Tot i presentar dèficits adaptatius, relacionals i de cura personal, les persones amb intel·ligència límit poden dur una vida personal i professional plena\nL’Associació Catalana d’Integració i Desenvolupament Humà (ACIDH) va ser fundada el 1994 per la germana Montserrat Baró quan va descobrir un col·lectiu amb unes capacitats intel·lectuals que estaven just per sota del que l’OMS considera normal. El seu quocient intel·lectual se situa entre 70 i 85 i presenten un dèficit de la seva capacitat adaptativa i en funcions com la comunicativa, la seguretat, la cura personal o l’autocontrol, cosa que les fa vulnerables a l’hora de desenvolupar-se en l’àmbit personal, social, educatiu i laboral. Una realitat que encara costa detectar de manera precoç, batejada com a intel·ligència límit (IL), i que des d’ACIDH fa temps que treballen per divulgar i desmitificar.\nLa intel·ligència límit sol detectar-se al voltant dels 10 anys, “quan els nois sense IL fan el salt del pensament concret al pensament abstracte”. “Aquí és on veiem que els nostres alumnes es mantenen en la fase del pensament concret i s’evidencia la distància entre les inquietuds emocionals i socials dels uns i dels altres”, explica Judith Reig, directora de l’Escola Vida Montserrat, fundada per la mateixa germana Montserrat Baró l’any 1994.\nAllà, l’ESO dura sis anys en comptes de quatre, la imparteixen docents especialitzats en didàctiques adaptades i fan servir una metodologia vivencial, que es porta a terme en grups reduïts i a través de sessions curtes i activitats variades i que esdevinguin significatives. “Treballem per projectes i fem tallers de curtmetratges, periodisme i matemàtiques, al marge de sortides, gimcanes esportives i projectes amb altres instituts”, subratlla Reig. Dinàmiques que reforcen funcions executives com l’organització i la classificació d’idees, l’orientació o la comprensió lectora, però també les seves habilitats socials i emocionals, aspectes sobre els quals pivota un factor clau en plena adolescència: la relació amb l’entorn, que es veu condicionada per “la baixa autoestima, seguretat i confiança que solen patir els joves amb IL en un moment en què sentir-se part del grup esdevé cabdal”, continua Reig.\nFALTA DE PROTOCOLS\nPer a Ramona Roca, descobrir l’existència d’una associació com l’ACIDH va ser com una alenada d’aire fresc. Ella i el seu marit havien passat “per un llarg periple durant el qual havien escoltat moltes orientacions diagnòstiques” que expliquessin el retard global del desenvolupament que patia la seva filla. Fins que van arribar al d’intel·ligència límit. Res feia sospitar que l’Elena, que ara té 21 anys i a qui veiem a la fotografia, patís cap tipus d’endarreriment maduratiu. “És cert que li va costar començar a caminar, però altres fites com parlar, menjar sola o treure els bolquers va assolir-les al mateix temps que els nens de la seva edat”, recorda. Amb tot, a P3, els mestres van alertar-los que li costava assolir coneixements bàsics com els colors o que, per exemple, era maldestra amb les tisores.\n“El fet d’incorporar-se a un grup on tots, en major o menor mesura, són com ella li ha permès créixer tant en l’àmbit acadèmic com en el personal”\nRamona Roca - mare de l'Elena\nPoc després, la Fundació Vidal i Barraquer va derivar-los a un centre de psicopedagogia i, a l’escola ordinària, on encara va estar uns quants anys més, van decidir fer-li una adaptació curricular i facilitar-li una mestra de suport en les matèries en què l’Elena mostrava més dificultats. “Va repetir curs pensant que es trobaria millor entre companys més petits, però això va fer que augmentés en ella la sensació de ser diferent”, lamenta la Ramona. Quan va acabar la primària, l’escola va aconsellar-los un centre més adequat, “ja que veien molt difícil que la nena pogués adaptar-se a l’ESO”. I així, “amb la dificultat d’adquirir coneixements i habilitats, un caràcter infantil que tampoc impedia que s’adonés de les seves pròpies limitacions, uns sentiments d’escassa vàlua i una baixa tolerància a la frustració que feia que fos una noia amb dificultats per fer amics”, explica la Ramona, va ser com la noia va arribar a l’Escola Vida Montserrat, on va fer una progressió admirable: “El fet d’incorporar-se a un grup on tots, en major o menor mesura, són com ella li ha permès créixer tant en l’àmbit acadèmic com en el personal”. Un creixement que també es fa palès en la socialització que promou l’escola, a través del Club de Lleure o de la interacció amb altres entitats i instituts del barri.\nUn cop els alumnes del Vida Montserrat finalitzen l’ESO, l’escola també té en compte la capacitació laboral de tots ells i ho fa a través dels programes de formació i inserció (PFI) en administració i hostaleria o dels itineraris formatius específics (IFE) d’atenció al públic, que cursen entre el 25% i el 35% dels alumnes de cada promoció. “Tant els PFI com els IFE posen èmfasi en les habilitats personals necessàries per a una bona inserció laboral, com la comunicació interpersonal, l’autoestima, l’organització del temps, la responsabilitat o la resolució de problemes”, afirma Francesc Juanico, director d’ensenyament postobligatori de l’ACIDH. Tots ells fan pràctiques a l’empresa ordinària, on se’ls assigna un responsable que en fa el seguiment. “A més, els tutors visiten els alumnes durant les pràctiques per millorar la seva adaptació i resoldre possibles problemes. Això, a més d’augmentar la seva autoestima, permet que desenvolupin molt clarament totes les habilitats que necessiten per a una bona inserció laboral”.\nQuan acaben la formació, molts inicien una nova etapa al servei d’inserció laboral de l’entitat, des d’on es dona una atenció integral a les persones i es considera la feina “com un factor clau per a una plena inclusió social”, matisa Núria Palos, directora de l’àrea laboral de l’ACIDH. En la fase de capacitació laboral, les persones participen en un itinerari d’inserció individualitzat. A través d’activitats individuals i grupals augmenten l’ocupabilitat i aconsegueixen apropar-se al món laboral, sobretot havent millorat les seves competències transversals: seguretat, confiança i empoderament. “El fet de ser individualitzat fa que cada persona segueixi l’itinerari que s’adapti millor a les seves necessitats i interessos”, apunta Palos, que afirma que “es tracta de posar l’accent en les seves capacitats, desitjos i interessos”.\nEn el cas de l’Elena, l’ACIDH li va proposar un PFI que ella va triar que fos d’administració, i que ha permès que “guanyi autonomia i tingui més possibilitats d’incorporar-se a una vida laboral normalitzada”, destaca la seva mare. Una fita que, gràcies al suport de l’ACIDH, la jove va assolir al gener, quan va ser seleccionada per a una feina d’administrativa en una empresa ordinària.\nLa família, una peça clau\nLa Ramona destaca que gràcies a la metodologia del centre, on destaca per sobre de tot “l’estima, la dedicació i la perseverança”, l’Elena ha fet una evolució satisfactòria. Ara bé, sense el treball en xarxa que duen a terme escola i família res hauria sigut possible. “Si en circumstàncies ordinàries els pares d’un adolescent pateixen un 10 sobre 10, els d’un amb IL ho faran un 15 sobre 10”, diu Judith Reig. Per això, dins de l’ACIDH compten amb un centre de psicologia i logopèdia. També es fa un treball de suport a les famílies, que fan trobades, comparteixen les seves inquietuds, fan formació i xerrades, etc. Així mateix, a l’Escola Vida Montserrat es fa una acollida molt acurada d’aquests pares, els quals, en paraules de Reig, “tenen un paper primordial”. “Per a les famílies, arribar al diagnòstic ha sigut un procés lent i l’acceptació és molt dura. Per això l’acompanyament de les famílies és clau, perquè quan accepten la situació i les particularitats del seu fill és quan realment poden ajudar-los a tenir una vida plena”, conclou Reig.


Meritxell Borràs: "La dicotomia independència o decadència només es resol votant". Departament de Polítiques Digitals i Administració Pública\nMeritxell Borràs: "La dicotomia ...\nMeritxell Borràs: "La dicotomia independència o decadència només es resol votant"\nLa consellera ha anunciat un nou pla d'inversions per al 2018 "útil, realista i que respongui a la Catalunya asimètrica, que hauria de fer arribar al món local un mínim de 150MEUR". També ha explicat que l’índex de referència de preus al lloguer es presentarà per les quatre capitals de demarcacions les properes setmanes i que en un màxim de sis mesos s’ampliarà als 50 municipis més grans de Catalunya. Meritxell Borràs ha qualificat de “surrealista” la querella de la fiscalia per la intenció de comprar urnes o, fins i tot, l’amenaça realitzada a les empreses que les fabriquen. També ha afirmat que “la crisi que hem viscut aquests darrers anys ha fet créixer el populisme, però aquest no serà en cap cas la solució sinó que fins i tot pot convertir-se en part del problema”.\nLa consellera de Governació, Administracions Públiques i Habitatge, Meritxell Borràs, ha afirmat que “molts catalans s’han plantejat la dicotomia independència o decadència, perquè no podem continuar com fins ara, amb un Estat que no només no rema a favor, sinó que en moltes ocasions ens va a la contra”. Borràs ha considerat que aquesta dicotomia entre independència o decadència “només es pot resoldre votant". Aquestes declaracions les ha fet durant la conferència que ha pronunciat en el marc del Fòrum Europa – Tribuna Catalunya, organitzat per Nueva Economía Fórum.\nBorràs ha deixat clar que el posicionament majoritari dels ciutadans de Catalunya és el de votar, i ha recordat que la voluntat del Govern és complir amb aquest mandat democràtic, i “el millor escenari, sens dubte, és la celebració d’un referèndum pactat, però dos no pacten si un no vol”, ha assegurat.\nLa titular de Governació ha manifestat que “el procés que estem vivint a Catalunya ha servit per fer aparèixer la cara més fosca i menys democràtica de l’Estat espanyol”, i s’ha referit a “la utilització i manipulació barroera de la justícia; a la persecució del debat, les idees i, per tant, la fractura del principi d’inviolabilitat parlamentària que suposa anar contra la mesa d’un Parlament; em refereixo a la utilització de tots els mecanismes de l’Estat, legals i no legals, per anar en contra d’una aspiració democràtica”.\nLa consellera també s’ha referit a la querella que la Fiscalia ha presentat davant el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya i “al surrealisme que significa dir que el Govern de la Generalitat no pot comprar urnes o, fins i tot, l’amenaça realitzada a les empreses que les fabriquen”. I ha assegurat que “tot això, i molt més, només pot ser un clar símptoma d’una democràcia emmalaltida”. “Tots plegats ens estem acostumant a acceptar accions i actituds que en qualsevol altre moment o en qualsevol altre país serien motiu d’escàndol” ha apuntat Meritxell Borràs, que ho ha qualificat com a “actituds colonials, pròpies d’un estat d’excepció”.\n“La recentralització més gran des de la transició”\nBorràs també ha alertat que la crisi ha provocat l’auge dels populismes, que “s’alimenten de les desigualtats, utilitzen les emocions i simplifiquen els problemes i les solucions”. Ha apuntat, però, que “en política la voluntat pot ser infinita, però els recursos són limitats” i, per tant, per sortir de la crisi “cal més compromís, una reflexió sobre el model d’estat de benestar i reforçar els nostres valors individuals i de societat”.\nLa consellera també ha denunciat que l’Estat ha aprofitat la crisi per “fer la recentralització més gran des de la transició, perquè amb l’excusa de la crisi ens han rebaixat l’autogovern i ens han tret bona part de les eines per afrontar-la”.\nEn aquest punt, ha posat l’exemple de les polítiques d’habitatge: “El nostre model és molt diferent del model que ens arriba des del Govern de l’Estat espanyol”. Borràs ha afirmat que “mai s’havia legislat tant, i mai s’havien destinat tants recursos, materials i econòmics, a l’habitatge, com ara”. La consellera ha reconegut que queda feina per fer i per això ha dit que des del Govern es treballa per incrementar el parc públic d’habitatge i els ajuts al pagament del lloguer, a més de treballar per reprendre la construcció d’habitatge públic i convertir el lloguer en “una opció real i atractiva”. La consellera ha destacat que una eina que hi ajudarà és l’índex de referència del preu del lloguer a Catalunya. En aquest sentit, ha anunciat que les properes setmanes es presentarà l’índex de referència dels preus del lloguer “per a les quatre capitals de demarcació” i que “en un màxim de sis mesos ampliarem l’índex als 50 municipis més grans de Catalunya”.\nUn nou pla d’inversions per al món local\nEn referència a l’administració local, Borràs ha subratllat el suport del Govern de la Generalitat al món local, i com exemple ha parlat del procés de GovernsLocals.cat, on més de 550 alcaldes han debatut sobre com ha de ser el futur del món local i les lleis que el regeixin. Una manera de fer que contrasta amb la de l’Estat espanyol, “deixant sempre per més endavant la revisió del model de finançament del món local, atemptant contra el principi d’autonomia local amb l’aprovació de la Llei de Reforma i Sostenibilitat de l’Administració Local i prohibint als ajuntaments utilitzar el seu superàvit per així l’Estat comptabilitzar-ho i restar-lo del dèficit”, ha criticat.\nEn aquest sentit, la consellera ha assegurat que “els ajuntaments de Catalunya han de poder utilitzar el seu superàvit per donar millors serveis i qualitat de vida als seus ciutadans, en comptes de servir per quadrar els comptes del ministre Montoro”, i ha continuat que “si volem que els ajuntaments facin de veritables estructures d’estat han de poder utilitzar els més de 1.000 milions d’euros que tenen gràcies a la seva bona gestió”.\nBorràs ha explicat que, en un any, el Govern de la Generalitat ha reduït el deute econòmic amb el món local superior a un any de 320 milions d’euros a 58, el que suposa una reducció del 82%. Davant d’aquesta millora en la reducció del deute i davant el fet que “els ajuntaments catalans han aguantat molt durant els darrers anys”, la consellera de Governació ha apuntat que “cal assumir un nou compromís amb el món local”, i ha anunciat de cara el 2018 “un nou pla d’inversions que sigui útil, realista i que respongui a la Catalunya asimètrica, un pla que hauria de fer arribar al món local un mínim de 150 milions d’euros”.\nDurant la conferència, la consellera també ha considerat que “cal una bona administració pública, sense la qual un país no pot aspirar al benestar de tota la seva ciutadania”. En aquest sentit, ha denunciat que “a Catalunya el nombre de personal al servei de l’Administració, està molt per sota de la mitjana espanyola”. “Un exemple més de com és de necessari tenir un Estat que vagi a favor i no a la contra”, ha reblat.


