem de Santa Maria de Leuca, un lloc situat en un punt tan especial. Ara ja puc dir que he estat en el taló d' Itàlia...\nQUADERN DE VIATGE, tardor 2021, VIATGE A PUGLIA I BASILICATA\nEtiquetes de comentaris: ITALIA, LA PUGLIA i BASILICATA, SUD ITÀLIA\nÚBEDA (JAEN) IV PART, murs i extramurs...altra mirada...\nAmb la mirada sempre en los cerros d’Ubeda...en el mar d’oliveres responsables d’un dels millors olis del món, parem a mirar les muralles.\nL’últim dia que estic en Úbeda, pose atenció en el trajecte que hem fet en l’autobús cada dia entrant i eixint pel cinturó vial. Com han estat 6 dies i hem fet visites a altres llocs, este recorregut l’hem fet amb assiduïtat. Hui és l’acomiadament. Quina llàstima, Ubeda atrapa.\nEl recorregut és fonamentalment extramurs i la muralla i les oliveres ens acompanyen quasi sempre en el camí. Són quilometre i quilometres d’oliveres les que estem veient.\nPerò no tot són oliveres i muralla, s’entra a la ciutat per la part moderna. El primer edifici cridaner que veiem sempre és de l’Hospital de Santiago, sorprèn per la grandària i perquè ressalten les brillants teules de colors. Cada vegada que veiem l’hospital, sabem que ja estem a la ciutat.\nSeguim el trajecte per la nova Úbeda, una vegada passat l’hospital anem per l’avinguda la Constitució... Estic mirant un plànol...m’agrada saber per on vaig i en esta ocasió ja tinc en ment cada plaça, cada carrer i monument.\nDesprés seguim per l’avinguda Antonio Muñoz Molina, nom de literat...nascut a Ubeda i considerat un dels millors novel·listes en llengua castellana. Ubeda i en general Jaen són escenaris de les seus novel·les. Just als peus d’un gran edifici l’antiga acadèmia de la Guardia civil, veiem representat en una mur altre gran de les lletres, el poeta Antonio Machado, vinculat també a esta ciutat, Machado va viure en Baeza des de 1912 fins a 1919 i sovint recorria un camí de 7 quilometres que unia les dos ciutats. El mural amb la seua cara està en un punt on el poeta no deixa de mirar allò que tant el va inspirar, els camps de les oliveres.\nEns apropem al casc històric...entre verd i més verds comencem a veure les muralles... muralles que el temps va deteriorar però sortosament en 1986 es va fer un pla de recuperació.\nEl verd és pels “ los cerros de Ubeda” que ens envolten. Diu la llegenda popular que un militar, Alvar Fáñez, que té un carrer i un hotel que porten el seu nom propet al calle real, just el dia que les tropes cristianes van entrar a la ciutat passà la nit amb una jove àrab i enfeinat amb l’assumpte personal no va participar en la batall. Quan el rei li preguntà tot enutjat on havia estat, ell senzillament va contestar, que s’havia perdut per eixos “cerros de Ubeda”...i d’ahi l’expressió popular que significa que no s’està on es deu estar.\nDe lluny veiem la torre de la plaça de san Lorenzo, on hi ha uns miradors per gaudir de la panoràmica del verd olivarer. L’església del segle XIII situada a la matexa muralla que sircunvala la població, està oberta en obres i es pot visitar per veure les obres. Eixe obert per obres ja l’havia vist en Vitòria fa anys, quan estaven restuarant la catedral. Nosaltres no ho fem, però deu ser interessant veure vestigis de la necropolis excavada en la pedra i els murs que conten sobre l’epoca del romanic, gotic, renaixentista el barroc i dels l’actualitat. A principi del segel XIX comença el declive de l’esglesia i a principi del segel XXes tanca. Tanamteix a principi del segel XXI, per clamor popular s’acorda recuperar l’edifici i convertirlo en centre social i cultural.\nMolt a prop estan la casa de las dos Torres, un palau conegut també com Palau de los Dávalos que sembla una fortalesa. És del segle XVI i barreja estils, amb aires medievals però també renaixentistes. Fou declarat Monument Nacional l’any 1921. Però s’bandonà o començà a deteriorar-se per la qual cosa l’any 1934 es va fer càrrec de la restauració, en 1943 s’utilitzà per a Escola d’arts i oficis i el museu, actualment continua com escola d’arts aplicades i oficis artistics.\nDeixem els carreronets d’esta zona i retornem a la carretera. Passem de nou per San Lorenzo, tenim la porta de Granada i la muralla a prop. Una muralla que va complir una funció primordial i que es monumnet Nacioanl. Ubeda fou frontera entre el regne de granada i el de Castell fins l’any 1233, quan fernando III la conquistà depsres de nou meos d’assedi. Per la situació estartrgica la muralla ja existia abans, ja al segel X, i es conserva practicament intacta i limita el cac antic de la ciutat.\nEl passeig al peu de la muralla completa la visita d’esta ciutat tan bonica i acollidora, tan plena d’història i art i així podem imaginar el passat quan elc cavallers romanien als Torrens vigilant. Noslatres veiem trams des de l’autobus però altres els fem a peu...adonat-nos-en de més detalls perquè caminem sense presses.\nLa muralla tenia 9 torreons que estaven junt a nou portes de les quals se’n conserven tres. Nosaltres en veiem un parell.\nPrimer, la porta de Granada un imprescindible a visitar en Úbeda, on segons conta la llegenda, hi ha un tresos amagat pels musulmans abans de fugir de la ciutat...la porta segueix la mateixa línia de la muralla i no ´es molt gran. Té un arc de mig punt. I segons conten les cròniques històriques per esta porta va passar Isabel la catòlica en el seu camí conquistador cap a Baza en la provincia de Granada, desprs d’haver dormit en Sata Clara. Mirant els carrers intramurs, costeruts i estrets de nou la imaginació es desborda pensant en la vida en aquells temps, dels habitants quan esta porta era un punt important ple d’activitat de gent entrant i eixint de la ciutat.\nAl costat hi ha un pilar abeurador, que s’ompli per un afont, de la mateixa època que el portic. Està davant d’un gran arc cegat de descàrrega i encara s’usa.\nSeguim per la carretera, pel carrer Cotrina, lloc agradable per a passejar, sovint es veu caminats o esportistes, el paisatge s’ho val, encara que per al meu gust seria millor si no passaren cotxes, però tot no pot ser...esta part d’Ubeda és la zona apta per a vehicles.\nEl lloc on solen parar els autobusos amb visitants per deixar-os i agafar-los, està al carrer Prior Monteagudo. Este carrer sovint es veu envaït pes provisionals viatgers Tan prop de la muralla i alhora tan prop del centre històric. Està a nomé suns metres de la plaça Vazquez de Molina, només cap pujar una costera i estem en el punt neralgic artitiac d’Ubeda. Es per això que constrasta veure el carrer menuts d’esta part, tan prop de la turística. El primer dia i fent una mirada als carrers perpendiculars, el carrer Molinos i el carrer Afan de ribera, no podem imaginar els tresosr que amaga la ciuattat, son carrers estrets i de cases baixes, son carrers on de tant en tant si que e sveu alguna casa que en el seu temps fou important però que el pas del temps ha deteriorat.\nPerò ara continuem el trajecte extramurs i seguim la carretera en direcció contraria a l’eixida i entrada que fem cada dia, anem a peu pel carrer Saludeja i la Redonda de los miradores. És un tram on continuem veient la muralla per fora i que acaba en la porta mudejar, la plaça i el mirador de Santa lucia. Possiblement el mirador més visitat d’Ubeda i que hem vist el primer dia.\nÚbeda està tot a un tir de pedra. si volem seguir el cami de les muralles, des de la plaça de santa lucia podem tirar amunt. Tocant la muralla està la plaça del Carmen i l’oratori de san juan de la cruz que es construí al segle XVII per acollir el sepulcre del sant. Va ser el primer temple del mon catòlic edificat al seu honor. L’oratori d’una nau solamnet ocupa el lloc on estav la cel.la on va morir i acull les reliquies que queden, la tibia i el peroné , dsepres que la resta del cos fou robat per ser traslladat a Segovia,.\nI després d’un passeig llarg arribem a altra porta d’entrada musulmana. La porta del Losal, també anomenda de València, del segle XIV i estil mudejar.\nEste tram de muralles acaba en el carrer Fuente seca. Finalitze la visita a Ubeda mostrant-vos altra part emmurallada, però en este cas, el mur són les mateixes cases excavades en la roca, són com coves. Alguna d’estes cases són restaurants... encara que en ubeda per menjar bé es millor anar-se de tapes, sabeu com ho diuen? Anar a ligar... aixi que entre visita i visita d’Ubeda es recomanable anar a ligar... que resulta barat i bo.\nQUADERN DE VIATGE, UBEDA i PROVINCIA DE JAEN; primavera 2022\nHas llegit ÚBEDA III PART\nPublicat per Mariló Sanz Mora a 9:16 Cap comentari:


La democràcia és legal | Joan Abril Español | Articles | El Punt Avui\nLa democràcia és legal La democràcia és legal La democràcia és legal La democràcia és legal + La democràcia és legal E-mail\n21 agost 2014 2.00 h\nLa democràcia és legal La democràcia és legal La democràcia és legal La democràcia és legal La democràcia és legal E-mail\nDues institucions poden tenir llenguatges diferents però arribar a uns pactes de mínims. Aquesta, però, no és la voluntat de l'Estat\nRebombori per les declaracions de Joana Ortega, que reiterava el 12 d'agost que si el Tribunal Constitucional veta la llei de consultes s'haurà de buscar una data alternativa al 9-N. Els republicans, però, li repliquen que el referèndum no es pot ajornar.\nMentre el bloc sobiranista estudia el full de ruta que cal seguir en el preàmbul d'una tardor ben calenta, convé aturar-nos en uns quants conceptes bàsics, centrats sobretot en el terme legalitat. Abans, però, de definir-la —i en aquest context volgudament crispat per part del govern de l'Estat—, hem de puntualitzar que en la relació entre Espanya i Catalunya mai no hi ha hagut entesa, el govern espanyol mai no ha fet cap mena de concessió que permetés dignificar Catalunya. Tot al contrari.\nEn aquesta línia, doncs, de negatives per sistema, arribem a una primera conclusió: els demòcrates catalans i el govern espanyol no parlen el mateix llenguatge. És clar que ens podem comunicar en una mateixa llengua, però en canvi parlem llenguatges diferents, perquè partim de posicionaments ideològics ben oposats; és a dir, el govern de l'Estat, sigui del color que sigui, mai no cedirà res que no siguin unes engrunes. La gota que va fer vessar el got va ser la sentència de l'Estatut l'any 2010. Des d'aleshores, el procés sobiranista no ha parat de créixer.\nDues institucions polítiques poden tenir llenguatges diferents, però respectar-se, arribar a uns pactes de mínims. Aquesta, però, no és la voluntat del govern de l'Estat, representat per Mariano Rajoy, que durant el darrer mandat s'ha posicionat amb un llenguatge més radical fins a tancar-se en banda.\nDesprés d'aquesta reflexió sobre els llenguatges, ja podem parlar del concepte de legalitat. Un concepte que a contrallum pot tenir diverses tonalitats: la blava, més apropiada per al PP, que no surt del compartiment estanc que la consulta del 9-N és il·legal, afirmació que es basa en la Constitució espanyola. La carta magna, però preveu en l'article 163 el mecanisme pel qual es pot reformar el text. Tot i que el mecanisme sigui llarg i dificultós. Per tant, és fals que la Constitució no pugui ser un instrument vàlid per adaptar la realitat de l'Estat a les noves situacions polítiques. El que falta, simplement, és voluntat política, que en el nostre cas ataca directament les entranyes de la democràcia.\nL'altra tonalitat del concepte de legalitat és la de fons groc i vermell amb un estel blanc solcant un blau intens: és la tonalitat catalana representada per l'estelada, que entén la legalitat des d'un camp semàntic ampli, obert a acords d'estat. Tenim una primera noció que és negociar amb l'Estat, la qual s'ajusta a la Constitució amb voluntat política de reforma, i una segona noció o camp semàntic basat en la ben propera llei de consultes, una disposició legal consensuada amb la majoria de forces parlamentàries, que, abans que surti a la llum, ja es parla que el Constitucional la suspendrà.\nEl concepte, doncs, de legalitat, en aquest costerut procés sobiranista, s'ha d'entendre des de la base més sòlida, que és el dret a la democràcia, un dret universal que està per damunt de la restrictiva Constitució espanyola. La legalitat d'un dret que ens empara i que ha de servir perquè la comunitat internacional es posicioni finalment una vegada exercim el dret a votar. Ho farem el 9 de novembre perquè ara és l'hora d'estendre la V arreu del país.


