Jurat III Premi Jujol | Premi Jujol de Dansa Jove (Sant Joan Despí)\n4. Esmeralda Maycas\nA la tercera edició del Premi Jujol de Dansa Jove vàrem comptar amb un jurat excepcional. Enguany estem treballant per acabar de configurar el jurat d’aquesta quarta edició. Aviat us informarem.\n1. Esmeralda Maycas\nDANSA CLÀSSICA. Titulada en dansa clàssica per l’Institut del Teatre, Barcelona. Llicenciada a l’efecte de docència pel MEC. Balla professionalment repertori clàssic i neoclàssic en diferents companyies europees; Ballet de Barcelona, Ballet de Cantàbria, Ballet del teatre de … <veure més>\n2. David Campos\nDANSA CLÀSSICA. Inicia la seva formació en el camp de la dansa a l’Institut del Teatre de Barcelona. Marxarà a París, a l’escola de Ballet de Solagne Golovine, amb l’intenció de perfeccionar els seus estudis. Posteriorment ingressarà en el Ballet Real de Flandes…. <veure més>\n3. Anna Maleras\nDANSA CONTEMPORÀNIA. Professora titulada per L’ Institut del Teatre de Barcelona, fundà la seva pròpia escola, l’Estudi Anna Maleras, l’any 1967. Pionera de la Dansa Moderna i Jazz a Catalunya creà l’any 1972 el “Grup Estudi Anna Maleras” dissolt l’any 1989… <veure més>\n4. Keith Morino\nDANSA CONTEMPORÀNIA. Nascut a Canadà, Keith Morino va estudiar dansa clàssica, flamenc i moderna al National Ballet School of Canada. És coreògraf i ballarí de dansa contemporània (Cia. Metros, Nederlands Dans Theater, …). Imparteix classes de dansa clàssica i contemporània… <veure més>\n5. Esther Confalonieri\nHIP-HOP. Ballarina, professora i coreògrafa urbana des de fa 6 anys. Va néixer a Barcelona en 1985. Es va iniciar en el Funky i Hip-hop a l’edat de 17 anys i es va especialitzar en Break Dance des de l’any 2003 fins a dia d’avui. Les seves ganes d’aprendre i adquirir experiència … <veure més>\n6. Ester León\nHIP-HOP. Monitora d’Activitats Dirigides, hip-hop i entrenadora i coreògrafa de grups de competició d’hip-hop a nivell nacional aconseguint primers llocs (campionats a Madrid i Barcelona), al gimnàs Fitness Gym 2005/2006 de Tudela (Navarra)…. <veure més>


La sort no existeix « Empresa i màrqueting\n2 thoughts on “La sort no existeix”\n21 Octubre 2013 a les 9:27 PM\nEn el meu cas, i sense compartir però respectant la idea que té en Xavier sobre la sort, penso que la sort és important tant si existeix com si no.\nA que em refereixo? Jo quan vaig algun lloc i necessito algu complicat, o faig qualsevol acció que costi d’obtenir un bon resultat, entre d’altres coses, sempre confio amb que sóc un home de sort, i confiant en que tindré sort, el meu subconcient fa que actui bé que vagi al lloc indicats i fagi l’acció de la manera que pugui obtenir aquell resultat.\nQuè vull dir amb això? Doncs és simple, per mi és quelcom psicològic la SORT per tant si faig alguna cosa pensant que em sortirà o tindré sort, tinc més probabilitats de satisfer aquella necessitat.\nTot i això, no vull dir que si compro la loteria amb ganes de que em toqui no vol dir que em toqui, ja que és quasi impossible estadísticament. El que vull destacar del terme “sort” és la part psicològica.\n21 Octubre 2013 a les 9:30 PM\nGràcies Adrià pel teu comentari. Personalment crec que el que tu vols dir és que, davant d’una situació, tendeixes a pensar que et sortirà bé. Això és optimisme i és bo, però no crec que tingui massa a veure amb la sort.