Marco Inzitari: “Ningú es vol morir, però hem de donar vida als anys i no anys a la vida” (Txell Bonet)\nEntrevista a Marco Inzitari, metge i president de la Societat Catalana de Geriatria i Gerontologia\n4 min. 07/08/2020 20:19\n651x366 Inzitari / FIRMA FOTO Inzitari / FIRMA FOTO\nDeambulo pels pavellons del Parc Sanitari Pere Virgili, d’on el Marco és director d’atenció intermèdia, recerca i docència. Entro al seu despatx, amb una foto de quan això era l’Hospital del Generalísimo. “Quan va deixar de ser-ho es va discutir si continuava sent un recinte tancat. Jo defensava que no, perquè aquí es connecten dos barris, escoles amb habitatges, hi passen nens patinant, i els pacients en rehabilitació poden sortir acompanyats a la plaça”. I és que aparents subtileses urbanístiques acaben repercutint en la salut. M’horroritza la societat asèptica que endreça la gent per edats i condicions, cosa que impossibilita barreges generacionals. “Hi ha residències precioses, enmig de muntanyes o llocs idíl·lics però totalment aïllades, i és un desastre, perquè a la família li costa més visitar la persona ingressada. Em vaig enamorar de la geriatria després de veure una residència al costat d’una escola. La gent gran sortien al parc on jugaven els nens”.\nMés enllà de la complexa conjuntura actual, em pregunto a qui li agrada la idea d’acabar la vida en una residència. “A mi no, i en general a la gent tampoc. Cal repensar com hauran de ser les residències, a partir dels desitjos de les persones grans. Han d’evolucionar a models menys massificats, sense rutines fixes d’hospital, amb espais i temps adaptats a les necessitats de cada persona”. Residències més humanitzades que em recorden el film israelià The farewell party, on les habitacions dels ancians estaven tan personalitzades, amb paper pintat, amb pianos, que arribaves a pensar que eren a casa seva. “Segons els estudis, la gran majoria de gent vol quedar-se a casa seva, però a vegades hi ha falta de suport o males condicions de l’habitatge. El primer pas, abans de reestructurar les residències, és intentar que les persones es quedin a casa, o una solució habitativa molt semblant. Amb elcovid hi ha hagut menys impacte en persones que vivien en pisos tutelats en la mateixa zona d’una residència, més difícil d’aïllar”.\nEs parla molt d’enfortir amb recursos el sistema sanitari. Potser sortirà igual de car però ¿no valdria més la pena que els diners que ara posem a la part final, els gastéssim al començament? “Quan es va al metge potser ja és massa tard, s’ha d’invertir en la prevenció de manera més intensiva i convençuda. A través del programa ÀGIL donem eines per alentir l’envelliment. La clau és que persones que encara es valen per elles mateixes agafin les pautes, primer amb un acompanyament, per després fer-les autònomament en la vida quotidiana, sempre amb el suport de l’entorn, el casal, el gimnàs o la xarxa veïnal. El secret de les persones centenàries no té una recepta única: exercici físic, bona nutrició, bon son, ni vicis ni excessos, tenir reptes vitals, espiritualitat, sortir-se’n de situacions difícils, ser una persona independent però vinculada a la comunitat. La genètica seria només un 30%”.\nExisteix l’edat cronològica, perquè 70 anys són els mateixos per a tothom, però el que és determinant és l’edat biològica, diferent en cadascú. “Mesurant paràmetres com la velocitat a què camina la persona una distància de quatre metres, combinant-ho amb el seu gènere i l’edat, ens dona una aproximació molt bona de la seva esperança de vida en aquell moment. A Catalunya hi ha una esperança de vida alta amb bona salut psicofísica, i no estem aprofitant el retorn positiu de les persones grans que poden aportar expertesa, temps i capacitat. Als EUA, per exemple, hi ha el programa Experience Corps, en què aquestes persones fan reforç escolar a nens amb dificultats. L’èxit és doble: els nens milloren acadèmicament i els grans milloren de salut i d’ànim. Ningú es vol morir, però hem de donar vida als anys i no anys a la vida”.


Esteu veient:Inici»Medi ambient»Vallgorguina netejarà la riera el 19 de setembre emmarcat en el programa Let’s Clean Up Europe!\nPer Redacció la Vila el\t 16 setembre 2020 0 Comments\nVallgorguina participa un any més en el programa Let’s Clean Up Europe! amb una activitat de neteja conjunta a la riera del municipi. La convocatòria s’ha fet per a les 9 del matí del diumenge vinent 19 de setembre i el punt de trobada serà el pont de Can Pradell, a l’entrada del parc naturaql del Montnegre i el Corredor.\nPer aquesta acció també s’hauran de prendre les mesures de seguretat protocolàries marcades per la Covid-19 i, per aquest motiu, només es podran fer grup de deu persones com a màxim i caldrà inscripció prèvia per a poder-hi prendre part (93 867 91 25). Des de l’Ajuntament de Vallgorguina es recomana als participants que calcin botes i portin guants de seguretat. L’organització facilitarà les saques i bosses pels residus i guants reutilitzables.


CURS: Sexe, drogues i prevenció-Formació\nDates: 13, 20 i 27 de novembre i 4 i 11 de desembre, de 10 a 14h.\nAquesta formació pràctica pretén capacitar les i els professionals que treballen amb adolescents sobre la necessitat de conèixer els riscos associats al consum de drogues, principalment l’alcohol i el cànnabis així com l’ús de les mateixes a l’hora de mantenir relacions sexuals. Amb aquesta formació pretenem responsabilitzar a la gent jove sobre els seus consums i les seves relacions sexuals evitant el mínim de riscos i fomentant el màxim de plaer.\nTreballarem sobre diversos casos pràctics que aportarà la formadora que ens permetran partir dels coneixements previs de les persones participants i ampliar coneixements utilitzant eines pràctiques i recursos metodològics.\nSaber orientar i informar sobre els efectes de l’alcohol, cànnabis i altres substàncies.\nFaReduir riscos associats a conductes no desitjades tant en el consum de substàncies com en les seves relacions sexoafectives.\nInici de l'activitat 13-11-2019 10:00\nFinalització de l'activitat 11-12-2019 14:00


Fogons: Magdalenes amb barret (intent número 3)\nDesprés de l'intent número 1 i del número 2, continuu buscant la recepta perfecta per aconseguir unes bones magdalenes amb barret i crec que no vaig per mal camí, la cosa va millorant! I això també ens proporciona la nostra ració setmanal de bocins de felicitat que sempre es recomana en una dieta equilibrada.\nLabels: magdalenes, pastisseria, Postres\nIep!! i el truqui? Mira que estem aquí dessitjant sentir-lo tant o més que si fòssim seguidors de LOST!!\nBé, espero que a la que sigui la refinitiva sí que ens donis el camí a seguir...;-)\nNo tot són postres 21.5.10\nVas per bon camí,\nt'enllaço una recepta que a mi sempre em surt bé i em pugen moltíssim:\nQue naques...la recepta es la mateixa????\nEl truqui encara no el ser. Només vaig substituir el llevat ROYAL per uns sobres que venen al Mercadona que van a duo, un de gasosa i l'altre de no ser què (bé, n'hi vaig posar dos de cada, segons instruccions del fabricant) i llavors una hora a la nevera, encara que l'altra dia em van dir deixar reposar una hora però sense posar a la nevera. Jo aniré provant, i a la que vegi que realment no baixen els monyus llavors penjaré la recepta definitiva, perquè aquesta vegada vaig anar a salta de mata!\nGràcies Dolça! Ja em miraré l'enllaç!\nNúria, la recepta no és la mateixa, van sortir més bones les anteriors. Amb aquestes ni recordo quines quantitats vaig posar, això si, menys oli, l'oli de girasol i els sobres de Mercadona que he dit. Ja penjaré la recepta definitiva.\nGemma, gràcies per la teva visita!!! Em fa molta il·lusió tindre seguidores noves que els hi agradi el q es cou a la meva cuina!!\nAviam si et puc ajudar en tema magdalenes. Mira jo els caps de setmana treballo en una pastisseria i ara et vaig a dir el truqui, però shhhh (jejeje es broma, si et surten ja el pots publicar) Te'l passo per mail i aixi el publiques amb la foto inclosa!!\nVisc a la Cuina 21.5.10\nT'han sortit guapíssimes!\nper al meu gust: perfectes... i segur que saboroses...però si la investigació encara no està tancada.... seguirem atents!!!\nHola, que rica, te han salido altitas, seguro que Estaban muy buenas, besitos\nHe logrado traducir tu página, cuanto me alegro.\nYo veo las magdalenas estupendas, deben estar divinas.\nÀnim que ja queda poc. La pinta però, es magnífica, i segur que el gust també. Però si ho millores ja ens ho explicaràs.\nei,això va trem...., vull dir pujant!.Quina il.lusió quan vas comprovant que cada cop va millorant el mètode,oi?, felicitats! (compte que a l'intent 5 no se surtin de la pantalla!)A reveure gemma!\nLa cuina vermella 23.5.10\nBueno, continuem a l'espera de trobar les millors. Un petó.\nNo tot són postres 23.5.10\nEl truqui és el forn, n'estic seguríssima!!!\nAquetes t' han quedat molt bé! Jo ja he trobat la recepta perfecte per casa nostra , i és del Xavier Barriga, la tinc pendent de publicar (quan tingui temps) a més de ser molt fàcil, el resultat és força segur , ( n' he fet moltes vegades que a casa mengem moltes magdalenes)\nMARÍA JESÚS 25.5.10\nGemma creo que ya lo has conseguido pues veo que la mayoría tienen ya el famoso copete ajajja. SE ven deliciosas, me alegra que te salieran. besitos...\nla gemmota 25.5.10\nCarai Gemma, aquestes ja tenen un bon barret...encara seguiràs buscant?\nVa, ja ens diràs amb quin truquillo surten millor!\nGemma, ets molt exigent, jo les trobo fantàstiques!!\nVan creixent, efectivament :-)