Durs enfrontaments entre l'exèrcit i els opositors esclaten a Damasc\nEls enfrontaments a trets han esclatat la matinada de dilluns a Damasc, en una de les lluites més ferotges a la capital des que va començar la revolta contra Baixar al-Assad\n2 min. Amman 19/03/2012 12:46\nEls rebels i les forces de seguretat sirianes s'han enfrontat a Damasc aquest dilluns, en els tirotejos més violents que la capital siriana ha vist des de l'inici, fa un any, de la revolta contra el president Baixar al-Assad.\nSegons activistes de l'oposició, les batalles han començat en plena nit al barri exclusiu d'al-Mezze, on hi ha ambaixades i edificis dels cossos de seguretat, i on s'hi han viscut grans manifestacions anti-govern. "Aquests enfrontaments són els més violents i els més propers a la seu de les forces de seguretat a Damasc des de l'esclat de la revolució siriana", ha dit Rami Abdelrahman, director de l'Observatori sirià dels drets humans, basat al Regne Unit.\nEls testimonis asseguren que el so d'ametralladores i granades ha ressonat per al-Mezze durant entre dues i tres hores. "Hi ha lluites prop del supermercat d'Hamada i se senten explosions allà i a tota la resta del barri. La policia ha bloquejat divesos carrers i han tallat l'enllumenat", explicava una dona que viu a la zona.\nLes Nacions Unides xifren en més de 8.000 les persones assassinades l'últim any i en 230.000 les que s'han vist obligades a marxar de casa, incloent-n'hi 30.000 que han fugit del país. El govern diu que uns 2.000 membres de les forces de seguretat han mort.\nUn equip l'experts de les Nacions Unides i l'Organització per la Cooperació Islàmica, liderada pel govern sirià, han iniciat aquest dilluns una missió per avaluar les necessitats humanitàries al país, segons una font propera a la missió. El grup visitarà zones afectades per la repressió com la ciutat de Homs, escenari d'un setge d'un mes i de bombardejos al febrer, i Deraa, on la començar la revolta fa un any.\nS'espera que l'enviat de l'ONU i la Lliga Àrab a Síria, Kofi Annan, enviï un equip d'experts a Damasc al llarg del dia per discutir la seva proposta d'enviar observadors internacionals a Síria.


Rajoy promet diàleg però insisteix que l’han de deixar governar\nEl president defensa que el seu únic pla passa per aprovar els Pressupostos per al 2017 || El Partit Popular convoca del 10 al 12 de febrer el seu congrés polític\nEl president del Govern, Mariano Rajoy.\nMariano Rajoy va fer ahir una nova crida a la responsabilitat de tots els partits perquè permetin governar el seu executiu i ajudin a tirar endavant les lleis i reformes, i els va advertir que la seua formació, el Partit Popular, ja està recuperant molts dels vots perduts en els últims anys.\nRajoy va presidir la Junta Directiva Nacional del PP, que ha donat el tret de sortida a la preparació del congrés nacional i dels posteriors conclaves regionals i locals.\n“Tan dolent és no tenir un govern com tenir-ne un que no deixen governar”, segons Rajoy\nC’s assegura que no donarà suport a una alça de l’IVA ni un sostre de despesa inferior al de 2016\nLa Junta va aprovar així la celebració del congrés nacional per als dies 10, 11 i 12 de febrer a la Caja Mágica de Madrid, un conclave que tindrà novetats respecte a d’altres perquè, per exemple, permetrà a tots els compromissaris debatre la ponència política i d’estatuts, que decidirà la futura organització interna del partit.\n“Tan dolent és no tenir un govern com tenir un govern que no deixen governar”, va dir Rajoy després d’admetre que perquè s’aprovin la majoria de les lleis i mesures no són suficients els vots del seu partit juntament amb Ciutadans i es necessita, almenys, l’abstenció d’altres partits.\nAquesta legislatura, va insistir Rajoy, “ha de ser de molt diàleg, pacte i acord”. “Ens obliga tots”, va afegir. I va assenyalar que els dos reptes de la legislatura són consolidar la recuperació econòmica i abordar diversos pactes d’Estat, entre els quals va esmentar les pensions, el finançament autonòmic o l’educació.\nEn aquest sentit, va assegurar que el seu únic pla per als Pressupostos Generals de l’Estat per al 2017 passa per aprovar-los, per a la qual cosa té la intenció d’“escoltar tots” els partits polítics.\n“En plans B no entraré”, va defensar Rajoy hores més tard en roda de premsa al costat del primer ministre portuguès, António Costa, després de ser preguntat per les informacions publicades pel diari El Mundo que apunten que el president planeja convocar eleccions si no aconsegueix aprovar els Pressupostos.\n“El que tinc és un pla A que consisteix a aprovar els Pressupostos Generals per a l’any 2017”, va insistir el president del Govern.\nPer la seua part, el portaveu parlamentari socialista, Antonio Hernando, va insistir que és “pràcticament impossible” que el seu partit doni suport als Pressupostos però sí que es va mostrar disposat a debatre amb el Govern sobre el sostre de despesa.\nAl seu torn, C’s espera que el Govern de Mariano Rajoy li faci una “proposta concreta” en els propers dies per començar a parlar dels Pressupostos, i va advertir que aquesta ha “de complir amb Europa i l’acord d’investidura”.\nEn aquest sentit, va avisar que no donarà suport a uns Pressupostos que incloguin una alça de l’IVA ni un sostre de despesa que sigui inferior al del 2016.\nEl PSOE veu remot donar suport als comptes del 2017\nEl president de la comissió gestora del PSOE, Javier Fernández, va admetre ahir que veu “molt remotes” les possibilitats que els socialistes donin suport als Pressupostos Generals de l’Estat que presenti el Govern de Mariano Rajoy. “Coneixent el Govern i la idea de la política econòmica que té, em semblen molt remotes les possibilitats que el PSOE doni suport a aquests comptes”, va afirmar.


Debat "Catalunya en un atzucac" a la llibreria Alibri / 2016 / Altres notícies / L'AVENÇ RECOMANA / Inici - L'Avenç\nDebat "Catalunya en un atzucac" a la llibreria Alibri\ndilluns, 25 de abril del 2016\nAvui, dia 25 d'abril, la llibreria Alibri acull el debat "Catalunya en un atzucac", amb Jordi Amat i Josep M. Muñoz. [+]\nEl Taller de Política va començar la seva activitat l'any 2011, en un moment politicament important per a Catalunya que encara dura. Per parlar-ne, la llibreria Alibri ha convidat el filòleg i escriptor Jordi Amat i l'historiador, editor i traductor, director de L'Avenç, Josep Maria Muñoz avui a les 18:30h al debat "Catalunya en un atzucac".\nAlguns dels esdeveniments polítics que destaquem són els següents: des de l’elecció in extremis del nou president de la Generalitat i la formació d’un govern recolzat per una majoria parlamentària independentista però heterogènia a l’impacte en el panorama polític català del resultat de les eleccions generals, seguit d’un impasse polític que sembla que porta ineluctablement a uns nous comicis. Es parlarà de temes com aquests i d'altres.\nJordi Amat (Barcelona, 1978) és un escriptor, filòleg i crític literari català. S'ha especialitzat en l'estudi de la literatura autobiogràfica i en la història intel·lectual catalana i espanyola del segle XX.\nJosep M. Muñoz (Barcelona, 1959) és historiador i editor. S’ocupa de la direcció de L’Avenç des de l’any 2000, i ha contribuït a fer-ne una revista cultural i una editorial dedicada a la literatura i a l’assaig. Té un llibre publicat, fruit de la seva tesi doctoral, que va ser guardonat amb el premi Gaziel (Jaume Vicens Vives, 1910-1960. Una biografia intel·lectual, Edicions 62, 1997). A més, ha traduït alguns llibres de l’anglès i del francès.\nData: 25 d'abril a les 18:30h\nLloc: Llibreria Alibri (C/ Balmes, 26, Barcelona)\nJosep M. Muñoz es basarà, per al debat, en l'article "Com hem arribat fins aquí? Sis notes sobre la relació Catalunya-Espanya" (en premsa), que sortirà al número de maig (323) de L'Avenç.


Saltem ben amunt | Emma Pérez Blog: La caixa de sota el llit\nLa caixa de sota el llit\nNo hi havia ningú a la dreta. Tampoc a l'esquerra. Era el moment. Va entrar a la seva habitació i va tancar la porta. Va asseure's a terra i va aixecar el llençol. I en un cop d'ull va tenir-ho localitzat.\nLa caixa dels somnis perduts.\nAmagada sota el llit des de feia temps. No sabia ben bé li agradava tant obrir-la i somiar, i pensar...\nPensar amb aquell viatje en globus que mai no va poder fer, com li hauria agradat, sempre li havia dit que tenia al món als seus peus, però ella mai no va creure-ho, i volia comprovar-ho, per això volia anar amb globus. Sabia que l'estimava però volia saber que tot el que desitjaria es faria realitat, i que podria tenir el món als seus peus, com li havia dit.\nTambé en aquella nit perduda a l'hotel, al costat del far, per poder veure com la lluna s'amagava al mar i el sol sortia l'endemà. Li havien dit que era molt bonic, pero mai van tenir prou diners per poder pagar-ho. Sempre es repetia que era injust que tot sigués regulat pels diners, si en tenies molts feies el que volies si no simplement t'aguantaves.\nTambé hi havia somnis grans, de cases al mig de la muntanya, on s'asseuria cada vespre a escriure, contemplant com ell la mirava des de la terrassa amb una tassa de cafè calent i el diari entre les mans, sense saber que tot el que escrivia era per ell, perquè la insipirava. A les nits s'abraçarien fort sota les mantes, després d'haver-se mirat tendrement mentre sopàven al costat de la llar de foc, i poc abans de quedar sotmesos a la passiò i l'amor. Cada matí sentiria com cantarien els ocells i com es llevaria el sol entre les branques. I somreia quan hi pensava.\nI somnis senzills, somnis de concerts els dissabtes a la nit per dues persones, d'abonaments al teatre per tota la temporada per anar a veure el ballet que tan li agradava. De sopars romàntics a la llum d'una espelma, de maletes que no tanquen perquè marxen carregades amb massa roba i tornen amb sobrecàrrega d'anècdotes i records d'aquells viatges llargs que mai van fer realitat.\nI somnis petits, petits, petits, somnis de somriures, de mirades i tendresa, d'aquell anell de compromís, d'aquella carta, i aquella promesa, d'aquella cansó, aquell petò...\nSomnis de paraules, d'aquell "tu pots" d'aquell "bona sort" d'aquell "ets una campiona" d'aquell "bona nit princesa" de tots aquells sincers "t'estimo..."\nSomnis que van trencar-se la nit del vint-i-cinc de maig quan ell va desaparèixer.Tres setmanes després d'haver-se promès. Mai ningú no va saber-ne res. Tampoc massa gent el va trobar a faltar. Només ella. I tots els somnis perduts, que tenien, que mai van poder fer realitat. Que encara avui, quasi seixanta anys més tard ella segueix buscant dins la caixa dels somnis perduts. Perquè el va trobar, era alt, ben plantat i ric, però no la mirava amb aquella tendresa amb la que ho feia ell, ni la besava de la mateixa manera, tampoc li deia que l'estimava mirant-la fixament als ulls, la cuidava i l'abraçava entre els seus braços i li deia que tot aniria bé, que estava segura... El primer. L'únic. L'únic que avui encara la fa plorar cada vegada que obra la caixa on ella guarda tots aquells somnis que es van perdre fa seixanta anys.\nAnna mir 17 de novembre de 2012 a les 9:54