Orquestra de Girona: Bernstein en colors\n3 min. Girona 09/10/2018 13:06\n651x366 Orquestra de Girona: Bernstein en colors / ANNA OTERO Orquestra de Girona: Bernstein en colors / ANNA OTERO\nAquesta tardor a l’Auditori de Girona comença sota el signe de les efemèrides: primer, els 125 anys de Frederic Mompou i Dencausse; ara, el centenari del naixement de Leonard Bernstein. Es veu que a part de ser un llegendari director d’orquestra i pedagog, el compositor hebreu nascut a Massachusetts també tenia una gran predilecció pel call de Girona, que va poder visitar en diverses ocasions. Per això, l’orquestra més antiga de la ciutat (L’OdG - Orquestra de Girona), el dissabte 6 d’octubre, li va proposar un homenatge en forma de concert a la Sala de Cambra, que incloïa també a la carta altres compositors nord-americans.\nL’obra d’obertura era del britànic Gustav Holst, la suite ‘Saint Paul’s’, no dedicada a l’apòstol sinó a una institució escolar on el compositor va ser professor. Al llarg de les quatre seccions, discorre amb harmonies simples i plaents, d’inspiració folklòrica però administrades amb dosis generoses de sentit líric, adequades per a un vespre de primera tardor. Es va seguir amb l’atmosfèrica i espectral ‘Grover’s corner’, d’Aaron Copland, i un parell de composicions per a pel·lícules de John Williams (l’únic autor viu del programa), amb el seu habitual registre tardoromàntic, una mica previsible i recarregat. La formació sonava compacta i el programa era clarament de vocació popular, potser amb la visió d’arribar a nous públics. Aquesta aproximació també es notava en el vestuari consensuat pels músics, abillats amb camises de colors, cosa que donava un to informal i proper, un tarannà familiar que va impel·lir alguns membres de l’orquestra a repetir en 'pizzicato' un tema de Mozart disparat al mòbil d’un espectador més distret. Per la seva banda, els assistents tampoc es van abstenir d’aplaudir entre moviments, cosa que difereix de l’etiqueta convencional.\nAmb 18 instrumentistes a l’escenari, bàsicament les cordes, acompanyades de piano i percussió, feia de director el 'concertino' Vladimir Kunça, que també va lluir en les parts de violí solista que li pertocaven. Kunça va dedicar en nom de l’orquestra l’'Adagio' de Samuel Barber a la difunta Montserrat Caballé, gest naturalment molt ovacionat per la platea. Amb tot, l’execució d’aquesta coneguda partitura (votada el 2004 com la "melodia més trista de sempre") va sortir una mica tremolosa i incipient, com si li faltés algun rodatge. Però el públic gaudia igualment, i la formació va respondre amb una interpretació molt més evocativa i rítmica, amb empenta i color (era la paraula del dia), de les obres de Bernstein que cloïen el programa, entre les quals, inevitablement, diferents arranjaments extrets de ‘West Side story’, defensablement la seva creació amb més renom. L’estil de Bernstein destil·la una assignatura pròpia, accessible, però també lumínica i ufanosa, rica en sensibilitat, balancí i intensitat dramàtica, com és el cas de ‘Maria’ o ‘America’, aquesta última repetida posteriorment en el bis.\nL’estació continuarà a l’Auditori de Girona aquest dijous 11 amb la presentació del nou espectacle ‘(D)ones’ per part del grup d’havaneres Les Anxovetes, ben conegut per les seves emfàtiques prestacions vocals. Serà l’estrena d’aquest conjunt gironí a la Sala Montsalvatge.


EBREDIPUTATS: LOS CARQUES SÓN CARQUES.\nLOS CARQUES SÓN CARQUES.\nQuan L’Ampolla lluitava per la Segregació, va haver un diputat socialista que va mantenir actituds molt, molt carques. Molt reaccionàries, i tant. Ho vàrem atribuir a lobligat recolzament a un alcalde del seu color.\nQuan ja ens haviem segregat i els dos pobles (units per la via augusta) eren exemple de convivència, el mateix nefast personatge, va mantenir actituds molt, molt carques, ho vàrem atribuir al obligat recolzament a un llavors agonitzant govern del seu color polític. Després hem vist actituds prepotents, sempre ben remunerades, d’un caciquisme digne d’estudi.\nUn dels seus company de partit, un dia, em va dir “de carques en tenim tots i a natros ens ha tocat lo més gros”. Era cert, certes tradicions han de ser erradicades, aquelles que pretenent mantenir privilegis, aquelles que és manifesten per damunt del bé i del mal pel fet de ser d’un determinat color. Certes sortides vitalícies, són de vergonya.\nQue ningú doni lliçons de progressisme, que ningú vulgui estar per damunt del bé i el mal, que ningú pontifiqui repartint carnets de dretes. Tots sabem qui és el major carca de Terres de l’Ebre i com deia un destacat dirigent socialista el tenen ells.... i no a Tortosa..\nPublicado por Ebrediputats los 20:57