Com serà la Catalunya independent? i Arguments contra la independència | El Cau del Llop\n← CiU proposa obrir la porta a una consulta sobiranista sense permís de l’Estat\nAfortunadamente no tenemos las olimpiadas →\nCom serà la Catalunya independent? i Arguments contra la independència\nJordi Canals | 7 octubre 2009 | 0:08\nSon preguntes que m’han fet tot sovint, “Com creus que serà la Catalunya independent? Quins territoris comprendrà?“. La resposta es ben senzilla: no ho se.\nLa única cosa de la que estic segur, i que realment hem fa lluitar per allò que crec, es que arribaré a veure, en un futur proper, una Catalunya Independent. I aquest nou estat l’entenc en forma de república ja que no tindria massa sentit posar-se a buscar un rei vingut de ves a saber on i que no pintaria res en el nostre país. Al cap i a la fi, no és que tinguem massa bones experiències amb les monarquies, oi? Per tant, la única opció lògica i de sentit comú és la de República Catalana.\nQuin seria el procediment?\nNomés hi ha un procediment vàlid per aconseguir la nostra independència: declarar-la. I per declarar la nostra independència no hem de demanar permís a ningú, de fet és la única cosa que podem fer sense demanar permís al govern espanyol. Es cert que la legislació espanyola no ho permet, però això no importa. El que és realment important és que el dret internacional i les resolucions de la ONU sí que ens ho permeten ja que reconeixen el dret a l’autodeterminació dels pobles.\nDeclarar la nostra independència és molt senzill, només s’ha de fer. El problema, però, és que ha d’haver-hi voluntat de fer-ho i, ara per ara, els diputats del parlament estan massa ocupats escalfant el seu escó i conformant-se amb xuclar la mamella mentre segueixi rajant. El que ens cal, doncs, una majoria suficient al parlament de Catalunya disposada a fer una declaració d’independència de forma unilateral. La independència no és quelcom que es demana, la independència es declara.\nFeta la declaració d’independència, ja no hi ha camí enrere. Ja ningú ens ho pot prohibir ni negar. Penseu que a la propia Unió Europea, hi ha estats que han declarat la seva independència aquest mateix segle XXI (fa menys de 10 anys) i altres que van fer-ho al segle XX. El que caldrà però és una ratificació en Referèndum per part del poble català. Tenint en compte que les forces al parlament que promoguin la declaració d’independència hauran estat elegides pels mateixos catalans, és difícil d’imaginar que després hi votin en contra.\nQuin territori comprendria?\nTenint en compte que la declaració d’independència la farà el Parlament de Catalunya, el territori serà el de Catalunya, amb les fronteres actuals. Des del parlament no és pot decidir el destí de persones i territoris que no hi son representats. A partir d’aquest punt haurà de ser cada uns dels territoris el que decideixi el seu futur i Catalunya ja no pot decidir per ells. Es dóna per descomptat que Catalunya tindrà les portes obertes a qualsevol territori que s’hi vulgui afegir i, per això, es podran establir aliances estratègiques de futur. De moment però, cal constituir-se com a estat independent i sobirà, i després ja es veurà que és el que més interessa a cada una de les parts.\nHo deixen clar els tractats de la Unió: Qualsevol estat escindit d’un estat membre, passa a ser, de forma automàtica, un estat de ple dret dins de la Unió Europea. Per tant Catalunya serà des del primer dia un estat més dins de la Unió, i es beneficiarà de tots els tractats vigents. El Català passarà a ser llengua oficial a la Unió, formarem part de la zona Euro, i mantindrem els drets de lliure circulació de persones i mercaderies.\nArguments contra la independència\nJordi Canals | 8 octubre 2009 | 22:45\nNo n’hi ha. Ningú me n’ha donat cap.\nDurant molt de temps ho vaig intentar. Volia trobar o conèixer algun argument que aclarís els avantatges per els quals Catalunya no ha de ser independent; raons o arguments vàlids per no independitzar-nos. No vaig estar capaç de trobar-ne cap i, encara avui, segueixo sense trobar-ne cap. Moltes preguntes a les que vaig donar-hi voltes, preguntes com: “Quins beneficis reporta a Catalunya formar part de l’estat espanyol?” “Quins avantatges hem reporta a mi, ciutadà europeu, tenir nacionalitat espanyola?” i moltes, moltes més… La resposta ha estat sempre clara i contundent: cap avantatge, només inconvenients.\nHe escoltat polítics de tots colors, i cap ha justificat perquè dependre d’Espanya és bo per Catalunya. Les úniques respostes que sento son de l’estil de “La independència no és constitucional“, “Els referèndums per la independència són il·legals“. Senyors, no us demano si és legal o no, us demano que hem doneu arguments per a no canviar les lleis i fer de la independència de Catalunya un fet. Doneu-me arguments, arguments vàlids i estructurats pels quals el Poble Català ha de voler seguir formant part de l’estat espanyol… Però no me’n donen cap; i no ho fan, senzillament, per que no n’hi ha.\nAlguns dels qui pregunto, ho intenten: Les infraestructures que l’estat ha construït a Catalunya… Però no les ha fet amb els nostres propis diners? Així doncs, son infraestructures que hem pagat els catalans, però decidint uns altres com havien de ser. La nova terminal T1 de l’aeroport de Barcelona… Torne’m-hi! També s’ha fet amb diners de Catalunya, i a sobre, tampoc se’ns permet gestionar la infraestructura segons els nostres interessos.\nSenzillament cerqueu arguments, cerqueu motius pels que a Catalunya no li convingui ser independent. Cerqueu-los en tots els àmbits: socials, ensenyament, serveis, infraestructures, fiscals, financers, culturals, sanitat… creieu que en trobareu algun amb prou de pes? Jo crec que no.\nAquesta entrada s'ha publicat en Independència, Política i etiquetada amb català, Catalunya, Independència, Jordi Canals, ONU, República Catalana, Unió Europea. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a Com serà la Catalunya independent? i Arguments contra la independència


en les properes setmanes durem a terme les reunions amb les famílies i els tutors/es de grup per tal d’informar-vos del funcionament del curs.\nCicles Formatius de Grau Mitjà: 14 d’octubre a les 18\nDonada la …\nEl passat diumenge 27/09, i fins el dijous 01/10, 6 alumnes i 3 professors de l’Institut El Calamot haurien d’haver marxat a Noruega en el marc del projecte Erasmus+ Students Become Citizens. Tot i que la situació actual no ho …\nReunions amb famílies inici de curs\nla setmana vinent durem a terme reunions per videoconferència per tal d’informar-vos de l’obertura del centre. Preneu nota del dia i hora:\n18:00 a 19:00 h: 3r ESO / 1r Batxillerat / IFE\nEl curs 2020-21 està a punt de començar!\nEl primer dia lectiu es farà la presentació del curs per part dels tutors/es de grup.\n14 de setembre: ESO, Batxillerat, CF Grau Mitjà, IFE, PFI\n21 de setembre: CF Grau Superior\nMATRÍCULA PFI-FIAP Auxiliar de vivers i jardins\nMatrícula CF Grau Mitjà i Grau Superior\nUs recordem el llistat de llibres pels diferents ensenyaments pel curs 2020/21, així com el Projecte de Reutilització de llibres de text i lectures per a Batxillerat i alguns CF amb l’empresa Iddink.


Bloc d'Educació Infantil Escola Joan de Palà: d’octubre 2012\nEXPERIMENTACIÓ AMB AIGUA I ....\nAquesta setmana hem recuperat les nostres "boletes d'aigua", i hi hem afegit altres elements. Primer hem fet bombolles de sabó i n'hem omplert la safata, hi hem posat pintura i ens han sortit unes barreges!!! alguns ens hem fet un massatge amb l'espuma i la pintura, ja veureu quins braços!! Hi hem posat les boletes d'aigua, culleres, joguines d'aigua, closques de musclo... alguns hem jugat amb l'espuma fins i tot a l'hora de recollir!!\nPublicat per Educacio Infantil a 5:02\nHem fet una nova sessió d'experimentació, aquest cop amb gel, aigua i alguna coseta més. Primer l'Anna ha congelat unes joguines que vam portar de casa i les ha convertit en un glaçó. Com podíem recuperar els nostres ninos?\nTambé hi hem posat aigua, unes boles màgiques que s'inflen amb l'aigua, gots, culleres, taps, joguines d'aigua....\nFinalment hem buscat la manera de fer flotar una bola de plastilina, però es boles no floten, com ho podem fer?\nPublicat per Educacio Infantil a 13:20\nCom que d'experiments ja n'hem fet uns quants, ara ens dedicarem a l'experimentació. Aquesta setmana l'hem fet amb espuma d'afeitar. Primer hem posat l'espuma a les safates i hi hem jugat lliurement. Després l'Anna i l'Esther hi han anat posant coses: cargols, cotxes, gots, culleres.... Tots i totes hem anat investigant amb l'espuma i els materials: amagar objectes, omplir els gots, fer escultures amb l'espuma... Ens ha agradat molt!\nPublicat per Educacio Infantil a 13:13\nINFLEM GLOBUS SENSE BUFAR\nCom el curs passat, continuem amb les nostres tardes experimentals. Altra vegada hem utilitzat vinagre i bicarbonat per fer el nostre experiment. Hem creat gasos per inflar els nostres globus sense necessitat de fer servir la nostra bufera. Hem acabat al pati imrovitzant un volcà. Ho voleu veure?\nPublicat per Educacio Infantil a 16:17\nDesprés d'unes setmanes sense nom, per fi ja n'hem escollit un entre tots i totes: som la classe de les bombetes! i la veritat és que se'ns adiu molt, perquè d'idees en tenim moltes, algunes més brillants que altres!\nPublicat per Educacio Infantil a 16:11


L'equip Aleví Femení del Club de Tenis Gandia continua amb pas ferm en el Campionat Autonòmic - Diari Serpis\nL’equip aleví femení del Club de Tenis Gandia s’ha classificat per a les semifinals del campionat autonòmic per equips després de véncer al Club Espanyol de Tenis de Rocafort per dues victòries a una.\nLa gandiana Alize Gutiérrez va donar el primer punt al seu equip després de véncer per un contundent 6-1 i 6-2, mentre que la seua companya Valentina Manzano va perdre per un doble 6-1. Tot es va decidir a la partida de dobles la parella formada per Manzano i Gutiérrez van véncer a les de Rocafort per un resultat de 6-2 i 7-5.\nD’altra banda els tenistes del CT Gandia Carme Lledo, Madlena Orlova, Héctor Benlloch i Paco Martí s’han desplaçat a Sevilla per a disputar els primers tornejos importants del país en les seues respectives categories.\nOrlova, Benlloch i Martí disputaran el torneig de cadet Marca, la segona prova puntuable on hi ha prop de 200 tenistes no sols d’Espanya sinó del món que venen en aquesta època de l’any a jugar a territori nacional.\nQuant a la vallera Carme Lledo entra directa al quadre final en la categoria sub-14 del circuit Rafa Nadal que té lloc en Riu Gran també a Sevilla. Aquest circuit que consta de huit tornejos és classificatori per a la fase final que té lloc en les instal·lacions de Rafa Nadal Academy en Manacor. Durant tota aquesta setmana es faran activitats entre els quasi 500 tenistes per a inculcar valors i altres factors als joves jugadors. Els beneficis del torneig van destinats a la fundació Rafa Nadal que el destinarà per als més necessitats a l’Índia\nArticle anterior“Cultura als Barris” s’estrena a Roís de Corella\nArticle següentNova zona de jocs infantils al costat de l’Escoleta Infantil Municipal de Corea