És temps de calçotades. Temps de trobades amb amics, familiars i companys de feina. Una tradició marcada en vermell per tots els catalans i catalanes i que cada cop guanya més adeptes arreu del territori. Però molts cops no sabem on fer-la, per això et proposem 10 llocs a l'aire lliure del Camp de Tarragona perfectes per fer una calçotada!\nÉs temps de calçotades. Temps de trobades amb amics, familiars i companys de feina. Una tradició marcada en vermell per tots els catalans i catalanes i que cada cop guanya més adeptes arreu del territori. Es tracta doncs, d'un fenomen social que s'ha convertit amb el pas del temps en tot un ritual. Quelcom místic. Un producte que en temps de la història antiga s'hagués elevat a l'Olimp. El mateix deu dels déus, Zeus, hauria organitzat una calçotada amb Posidó, Apol·lo i Atenea entre d'altres. De fet, tornant a la qüestió terrenal, aquesta és una tradició que els mateixos catalans hem convertit en tot un art. Però com qualsevol artista, tota creació té la seva particular i minuciosa elaboració, i en el cas de les calçotades; l'organització. La paraula clau d'aquest esdeveniment. I la primera pregunta és senzilla: on fem la calçotada? Silenci. Ningú diu res... No passa res! T'ho posem fàcil. A continuació et proposem els 10 millors llocs a l'aire lliure del Camp de Tarragona per fer una calçotada o qualsevol altre pícnic! Això sí, cal respectar les normes de seguretat a l'hora de fer foc.\n2. Ermita de Sant Salvador\nL'ermita de Sant Salvador es troba a poc més de quatre quilòmetres del poble de Margalef, dins del Parc Natural del Montsant. Aquest santuari va ser construït al segle XVI i destaca per la seva ubicació. Tal com es pot veure a la fotografia l'edifici està sota una gran i immensa roca. Al costat de l'ermita hi ha un espai amb barbacoes per cuinar qualsevol cosa, una font i diverses taules. Des d'aquí es poden realitzar tota mena d'excursions a la Serra del Montsant.\nAquesta és una de les àrees més grans del Camp de Tarragona per celebrar una calçotada amb els amics o la família. Al costat del Santuari del Llorito, prop de Tarragona, trobem l'àrea lúdica-esportiva del Parc del Llorito. Un entorn de fàcil accés i amb unes excel·lents vistes de cara al mar. L'espai disposa d'una vintena de taules, nombroses barbacoes i una zona infantil per als més petits.\nA menys de 2 quilòmetres de Montblanc trobem aquesta ermita de petites dimensions construïda durant el primer terç del segle XVIII. En el curs de la guerra civil espanyola va ser destruïda i no va ser fins uns anys més tard que no va quedar restaurada. Es tracta d'un dels llocs més visitats de la Conca de Barberà per celebrar tota classe de trobades. Consta amb una bona quantitat de taules, bancs, barbacoes i espais perquè els més petits puguin jugar. A més, hi ha aixopluc per si fa mal temps.


supercorda | enciclopèdia.cat\nObjecte teòric, que hom ha presentat en la forma d’un objecte unidimensional, extremament petit, a partir del qual ha estat ideada la teoria de les supercordes, una de les teories d’unificació d’interaccions (interacció,partícula ).\nLes supercordes i les teories que les empren intenten aconseguir la compatibilitat entre la mecànica quàntica i la teoria de la relativitat; la idea és assolir una descripció quàntica de la gravitació, amb la qual cosa es podria arribar a la unificació matemàtica dels quatre tipus fonamentals d’interacció. Per a fer-ho, hom descriu uns objectes unidimensionals semblants a cordes, que poden ésser obertes o tancades. Les supercordes permeten definir un tipus de supersimetria que relaciona els dos tipus de partícules fonamentals, els fermions i els bosons. La teoria necessita, però, que l’espai temps sigui descrit com una realitat en almenys deu dimensions, i probablement més. L’oscil·lació de les cordes provocaria la gènesi d’ones de gravetat; aquest mecanisme dissipa energia, per la qual cosa només les cordes més llargues haurien sobreviscut a l’Univers primitiu. El problema principal de la teoria és la dificultat per a predir resultats que puguin ésser comprovats experimentalment.


Otegi proposa als bascos d'avançar cap a la sobirania sense esperar cap acord amb l'estat - VilaWeb\nOtegi proposa als bascos d'avançar cap a la sobirania sense esperar cap acord amb l'estat\nBerria publica avui una llarga entrevista amb el dirigent abertzale on diu que el País Basc està molt lluny encara d'on és Catalunya\nEl secretari general de Sortu, Arnaldo Otegi, pres des de fa cinc anys, considera que 'ara és el moment' de plantejar-se que el procés d'independència del País Basc cal fer-lo 'sense acord amb l'estat'. Otegi fa aquesta reflexió en una llarga entrevista de cinc pàgines que publica avui el diari basc Berria. En l'entrevista, fent referència a Catalunya i Escòcia, Otegi afirma que 'Euskal Herria es troba lluny d'aquestes situacions', per la qual cosa diu que és imprescindible posar en marxa un debat sobre com ha de ser el sobiranisme basc del segle XXI.\nL'entrevista ha estat feta a través d'un qüestionari que el dirigent abertzale ha respost des de la presó de Logronyo, en la qual Otegi es troba empresonat per complir una condemna de sis anys i mig de presó.\nOtegi en l'entrevista afirma que ha arribat l'hora d'abandonar l'esquema clàssic defensat per l'esquerra abertzale, segons el qual la resolució del conflicte basc hauria d'arribar a través d'una negociació amb amb l'Estat espanyol: 'Ha arribat el moment de pensar que el procés d'alliberament l'haurem de fer sense arribar a cap acord amb l'Estat'. I això perquè l'estat, segons Otegi, no fa res més que perdre el temps.\nOtegi inclou en l'entrevista referències autocrítiques quan diu, per exemple, que l'esquerra abertzale està encarant la nova estratègia 'amb esquemes i motlles del passat'. En un tema especialment sensible com és la divisió territorial d'Euskal Herria Otegi sosté que el procés 'haurà de respectar els tres àmbits de decisió que marca l'actual realitat jurídica i política' i que podria iniciar-se un procés en un d'ells, desvinculat dels altres dos. Aquest és un canvi respecte a la línia històrica de l'esquerra independentista de no acceptar cap acord que no inclogui Navarra i el Euskadi Nord. Tot i això en l'entrevista Otegi diu que l'objectiu és 'aconseguir un estat sobirà sobre els set territoris bascos'.\nEl dirigent abertzale saluda també el debat sobre la necessitat d'avançar cap a la independència: 'Segueixo amb alegria aquestes discussions, perquè evidencien que hem sortit d'una vegada de l'àmbit de la reivindicació de la necessitat d'un Estat propi per començar a situar-nos en un àmbit de fets'.


L'únic jugador amb qui Messi ha volgut canviar la samarreta és Zinedine Zidane\nL'astre del Barça explica que acostuma a canviar samarreta amb jugadors argentins\ndijous, 27 d’abril 2017 - 19:40h\nL'estrella francesa ha sigut l'única excepció de Messi. | Cedida\nLionel Messi admet que no canvia samarretes massa sovint. Molts jugadors s'apropen a l'argentí per tal de demanar-li, però ell només ha pres la iniciativa una vegada: al principi de la seva carrera, quan va topar amb la llegenda blanca Zinedine Zidane. Segons informa el diari 'The Sun', l'estrella del Barça admet que aquesta ha sigut l'única ocasió en que ho ha fet: «Jo no sóc mai el que demana el canvi de samarretes. Ho vaig demanar, una vegada...a Zidane», assegura Messi. També explica que un dels jugadors més coneguts del Reial Madrid quan ell començava va preguntar-li en dues ocasions si podien fer el canvi: «Guti va venir i m'ho va demanar quan jugàvem aquí, al Camp Nou, i deprés quan jugàvem allà. Als dos partits».\nMessi també comenta que no és propens a fer els canvis, però que hi ha persones amb qui sí ho acostuma a fer més sovint: «No demano samarretes, però si he de canviar-ne i hi ha un argentí, la canvio amb un argentí. Si algú m'ho demana, doncs li dic que sí. Però si ningú em diu res, jo ni miro ni demano», afirma l'argentí del FC Barcelona.


Presentació Beca Catalunya – Singapur de Nau Coclea + Noemí Laviana | Hangar\nPresentació Beca Ca...\nPresentació Beca Catalunya – Singapur de Nau Coclea + Noemí Laviana\nEl proper dimarts 5 de juny a les 19h la Clara Garí de Nau Coclea presentarà a Hangar la beca d’intercanvi Catalunya – Singapur Singcat. La beca ofereix l’oportunitat a un artista visual de Catalunya i a un de Singapur de realitzar una residència de cinc setmanes a l’altre país.\nEl 2011 Nau Côclea, Singcat i Grey Projects van encetar un projecte de col·laboració que consisteix en l’intercanvi becat d’un artista visual de cada país. L’artista català seleccionat residirà durant 5 setmanes a l’espai Grey Projects de Singapur. La residència es farà efectiva durant el 2012 i té una dotació de 2000 euros. També es cobrirà a part, l’allotjament i l’espai de treball dels artistes així com els vols Barcelona /Singapur. Més informació de la beca aquí.\nA continuació, la Noemí Laviana, que va estar fent un residència de recerca durant el mes d’abril i part de maig a Hangar, ens parlarà del treball que va estar desenvolupant en el centre. Més informació sobre la residència de la Noemí aquí.\nDia: 5 juny 2012\nLloc: Hangar – Espai Ricsson\nCategories: News\t| Etiquetes: 2012, Grey projects, juny2012, Nau Coclea, Noemí Laviana, Singcat