buid cicle inicial: Sortida al Museu de Menorca\nAvui hem fet una visita al Museu de Menorca!\nAra que esteim estudiant què va passar durant la Prehistòria, ens anirà molt bé per a començar a saber com i quan es va viure a Menorca!\nAllà hem fet l'activitat "Som Talaiòtics" i hem conegut na Cristina. Na Cristina és arqueòloga i ens ha explicat moltes coses sobre la Prehistòria menorquina. Ens ha agradat molt!\nAprofitam per dir-vos que durant aquests mesos al Museu de Menorca seguiran fent moltes activitats relacionades amb la Prehistòria i que estau convidats a anar-hi amb les mares i pares! Alguns fillets de la classe ja ho han fet i s'ho han passat molt bé!


La plantilla de Catalunya Ràdio aprova l'equiparació salarial amb TV3\nRedacció\t| Actualitzat el 17 Juny 2017 a les 09:35\nEls treballadors de Catalunya Ràdio han aprovat el preacord d'equiparació salarial i laboral amb TV3 assolit fa tres setmanes entre el comitè d'empresa i la direcció de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals.\nL'adhesió amb caràcter indefinit al conveni col·lectiu de la CCMA-activitat televisió ha rebut 255 vots a favor (el 94,44% dels votants), 12 en contra (4,44%) i 3 en blanc (1,11%). En la votació, celebrada divendres, va participar el 69,05% d'un cens de 391 treballadors.\nEl preacord de la històrica reivindicació de la plantilla estableix que l'equiparació plena es produirà l'1 de setembre de 2018, amb la garantia que a títol personal no suposarà una pèrdua retributiva en còmput global. A més, amb efectes d'1 de gener de 2017, es procediria a un avançament parcial de l'adhesió, que seria exclusivament per nivells retributius.\nLa mesura també ha de rebre el vistiplau del consell de govern de la CCMA; de la Comissió de Retribucions i Despeses del Personal de la Generalitat, i dels departaments competents en matèria de funció pública (Departament de Governació, Administracions Públiques i Habitatge) i de pressupostos (Departament de la Vicepresidència i d'Economia i Hisenda).\nFi a la provisionalitat\nL'octubre de 2015, el comitè d'empresa de TV3 i la direcció de la CCMA van signar un nou conveni col·lectiu que, entre d'altres, incorporava els treballadors provinents dels serveis corporatius i de les empreses tecnològiques de l'ens públic, però no els de Catalunya Ràdio. Des d'aleshores, els representants de la plantilla i l'empresa han estat negociant per assolir també la plena equiparació laboral i salarial.\nEls treballadors de Catalunya Ràdio estan sense conveni col·lectiu des de finals de gener de 2014, quan va expirar l'anterior, tot i que durant aquest temps se n'han mantingut les condicions. Un cop es ratifiqui totalment el preacord, s'acabarà amb aquesta provisionalitat.


Meu i només meu, per Emma Riverola\nMeu i només meu\nLa decisió de Colau és respectuosa amb els seus votants i coherent. També l'independentisme es va unir per continuar en el poder, malgrat que Arrimadas va guanyar les eleccions al Parlament\nDilluns, 17/06/2019 - 20:49\nL’'agit-prop' processista afirma que Ada Colau ha arrabassat a Ernest Maragall l’alcaldia. Arrabassat com a sinònim de robat, desposseït. Recordo les paraules de Marta Ferrusola quan Pasqual Maragall (curiosos jocs del destí familiar) va ser investit president de la Generalitat i va acabar amb 23 anys de pujolisme: "És com si entren a casa teva i et trobes els armaris regirats, perquè t’han robat".\nLa decisió de Colau és respectuosa amb els seus votants i coherent, només així podrà continuar treballant pel seu projecte de ciutat. També l’independentisme es va unir per continuar en el poder, malgrat que Inés Arrimadas va guanyar les eleccions al Parlament. Llavors, els entusiastes analistes no es van qüestionar la legitimitat del pacte. Aquest dilluns em preguntava quan Catalunya es va tornar boja. Són molts els moments que han exacerbat els ànims, però hi ha un escenari primigeni. Ferrusola ho va expressar a la perfecció. El nacionalisme català, com tots els nacionalismes, porta anys amb el contracte de propietat a la mà. Esgrimint-lo davant els colons, els botiflers... Són dècades de conflicte larvat. I així estem.\nTemes: Ajuntament de Barcelona Ernest Maragall Marta Ferrusola Ada Colau