L'insòlit cas de l'illa de Sark\nVIATGES: ILLES ANGLONORMANDES\nLa majoria dels illencs destaquen en alguna activitat artística, vitivinícola o esportiva\n4 min. Cartografiesignotes.cat 12/08/2016 21:42\n987x555 L’illa de Sark va ser, fins fa molt poc, l’últim estat feudal d’Europa. Encara ara està governada per un senyor i pels seus terratinents, que formen el Parlament.\nL’illa de Sark va ser, fins fa molt poc, l’últim estat feudal d’Europa. Encara ara està governada per un senyor i pels seus terratinents, que formen el Parlament.\nUn mer esquitx de terra sobre el canal de la Mànega. Això és el que són les illes Anglonormandes des del punt de vista geogràfic. Però la seva insignificança geogràfica és només aparent, perquè aquestes illes són veritables rareses en un entorn plenament normalitzat com és el de l’Europa Occidental. Una raresa política, ja que fins fa molt poc encara eren microestats de règim feudal, independents però amb lligams amb la corona britànica; raresa econòmica perquè, de facto, les illes del Canal són paradisos fiscals i seus de grans bancs i empreses multinacionals; i raresa cultural perquè, encara ara, malgrat que tothom hi parli l’anglès, la llengua pròpia és el normand. L’illa de Jersey és, d’entre totes, la més gran i la que sustenta el títol de capital de les Illes, un lloc del qual coneixem més aviat poca cosa, tret de les peces de vestir fetes amb llana d’ovelles autòctones. Al contrari dels anglesos, però, que les coneixen molt bé perquè és un fort centre financer, pel turisme de sol i platja i els vestigis de la SegonaGuerra Mundial, a part dels seus espectaculars gelats de llet local.\nDe totes les illes, però, la perla és sens dubte l’illa de Sark. Ja es nota just acostar-s’hi per mar, l’única manera possible d’arribar-hi tret que es disposi d’helicòpter (com és el cas d’algun illenc). El petit ferri et deixa en un minúscul moll fet en la paret d’un penya-segat on t’espera un tractor amb remolc (adequat per a l’ocasió), que et fa de llançadora fins al centre de la capital i únic poble de l’illa. Allà no hi falta el pub, l’oficina de Correus i un carrer principal d’unes desenes de casetes baixes d’estil anglès, molt integrades en el paisatge. A la botiga de bicicletes es pot llogar l’únic mitjà de transport de l’illa, que ens permetrà conèixer-la en profunditat. Tota Sark és, per entendre’ns, una mena de gran promontori que, miris per on miris, el mar et queda a sota. El bosc i els petits conreus s’alternen de manera ordenada i l’únic soroll que se sent és el d’alguna bicicleta o algun local en tractor, tot feinejant. L’ambient illenc és tranquil, sense cotxes, amb poca gent i alguns turistes que hi vénen a buscar tranquil·litat, clima benèvol i cel net de contaminació lumínica, cosa que ofereix la possibilitat de gaudir de nits memorables sota la volta celeste. Senderisme, ciclisme o piragüisme són les activitats principals de lleure que ofereix l’illa, tot i que justament sota l’istme que uneix la Gran Sark amb la Petita Sark (de 3 metres d’amplada i 90 d’altura conegut com la Coupée) trobem una de les platges més extraordinàries d’aquí, la Grande Grève. Però cal estar preparats per accedir-hi, ja que a causa de la naturalesa de l’illa s’han de baixar una quantitat considerable d’esglaons.\nI no ens oblidem que Sark és un estat en si mateix, l’últim que queda del ducat de Normandia. Enmig de l’illa hi tenimla Seigneurie, una esplèndida mansió amb uns fastuosos jardins que serveix de residència habitual del senyor (o dama) de Sark i la seva dinastia (des de fa uns mesos, Christopher Beaumont, el vint-i-tresè senyor de Sark). El senyor, juntament amb el senescal i els cheurs pliaids (els terratinents que formen el Parlament) són la màxima autoritat de l’illa.\nAbans d’abandonar l’illa, i si es dóna l’ocasió, sempre està bé conèixer algun illenc. No en són gaires, però la majoria destaquen en alguna activitat artística, vitivinícola o esportiva, a part de la seva feina agrícola diària. De natius de Sark n’hi ha de campions olímpics, mestres xocolaters, joiers i, fins i tot, un músic de folk que s’anomena Peter Gabriel, igual que un altre músic anglès que es veu que és famós, tot i que segurament amb menys fans.


El tigre és el gran carnívor asiàtic. La seva coloració és perfecta per confondre's amb l'ombra vertical de les herbes altes que dominen el seu hàbitat, i observar-lo en llibertat és l'objectiu número 1 de naturalistes de tot el món. I el millor lloc per veure'l és aquest: el Parc Nacional de Bandhavgarh, a l'estat de Madhya Pradesh, a l'Índia Central, allà on ens porta aquest capítol d'"El medi ambient".\nCada dia, de bon matí, uns quants tot terreny surten carregats de turistes amb un únic objectiu: veure un tigre en llibertat. El repte no és fàcil, perquè els tigres són escassos i es confonen molt bé amb l'entorn. Però Bandhavgar pot presumir de tenir la densitat de tigres més gran del món: més de cinquanta exemplars en poc més de sis-cents quilòmetres quadrats, o sigui, gairebé un tigre per cada mil hectàrees de bosc. Són molts tigres en poc espai, però s'han de trobar, és clar. Per sort, tenim un avantatge important. Els guies hi tenen molta experiència i saben interpretar a la perfecció les pistes que la mateixa natura els va donant.\nAl final hem trobat el tigre, però no ha estat fàcil i ha quedat ben comprovat que el color terrós i el disseny ratllat és el millor que hi ha per passar desapercebut. Poc després, però, vénen les postres. Bandhavgarh fa honor a la seva fama: no han sortit ni un tigre ni dos, sinó cinc animals en només un matí.\nCom s'alimenten els flamencs


El passat dia 17 d'octubre ens van visitar els alumnes de l'escola pública d'Albons. Al matí cap a les 12 van venir els més petits de l'escola, P-3, P-4 i P-5, un total de 21 nens i nenes amb 3 professores que els acompanyaven. Els vam explicar amb un Power Point com funcionava la biblioteca, els vam explicar un conte i llavors van disfrutar d'una estona lliure de lectura de contes.\nA la tarda va venir un segons grup d'alumnes de la mateixa escola, de 1r fins a 6è de primària, un total de 42 nens i nenes amb 5 professores d'acompanyants. Donat que disposaven de poca estona i que eren molts, només els vam explicar com funcionava la biblioteca. Després de l'explicació van fer-nos un munt de preguntes.\nVa ser una visita molt profitosa. Alguns d'ells ja han tornat a la biblioteca amb els seus pares i s'han fet el carnet per a poder utilitzar els seus serveis.\nVolem felicitar-los perquè, tot i que eren un grup molt nombrós, es van portar molt i molt bé i van col.laborar activament en la visita.\nPublicat per Biblioteca Víctor Català a 12:35:00


Solé al Parlament Europeu: 'Hem de mantenir les portes i les ments d’Europa obertes als refugiats' - Jordi Solé\nEts a: Inici > Les meves prioritats > Justícia social i ambiental > Solé al Parlament Europeu: ‘Hem de mantenir les portes i les ments d’Europa obertes als refugiats’\nSolé al Parlament Europeu: ‘Hem de mantenir les portes i les ments d’Europa obertes als refugiats’\nL’eurodiputat d’Esquerra Republicana Jordi Solé ha defensat aquest dimarts davant del ple del Parlament Europeu que Europa ‘ha de mantenir les portes i les ments obertes als refugiats’.\n‘La Unió Europea ha de guanyar credibilitat en el debat sobre refugiats. Una credibilitat avui tocada per un enfocament excessiu en la seguretat; per un acord entre els estats membre i Turquia al límit del dret internacional; pel rebuig d’alguns estats a les quotes de reassentament; i per la vergonya que el Mediterrani sigui la major fossa marina del món’, ha lamentat Solé davant del ple d’Estrasburg durant el debat sobre la gestió dels fluxos de migrants i refugiats.\n‘Jo procedeixo d’un país europeu, Catalunya, on el passat mes de febrer 160.000 persones van sortir al carrer per reclamar poder acollir refugiats sota el lema “Casa nostra és casa vostra”. Aquesta és l’Europa solidària i responsable que ha de derrotar l’Europa dels murs’, ha conclòs.


acte 9a edició Bellprat, Vila del Llibre | som Segarra\n9a edició Bellprat, Vila del Llibre\nDel dissabte 4 al diumenge 5 juny 2016 a Bellprat\nEls dies 4 i 5 de juny Bellprat es transforma per acollir una nova edició de la Vila del Llibre. Durant tot dissabte i diumenge, aquest petit poble es convertirà en el destí dels amants de la literatura que vulguin conèixer les novetats editorials a través dels seus escriptors. 28 editorials s’instal·laran a la vila, que enguany dedicarà un espai exclusiu als llibres d’artistes.\nL’actriu Montserrat Carulla serà l’encarregada de donar el tret de sortida a la 9a edició de la Vila del Llibre. Ho farà des de la taula rodona inaugural, que tindrà lloc dissabte a les 12 del migdia i que donarà pas a una conversa entre Santi Vidal i Marina Llansana sobre el llibre 'Una constitució per a Catalunya'.\nLa celebració d’aquest cap de setmana també servirà per inaugurar oficialment la Xarxa de Viles del Llibre de Catalunya. Bellprat apadrinarà Cervera, que a partir del setembre es convertirà en la segona Vila del Llibre d’aquesta xarxa. La capital de la Segarra serà l’escenari d’una gran fira del llibre que se celebrarà el 22 i 23 d’octubre


L'Espanyol contacta amb Luis Campos per ser el nou director esportiu - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nL'Espanyol contacta amb Luis Campos per ser el nou director esportiu\nEl club blanc-i-blau fa setmanes que treballa per incorporar algú que ocupi la vacant deixada per Òscar Perarnau, i l'actual assessor esportiu del Mònaco és un dels tres noms amb què s'està treballant, segons Catalunya Ràdio\n29/02/2016 - 20.44\nLuis Campos, actual assessor esportiu del Mònaco\nL'Espanyol ha contactat amb Luis Campos, actual assessor esportiu del Mònaco, per ser el nou director esportiu del club blanc-i-blau, segons ha pogut saber Catalunya Ràdio.\nL'Espanyol fa setmanes que treballa per incorporar un director esportiu que ocupi la vacant deixada per Òscar Perarnau. Fins ara no hi ha hagut excessiva pressa, però aquesta decisió encara la fase final perquè l'Espanyol vol que el nou director esportiu comenci a treballar aquest mes de març. I un dels tres noms que poden encapçalar ben aviat l'àrea esportiva blanc-i-blava és el de Luis Campos, actual assessor esportiu del Mònaco. L'Espanyol ha contactat amb ell perquè assumeixi les regnes de la direcció esportiva del club blanc-i-blau que va deixar vacant Òscar Perarnau ara fa un mes.\nAbans de ser assessor al Mònaco, Luis Campos n'era el director tècnic fins l'estiu passat. Aleshores, Campos va fer un pas al costat, sense desvincular-se del club del Principat monegasc. El motiu: unes desavinences amb el propietari del club francès en matèria esportiva. Abans de treballar al Mònaco, Campos va estar vinculat al Reial Madrid i anteriorment a l'Inter de Milà. I això no és casualitat, ja que en aquestes dues etapes ha treballat amb José Mourinho. Campos és un home amb sintonia amb l'agent portuguès Jorge Mendes, però sense estar sota la seva tutela.\nQui assumeixi les regnes de l'àrea esportiva de l'Espanyol tindrà força feina a remodelar una plantilla que ha d'encarar el primer projecte Chen Yansheng, amb ambicions europees.\nPerarnau confirma l'adéu a l'Espanyol\nÒscar Perarnau deixa l'Espanyol


Nascut a Barcelona el 1973, autodidacta, fins a 2003 quan comença a estudiar fotografia a l’Escola Internacional de fotografia GRISART a Barcelona, després d’alguns viatges fotografiant Àfrica, Índia, Nepal comença a formar-se en fotoperiodisme. Establert a Baixas (Catalunya Nord) des de fa dos anys treballa en diversos projectes sobre “La Retirada” i els camps de concentració a França. Des de l’1-0 fins al moment ha seguit fotografiant tots els esdeveniments importants a Barcelona.\nPresenta una sèrie de fotografies fetes en 4 dies importants a Barcelona, des de l’1-0 del 2017 fins a 14 de juliol del 2018. En tot aquest temps els mitjans de comunicació han donat a conèixer moltes imatges violentes del procés i en particular de l’1-0. Aquests dies van ser per a tothom, dies amb molta incertesa.\nTotes aquestes fotografies van ser preses sense una intenció determinada, van anar prenent forma durant aquest últim any. L’1-0 inconscientment vaig anar a Barcelona per veure el que passava aquest dia i vaig decidir anar a Instituti Miquel Tarradell. Dia de pluja i amb molta participació per als votants, es va poder votar sense cap problema, la policia no va intervenir en aquest institut. Els següents dies, el 10-oct-2017 i el 27-oct-2017 amb la declaració de la independència, van ser uns dies bastants intensos i amb molt seny per part del independentisme, ja que vaig ser testimoni de tots aquests moviments i manifestacions.\nPotser la sensació que vaig rebre, va ser la energia de la gent i això és el que crec que pot donar sentit a aquestes fotografies, ”res de violència” per part del independentisme, un referent per altres llocs de com defensar una cultura. El dia 27-oct-2017a contrapartida es va fer una manifestació per la ”unitat d’Espanya” per tota Barcelona, amb alguns incidents violents.\nHan passat nou mesos de l’1-0 i encara es segueix amb el mateix camí cap el seny català per aconseguir justícia i un referent per a altres països: ”que no desapareguin les petites cultures”.\nEl 14-juliol-2018 es va fer una manifestació per l’alliberament dels presos polítics i exiliats a l’estranger, més de 300.000 persones van assistir des de la Plaça de Espanya fins a la presó “model” de Barcelona amb la presència de polítics, familiars dels presos i exiliats. Els CDR van ocupar la presó “model” fent un manifest pacífic en contra de la justícia espanyola.\n27-octubre-2017. Concentració dels unionistes a la plaça d'Espanya, Els Mossos van detenir aquest dia a un sospitós de diversos atacs violents que es van produir durant el dia a Barcelona.\n14-juliol-2018 la manifestació va arrencar a la cruïlla del Carrer Tarragona amb Diputació amb diversos cartells i fotografies dels presos polítics.\n14-de-juliol-2018 Quim Torra saludant els manifestants abans de començar la marxa.\n14-de-juliol-2018 Els manifestants comencen a arribar als afores de la presó "Model" de Barcelona. Aquest dia es van manifestar més de 300.000 persones a Barcelona.