25 de juliol de 2018 (17:45 CET)\n"El vertader premi de Sona la Dipu és la participació en festivals i la gira que impulsarà als grups valencians". Així descriu Quique Borrás, director del programa de la Diputació de València, la màgia d'aquest esdeveniment musical que omplirà els escenaris de diverses localitats del territori durant agost i setembre. I és que, a banda de promocionar joves agrupacions, comptarà amb grans caps de cartell "millor cohesionats" amb novetats com l'elecció d'un únic premi i un format que donarà més protagonisme als semifinalistes.\nLa primera novetat, tal com ha indicat la diputada de Joventut i Igualtat, Isabel García, és que sols hi haurà un guanyador que podrà gravar el seu CD i fer una gira nacional o internacional, a diferència de les edicions anteriors, on hi havia dos premis. En concret, els grups que s'enfrontaran en les semifinals seran Fuego Amigo, Kill The President!, L'Home Brut, Linqae, Los Invaders, Mr. Perfumme, NUC, Periferia Norte, The Seafood Special, Tin Robots, Twise i Yo Diablo.\nEn total, sumen 12 finalistes dels 101 grups presentats, segons ha decidit el jurat format per Amalia Garrigòs, Kiko Tur, María Carbonell, Marta Moreira i Quique Medina, "tres dones i dos homes que fan que siga més paritari que mai", ha explicat García. Medina, que ha acudit a la presentació de la nova edició, ha indicat que se sent "molt emocionat" i que "ha sigut molt difícil seleccionar sols a 12 grups, ja que hi havia molta qualitat i varietat i han de sentir-se afortunats per passar a les semifinals". En aquest sentit, la diputada ha assenyalat que altre canvi respecte als anys anteriors és que s'han ampliat els gèneres musicals d'aquests, que passaran pel rock, hardcore, indie, folk, música d'autor, rock electrònic i alternatiu, i que tindran més coherència amb els artistes que els acompanyen.\nAixí, els concerts de gran format seran del 22 d'agost al 28 de setembre, amb dos semifinalistes per concert. El 22 d'agost Ontinyent donarà el tret d'eixida amb l'actuació de La Pegatina, participants i La Habitación Roja. Segons indica Borrás, l'objectiu de canviar així el format és que en altres edicions els caps de cartell han tingut més protagonisme i els músics desconeguts han passat més desapercebuts, "de manera que ara tindran el reconeixement que mereixen i més públic que els visca en directe".\nPer al 25, La Raíz i Desacato seran els caps de cartell en Requena, en la segona semifinal. A continuació, el 7 de septembre, només Orozco actuarà al costat dels músics de Sona la Dipu. L'endemà, en canvi, Sidecars i Vary Brava ompliran de música indie l'escenari de Manises. Finalment, es tancarà aquesta fase de concurs el 22 en La Pobla de Vallbona, amb el rock de Mago de Oz i Siniestro Total. No obstant això, probablement el dia més emocionant per als seguidors d'aquest concurs i per als mateixos participants serà el 28 de setembre, on Zoo i el rap de Rayden crearan l'atmosfera idònia per a conéixer al guanyador de l'edició de 2018.\nPer a aquest any, el president ha explicat que el preu de les entrades serà d'entre 5 i 15 euros, "un valor que es diferencia molt d'altres concerts del territori, ja que es pretén que hi haja un gran públic". Per aquest motiu, considera que el major premi de Sona la Dipu no és la gravació del CD, sinó gaudir del públic i estar present en festivals amb altres músics de gran nivell, "que serà el que els impulse realment".\nNo obstant això, el programa no acaba ahí. A banda dels concerts de gran format, es continuarà amb els de menor format, als municipis valencians, que encara es troben en tràmits. De fet, segons ha indicat Isabel García, enguany s'ha destinat més pressupost per a ampliar les actuacions als pobles que per als artistes caps de cartell. "És important estendre'l així perquè és una bona injecció econòmica per a les localitats, que pot suposar, inclús, que se situen al mapa nacional. A més, és més efectiu el treball conjunt que ajuda a vertebrar el territori i tenen una part activa decisiva", ha dit.\nUna altra de les novetats del Sona la Dipu 2018 és que l'organització ha tingut en compte els actors d'aquest concurs: els productors, músics, jurat, creatius, etc. Així, han indicat la diputada i Borrás, es podrà millorar el servei per a totes les parts. D'altra banda, els organitzadors han volgut destacar que s'ha donat més protagonisme a les dones per a visibilitzar-les en aquest món. Per la seua banda, el president de la Diputació, Toni Gaspar, s'ha mostrat animat pel potencial dels artistes i motivat pel seu creixement, ja que "té un important paper vertebrador a la província de València".


La UEA presenta en un gran acte els resultats de l’ambiciós Fòrum Empresarial de l’Anoia - Notícies UEA - Actualitat - Unió Empresarial de l´Anoia\nInici Actualitat Notícies UEA La UEA presenta en un gran acte els resultats de l’ambiciós Fòrum Empresarial de l’Anoia\nLa UEA presenta en un gran acte els resultats de l’ambiciós Fòrum Empresarial de l’Anoia\nLa Unió Empresarial de l'Anoia (UEA) ha tirat endavant per primera vegada un ambiciós procés participatiu per conèixer la realitat i les propostes del sector empresarial de l'Anoia. Amb el nom de Fòrum Empresarial de l'Anoia, l'entitat ha reunit durant tot l'any 2016 més de 300 empreses d'arreu de la comarca en diferents fòrums sectorials i territorials, on els empresaris han pogut expressar els seus neguits i propostes de millora. És tracta d'un exercici inèdit de cooperació empresarial que les empreses han valorat molt positivament i que fins i tot ja ha donat alguns resultats concrets en forma d'accions i aliances sectorials.\nTota la informació recollida en les diferents trobades s'ha aplegat en un document titulat “Empresa i progrés. Conclusions i propostes dels fòrums sectorials i territorials de l'Anoia de 2016” i que es presentarà en el transcurs de l'acte que tindrà lloc el dijous dia 9 de febrer. El document incorpora no només la vessant de diagnòstic sinó, sobretot, de propostes de futur, fet que el converteix en un ambiciós full de ruta empresarial de l'Anoia per als propers anys.\nEls fòrums celebrats han aplegat empreses dels sectors de la construcció, el metall, l'immobiliari, el químic, el paperer, les TIC, les gestories i els concessionaris, entre d'altres. També s'han fet fòrums específics d'autònoms i de dones empresàries, a més dels fòrums territorials a Igualada, la Conca d'Òdena, l'Alta Anoia i l'Anoia Sud. En total 17 trobades amb altíssima participació, que permet donar una visió transversal i completa de la realitat empresarial a l'Anoia, la segona comarca més industrial de Barcelona només per darrere del Moianès.\nUn acte obert amb cloenda d'Antoni Bassas\nEl Fòrum Empresarial de l'Anoia aplegarà a l'Ateneu el dia 9 de febrer a les 18:30h molts dels empresaris que han participat ens els fòrums, agents polítics i socials de la comarca i diverses autoritats, com el conseller d'Empresa i Coneixement Jordi Baiget i l'alcalde d'Igualada Marc Castells, a més del president de la UEA Blai Paco.\nL'acte servirà per presentar el diagnòstic de les trobades i per desvelar algunes de les properes accions que s'impulsaran des de la UEA per millorar la competitivitat de les empreses de l'Anoia, moltes de les quals han estat inspirades i proposades pels propis fòrums. El Fòrum serà presentat pel periodista Joan Maria Morros, cap d'informatius de Rac1, i tancarà l'acte el periodista Antoni Bassas, que aportarà el seu punt de vista de la vessant empresarial de l'Anoia.\nL'acte, organitzat per la UEA, és obert a tothom però es demana inscripció prèvia a la pàgina web www.uea.cat.


Arcadian II Myrtle Beach (SC) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n9581 Shore Drive (Check-in Location Only), Myrtle Beach Centro, Myrtle Beach (SC), Estats Units, 29572 - Veure al mapa\nMés informació sobre Arcadian II\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Arcadian II és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Myrtle Beach (SC). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Parc Myrtle Beach, Club de Golf Arcadian Shores, Moll Apache i Zona d'Acampada Familiar.\nEl Arcadian II, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior, pistes de tennis que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Arcadian II no troba competidors en cap categoria.\nPlease note that the hotel charges a cleaning fee of USD 100 per stay inclusive of tax. The hotel will ask you to pay this fee direct to them upon check-in.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: 9581 Shore Drive, 29572 Myrtle Beach. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Arcadian II de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (15) Parelles (1) Famílies amb infants petits (10) Famílies amb infants grans (3) Grups (1)


El Govern espanyol deixa la indústria del cinema fora de la rebaixa de l'IVA cultural, inclosa en els pressupostos del 2017\nRedacció | divendres, 31 de març del 2017, a les 21.29\nEl projecte de llei dels pressupostos generals de l’Estat per al 2017 inclou la rebaixa de l’IVA cultural, pactada entre el Partit Popular i Ciutadans. El Govern espanyol el va apujar el 2012 del 8 al 21 % . Amb la rebaixa al 10 %, l’IVA cultural es torna situar al nivell dels estàndards europeus. La mesura, però, no inclou la indústria del cinema.\nÉs per això que el president del gremi d’exhibidors de cinema de Catalunya, Camilo Tarazón, alerta que les empreses del sector ho passaran “malament”. Els empresaris de cinemes de Catalunya veuen compromesa la supervivència dels seus equipaments, assegura Tarazón, que pronostica que les companyies petites seran les que més patiran. Tot i això, Tarazón adverteix que “per molt que el PP ho intenti no podrà posar fi al cinema perquè agrada a la ciutadania”.\nDes de la Generalitat, el conseller de Cultura, Santi Vila, ha lamentat que la baixada de l’IVA cultural segueixi castigant el cinema i ha defensat que la cultura sigui concebuda com a inversió, no com a despesa. D’altra banda, el ministre de Cultura, Íñigo Méndez de Vigo, ha defensat l’exclusió del cinema i ajorna incloure’l en la reducció fins que el “creixement econòmic” ho permeti.\nÀrtic: La massacre capitalista i els boscos de l’Anna Pérez Pagès\nÀrtic: Què fer a Barcelona el cap de setmana\nÀrtic: Entrevista a Jordi Basté i Marc Artigau


El Sailfish omple un any més Berga de triatló - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Sailfish omple un any més Berga de triatló\nLa ciutat i la comarca s'aboquen en el seguiment d'una jornada que acaba amb les victòries d'Èrik Merino i Laura Gómez\njosep rodellas | berga 19.09.2016 | 07:39\nEls triatletes, a punt de començar el Sailfish a la Baells, on la temperatura era de només tres graus REPORTATGE FOTOGRÀFIC: SALVADOR REDÓ\nEl cansament comença a notar-se al tram a peu\nA l´inici de la cursa en bici cal estar amatent\nEl passeig de la Canal, molt dur per als ciclistes\nUn nedador és ajudat a la sortida del pantà\nCada any que passa, el Sailfish Half Triatló de Berga es consolida dins del calendari esportiu de la Catalunya Central i amb el pas de les edicions (la d'enguany era la sisena) ha començat a arrelar amb força. No només atrau un bon grapat d'atletes (en total 557), sinó que, a més, l'expectació que aixeca comença a ser considerable on sigui que passa per la comarca, ja sigui al pantà de la Baells, a Gironella o a Berga capital. A més, el bon temps que va fer durant la jornada també va ajudar que hi hagués ambient. En categoria masculina, la victòria va ser per al corredor del CN Reus Ploms Èrik Merino, mentre que en noies la victòria va ser per a Laura Gómez Ramón, del CN Sabadell. Enguany hi havia la novetat de la categoria per equips, que la va guanyar el JAB Berga, amb l'equip format per Ricard Hierro, Joan Molins i Àngel Nevado. L'1,9 quilòmetres de natació a la Baells, els 90 en bici i els 21 de la cursa atlètica a peu van ser durs de debò.\nLa cursa va disposar de la presència de l'alemany Michael Göhner, un dels grans especialistes a escala mundial, que va arribar a Berga després d'haver estat bastant temps sense competir degut a una lesió. Va acabar en cinquena posició. Un dels altres favorits, Sergi Puigmal, que l'any passat va fer podi, va acabar en vuitè lloc. L'inici al pantà de la Baells no va ser fàcil. La temperatura exterior era de 3 graus i a l'aigua, de 22.\nUn exemple ben clar d'aquest contrast tèrmic era que la boira cobria una bona part del pantà. Aquest factor el va aprofitar l'alemany Göhner, més acostumat a competir en aquestes condicions, que va sortir primer de l'aigua, tot i que, amb el pas dels quilòmetres, no va poder aguantar el ritme al capdavant i va notar el temps de baixa per lesió.\nÈrik Merino, com a gran especialista que és, va anar de menys a més. Ell mateix reconeixia que el tram de natació li havia costat una mica, però a poc a poc va anar recuperant les posicions. De fet, el duel que va tenir amb el que finalment va ser el segon classificat, Josep Viñolas, va ser de nivell. Albert Reig, que va acabar tercer, va mantenir el tipus respecte dels dos primers durant molts minuts, però amb el pas dels quilòmetres va anar cedint i va preferir lluitar per mantenir la tercera posició. La lluita entre el corredor de Muntanyola i Viñolas va ser titànica fins als darrers 21 quilòmetres de la cursa a peu, en què Merino va prémer l'accelerador i el seu seguidor ja no va poder mantenir el ritme del líder.\nLaura Gómez mana en dones\nLa lluita en la categoria femenina va ser titànica entre la vallesana del CN Sabadell Laura Gómez Ramón i Ester Hernández, del CN Reus Ploms, que finalment va quedar segona, i és que Gómez va haver de rebre una penalització de cinc minuts un cop acabat els 90 quilòmetres en bicicleta i va veure com la seva rival l'avançava un minut en començar els darrers 21 quilòmetres a peu. Tot i no ser una especialista en el mig triatló (Gómez prové de la modalitat olímpica), va haver de fer un esforç titànic.\nAl final, l'atleta de Barberà del Vallès va acabar superant Hernández en poc més de tres minuts, mentre que el tercer lloc va ser per a la nedadora del Reus Ploms Aïda Fàbrega, amb un temps final de 4:44.09.