Podem l’Alfàs s'afegeix a les mobilitzacions que convoca la Marea Pensionista per la defensa de les pensions públiques, en el marc de la mobilització estatal convocada i organitzada per la Coordinadora Estatal de Defensa del Sistema Públic de pensions (COESPE), i emplaça a les seues veïnes i veïns a unir-se a la concentració de dissabte que ve 17 de març a les 12 hores en la en la plaça de l'Ajuntament de Benidorm.\nEn més de 120 ciutats i localitats d'Espanya, les persones pensionistes eixiran als carrers i places a manifestar-se per les següents reivindicacions: revaloració automàtica de les pensions amb l'IPC real i recuperació del perdut des de 2011. Recuperar la jubilació ordinària als 65 anys. Derogació de les contrareformes de pensions de 2011 i 2013. Establir les pensions com a dret constitucional, i incloure-les en els Pressupostos Generals de l'Estat. Pensió de 1080 euros mensuals. Eliminació de l'escletxa de gènere en les pensions.\nDes de la formació morada afirmen que els i les pensionistes han sigut una sustentació fonamental per a les seues filles i nétes durant la crisi. Han sigut les seues pensions les que han sostingut a milers de famílies que han patit i pateixen l'atur i la precarietat durant aquests anys. Gràcies a elles s'ha esmorteït el procés d'empobriment de les majories socials i s'han sostingut economies locals en els barris de les nostres ciutats i en els pobles del nostre món rural. Així mateix asseguren que posar en dubte la sostenibilitat de les pensions és un atac, per tant, al pacte intergeneracional, al sosteniment d'una de les institucions fonamentals de la nostra societat: la família, un dels pilars de protecció de la nostra societat.


Afectacions per la Fira de Cervelló\nCreat el Divendres, 20 Mai 2022 13:21\nDe les 17.00 h de divendres 20 fins les 6.00 h de dilluns 23 de maig, les línies 567, 575, e17, L50, L57 i N52 no podran realitzar les parades habituals al municipi de Cervelló degut a la Fira. Es realitzarà una parada provisional a l'Avinguda Catalunya amb carrer Riera.\nLes línies CB1 i CB2 tindran la parada origen/final al carrer Riera - Santa Anna.\nNova parada a Vallirana direcció Barcelona\nCreat el Dijous, 19 Mai 2022 10:06\nA partir de dilluns 23 de maig, les línies 567, 575, e17, L50, L57 i N52 tindran com a origen direcció Barcelona la parada "Major - Barquera", davant de la Repsol-Creu Roja. Les expedicions que vinguin de Casetes/Avinyonet també realitzaran parada. D'aquesta manera s'amplia la cobertura de les línies interurbanes i es millora la connexió amb les línies urbanes L1 i L3.\nMB1 MB2 MB3 Millora del servei a Molins de Rei\nCreat el Dimarts, 17 Mai 2022 10:13\nA partir del 21 de maig es millora el servei d'autobús urbà a Molins de Rei.\nLes línies MB1 i MB2 amplien els horaris els dissabtes per la tarda amb una freqüència de 60 minuts (darrera sortida de l'MB1 a les 21.00 h , darrera sortida de l'MB2 a les 21.30 h). També s'ampliaran els horaris durant el mes d'agost, circulant amb una freqüència de 60 minuts per les tardes.\nLes línies MB1 i MB2 circularan els dies festius amb una freqüència de 60 minuts.\nEs realitzarà una nova expedició de la línia MB2 al matí, coordinada amb l'horari d'entrada a les escoles.\nLa línia MB3 tindrà dues noves sortides per cobrir la franja del migdia: una des de Molins de Rei a les 14.45 h i una des de FGC La Floresta a les 15.15 h.\nNou servei a demanda entre Can Sunyer i Sant Andreu\nNova línia 575: Vallirana, Cervelló, Sant Vicenç, Hospital St Boi\nEP1 EP2 E44 JM Millores a la xarxa d'autobús d'Esplugues (2)