212 nous casos de coronavirus i 241 altes en la Comunitat Valenciana\nLa consellera ha explicat que en aquest repunt influeix que s’hagen realitzat més tests PCR i que ja s’estan repartint els ràpids\n08/04/2020 - Cristina Chacón\nLa consellera de Sanitat Pública i Salut Universal, Ana Barceló, ha anunciat que entre ahir i hui s’han registrat 212 casos positius per coronavirus, 241 altes i 52 morts en la Comunitat Valenciana, la xifra de contagis acumulada de la qual ascendeix a 7.655.\nPer províncies, 23 dels nous casos positius s’han registrat a Castelló, 89 a Alacant i 99 a València, més un cas no assignat. Es produeix així un repunt respecte a les últimes actualitzacions, encara que Barceló ha assenyalat que això es deu al fet que s’estan realitzant més tests PCR en tindre més disponibilitat d’ells. Per tant, a Castelló s’han produït 899 resultats positius, a Alacant 2.803 i a València 3.949, més 4 casos sense assignar, per la qual cosa en la Comunitat Valenciana 7.655 persones han donat positiu fins hui.\nLa consellera de Sanitat també ha destacat que 1.303 professionals sanitaris han donat positiu i, fins ara, 202 d’ells han rebut l’alta. Per tant, ara mateix queden 1.001 afectats. Així mateix, 4 han mort, després de morir dos més ahir a la vesprada.\nRespecte als ingressos, actualment hi ha 1.714 persones en hospitals de la xarxa sanitària valenciana pública i privada, 173 menys que ahir: 222 a Castelló (43 d’ells en l’UCI), 545 a Alacant (139 en l’UCI) i 947 a València (189 en UCI). D’aquesta manera, 371 es troben en l’UCI.\nQuant a les altes, tornen a superar els contagis, segons les dades oferides per la consellera. S’han donat 241 més que ahir, per la qual cosa el número creix fins als 1.344 en total. Per províncies, 142 corresponen a Castelló, 469 a Alacant i 733 a València. També s’han fet test a 23.707 persones que han donat negatiu.\nA més, malauradament s’han produït 52 morts més i, segons els càlculs, 27 d’elles s’han produït entre residents de geriàtrics i dos han sigut sanitaris, tal com ha confirmat Barceló en la roda de premsa. De les 724 defuncions, lamentablement s’han produït 89 a la província de Castelló, 292 a Alacant i 343 a València. Això inclou a 4 professionals de la sanitat i a 218 residents majors.\nQuant a aquesta qüestió, diversos periodistes han preguntat a la consellera si pot ser que hi haja més defuncions de persones amb coronavirus però que no s’havien sotmés al test i per tant, no s’han sumat a la xifra oferida des de la conselleria. Barceló ha afirmat que les 724 persones mortes sí que havien rebut el test i havien donat positiu, encara que sí que és possible que hi haja més morts contagiats que no s’havien fet la prova. En aquest sentit, la consellera ha explicat que per llei no es poden fer necròpsies per a esbrinar-lo però que s’estudiarà “quan s’hagen fet tots els tràmits administratius necessaris i siga possible”.\nFinalment, Ana Barceló ha informat que hi ha una residència més afectada per la Covid-19 i ha reiterat que cadascuna té una situació dispar i continuen sent 12 les intervingudes per Sanitat (3 a Castelló, 5 a Alacant i 4 a València). En concret, 248 sanitaris d’aquests centres han donat positiu juntament amb 890 residents, dels quals han mort 218. En aquest sentit, la consellera ha explicat que en els pròxims dies donarà més informació desglossada sobre les altes que han rebut aquestes persones.


Lectures d'estiu - Tasca Projectes\nLes Biblioteques de Barcelona s’han significat per la seva programació cultural. Aquesta programació ha esdevingut amb el temps un servei més que els equipaments bibliotecaris ofereixen a la ciutadania. L’ampli ventall d’activitats que en formen part està centrat en la difusió cultural i de la lectura i moltes d’elles estan adreçades a un públic infantil i familiar. Moltes d’aquestes propostes estan fortament arrelades a la realitat cultural de l’entorn social dels territoris on s’ubiquen les biblioteques, però també atenen a una lògica de xarxa de ciutat.\nEl mes d’agost és un període en què l’agenda cultural i social a la ciutat baixa amb molta intensitat i aquesta davallada s’ha agreujat per la situació actual de pandèmia. Aquesta circumstància es fa més palesa als barris amb major complexitat social i situacions vulnerables com són els barris que formen part dels territoris on actua el Pla de Barris.\nEn aquest context, TASCA s’ha encarregat de la coordinació i desenvolupament d’alguns dels Bibliocasals que s’impulsen des del Pla de Barris i el Consorci de Biblioteques de Barcelona. Es dona així resposta a les diferents necessitats i demandes culturals d’aquests usuaris des d’una perspectiva territorial i de ciutat amb una proposta de qualitat formada per activitats, tallers, narracions. Des del 2 d’agost fins al 10 de setembre hem estat organitzant diferents activitats a la Biblioteca Bon Pastor, Biblioteca Trinitat Vella-José Barbero, Biblioteca Les Roquetes, Biblioteca El Carmel-Juan Marsé i Biblioteca Zona Nord.\nMés de 450 infants d’entre 6 i 12 anys han pogut gaudir de tallers, contacontes i espectacles de màgia que ens han servit per a fomentar el gust per la lectura, potenciar la creativitat, treballar la perspectiva de gènere i valorar la interculturalitat com una oportunitat d’enriquiment personal i social.


Darrera actualització el Dijous, 30 Març 2017 12:11\nDes que l'any 2006 es va aprovar la Llei orgànica d’educació (LOE), l'antic pla d'estudis establert per la Llei orgànica general del sistema educatiu (LOGSE) es troba en procés de canvi.\nEls nous plans d'estudis de la LOE es van implantant de manera progressiva en determinats cicles formatius de formació professional i els antics plans d'estudi segons la LOGSE es van extingint.\nAtès que la transició d'un pla d'estudis (LOGSE) a l'altre (LOE) es fa tenint en compte l'itinerari formatiu, per garantir que podreu acabar els estudis amb el mateix pla d'estudis que els vau iniciar o que podeu fer una transició amb les màximes garanties, és imprescindible seguir l'itinerari formatiu recomanat.\nL'itinerari formatiu indica l'ordre en què es recomana cursar els crèdits, mòduls o unitats formatives. En el moment de fer la transició d'un pla d'estudis a un altre, els crèdits del pla LOGSE s’extingeixen de forma progressiva, seguint l'ordre de l'itinerari, i els mòduls del pla LOE s'implanten també de forma progressiva, seguint igualment l'ordre de l'itinerari.