Celebrada el dijous 25 de gener a la seu col·legial, la reunió suposa l'inici del Grup de Treball de Segona Oportunitat de la Comissió de Normativa ICAB-CICAC. L'objectiu del grup de treball és impulsar l’ús de la Segona Oportunitat, i treballar per millorar la seva utilitat per les persones insolvents.\nL'advocacia institucional s'ha compromès a treballar en diferents eixos a través del Grup de Treball atès que considera que el mecanisme de la segona oportunitat és una eina útil per a les persones insolvents, i vol destacar el paper fonamental que l'advocacia està tenint en aquest àmbit en defensa dels drets de les persones.\nPer això el Grup de Treball es proposa posar en marxa una sèrie de mesures de formació, informació i difusió de mecanisme de segona oportunitat, la creació d'un Observatori de la Segona Oportunitat, i també treballar en propostes legislatives per millorar la regulació actual de la segona oportunitat.\nParticipen en el Grup de Treball Jaume Campà, Isidor Garcia, Borja Pardo, Jesús Sánchez, Miguel Ángel Salazar, Cristina Vallejo, amb la coordinació d'Yvonne Pavía i Martí Batllori. També es compta amb la col·laboració dels magistrats José María Fernández Seijo i Carlos Puigcerver.\nUn dels temes que s'ha estat treballant és estendre la cobertura de l'assistència jurídica gratuïta a la segona oportunitat, de forma que el torn d'ofici sigui una via d'accés senzilla i sense cost a la segona oportunitat per les persones que reuneixen els requisits de l'assistència jurídica gratuïta.


Mas insta a l'Estat a posar més diners en dependència o canviar la llei\nEl president de la Generalitat, Artur Mas, ha instat a l'Estat a posar més diners en el sector de la dependència o bé a modificar la llei vigent, davant la "equació diabòlica" que suposa que l'aportació central sigui del 17% enfront del 83% de la Generalitat, quan la llei marca que la proporció sigui equivalent.\nEn una trobada promoguda per la patronal de residències Acra amb la col·laboració de Mémora - Serveis Funeraris, Mas ha lamentat: "Uns, l'Estat, han fet la llei i controlen el mecanisme legal i els recursos, uns altres posem la cara, i uns altres sofreixen les conseqüències que són els usuaris, la qual cosa és una equació diabòlica". "Sé que l'Estat ha tingut molts problemes, no dic que l'Estat hauria de gastar molt, però cal fer notar que qui fa una llei després té l'obligació d'o modificar la llei o d'assegurar que el que diu la llei es compleix", ha asseverat.\nHa acusat a l'Estat de deixar d'invertir 240 milions d'euros anuals a Catalunya en el marc de la llei, i ha dit que amb aquest muntant es podrien comprar 13.000 places més al sector concertat, que actualment té buides 8.500.\nMes ha recalcat que si la Generalitat no hagués prioritzat aquesta matèria en els últims cinc anys en lloc de 148.000 beneficiaris de la llei a Catalunya, ara solament hi hauria 48.000: "Fins a 100.000 persones no estarien", ha dit.\nHa subratllat que al final de 2010 unes 95.000 persones eren ateses a Catalunya en el marc de la llei, enfront de les 148.000 actuals, la qual cosa suposa un "salt molt gran" del 50%, malgrat la situació econòmica adversa. Als representants del sector de les residències catalanes d'Acra, que gestionen el 80% dels serveis residencials del territori, els ha convidat a prendre consciència del "immens esforç" de la Conselleria de Benestar Social i Família d'anar incorporant a més persones en la llei.\nAcompanyats de la consellera de Benestar Social i Família de la Generalitat, Neus Munté, Mas i la presidenta d'Acra, Cinta Pascual, han anunciat que la Generalitat acreditarà a més residències privades per poder atendre a beneficiaris amb prestacions econòmiques vinculades a un servei residencial (Pevs).\nDesprés de l'obertura a final d'any d'aquestes prestacions per a casos de grau de dependència 3, ara el Govern s'ha compromès a acreditar a més centres: "La màquina s'ha engegat i tots els centres que s'hagin quedat en les portes es puguin engegar pròximament", ha dit Pascual.\nLa líder d'Acra ha confirmat que el seu sector està "esgotat" pel retard dels pagaments, la reducció i congelació de tarifes, descens de professionals i la presència de 8.500 places lliures, quan les residències públiques acumulen una llista d'espera de 16.000 persones. Ha reclamat una major coordinació entre les conselleries de Benestar i la de Salut i ha destacat que el de la dependència és un "sector estratègic" que, en el cas d'Acra genera 1.000 serveis i 41.000 ocupacions directes i indirectes.\nEl conseller delegat de Mémora-Serveis Funeraris, Juan José Domingo, ha elogiat el paper d'Acra en l'acompanyament de processos "difícils i duros", i ha recordat el conveni que mantenen amb aquesta patronal per millorar l'atenció al final de la vida.


Cort elabora un document amb propostes per aconseguir unes festes lliures d’agressions sexuals i sexistes\ndiumenge, 23 de setembre de 2018 06:05h\nL’Àrea d’Igualtat, Joventut i Drets Cívics de l'Ajuntament de Palma ha presentat aquest dilluns un document que recull propostes per aconseguir unes festes lliures d’agressions sexistes i sexuals, que s’emmarca dins del projecte “No, i punt” i que dóna resposta a les recomanacions que marca el Pla d’Igualtat. Els destinataris són entitats socials, grups formals o informals, que vulguin organitzar una festa, un concert o altres tipus d’esdeveniments a un espai obert, sigui públic o privat.\nEl regidor d’Igualtat, Aligi Molina, ha destacat la importància de la «corresponsabilitat perquè augmenti la prevenció d’eventuals agressions sexistes i sexuals». «Tots i totes hem de poder gaudir de les festes en llibertat», ha afirmat. La directora general d’Igualtat, Lucía Segura, ha remarcat que les recomanacions «tenen l’objectiu que les festes que s’organitzen en espais públics o privats puguin prevenir les agressions».\nD’aquesta manera, el document s’articula a través de tres qüestions: imatge i publicitat, espai i música.\nImatge i publicitat. En aquest punt, s’ha de procurar que les dones no apareguin cosificades ni sexualitzades i no s’ha de fer ús de les dones com a simple reclam publicitari ni com a objecte de consum.\nEspai de la festa. A l’hora de triar un indret s’ha de tenir en compte que ha de ser un espai ben comunicat, ben senyalitzat, amb bona visibilitat i que estigui ben cuidat. Per exemple, s’han d’eliminar les àrees amagades o sense visibilitat.\nMúsica. S'ha d’assegurar la presència de dones a l’escenari i també a música la reproduïda. S’han marcat una sèrie d’indicacions que poden ajudar a detectar el masclisme de les lletres com, per exemple, aquelles lletres que situen les dones en una posició d’inferioritat i dependència o quan explícitament, parlen sobre l’ús de la violència cap a les dones. L’àrea ha elaborat la llista de reproducció “Per unes festes No i Punt!” amb gairebé 250 cançons on s’hi pot trobar un recull de més de 200 cançons, no sexistes, que trenquen els estereotips respecte de la sexualitat, els cossos i les relacions, oferint missatges alternatius. Aquesta llista està oberta als suggeriments de la ciutadania.


Mataró celebra Sant Joan amb activitats al carrer i l’arribada de la Flama del Canigó - Ajuntament de Mataró\nL’Ajuntament ha autoritzat 16 festes organitzades per entitats i particulars i 2 fogueres\nL’Ajuntament ha reunit un any més en un fulletó algunes de les activitats més destacades que es fan a Mataró durant la Nit de Sant Joan, la més curta de l’any: la Flama del Canigó, festes, revetlles i fogueres, que han estat organitzades o han comptat amb la col·laboració d’una quinzena d’entitats, associacions i col·lectius. Després de l’arribada de la Flama del Canigó, tindran lloc almenys 16 festes i s’encendran les 2 fogueres autoritzades per l’Ajuntament.\nLa festa però també ha d’anar acompanyada de la prevenció i, en aquest sentit, l’Ajuntament de Mataró té previst activar dijous 23, a les 20.30 h, el Pla Específic Municipal per a la revetlla de Sant Joan, que està coordinat pel Servei de Protecció Civil a través de la xarxa RESCAT. El dispositiu de prevenció a nivell municipal aplega efectius de les ADF (Agrupació de Defensa Forestal) i de la Creu Roja, així com un dispositiu especial de reforç de Policia Local i els altres cossos operatius de la Generalitat: Mossos d’Esquadra, Bombers i el SEM (Servei d’Emergències Mèdiques).\nLa Flama del Canigó és una tradició catalana vinculada al solstici d’estiu que se celebra a diversos indrets del territori català. L’esdeveniment s’inicia amb la renovació del foc al cim del Canigó i culmina amb l’encesa de les fogueres de la nit de Sant Joan després que la flama, portada per voluntaris, es reparteixi per diversos municipis.\nA Mataró, la Flama del Canigó es bifurcarà des de Sant Simó per anar, per una banda, fins al carrer de Sant Joan, i per l’altra al barri de Rocafonda. També arribarà al barri de Cerdanyola des de la carretera d’Argentona. En aquests barris s’han programat activitats per esperar la Flama.\nA les 19.05 h, tant des del carrer de Sant Joan com des del parc de Cerdanyola, la Flama portada per voluntaris del grup Maimakansu, el Club Ciclista Iluro i el Grup de Bicicleta de la UEC, inicia el camí cap al centre de la ciutat, a la plaça de Santa Anna, on l’espera la Família Robafaves i el regidor de Cultura, Joaquim Fernàndez, que acompanya el recorregut fins a l’Ajuntament. Està previst que la comitiva hi arribi a les 19.30 h.\nL’acte institucional que té lloc a continuació el presideix l’alcalde, David Bote, i consisteix en l’encesa del peveter i la lectura del missatge comú llegit arreu dels Països Catalans on arriba la Flama. Davant l’Ajuntament també s’interpreta el cant Muntanyes del Canigó i els gegants de la Família Robafaves realitzen el tradicional ball de quatre.\nAquest any hi ha autoritzades a data d’avui, dimarts 21, 16 revetlles i festes, organitzades per entitats i veïns en diferents carrers i espais de la ciutat. Algunes amb sopar popular, ball i/o activitats per a petits i grans, com les celebracions a la plaça de Rocafonda, el parc de Cerdanyola, el carrer d’Altafulla, el carrer d’Enric Prat de la Riba (davant antic Escorxador), el carrer de Sant Joan, la plaça d’Antonio Machado a Cirera, o la cruïlla de la ronda de Leopoldo O’Donnel amb la ronda d’Antoni Comas, a Peramàs-Esmandies.\nPel que fa a les fogueres, l’Ajuntament n’ha autoritzat una al carrer de Sant Joan (a l’aparcament de Can Maitanquis) i l’altra al Triangle de Molins.\nL’Ajuntament recomana seguir els consells de Protecció Civil que difon la Generalitat a través de la campanya “Revetlles amb precaució” per gaudir de la festa, que es podran veure en cartells repartits als punts de venda de petards. Si, malgrat tot, es produeix una emergència cal trucar al telèfon 112.\nS’ha de tenir especial cura en la compra i manipulació de pirotècnia. Sobretot, és important comprar els productes pirotècnics en locals autoritzats; no subjectar els petards amb les mans ni posar-los prop de la cara ni del cos; recollir la roba estesa i tancar portes i finestres als llocs on es facin revetlles; no llançar coets a menys de 500 metres de zones boscoses ni en aglomeracions de persones; si un petard no s’encén bé no tocar-lo fins al cap de mitja hora i remullar-lo; i no llançar mai petards contra ningú.\nLa recollida de la brossa s’avançarà dijous 23 a les 15 h, per seguretat del servei i per buidar els contenidors abans de la revetlla.\nDijous, el Servei d’Espais Públics reforçarà l’operatiu habitual de neteja de la sorra de les platges amb 18 operaris que se sumaran als 4 que hi treballen habitualment, a més dels tractors i els vehicles 4x4. Així, es vol garantir que les platges estiguin en òptimes condicions per tal que els banyistes puguin gaudir-ne l’endemà de la revetlla, festivitat de Sant Joan. També s’ha previst un servei de neteja amb aigua al passeig Marítim i en els passos soterranis.\nTambé es reforça la neteja dels carrers a tota la ciutat, amb 8 operaris més a banda dels 11 efectius habituals. Per últim, dissabte es procedirà a la neteja de les fogueres cremades.