Jaume Santandreu i Sureda: de desembre 2012\nMentre els teus excol·legues beneïen les innocents bestioles, tot envoltats de les feres que devoren el poble, nosaltres dos, el teu déu i tu, recordàvem com el dia de sant Antoni de 1917, Anatoly Lunacharse presidia, en nom de l'Estat Soviètic, un tribunal que jutjava "el totpoderós" per genocidi.\nLa pena de mort dictada va ser executada per un escamot d'afusellament que disparà un esplet de ràfegues contra el cel de Moscou.\nEl judici del poble rus en nom de tot el món contra déu es representa davant una immensa multitud. El president del tribunal era un teòleg. Molt sovint repetia que "la religió és com un clau, que com més el piques més endins es fica". Els fiscals aportaren quantitat de proves històriques per demostrar que déu era culpable de tots els mals de la humanitat. Els defensors d'ofici demanaren l'absolució tot al·legant que déu patia "una greu demència", fins al punt de no ser responsable dels seus actes divins.\nVet ací com la convicció dels ateus és molt més forta i obsessiva que la fe dels creients, tostemps dubtosa i freda. Si no creuen que existeix, com poden jutjar-lo? Ningú no afusella un fantasma.\nAmb tu, candorós ateu, estic segur i tranquil, ja que per matar-me hauran de disparar directe al teu cor.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 11:41 1 comentari:\nQui no és humil és perquè no vol. Ara resulta que el referent que més s'acosta a les prerrogatives que m'heu atribuït els humans és una diminutíssima partícula, amb el nom de bosó i el sobrenom de partícula divina. Fins i tot el nom de bosó em sona a bosses tristes. Aquest subneutrí, que segueix just després del no-res, reuneix les més destacades condicions que conformen l'essència d'un déu, com existir des de sempre i per sempre, gaudint d'una presència definitiva en tot lloc fins i tot en els abismes de la negror absoluta. Així, aquesta llavoreta imperceptible es constitueix en el principi de tota la creació.\nT'imagines el credo del santíssim Bosó? "Crec en un bosó, déu totpoderós, creador de cel i terra...Omnipresent, omnipotent.”\nSaps que et dic, bosonet meu estimat? Que preferesc ser el déu que els homes heu creat. Un déu modelat segons les vostres necessitats. Un company de viatge que neix i mor amb vosaltres, habitant tostemps als vostres cors.\nEt promet que aquesta existència meva és molt agradable. És la mateixa que tu tindràs després de mort si conquereixes l'eternitat en vida. És la mateixa que han assolit els creadors de les principals religions, com puguin ser Jesús, Mahoma, Buda, Moisès...\nTanmateix, en tot i per tot l'últim referent és un bell somni.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 12:23 1 comentari:\nLes vies clàssiques, àdhuc les de sant Tomàs, per demostrar la meva existència empenyen a concloure que no hi som. Així, els apologistes constitueixen una font inesgotable d’ateus.\nSi jo hagués de fer inclinar la balança dels racionalistes cap a la fe –cosa que no faria ni mort– exhibiria l’argument de la no intervenció divina. Et ben assegur que has de tenir un collons de mul somerí -uns ous de déu!– per no ficar mà en el decurs de la naturalesa i en el devenir de l’home.\nPer contra, la moneieta humana, tan prompte com té una micoia de poder comença a sentir-se déu i a exercir com a tal. Aquests dies les notícies sobre els nins robats en temps del franquisme són un exemple clamorós d’aquesta desgraciada tesi. En cada cas d’aquestes tristes històries es repeteixen els mateixos personatges i idèntiques motivacions de fons: una monja i un capellà que fan de déu corregint el destí d’una criatura.\nSom perquè no hi faig. Perquè respect escrupolosament el quefer dels meus poderosos col·legues que regeixen els esdeveniments com són. L’atzar, el destí, la sort, la casualitat, la fatalitat, la desgràcia, el surrealisme. Cal fer la bona a aquests ídols. T’ho recoman jo, el teu Déu. El qui ho és perquè no hi faig.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 10:13 1 comentari:\nDéu meu, he recollit aquesta floreta per a tu. Accepta-me-la.\nUna associació de lliurepensadors ha pagat un anunci que camina en bus pels carrers de Barcelona. Diu així: "Probablement Déu no existeix. Deixa de preocupar-te'n i frueix de la vida". Voldria dir-hi la meva. Un adverbi –“probablement"- fa que els ateus de la propaganda esdevinguin agnòstics. Cosa més raonable i humana. Impressiona que donin per descomptat que Déu és un obstacle per a la felicitat. Ningú no sap a ciència certa si Déu existeix. Aquesta qüestió es mou dins l'aiguamoll de la fe. Dins aquest terreny només hi valen els testimonis personals. No ens fan creure les propagandes, sinó les obres dels creients.\nEstaria contentíssim que Déu existís. Però tenc ben clar que res ni ningú no pot canviar gens la meva llibertat. No faig res, res!, per Déu. Ni deix de passar tot -tot de tot i més! - el gust que puc, per tenir-li por. Gràcies a Déu tinc molta fe. Crec en Jesús, en Gandhi, en el Che, en els meus pares, en els pobres, en la natura. Fins i tot em fan una santa enveja les persones que estan ben segures de l'existència de Déu. Però em conform a ser un home pobre, nu i lliure. Un coix que camina sense crosses.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 10:02 1 comentari:\nJo, el teu Déu, i els déus de totes les religions, des de les altíssimes divinitats olímpiques i faraòniques fins als tòtems més tribals, tot passant per la caterva infinita d’ídols orientals, hauríem de ser declarats patrimoni suprem de la humanitat. Ben mirat, som l’única obra magna de la història humana. Som el més gran invent de l'home.\nTot el que existeix de bo i de dolent ho he creat jo o els aprofitats del meu nom ho han construït en el meu honor. He guanyat totes les batalles perquè el triomfador sempre s'ha posat sota la meva protecció.\nEl problema que just ara teniu els homes és que el monstre ha devorat el seu creador. No basta que els homes que volen ser lliures i que volen abraonar el seu propi destí encenguin el món amb el crit de Nietzsche: "Déu ha mort". El problema és enterrar el meu cadàver. Onsevulla que caveu una tomba per sepultar la meva ombra, malgrat sigui al fons de la mar, su-ran de les restes contaminades, allà acudiran els acovardits per adorar-me. Si intentau tancar-me dins un museu com una mòmia del passat, tot seguit els fanàtics convertiran la gliptoteca en temple, on seguir el seu negoci.\nValentes formiguetes: ja que no podeu matar-me, emancipau-vos. Convertiu-me en fantasma patrimonial.\nNo tan sols tu, conseqüent escoltaire, sinó qualsevol cucoi, voldria fondre's si es trobàs ben capficat en l'absurd al qual em sotmeten sovint els fanàtics. Si et poses dins la meva pell, encuirada de segles i apaties, estic segur -tan segur com som ateu- que tu, espavilat animaló racional, xisclaries justament el mateix clam que acab d'alçar a la plaça de la Llibertat, al bell mig del Caire: "Vull fondre'm. Desaparèixer. Me cag en Al·là, Mahoma i tota la faramalla d'aiatol·làs! Visquin per sempre més els qui no me mesclen en les seves batalles”.\nPara prou esment. Capfica't en l'absurd de la meva situació. Els devots fills d'Al·là s'estan matant a pedrades. La brega és ferotge, fa feredat. Les ambulàncies no paren de retirar ferits, molts d'ells gravíssims. Alguns, morts. La veu escardada de l'imam crida a la pregària del migdia. De cop, la guerra s'atura. Les feres desen els còdols mentre es postren a terra per invocar-me. Els dos bàndols creuen en l’Alcorà i invoquen Al·là, l'únic déu vertader. Tots em supliquen el mateix miracle: que fulmini els germans de l'altra banda.\nEm trob enclòs per l'absurd. Ofegat per la irracionalitat del fanatisme. Els fumig a tots com insectes o desaparesc del mapa? I he fet el que tu faries: m'he fus sense deixar cap rastre.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 19:30 Cap comentari:\nSegur que estàs content, cabroníssim . Han guanyat els teus per esmicoladora majoria absoluta. La nostra terra, encara xopa de sang republicana, s’ha tenyit de blavor feixista.\nHan passat 29 anys des d’aquella nit, quan la ràbia per haver-me robat mon pare, em forçà a atorgar-te el suprem títol de cabroníssim.\nL’encapçalament del meu parenostre deia: “Cabroníssim avantatgista, Déu, desvergonyit passota del temps i de l’espai”. Aquell dia em rebentares la tendresa. Avui m’has esbandit l’esperança. Tan sols em resta un grumoll de fe per increpar-te. Un darrer alè per escopir al cel. Alç un udol de lloba ferida a la lluna plena.\nI no em vinguis amb bajanades: el teu nom i, segons ells, el teu poder i també la teva gràcia, estan amb la dreta.\nLa barra dels feixistes és infinita. Vet ací el darrer exemple. El qui es diu i actua com a representant teu a la terra ha proclamat que el monstre polonès, que donà la comunió a Pinoxet, seu tot gloriós al teu costat. Al costat on no hi ha cap cadireta baixa per al màrtir Oscar Romero.\nT’he perdut la por, però em dol fins a les entreteles de l’ànima que puguis ser com ells et pinten.\nMentre pugui blasfemar, dient-te cabroníssim, pensar que pots existir em serà molt útil.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 10:22 Cap comentari:\nAvui no estava per bromes. Estic fart de tanta calúmnia de part de les criaturetes humanes.\nSé que no ho has fet per mal. T'ha eixit del clavegueram més íntim com una mala pudor. Només emergeix allò que existeix. Si t'ha sortit és perquè ho guardaves. És el mateix cas que tu retreus als teus infants desagraïts: "Per gat que vagis, si ho has amollat és perquè un moment o altre ho has pensat. Tot el que surt per la teva boca infernal abans ha passat pel teu cervellet de gorrió".\nT'ha brostat des de la fondària dels teus sentiments: "Déu m'ha castigat".\nSi et referies a mi, el teu déu, la injúria no pot ser més afrontosa. Com puc castigar-te, fill meu, si jo som tu? Lacerar-te seria com flagel·lar-me a mi mateix. No ho oblidis mai, mai!: jo som carn de la teva carn. Jo som tu i tu ets jo.\nSi quan desbarraves et referies al gran Déu, lèmur suprem que els homes heu inventat per encobrir les vostres impotències, la teva ofensa segueix en el mateix grau de malignitat.\nEls desgraciats animalons, condemnats a la consciència de la vostra indefensió, teniu dret a inventar-vos déus, però aquests personatges fantàstics han de ser conseqüents, versemblants. Déu mai no pot ser com l'han inventant els dictadors.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 14:49 Cap comentari:\nSé com et sents, cucoi de poma podrida, davant la reverencial gratitud que t’ha mostrat la família que creu que recomanares el seu fill al Conseller d’Interior per aconseguir una plaça de bomber, quan no has fet absolutament res. L’excel·lent vi de marca mallorquina, que simbolitza llur agraïment, es tornarà vinagre quan ofegui la hipocresia del teu somriure tot acompanyant la desvergonyida mentida: “No m’heu de donar les gràcies. No m’ha suposat cap compromís. El jove conseller em deu molts de favors”.\nAra imagina’t com m’he de sentir jo que no arqueig ni una cella per res ni per ningú quan em donen les gràcies per favors que mai no he fet ni faré. Mai de mai. No puc ni vull ficar-me en el devenir de l’home. La més mínima intervenció en el decurs de la naturalesa aniria contra la meva mateixa essència. Els escolàstics que bastiren els fonaments de les inútils teologies es tornarien boiets a l’hora d’aclarir com hi pot haver essència sense existència. Sé com som, aleshores no existesc.\nPots estar segur que el “gràcies a Déu” que la vostra cultura us obliga a ficar per pa i per sal en tot lloc i moment, fins i tot en les cartes personals, us el ficaria de bon gust pel vostre santíssim sac.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 16:41 Cap comentari:\nCom Déu, em don el luxe de no ser políticament correcte. D'entrada odii els col·legues. Tots els déus. Tot i això, sent una aversió especial envers Al·là. Jahvè no em cau d'allò millor. Però com que es troba tancat dins una caixa forta me'l trob poc. Els cristians amaguen Déu rera la pantalla del Bon Jesús. Els seus raigs arriben molt difuminats.\nEls moros em produeixen una pruïja feréstega. La plaga d'aiatol·làs, talibans i altres similars carronyes escoren el món cap un fanatisme esgarrifós. Cada vegada que maten una dona a pedrades m'he de tallar un dels meus milers de tentacles per no llançar una bomba atòmica damunt les repúbliques islàmiques.\nTanmateix, estimat subversiu, llegesc els teus pensaments. A tu et preocupen els moros de prop. Aquesta caterva d'immigrants que rompen el fràgil equilibri de la teva barca enmig de la mar gran. Sé que, com n'Àngela d'Alemanya, estàs convençut que la interculturalització no passa de ser una rondalla. A can Sarcozy els moros que cremen cotxes són francesos de quarta generació.\nDavant la meva impotència divina m'apunt a la saviesa del pagès. Les figueres de moro són bones, productives, però dins els seu corral. Es necessita una clova per cada família d'arbres. Les races han de viure al seus guetos, com el Papa al Vaticà.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 10:10 Cap comentari:\nM'avorreixen els rituals de les esglésies mentre que em fascinen les litúrgies dels jutjats. En la meva visió beatífica m'imagin que un agosarat fiscal em porta davant un tribunal. M'acusa de corrupte. Per cada càrrec aporta proves inapel·lables. Vet ací una llista de les imputacions més benignes.\nEl coratjós acusador em culpa de disposar d'informació privilegiada. Ho sé tot de tot abans que passi. Només revel els secrets als meus privilegiats. Elegesc per caprici el sortós que no pren l'avió sinistrat o el xambó que surt a fumar segons abans que s'ensorri l'edifici.\nSe m'imputa, també, per tràfic d'influències. La cohort de sants que realitzen prodigis amb el meu poder augmenta cada cop més. Les arques vaticanes es nodreixen de les beatificacions. Lourdes i Fàtima constitueixen un clam de la meva màfia miraclera.\nUn altre frau és el del favoritisme. Com a testimonis poden desfilar tots els qui arriben a papes, bisbes, reis o caps d'estat elegits "per la gràcia de Déu".\nParescut a aquest tort és el meu nepotisme. Segons els dogmes catòlics només se salven els meus. Tots els altres, els envii a l'infern.\nLes misses pels difunts certifiquen que continuen els temps de simonia, quan el luxe de Roma es pagava amb indulgències.\nSi fos el jutge, em condemnaria a 220 segles de polític.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 11:00 1 comentari:\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 10:34 1 comentari:\nPuc perdonar que els sàtrapes profanin el meu nom per treure'n profit, però no em dóna la divina gana tolerar que els qui passen per bons, per salvadors, m'usin de tapadora.\nLa major injúria que m'escup un misericordier que allarga la mà a un miserable és declarar que ho fa per "amor de déu". Això constitueix un veritable insult per a mi i per al desgraciat que rep l'ajuda. És com si hom digués: "Ets una merda pudenta, però jo et pos el drap de Déu damunt i així no et veig ni t'olor". Hipòcrita! Justifica la teva necessitat de sentir-te bo, de redimir-te de culpes, amb qualsevol expressió que et brolli dels nassos, com per exemple: "Ho faig perquè em va aquesta marxa".\nSocórrer els desemparats atipa la meva vanitat. "Ben munyits, els marginats poden ser un bon negoci". "Quin remei em resta, si som masoca?". Per respecte al qui s'ha deixat aidar, pots elevar el to de l'excusa, tot rebaixant-li la sinceritat, amb solemnes proclames com "la justícia comença ran teu o el Fusteret ho faria igual". Fins i tot te toler que afirmis que per besar els leprosos necessites la força del teu déu interior.\nCaritataire, per curar-te de beneficències, paternalismes i altres molts ultratges semblants, flastoma contra tots els déus del sistema.\nOdii els teòlegs. Àdhuc els bons. Només embullen la troca. Les teologies encadenen l'Evangeli. Tot i respectar el seu testimoni, rebuig per igual els inventors de la teologia de l'alliberació. Aquest intent d'aplicar el mètode marxista a les benaurances ha tingut el mateix efecte que aconseguiria una formiga fent pessigolles a la cuirassa d'un elefant.\nCanviï tots els doctorals experts de qualsevol religió per un humorista lliure i sagaç. La ironia és la qualitat més divina de la intel·ligència humana. El sarcasme és l'única arma que les moneies llestes poden esgrimir contra els monstres del poder. Fins i tot contra la tirania omnipotent dels déus. De tots els déus.\nUn acudit valent i perspicaç sobre qualsevol caire sagrat aclareix més misteris que la summa de sant Tomàs. M'encanta com em pinten els humoristes. D'existir, voldria ser un ancià bondadós i polissó com el de les meves caricatures. Fins i tot trob que l'emblema del triangle amb un ullot enmig té molta gràcia.\nEstimats caricaturistes, us don un consell: mai no us fiqueu amb el meu germà bessó, n'Al·là de les apedregades. Els seus aiatol·làs no van de berbes. Mentrestant us deman un favor: calçau-me amb qualsevol xinel·la, però mai no em pinteu amb sabatetes vermelles de tacó alt com les del vostre Benet XVI.\nSi neccessitau creure en quelcom, no m'ho faceu pagar a mi. Feu-vos una palla mental sobre Déu. És una de les coses que millor sabeu practicar. Quilòmetres de prestatges sobre la divinitat avalen la meva asserció. Ressuscitau, si no, els bells déus grecs. Mai no hauríeu hagut de consentir que els bàrbars cristians els enterrassin al cementiri dels museus. En tot cas, retornau a la fe dels màrtirs incaics tot adorant l'astre que us escalfa i la lluna que us embruixa. En últim terme, aixecau catedrals als vostres ídols. El vedell d'or és el qui gaudeix de més devoció i història.\nSi necessitau implorar perdó, no us agenolleu, hipòcrites, davant mi. Per molt que us hi encaparreu, no em podeu ofendre. Brams d'ase no arriben al cel. Suplicau clemència als infants que heu destrossat i llavors fermau-vos una roda de molí pel coll tot precipitant-vos al fons de la mar.\nSi necessitau un negre que acompleixi baix mà la tasca que no heu fet de dominar les forces de la naturalesa i de repartir les riqueses del món, començant, per les del Vaticà, commoveu i organitzau les tropes dels milions d'afamegats i d'esclafats pel sistema, aquells que no tenen res a perdre i tot a guanyar. Hi hauria molts d'esclafits, però acabarien girant la truita.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 11:25 Cap comentari:\nNi els homes ni l'univers em deuen llur existència. Però sense la meva entelèquia gran part de l'art d'arreu de tot el món i de tots els segles no existiria. La meva participació en pintura i escultura és ben bé minsa. De les tres religions monoteistes, la de Moisès i la de Mahoma prohibeixen qualsevol imatge meva, mentre que la de Jesús se centra més en la seva representació, la de la seva mare i la dels seus sants seguidors.\nDe les arts, la que m'ho deu pràcticament tot és l'arquitectura. Només l'enumeració dels diversos sinònims referits a la construcció que anomenau "Casa de Déu" palesa el meu axioma. Tan sols el nom temple fa acudir a la imaginació les obres arquitectòniques més colossals de tota la història de la humanitat. Jerusalem, Egipte, Índia. L'esglaiosa admiració s'escalfa quan els noms s'apropen a la vivència de l'home d'avui: catedrals, esglésies, mesquites, pagodes, capelles, ermites, santuaris...\nSembla com si el meu nom us encomanàs el mal de pedra. Aquesta malaltia es diu megalomania. Tot per demostrar la força del poder sagrat.\nTanmateix jo mai no vaig a missa. Si voleu sentir l'embatol del meu pas no el cerqueu a cap església. Si de cas, a l'hora de la sesta em trobareu fent una becaina dins una esglesiola romànica.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 12:03 Cap comentari:\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 10:25 Cap comentari:\nEls amos omnipotents i infal·libles de les teologies han decretat que jo som l'inspirador directe i exclusiu de la Bíblia. Fins al punt que els seus mots s'han d'acatar com a paraula de Déu. Com autor, hauria de mostrar-me ufanós, car el meu llibrot és el més editat, traduït, comentat, estudiat i venut de tota la història.\nEl Gènesi, el primer llibre de les meves obres completes i tancades, sentencia que al sisè dia de la creació vaig modelar l'home a la meva imatge i semblança. La cosa és absolutament al revés. És l'home que m'ha creat, arreu de tot el món i al llarg de tots els segles i cultures, segons la imatge dels seus anhels, angoixes i impotències. No us queixeu, doncs, si els vostres déus apareixen tan tarats com vosaltres.\nDonat que us dec l'existència, l'essència i la subsistència, no vull mostrar-me toixarrut i despectiu. Confés que quelcom de vosaltres em plau fins al punt de cobejar-ho com un atribut de la meva divinitat. Del caramull d'imperfeccions i qualitats que formen l'home jo em qued amb la tendresa.\nSi voleu trobar el meu rastre, cercau-lo als llavis d'una besada sincera, amorosida, càlida, lasciva, si cal. Quan vulgueu assaborir el meu gust, paladejau la saladina d'unes llàgrimes tot regalimant, manses, per una galta.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 9:45 Cap comentari:\nLa Bíblia, aquest llibrot sagrat que ha alimentat l'immobilisme fanàtic de les tres religions monoteistes, m'ha fet molt de mal, molt! En l'assumpte de la creació de l'home -fet en el qual jo no hi tinc res a veure- el Gènesis em pintà com un naïf terrissaire. Com un capriciós nin ric que juga a fer homenets de fang. Però on la ridiculització no té límits és en el cabronenc invent de la costella d'Adam, per esclavitzar per sempre la femella al dominis del mascle.\nTant s’hi val que l'amic Darwin, exposant-hi la vida, m'absolgués de tota responsabilitat tot penjant la culpa del desvari a la capriciosa i atzarosa evolució de les espècies, àdhuc la més imbècil i depredadora, com és la humana.\nTot i això, esgarrifant-me davant la imatge d'un forn crematori nazi o davant de l'horripilant retrat d'un infantó farcit de mosques tot agonitzant de fam, pens si no hauria estat millor per a la dignitat de la nissaga humana que l'evolució de les espècies s'hagués aturat a les gallines.\nTanmateix, confés que quan Miquel Àngel pintava la Sixtina, jo m'entretenia fent pessigolles, amb el meu dit de vell, al xapero que li feia de model.\nEls homes demostrau, amb sobreabundància, que procediu d'una moneia neurastènica.\nJust us retorn l'insult de la Bíblia.\nAhir, als dos-cents vint mots, vaig perdre el torn de paraula. És l'extensió exacte que em concedeix el meu hagiògraf.\nAixò del big-bang és una gran troballa. Enhorabona. No passis pena. T'entenc molt bé. Tu no em negues. Tu el que fas és alliberar-me de la responsabilitat de l'esclafit. Tu em restitueixes l'honra. Em treus del món de la matèria. Som un esperit. Independent. Lliure. Fora del temps i de l'espai. Alhora que em situes on, en el cas d'existir, puc situar-me. Som un ens inherent a la fe. Visc en el cor dels qui em donen lloc. Com els morts que viuen mentre algú els estima. Com ta mare, la gran creient, que segueix viva dins els teus pensaments, sentiments i records.\nNo comprenc el cec fanatisme dels doctors de la llei. No et cremaran perquè no poden. Encara van socarrats pel cas de Galileu. Tot i això, ves alerta. Quan parlis de mi no em donis mai el nom d'Al·là. Els energúmens mahometans són capaços de fer-te la pell. Com poden ser tan imbècils, els delirants defensors del fantasma que crearen ells mateixos? Diuen que del no res, no en pot sortir res. Jo proclam: de la perfecció només pot emanar perfecció. Jo mai no t'hauria condemnat a una cadira de rodes.


Aquest cap de setmana activitat de Tecnificació Femenina i Masculina - Federació Catalana d'Handbol\nAquest cap de setmana activitat de Tecnificació Femenina i Masculina\nAquest proper diumenge, 21 de maig, tindrà lloc una nova activitat dels programes de Tecnificació Infantil Femenina i Masculina, a Sabadell la femenina i Polinyà la masculina.\nEl Pavelló d’OAR Gràcia de Sabadell acollirà l’activitat del grup del Programa de Tecnificació Infantil Femenina. Per aquesta activitat el cos tècnic, format per Pol Ibañez, Lídia Grañana i Roser Espert, comptarà amb un grup de vint-i-vuit jugadores, i realitzaran un entrenament de 16 a 18 hores.\nPel que a l’activitat del Programa de Tecnificació infantil Masculina, tindrà lloc al Pavelló Municipal de Polinyà, i el cos tècnic format per Eduard Berta, Sergi Baguer i Pol Cantero, comptaran, en aquesta primera convocatòria tancada, amb cinquanta-set jugadors, separats en dos grups, el primer entrenarà de 15.30 a 17.15 hores i el segon de 17.15 a 19 hores.\nPer consultar les convocatòries de totes dues activitats pots clicar aquí.


Llum, música i activitats familiars fan Nadal | Sant Pau Recinte Modernista\nLlum, música i activitats familiars fan Nadal\nLa façana del Pavelló de l’Administració pren vida de nou amb la projecció de La llum de Sant Pau, un espectacle de llum i música gratuït ple de color i música que evoca el solstici d’hivern i que ret homenatge a l’obra de l’arquitecte Lluís Domènech i Montaner. El mapping es podrà veure els dies 22, 23, 24, 25, 26, 29, 30 i 31 de desembre; i 1, 5 i 6 de gener; en diferents passis cada mitja hora entre les 18 i les 22.30 h.\nEnguany, el concert de Nadal anirà a càrrec de l’alumnat del Màster de Lied Victoria de los Ángeles que imparteix l’Escola Superior de Música de Catalunya (ESMUC), l’únic de tot l’Estat especialitzat en el Lied. En el recital Jingle Lied, els joves músics interpretaran obres de Schubert, Schumann, Wolf, Dvorak, Ravel i Falla. El concert tindrà lloc el dissabte 22 de desembre a les 20 h, a la Sala Lluís Domènech i Montaner. El preu del concert és de 12€.\nCom a novetat, i pensant en el públic familiar, el Recinte Modernista també acollirà l’espectacle infantil El trencanous. Diumenge 23 de desembre, a les 12 h, la Carla i el Quintet Quatre +1 conviden a fer un viatge màgic al món que va imaginar Txaikovski en el seu popular ballet: un contacontes acompanyat de música que ens transportarà a la màgica nit de Nadal. L’espectacle està inclòs en el preu de la visita per adults i té un cost de 5€ per als petits.\nA més, per aquestes festes, Sant Pau estrena una nova visita familiar, que es mantindrà en el programa de visites. A través d'un recorregut ideat especialment per als més petits, que hauran d'estar ben atents, aquests aniran descobrint les cinc principals característiques del modernisme i la història de l'antic Hospital de Sant Pau, un lloc ple de llum, colors i natura. Semblant a una gimcana, els més petits tindran, dins d’una bossa, un llibret, un plànol, llapis de colors i uns binocles per no perdre detall del Recinte Modernista. El preu de la bossa és de 5€.\n— fa 13 hores 18 minuts\n— fa 3 dies 10 hores\n— fa 4 dies 11 hores\n— fa 6 dies 8 hores\n— fa 2 setmanes 10 hores\n— fa 3 setmanes 8 hores\n— fa 4 setmanes 8 hores\n— fa 5 mesos 9 hores\n— fa 7 mesos 9 hores\n— fa 12 mesos 9 hores


flamarades - De paraules per Context\nNo teníem gens de son i conversàvem alegrement, tot contemplant el bandereig de les flamarades, la dansa folla de les espurnes, que n'eixien, i les mudances, que sofria a cada moment el paisatge roent i fantàstic del caliu, que s'anava renovant. No ens calia altra feina sinó afegir de tant en tant llenya al foc, ara seca, ara verda, segons convenia espavilar-lo o atuïr-lo.\nEls vapors de la bodega engolida acabaven d'avarar-lo, encenent-li les sangs i fent-li eixir pels ulls, a flamarades, el foc que li recorria la còrpora i amb el qual, ara, anant poble avall darrera la Malena, s'anava abrandant encara més a causa del moviment onejant que feia el cos de la dona cada cop que posava la petja a terra. Poc abans de veure-la arribar a la palanca, va rumiar un moment.\nDe sobte, lluny, entre la boira, com a xarbotades d'un metall fos, enlluernador, rebentaren les flamarades del sol, i, lentament, son disc gegantí, vermell i com oscil·lant, s'alç\nI quan entre els lladrucs dels gossos, l'enrenou de l'aviram i els crits que eixien de totes les cases del poble, li va semblar sentir-los, ja no li podia fer cap bé ni cap mal, a la bestiola. La porta, consumida per les flamarades, mostrava escletxes prou obertes perquè pogués passar-hi el cos mesquí de la cabra.