Ruta en bicicleta per La Rioja (Espanya)\ndes de 1.025€/persona\n50 km / dia 50% Dificultat 6 ETAPES/ 7 nits / 8 dies\nSegueix una part del riu més llarg de l’estat espanyol: l’Ebre (Península Ibèrica) Explora el fantàstic patrimoni cultural i natural vinculat a aquest riu: preses, molins, canlas, cascades, gorgues, etc…\nVisita algun dels cellers del popular vi de Rioja, un dels pilars de l’economia i la cultura d’aquesta regió.\nConeix una part de l’estat espanyol encara força desconeguda pels turistes i de forma diferent!\nDegusta la gastronomia local.\nUn viatge extraordinari, seguint el riu Ebre, el més llarg d’Espanya, que flueix des del seu naixement a la Serralada Cantàbrica fins al Mediterrani. El nom mateix de la Península Ibèrica procedeix d’aquest riu – Iberia, el país de l’Ebre.\nLa ruta segueix el que comença com un petit rierol de muntanya, que flueix a través de les verdes pastures de Cantàbria, belles valls, imponents congosts i vinyes, passant per bells i desconeguts pobles.\n< Finalment arribem a la Rioja, bressol dels millors vins produïts a Espanya. Un mar de vinyes esquitxades d’antigues viles, castells i cellers productors de vi, tot això sempre amb les muntanyes de pedra calcària de la Serra de Cantàbria al fons.\nUn viatge magnífic per a aquells que vulguin visitar les regions d’Espanya, que els turistes mai visiten.\nLa degustació d’un dels vins més internacionals i populars de l’estat espanyol: la Rioja.\nAtura’t a visitar el poble de conte de fades d’Orbaneja del Castillo.\nArribada a Santander i trasllat a Campoo\nTrobada a Santander i transfer al primer hotel a Campoo.\nTrasllat inclós en el preu.\nEtapa 1: Campoo– Polientes (66Km)\nAquesta etapa transcorra a través d’un paisatge fabulós i verge. Des del verd de les pastures de muntanya de la Serralada Cantàbrica, al llarg de les ribes de l’embassament de l’Ebre, passant pel Monestir de Montesclaros envoltat de boscos per trobar-se finalment de nou amb l’Ebre a la Vall de Valderredible. L’allotjament d’aquesta nit es a Polientes. La versió curta és seguint el riu directament a Villanueva. La versió més llarga, no recomenada per la majoría, es fent la circumval·lació a l’embassament de l’Ebre (103 km).\nEtapa 2: Polientes – Pesquera del Ebro (43Km)\nLa ruta d’avui comença per la vall oberta de Valderredible. Val la pena aprofitar l’oportunitat de visitar l’església romànica de Sant Martí de Elines i les esglésies tallades a la roca mateixa, que són tan característics d’aquesta regió. A mesura que avancem pel riu, els costats de la vall comença a tancar-se fins que ens trobem en un meravellós congost de dimensions cada vegada més grans, on s’eleven les àligues i els voltors. Recomanem parar a visitar el poble de conte de fades de Orbaneja del Castillo, amb les seves cascades que travessen el poble. En apropar-nos a Pesquera d’Ebre, el congost de l’Ebre pren dimensions increïbles, abans que finalment arribem al atractiu poble, que serà el lloc de descans d’aquesta nit.\nEtapa 3: Pesquera del Ebro – Medina de Pomar (36Km)\nUna ruta molt bonica que segueix una gran corba del riu a través de pintorescos i desconeguts pobles. Opcionalment podem arribar al poble de Puentedey, construït sobre un pont de roca natural sobre el riu Nela. Aquesta nit ens allotjarem a la ciutat castellana de Medina de Pomar, amb el seu antic barri jueu i el castell que domina la ciutat i el paisatge circumdant.\nEtapa 4: Medina de Pomar – Frías (56Km)\nDe Medina del Pomar, ens dirigim de nou al l’Ebre. Seguim per un tranquil camí, paral·lel al riu, on la vall comença a obrir-se de nou. Val la pena visitar l’església romànica de Sant Pere de Tejada. Seguint la ruta ens trobem ben aviat amb un altre congost, que s’obre cap a la fèrtil vall al voltant de Frías. Aquest és un poble espectacular entorn al seu castell i des d’on es pot gaudir d’unes belles vistes de la Vall de l’Ebre.\nEtapa 5: Frías – Haro (62Km)\nEn sortir de Frías la vall comença a tancar-se altra vegada, fins que ens trobem en un altre espectacular canyó. El camí segueix al llarg de les ribes d’un embassament envoltat d’altes muntanyes i a través de petits túnels excavats a la roca. La ruta creua la petita ciutat de Miranda de l’Ebre, abans de passar a través d’imponents cims que marquen l’entrada a l’enorme vall oberta de la Rioja. Aquesta nit, la passarem al poble vinícola de Haro, amb l’oportunitat de beure un got o dos de Rioja, en el seu lloc d’origen.\nEtapa 6: Haro – Laguardia (51 Km)\nComencem l’últim dia de ruta amb una visita a un dels molts famosos cellers d’Haro, amb degustació de vi. A continuació, seguirem per interminables vinyes i nombrosos pobles pintorescs de la Rioja, amb el teló de fons de les muntanyes de la Serra de Cantàbria i l’Ebre sempre aprop. Finalment arribem a la magnífica vila medieval emmurallada de Laguardia, on, com a Haro, el vi és gairebé una forma de vida.\nSortida des de Laguardia després d’esmorzar.\nTransfer opcional al punt de sortida.\namb l'esmorzar inclòs i 5 sopars\nLloguer de Bicileta carretera\nLloguer de Bicicleta Tàndem\nSopars inclosos les nit 1,2,3,4 i 5\n-Trasllat a l'arribada des de Santander a Campoo.\n-Trasllat a la sortida des de La Guardia a Bilbao.


La Unitat Militar d'Emergències mobilitza 300 efectius per a l'extinció de l'incendi de la Jonquera\nEl ministeri de l'Interior ha enviat a l'Alt Empordà diversos mitjans terrestres i aeris\nEFE Madrid 22/07/2012 22:07\nLa Unitat Militar d'Emergències (UME) ha enviat 150 efectius i material mòbil divers per col·laborar en l'extinció de l'incendi forestal de la Jonquera, on està previst que arribin aquest diumenge a la nit. Dilluns al matí aquestes unitats seran reforçades per un altre grup similar, segons fonts del cos.\nEl director general de Protecció Civil i Emergències del ministeri de l'Interior, Juan Díaz Cruz, està coordinant l'enviament de mitjans de l'administració central per donar suport a la Generalitat, a petició d'aquesta. L'executiu espanyol ha traslladat dos avions Canadair i un helicòpter KAMOV amb la màxima capacitat, i ha mobilitat forces de la UME, que estaven preparades abans de la petició d'intervenció per part del Govern, segons indica el ministeri en un comunicat.\nAquesta nota cita un equip de reconeixement, una secció militar de Saragossa i diversos vehicles ja enviats a la zona, a més de posar a dispocisió de la Generalitat mitjans aeris de la UME. Al seu torn, fonts d'aquesta unitat han indicat que els efectius procedeixen del batalló IV de Saragossa i el III de València, que es desplacen a la zona amb material pesant, sis vehicles i divuit autobombes, als quals aquest dilluns al matí se sumaran 150 militars més de reforç i relleu.\nDíaz Cruz es manté en contacte amb la delegació del govern espanyol a Catalunya i el subscretari del ministeri per mantenir informat permanentment el ministre de l'Interior, Jorge Fernández Díaz, que es troba a Xipre per assistir a una reunió de la UE.\nEn cas necessari, explica el ministeri de l'Interior, es podrien sol·licitar mitjans internacionals, en aquest cas de França, que ja treballa en un foc iniciat a l'altre costat de la frontera, al municipi del Pertús.


Són moltes les accions que des dels col·legis concertats s’estan realitzant per la defensa d’aquesta. Ens sumem a la proposta que la Mesa per l’Educació en Llibertat, de la qual forma part Escoles Catòliques de la Comunitat Valenciana ha programat per a aquest dijous.\nL’acció que en aquesta ocasió es realitza per a reivindicar el dret a l’escola concertada i captar l’atenció de quantes persones és la Ruta Taronja, que es realitzarà coincidint amb la votació en el Congrés dels Diputats de la Llei Celaá (futura LOMLOE).\nAquesta acció pretén visibilitzar la nostra postura i conscienciar a la societat sobre la reforma educativa que impulsa el Govern i que atenta contra les llibertats educatives i consisteix en la marxa d’un autobús que ha eixit del col·legi a les 10.30 i que realitzarà una ruta pels trajectes culturals més visitats de la ciutat, finalitzant el seu recorregut a les 12.00.\nUs inserim la pàgina web a la qual podeu acudir si desitgeu recaptar més informació i en la qual, si us sembla, podreu signar, unint-vos d’aquesta manera al que tots els col·legis concertats d’Espanya sol·licitem: la llibertat de continuar existint. www.masplurales.es\nMoltes gràcies, comptem amb el teu suport!


Gent Normal: ‘CACHITOS DE HIERRO Y CROMO’, UN OASI MUSICAL\n‘CACHITOS DE HIERRO Y CROMO’, UN OASI MUSICAL\nA la televisió actual és bastant difícil trobar un programa dedicat a la música, per tant quan en detectem un i, a més, bo, val la pena reivindicar-lo i recomanar-lo. És el cas de Cachitos de hierro y cromo, una proposta de La2 que ha aconseguit guanyar-se l’afició dels amants de la música i l’arqueologia televisiva. Una petita joia que malgrat emetre’s en una cadena minoritària ha rebut el recolzament dels espectadors.\nLa segona cadena pública acompanyada de Radio3 s’ha submergit a l’arxiu de TVE per trobar tot tipus d’imatges musicals. L’estructura del programa és senzilla però al mateix temps addictiva. Com si es tractés d’un àlbum de retalls, es recopilen fragments de cançons i actuacions sota una temàtica concreta.\nLa transversalitat dels fils conductors que fa servir el programa permet fer un repàs històric molt complet. Des de la música de benzinera a aquells grups d'un sol èxit. És inevitable quedar-se enganxat davant del televisor deixant-se endur per la nostàlgia i el frikisme d’alguns personatges del món de la música. Una de les grans virtuts d’aquest programa és aconseguir un producte entretingut i de qualitat amb la mínima inversió, ja que tot el material el tenen a casa. La clau es troba en la combinació dels fragments, en els comentaris irònics que acompanyen els vídeos i, sobretot, les temàtiques sota les quals s’agrupen les actuacions o els videoclips.\nMolts ens vam fer fans de Cachitos la nit de cap d’any quan, cansats dels programes típics i refregits, vam anar a parar a La2 i ja no vam poder deixar de mirar la pantalla. És imprescindible per gaudir del programa estar atent a les reaccions que provoca a les xarxes socials. Només xafardejant una mica el Twitter us adonareu que no sou els únics que vau ballar cançons de les quals ara us avergonyiu.\nEtiquetes: Alejandra Palés, Cachitos de hierro y cromo, La2, música, Tele


El Partit Català Proletari (PCP) va sorgir a començaments de 1934 de l'antic Estat Català-Partit Proletari (EC-PP). El seu principal dirigent fou Jaume Compte i Canelles. Defensava la formació d'un estat independent i socialista al Principat, i per això s'articulava com a partit comunista. El seu òrgan fou L'Insurgent. El nombre màxim d'afiliats fou de 500, la majoria barcelonins, i bona part d'ells lligats al CADCI. En els fets del sis d'octubre es va posar al costat del president Lluís Companys, i Jaume Compte va morir en la defensa de la seu del CADCI contra les forces republicanes.\nEl 1935 la nova direcció (després de la mort de Compte el 1934) encapçalada per Pere Aznar i Seseres i Artur Cussó va iniciar contactes amb el Bloc Obrer i Camperol (BOC), l'Unió Socialista de Catalunya (USC), la Federació Catalana del PSOE i Esquerra Comunista (EC).\nEl juliol del 1936, el PCP es va unir a la USC, Federació catalana del PSOE i al Partit Comunista de Catalunya formant el Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC).\nCol·laboradors de la Viquipèdia. Partit Català Proletari [en línia]. Viquipèdia, l'Enciclopèdia Lliure, 2007 [data de consulta: 27 de gener del 2008]. Disponible en <http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Partit_Catal%C3%A0_Proletari&oldid=1189088>.


El president del TSJC demana solucions per als desnonaments perquè "marginen una part important de la societat"\nEntre les assignatures pendents de la classe política hi ha la de donar una sortida a un problema que afecta cada vegada més gent: aquells que no poden pagar la hipoteca i que acaben desnonats. La problemàtica preocupa el president del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), Miguel Àngel Gimeno, que ha demanat que l'administració hi busqui solucions ja que, des de la justícia, només poden fer una cosa: fer complir la llei.\n01/08/2011 - 14.10 Actualitzat 01/08/2011 - 19.49\nPer vacances judicials, a les persones que no paguen el lloguer o la hipoteca no les faran fora de casa. Però al setembre la comitiva es tornarà a posar en marxa i els espera un volum de feina que anirà en augment els pròxims mesos perquè, si bé ja s'ha tocat sostre en les ordres de desnonament, ara s'han d'executar les que ja s'han aprovat.\n"S'està marginant una part important de la societat"\nEl president del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya defensa que els jutges no hi poden fer res, només complir la llei, però que els polítics haurien de trobar-hi una solució. Per Miguel Àngel Gimeno, les persones susceptibles de ser desnonades "tenen un deute però no han comès cap delicte".\nPer això lamenta que s'estiguin "marginant". "Estem marginant persones de 30 o 35 anys, un percentatge de la societat catalana que la mateixa comunitat no es pot permetre perdre", opina Gimeno.\n"Tenim en compte les recomanacions dels serveis socials"\nUna de les crítiques que reben els jutges és que no tenen en compte la situació familiar dels afectats quan firmen les resolucions. El president del TSJC és molt taxatiu amb aquestes crítiques i defensa que s'estudia cada cas i, si els serveis socials fan recomanacions, es tenen en compte. En aquest sentit, afirma que la judicatura "ha estat sempre molt curosa amb les persones que han de ser 'llançades'" i en posa un exemple: "Si l'afectat té nens que han d'anar al col·legi es fa d'una manera i no d'una altra."\nEn qualsevol cas, Gimeno adverteix que el que no faran és cedir a la pressió ciutadana quan la decisió ja s'hagi pres. "Que ningú pensi que amb actes de força es podrà impedir el compliment de la llei. És possible que algun dia es pugui fer, però l'endemà ja no."\nL'any passat, més de 6.600 famílies van haver de marxar de la vivenda que habitaven.\nMés desnonaments a la tardor


participació ciutadana | synusia\nDesobediència i democràcia. Nou fal·làcies sobre la llei i l'ordre és un llibre imprescindible per a entendre per què la desobediència és una eina legítima i necessària en la lluita pels drets civils. Escrit en plena onada de mobilitzacions al carrer, aquest llibre és un poderós al·legat amb què Howard Zinn respon als arguments criminalitzadors de la protesta.\nLlegeix més sobre Desobediència i democràcia\nLlegeix més sobre Ofendiditos\nUna anàlisi i una reflexió sobre la censura, la repressió de la dissidència i la criminalització de la protesta i de la pobresa.\nLlegeix més sobre Tu, calla!


Pedal MXR M233 Micro Amp +\n> Efectes>Pedal MXR M233 Micro Amp +\nOld price:165,00 €\nEl MXR M233 Micro Amp + part del clàssic pedal M133 afegint-li controls d'EQ i altres millores internes per portar el boost a un altre nivell.\nDurant més de 20 anys el MXR Micro Amp ha estat l'opció principal a l'hora d'escollir un booster per a milers de músics a tot el món per la seva capacitat d'augmentar el senyal sense modificar-la i prémer el teu so de la guitarra i amplificador.\nAmb el control de Gain el Micro Amp + et permet ajustar la quantitat exacta de guany sobre el senyal original -fins + 26dB- però afegint-li controls d'EQ. I si vols el so del MXR Micro Amp original tan sols hauràs de baixar al zero els controls Bass i Treble.\nEn el seu interior el MXR M233 Micro Amp + ve equipat amb operacionals de baix soroll perquè no s'incrementi el soroll en ús a nivells elevats. A més és True Bypass i compta amb la característica carcassa metàl·lica de MXR dissenyada per durar.


El Tiquet Confiança de Focus supera les 3.500 entrades venudes en tres setmanes La República\nEl Tiquet Confiança de Focus supera les 3.500 entrades venudes en tres setmanes\nACN Barcelona.-El nou Tiquet Confiança del grup Focus ha superat les 3.5000 entrades venudes en tres setmanes, després que es posés en marxa la iniciativa el passat 21 de maig. […]\nACN Barcelona.-El nou Tiquet Confiança del grup Focus ha superat les 3.5000 entrades venudes en tres setmanes, després que es posés en marxa la iniciativa el passat 21 de maig. Consisteix en un “abonament” de compra de 2, 3 o 4 entrades amb descompte, bescanviable per a localitats de qualsevol funció als teatres de Focus, Teatre Romea, La Villarroel, Teatre Goya i Teatre Condal, fins el desembre del 2021. En la primera setmana es van vendre 1.500 entrades. El Tiquet Confiança s’adquireix sense assignació d’espectacle, ja que els teatres encara no tenen una programació definitiva pel curs vinent. En un comunicat, ha explicat que estan a l’espera de decidir la data definitiva de la seva reobertura, tot i que manté la previsió de fer-ho al mes de setembre.\nLa compra anticipada de localitats es podrà bescanviar, arribat el moment, per qualsevol funció de qualsevol espectacle dels quatre teatres del grup. El Tiquet Confiança ofereix la compra de dues entrades a un preu de 40 euros, tres a 60 euros i quatre a 80 euros, vàlides fins que acabi el 2021. L’abonament inclou una copa de cava gratuïta per entrada abans de la funció.Cesar Martínez de Obregón, director general d’art i continguts de Focus valora molt positivament aquestes xifres que permeten “prendre la temperatura, que és molt bona, a la resposta del públic a la reobertura dels teatres”.


A la presó un veí de Terrassa que volia matar Pedro Sánchez\nTenia un arsenal d’armes i volia venjar-se per l’exhumació de Franco\nA la presó un veí de Terrassa que volia matar Pedro Sánchez MOSSOS D’ESQUADRA\nBarcelonaManuel Murillo, fill de l’últim alcalde franquista de Rubí, sempre havia vist Pedro Sánchez com un “ rojo de mierda ”, però la decisió del president espanyol d’iniciar els tràmits per exhumar el cos de Franco del Valle de los Caídos va ser la gota que va fer vessar el got: va pensar que havia de matar el president espanyol. Aquest era l’objectiu confés del veí de Terrassa de 63 anys que els Mossos van detenir el 19 de setembre amb possessió d’un arsenal d’armes de foc, segons va avançar ahir el diari Público i va confirmar la mateixa policia catalana. Dos dies després de la detenció Murillo va entrar en presó provisional a Brians 2 acusat d’uns fets que, de moment, no han sigut considerats terrorisme.\nL’inspector dels Mossos Albert Oliva confirmava ahir en roda de premsa que el detingut, vigilant de seguretat amb llicència d’armes i practicant de tir, havia expressat de manera “reiterada” que volia atacar Sánchez i tenia “clara intencionalitat” d’assassinar-lo. “Deia que estava disposat a sacrificar-se per Espanya” i “no donava importància a ser detingut o anar a la presó”, va afirmar, assegurant que l’únic que li faltava era el “suport logístic”.\nAquestes afirmacions són les que Murillo mateix va fer en un grup reduit de WhatsApp, on va demanar ajuda per saber l’agenda del president espanyol. Una de les membres del xat, dirigent de Vox -segons va confirmar ahir el partit d’ultradreta-, va ser qui va alertar els Mossos, que van començar a investigar Murillo en col·laboració amb la Policia Nacional i la Guàrdia Civil. El dia de la detenció van trobar a casa seva un total de 16 armes curtes i llargues, entre les quals hi havia rifles d’alta precisió. “N’hi havia de reglamentades, però també de prohibides perquè les havia manipulat o perquè no tenia el permís adequat”, va puntualitzar Oliva.\nMurillo, que no tenia antecedents policials, està acusat d’un delicte de conspiració per atemptar contra l’autoritat, un de possessió il·lícita d’armes i un d’odi. Els Mossos van portar el cas al jutjat de guàrdia de Terrassa, que va enviar el detingut a la presó. La mesura cautelar va ser confirmada posteriorment pel jutjat d’instrucció número 3 de la ciutat vallesana, que ara porta el cas, i ratificada per l’Audiència de Barcelona després que l’acusat recorregués el seu empresonament.\nEn aquest recurs la defensa de Murillo va argumentar que les seves manifestacions “s’han d’interpretar en el context de la problemàtica política ocorreguda a Catalunya”, en referència al Procés. També al·legava que el seu client té una mare i una germana malaltes que havia de cuidar, si bé el magistrat José Antonio Lagares va resoldre, en la interlocutòria del 4 d’octubre, que els indicis existents contra l’acusat són “clars” i que la possible condemna a diversos anys de presó per la “gravetat” dels delictes que se li imputen “pot animar a la fugida”.\nTot i aquesta gravetat, però, ni Mossos ni jutges consideren que hi hagi delicte de terrorisme, i per això no han traslladat el cas a l’Audiència Nacional. Aquest fet ahir va encendre les xarxes i els partits independentistes, Podem i els comuns, per la comparació amb els casos de la membre dels CDR Tamara Carrasco o el dels tuitaires i rapers que sí que han sigut acusats de terroristes.Fonts del govern espanyol van remarcar ahir que “en cap cas s’ha vist compromesa la seguretat del president”, i van treure ferro al tema al·legant que aquest tipus d’amenaces són una “constant”.\nQui era, però, l’autor d’aquesta suposada amenaça? Murillo era conegut a Rubí pels seus èxits com a atleta -havia estat quatre cops campió d’Espanya dels 100 quilòmetres en ruta-, i a Terrassa per la seva assiduïtat al club de tir de la ciutat, per bé que era -segons el president del club- un tirador “mediocre”. No tenia cap implicació en política local ni vinculacions a “cap grup determinat”, segons els Mossos. Tot i que Público vadir que sí que freqüentava ambients d’ultradreta. Vox es va afanyar ahir negar tota “relació” amb ell.