El portaveu adjunt de CiU al Congrés, Pere Macias, exigeix a la ministra Pastor transparència amb les dades de passatgers del Tren d'Alta Velocitat - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a El portaveu adjunt de CiU al Congrés, Pere Macias, exigeix a la ministra Pastor transparència amb les dades de passatgers del Tren d’Alta Velocitat\nEl portaveu adjunt de CiU al Congrés de Diputats, l’olotí Pere Macias, ha exigit a la ministra de Foment, Ana Pastor, transparència a l’hora de facilitar les dades de passatgers de les línies de tren d’alta velocitat.\nMacias denuncia que el Ministeri ha deixat de propordionar les dades estadístiques que fins al 2011 es recollien en un anuari i donaven les dades de passatgers. Li ha recordat que el PP ha invertit 14.245 milions d’euros a la nova xarxa d’alta velocitat i li ha dit que la desaparició de les dades suposa una apagada informativa real. La ministra de Foment, Ana Pastor, li ha dit les dades. Els viatgers de l’AVE a Catalunya han crescut de 4,9 milions el 2011 a 8,6 milions el 2014.\nEl davanter Enric Gallego es desvincula de la Unió Esportiva Olot\nOTV/ACN.- La pastisseria Ferrer d'Olot s'ha inspirat en la independència de Catalunya per realitzar el nou torró d'aquest Nadal. El seu creador, en Jordi Ferrer, ja va elaborar l'ou de xocolata de la independència per Setmana Santa i va decidir repetir-ho amb…


Paula Ortiz | Notícies de la Facultat d'Informació i Mitjans Audiovisuals\nPaula Ortiz participa a «Historia de nuestro cine»\nJavier Guallar dj., 31/05/2018 - 20:34\nLa professora Paula Ortiz participa el divendres 1 de juny al programa Historia de nuestro cine que emet La 2 de TVE. En el programa, presentat per Elena S. Sánchez, s'emetrà 'El mètode', de Marcelo Piñeiro, i hi haurà un col·loqui sobre adaptacions del teatre al cinema amb la participació de la directora i dramaturga Natalia Menéndez, la directora, guionista i professora de la nostra Facultat Paula Ortiz, el guionista de cinema, autor i director de teatre Pablo Remón i el col·laborador del programa, Fernando Méndez-Leite.\nFernando Méndez-Leite, Natalia Menéndez, Elena S. Sánchez, Paula Ortiz i Pau Remón\nLlegeix més sobre Paula Ortiz participa a «Historia de nuestro cine»\nProjecció d'«Empatía», un documental que vol conscienciar sobre els drets dels animals (28 de febrer) Anna Rubió dv., 23/02/2018 - 17:02\ndc., 28/02/2018 - 11:30\nEl proper dimecres, 28 de febrer, a les 11.30 h, tindrà lloc a la sala d'actes de la Facultat, la projecció del documental Empatía, que han coproduït la productora La Diferència i la Fundació per a l’Assessorament i Acció en Defensa dels Animals (FAADA). A continuació, hi haurà un col·loqui amb el cineasta català Ed Antoja, el seu director i protagonista, i Jaume Gil (director del FICMA), que serà conduït per la professora Paula Ortiz.\nEl documental Empatía reflexiona sobre la realitat dels animals i sobre com els afecten els hàbits de consum diari de la població, no només pel que fa al menjar, sinó també, i molt especialment, quant a la roba i els accessoris de la llar. Un tret interessant d'aquesta peça és que està narrada des del punt de vista d'un realitzador aliè al món de la protecció dels animals, amb un llenguatge que barreja la ficció, l'estil publicitari i la narració. La sessió s'emmarca en el Festival Internacional de Cinema i Medi Ambient (FICMA).\nLlegeix més sobre Projecció d'«Empatía», un documental que vol conscienciar sobre els drets dels animals (28 de febrer)\nPaula Ortiz estrena un vídeo amb Elsa Pataky per a Women Secret\nAnna Rubió dc., 22/11/2017 - 17:55\nPer quarta temporada consecutiva, la firma de roba interior Women Secret ha confiat en la professora del grau de Comunicació Audiovisual, Paula Ortiz, per dirigir el videoclip que servirà per presentar la seva col·lecció Limited edition. L'actriu Elsa Pataky també repeteix com a protagonista de la campanya, ara amb Wanted, una peça inspirada en el cinema negre. La presentació va tenir lloc a la sala La Riviera de Madrid el passat 2 de novembre a la Women Secret Night.\nLlegeix més sobre Paula Ortiz estrena un vídeo amb Elsa Pataky per a Women Secret\nPaula Ortiz, una de les quinze directores de cinema a qui seguir la pista, segons «Fotogramas»\nAnna Rubió dl., 05/12/2016 - 14:36\nLa professora del grau de Comunicació Audiovisual Paula Ortiz apareix a la llista que ha elaborat la revista Fotogramas de les quinze directores de cinema actuals a qui convé seguir la pista per l'interès que tenen els seus treballs. A la llista, trobem els noms de directores ja consolidades com Sofia Coppola, Jodie Foster o Isabel Coixet, però també els de moltes altres que acaben d'irrompre amb força en el panorama cinematogràfic. Paula Ortiz és autora de De tu ventana a la mía —que va rebre tres premis Goya el 2012 i va ser guardonada amb el premi Pilar Miró al millor nou director a la Semana Internacional de Cine de Valladolid de 2011— i La novia, basada en Bodas de sangre de Federico García Lorca, que ha estat nominada a dotze premis Goya i ha rebut sis premis Feroz, entre molts altres reconeixements.\nLlegeix més sobre Paula Ortiz, una de les quinze directores de cinema a qui seguir la pista, segons «Fotogramas»\nPaula Ortiz estrena un vídeo musical amb Elsa Pataky per a Women Secret\nAnna Rubió dt., 15/11/2016 - 18:09\nLa firma de roba interior Women Secret ha tornat a confiar en la professora del grau de Comunicació Audiovisual, Paula Ortiz, per dirigir el videoclip que servirà per presentar la seva col·lecció limitada. L'actriu Elsa Pataky també repeteix com a protagonista de la campanya, ara amb un nou format: un vídeo musical titulat We are sexy women. La presentació va tenir lloc en el Círculo de Bellas Artes de Madrid el passat 10 de novembre.\nLlegeix més sobre Paula Ortiz estrena un vídeo musical amb Elsa Pataky per a Women Secret\nConcurs de curtmetratges: què et suggereix l'adjectiu quixotesc?\nAnna Rubió dc., 27/07/2016 - 16:16\nAmb motiu del 4t centenari de la mort de Cervantes, la Filmoteca de Catalunya i Barcelona Ciutat de la Literatura volen recordar la figura de l'autor del Quixot, l'obra que, per a molts especialistes, marca la invenció de la novel·la moderna. Per fer-ho, han organitzat un concurs de curtmetratges. La convocatòria és oberta fins al 15 d'octubre.\nEl jurat està format per representants de les entitats organitzadores, pels escriptors Eduardo Mendoza, Maruja Torres i Javier Peréz de Andújar, i per les cineastes Paula Ortiz, professora de CAV de la nostra Facultat, i Mireia Ros. Animem els estudiants de CAV a presentar-hi les seves propostes.\nLlegeix més sobre Concurs de curtmetratges: què et suggereix l'adjectiu quixotesc?\n«La novia», de Paula Ortiz, guanyadora dels premis Paramount Channel\nAnna Rubió ds., 06/02/2016 - 16:51\nLa pel·lícula La novia, de la professora de CAV Paula Ortiz, segueix guanyant premis. Aquesta vegada, ha estat una de les triomfadores dels Paramount Channel 2016, uns premis de nova creació on vota el públic de la cadena. La novia ha esta la guanyadora en quatre de les cinc categories a les que estava nominada: millor pel·lícula, millor direcció, millor escena i millor actriu. Felicitem des d’aquí la nostra companya i li desitgem molta sort aquesta nit, que coneixerem els premiats dels Goya, on La novia ha obtingut dotze nominacions.\nLlegeix més sobre «La novia», de Paula Ortiz, guanyadora dels premis Paramount Channel\nLa pel·lícula «La novia», de Paula Ortiz, obté quatre medalles CEC\nAnna Rubió dt., 02/02/2016 - 19:01\nLa pel·lícula La novia, que ha dirigit la professora del grau de CAV Paula Ortiz, segueix guanyant premis. Aquesta vegada, ha estat guardonada pel Círculo de Escritores Cinematográficos (CEC) amb un premi que s’atorga des de l’any 1945: les medalles CEC. La novia, que havia estat nominada en vuit categories, ha obtingut quatre medalles: guió adaptat (Paula Ortiz i Javier García Arredondo), actriu secundària (Luisa Gavasa), música (Shigeru Umebayashi) i fotografia (Miguel Amoedo). La gala de lliurament dels premis va tenir lloc el passat 1 de febrer al cinema Palafox de Madrid i va ser presentada pels actors Elena Furiase i Canco Rodríguez.\nLlegeix més sobre La pel·lícula «La novia», de Paula Ortiz, obté quatre medalles CEC\nSubscribeSubscriu-te a Paula Ortiz


L’Ajuntament treballa per aconseguir un carril bici que connecti Viladecavalls amb Terrassa — Ajuntament de Viladecavalls\nData i hora oficials: 07:37 | 18/01/2022\nL’Ajuntament treballa per aconseguir un carril bici que connecti Viladecavalls amb Terrassa\nL’Ajuntament treballa per aconseguir un carril bici que connecti Viladecavalls amb Terrassa Des de l’Ajuntament s’està treballant des de fa temps en una proposta viable que faci realitat la voluntat de crear un carril bici que connecti el municipi amb la ciutat de Terrassa. Aquest carril bici també uniria els barris de Viladecavalls, facilitant la connexió interna del poble, com per exemple Can Trias i Sant Miquel de Guanteres amb el nucli urbà. https://www.viladecavalls.cat/actualitat/noticies/l2019ajuntament-treballa-per-aconseguir-un-carril-bici-que-connecti-viladecavalls-amb-terrassa https://www.viladecavalls.cat/actualitat/noticies/l2019ajuntament-treballa-per-aconseguir-un-carril-bici-que-connecti-viladecavalls-amb-terrassa/@@download/image/carril-bici.png\nDes de l’Ajuntament s’està treballant des de fa temps en una proposta viable que faci realitat la voluntat de crear un carril bici que connecti el municipi amb la ciutat de Terrassa. Aquest carril bici també uniria els barris de Viladecavalls, facilitant la connexió interna del poble, com per exemple Can Trias i Sant Miquel de Guanteres amb el nucli urbà.\nEn aquest sentit, l’ajuntament ha mantingut diverses reunions amb la Generalitat de Catalunya i amb l’Ajuntament de Terrassa, per tal d’estudiar com es podria aconseguir aquesta fita.\nEn la darrera reunió amb la Generalitat del passat 11 de maig, l’Ajuntament ha presentat una proposta i ara cal esperar la seva valoració per part dels ens implicats. Un projecte d’aquestes característiques és una actuació de llarg recorregut que comporta un cost molt elevat i un temps d'execució de diversos anys.\nEl carril bici permetria sumar una possibilitat més de mobilitat a Viladecavalls, amb els beneficis per al medi ambient que representa aquest medi de transport sostenible. Per aquest motiu, des de l’Ajuntament s’està duent a terme totes les accions pertinents per poder donar llum verda a aquesta millora pel municipi i la seva ciutadania.\nL'alcaldessa de Viladecavalls, Cesca Berenguer, i l'alcalde de Terrassa, Jordi Ballart, es reuneixen per tractar temes d'interès comú