encos/ Caminada I-100\nCaminada I-100 (Vallès Oriental i Occidental)\n8,2 Km 2h 15' 114 m 460 m 391 m 391 m Mitjana No Si 16-06-2013\nEl recorregut no presenta cap dificultat. Malgrat aixó, l'he qualificat com a dificultat mitjana degut a l'últim tram abans d'arribar a la font dels Castanyers, està molt embardissat i força relliscós.\nTenim el cementiri a la nostra esquena, a la dreta aniriem a Can Torras i a l'esquerra tornariem al poble. Nosaltres prenem un caminet que surt davant nostre i que s'endinsa en el bosc, en direcció llevant. Al cap d'uns 375 metres ens desviem a la dreta i de seguida arribem a una clariana on hi ha una torre elèctrica. El camí segueix per la dreta de la torre i comença a davallar. Aviat trobem una petita esplanada amb una altra torre elèctrica al mig. Aquí deixem el camí que duiem i prenem un camí que passa per l'esquerra de la torre i que inicialment davalla una mica i més endavant ho fa encara més, sempre en sentit sud-est, fins que entrem en un bosc i el camí queda totalment desdibuixat. En aquest punt cal cercar una petita torrentera a la nostra esquerra que baixa a la llera d'un petit torrent. El creuem i davant mateix seguim pel corriol marcat en pujada, entrem en un bosc. El camí és força evident, en baixada a partir d'aquí, fins el llit del torrent de Can Torrens (41.5065,2.2283)Clica per veure'n la ubicació. . Un cop som al torrent el creuem i seguim per damunt d'unes roques que queden davant nostre, fent una petita volta per evitar unes ortigues que ens queden al mig. Passades les roques el camí continua, encara que en aquesta època de l'any està molt embardissat i costa de seguir. Als pocs metres arribem a una bifurcació; a l'esquerra tornariem al torrent, nosaltres agafem el camí de la dreta que una mica més amunt es fa més evident, amb un gir a la dreta. Finalment, 50 metres més amunt, anem a parar a una vinya. Vorejem la vinya cap a l'esquerra, deixant aquesta a la dreta. De seguida girem a l'esquerra per un camí ample que, en uns 250 metres de suau pujada, ens porta a la pista de Cabanyes. Des d'aquí creuem la pista i n'agafem una altra que surt enfront nostre, barrada amb una cadena, i que marxa en sentit sud. Inicialment la pista és planera però al cap d'uns 200 metres esdevé pujada. Aquí deixem a la dreta un petit corriol que fa drecera a la pista de Cabanyes. Després d'uns 150 metres de pujada, en un revolt a l'esquerra, deixem un corriol a la dreta que ens duria a la font dels Avellaners. Nosaltres continuem pista amunt. Al cap de 125 metres més deixem un camí ample a l’esquerra que porta a una torre elèctrica i a continuació en deixem dos de consecutius a l'esquerra; el primer va a parar a la torre elèctrica abans esmentada, el segon està barrat amb una cadena i baixa a Can Torrens Vell. Continuem pujant per la pistan durant uns 150 metres més. Aquí abandonem aquesta pista que continua pujant fins el coll de Lliçà i ens desviem a l'esquerra per un camí que s'endinsa en el bosc de Can Torrens. Al cap d'uns 200 metres de pujada deixem un camí descendent a l'esquerra que baixa a Can Torrens Vell. El nostre fa un gir a la dreta, en direcció sud-oest. Als pocs metres obviem un corriol a la dreta. A partir d'aquí el camí planeja i en uns 500 metres ens porta a la font de la Guineu.\nContinuem pel camí, que ara fa una suau pujada, sempre per dins el bosc. Uns 500 metres més enllà de la font arribem a una clariana amb un camí més ample que ens talla; a l'esquerra baixariem cap a la font dels Castanyers, (després prendrem aquest camí), ara fem a la dreta en pujada. Uns 200 metres més amunt arribem a una bifurcació; a la tornada vindrem pel camí de l'esquerra, ara nosaltres agafem el camí de la dreta i comencem a pujar per una torrentera. Només 175 metres més amunt anem a sortir a una pista gran que agafem a l’esquerra. Uns metres més endavant som al coll de Lliçà (41.4921,2.2265)Clica per veure'n la ubicació. , d'on agafem un caminet a la dreta que s'endinsa al bosc. De seguida girem a la dreta per un altre camí que segueix pujant pel bosc. Uns 200 metres més amunt arribem a una cruïlla; el camí de l'esquerra baixa a la pedrera de la Vallençana, anem cap a la dreta, sense deixar el camí fins el poblat ibèric, que ens queda només a 150 metres.\nDesfem els últims 350 metres de camí fins el coll de Lliçà. Un cop a la pista la seguim a la dreta, només uns 25 metres. Aquí abandonem la pista i prenem un corriol a l'esquerra, en pujada i molt erosionat pel pas de les aigües. Passem per sota de les línies d'alta tensió i enllacem de nou amb la pista que puja del coll de Lliçà i que seguim uns metres més fins el turó de la Coscollada, ben visible per la seva torre de guaita.\nRetrocedim 50 metres en direcció ponent des de la torre de guaita. Aquí prenem un talla-focs que marxa en direcció sud-oest, en baixada. De seguida deixem una torre elèctrica a la dreta i més endavant una altra també a la dreta. En aquest punt fem un gir a l’esquerra per un camí planer. Anem a parar a una bifurcació, a l’esquerra hi ha la torrentera per on hem pujat abans a l'anar cap el poblat ibèric, ara anem a la dreta, en baixada. 150 metres més avall arribem a una clariana. Obviem el camí que surt per l'esquerra, que és pel que hem vingut de la font de la Guineu, i continuem recte avall. Al cap d’uns 250 metres el nostre camí fa un revolt a l'esquerra, deixant un corriol a la dreta. Més avall deixem una torre elèctrica a l’esquerra i seguim baixant per una torrentera. Deixem un corriol a l’esquerra i continuem baixant. El tram que ve a continuació, d'uns 200 metres, és el que ens ha costat més degut a que està molt tapat per la vegetació, embardissat i relliscós; cal anar en compte de no relliscar. El passem com podem i a partir d'aquí el camí es torna més esclarissat. Arribem a una altra torre elèctrica que traspassem per sota. Uns metres més avall baixem un talús i som a una esplanada. Girem a la dreta i en uns 50 metres, a la dreta, trobem la font dels Castanyers, al costat del restaurant homònim, on ens entaulem per esmorzar. Avui fem una excepció i no ens menjem l'habitual entrepà en una font, ho fem en un restaurant, celebrant d'aquesta manera l'excursió número cent.\nDesprés d'un bon esmorzar, ben atesos com sempre per la família d'en Rafa i la Francina, s'agraeix que el camí de tornada sigui de baixada; així serà. Continuem per la pista, anomenada camí dels Castanyers, en direcció nord-est, en suau descens. Al cap d'uns 350 metres el camí fa un revolt a la dreta. Aquí abandonem el camí dels Castanyers i agafem un camí encimentat que surt davant nostre en baixada, tenint cases a mà dreta i el bosc a l'esquerra. Al final de la baixada el camí encimentat gira a la dreta, nosaltres ho fem a l'esquerra per un camí de terra (el que és més ample i queda a la dreta, l'estret ens baixaria a la font de la Canaleta). El camí inicialment marxa en direcció ponent i més tard fa un gir cap al nord. Anem fent camí pel mig del bosc. En algun tram més esclarissat podem veure a baix a l'esquerra Can Torrens Vell (41.5022,2.2335)Clica per veure'n la ubicació. . Al cap d'uns 300 metres trobem una vinya a l'esquerra i un filat a la dreta que protegeix les cases. Més endavant el camí es fa ample, deixant unes vinyes a l'esquerra. Un metres més avall deixem una gran esplanada a la dreta i poc després anem a petar amb la pista que puja del poble i va a Can Torrens Vell. Nosaltres creuem la pista i agafem un corriol que surt davant nostre en sentit sud-oest. Al cap d'uns 250 metres enllacem amb un camí més ample que prenem a la dreta i ja no deixem fins arribar al cementiri.


Llei 12/2015, del 9 de juliol, de cooperatives (DOGC del 16/07/2015)\nEntrada en vigor : 05/08/2015. Deroga la Llei 18/2002, del 5 de juliol, de cooperatives. Modifica l'article 1 de la Llei 6/1998, del 13 de maig, de regulació del funcionament de les seccions de crèdit de les cooperatives.\nRegula les societats cooperatives, tot definint-les i establint l’àmbit d’aplicació de la llei. Preveu les seccions de cooperatives, el web corporatiu d’aquestes entitats i les publicacions que s’hi poden fer. A més, determina la forma de constituir-les, l’obtenció de la seva personalitat jurídica, l’assemblea constituent i el contingut mínim dels estatuts socials.\nPreveu el Registre de Cooperatives, quins actes son d’inscripció obligatòria, els procediments i efectes de la inscripció.\nDetermina les condicions per ser soci d’una cooperativa, les classes de socis (comuns, de treball, col·laboradors, temporals, en excedència), els tipus de baixa de la condició de soci (voluntària, obligatòria, disciplinària, per expulsió) i els efectes econòmics de la baixa.\nEstableix els drets i obligacions dels socis, els òrgans socials (assemblea i consell rector) i el seu règim jurídic (competències, tipus d’assemblees, constitució, adopció d’acords, impugnació dels mateixos, règim, composició i funcionament del consell rector, responsabilitat dels membres del consell rector).\nTambé determina la intervenció de comptes i l’auditoria de comptes, la responsabilitat dels socis per deutes socials, el règim jurídic del capital social i els tipus d’aportacions, així com el règim dels excedents i pèrdues, el de llibres i comptabilitat.\nPer altra banda, preveu el sistema de modificació dels estatuts socials, fusió, escissió, transformació, dissolució i liquidació de les societats cooperatives. També determina les classes de cooperatives de primer grau i les regles especials que els hi són d’aplicació particular a cadascuna d’elles, com també les classes de cooperatives de segon grau, les federacions i la Confederació de cooperatives de Catalunya.\nPer últim, regula la inspecció, règim sancionador i desqualificació de les cooperatives.