Renfe té un any de prova per demostrar que Rodalies pot funcionar bé\nL'endemà del traspàs de Rodalies a la Generalitat, el conseller d'Interior, Joan Saura, ha dit a "El Matí de Catalunya Ràdio" que Renfe té un any de marge per demostrar que aquest servei pot funcionar correctament. "Tenim un any de prova per veure com funciona Renfe", ha dit el conseller. I és que si el govern no queda satisfet del servei té llibertat de canviar d'operador a partir de l'1 de gener del 2011. El Consell de Ministres aprovarà avui el traspàs de la gestió, firmat ahir per Joan Saura i el ministre de Política Territorial, Manuel Chaves. La gestió de Rodalies per part de la Generalitat es farà efectiva aquest divendres.\n30/12/2009 - 10.00 Actualitzat 09/08/2010 - 11.06\nRenfe té un any de marge per demostrar que el servei de Rodalies pot funcionar correctament. En cas que el govern no n'estigui satisfet, té llibertat per canviar l'operador, tot i que a dia d'avui no ha rebut cap oferta, segons ha explicat el conseller d'Interior, Joan Saura, a "El Matí de Catalunya Ràdio".\nEl conseller ha afegit que s'ha acordat amb el govern espanyol començar les negociacions de la Comissió Bilateral Estat-Generalitat sobre el traspàs de les línies regionals que passen per Catalunya, a finals de gener. Saura creu que aquestes converses seran menys complicades que les que s'han fet per traspassar el servei de Rodalies.\nCritiques de l'oposició i satisfacció del govern sobre el traspàs\nEls bitllets de l'AVE s'encariran un 4% i els de Rodalies, un 6%\nL'Estat assumirà el dèficit de Rodalies després del traspàs a la Generalitat\nIndignació per la pujada de preus de Rodalies\nAnys de queixes pel servei de Rodalies\nEl govern aplaudeix el traspàs i l'oposició el critica\nUn traspàs que arriba amb retards\nUn nou mapa ferroviari català


Venda Bonic i lluminós apartament de 80 m2 situat al port de l'Escala, amb dues terrasses. Girona Alt Empordà\nBonic i lluminós apartament de 80 m2 situat al port de l'Escala, amb dues terrasses.\nBonic apartament de 80 m2 situat al port de l'Escala, amb dues terrasses, molt lluminós. Es ven completament moblat i equipat.\nBonic apartament de 80 m2 situat al port de l'Escala, amb dues terrasses, molt lluminós.\nConsta de saló menjador amb accés a dos terrasses oposades (un assolellat al matí i una altra a la tarda), cuina separada equipada, també amb accés a una de les terrasses, dos dormitoris dobles (un d'ells amb accés a terrassa) i un bany complet.\nFinestres de PVC de doble vidre i mosquiteres, oscil-batents en un dels dormitoris.\nSituat a prop del port i del bosc de la ''zona militar'' de l'Escala, ideal per tenir espai de passeig i tranquil·litat a l'una d'estar just al costat del mar i no massa lluny dels comerços. Es ven completament moblat i equipat, tal com es presenta a les fotos.


Apartment Astenweg 11 Winterberg Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAl visitar Winterberg, vosté es sentirà com a casa a Apartment Astenweg 11, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Astenweg 11 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar.\nL'ambient de Apartment Astenweg 11 es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, forn microones són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com camp de golf (a 3 km), esquí, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Winterberg, faci de Apartment Astenweg 11 la vostra llar.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: Fichtenweg 28, 59955 Winterberg. Cal que informeu el Apartment Astenweg 11 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 100 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


Carolina Motagne Roux - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nTota la família Montagne, formada pel pare, la mare i dues nenes, es va traslladar a Barcelona procedent de París l’any 1859. Tant Carolina com la seva germana Maria eren molt petites quan es van instal·lar a la ciutat comtal. La fundadora de la casa Montagne va ser Maria, que es casà amb Ricard Valentí i Jover el 1877. A la dècada dels vuitanta les dues germanes ja treballaven de modistes, ofici que havien après de la mare i que van compartir al llarg de les seves vides. El 1884 Carolina tenia un pròsper taller al carrer de Santa Anna, fet que va impulsar la seva germana Maria a entrar en contacte amb la parisenca Jeanne Lanvin, que vingué a Barcelona com a garnisseuse de moda. Ben aviat les dues modistes van gaudir del reconeixement de l’elit de la societat catalana, especialment Carolina, a qui se li reconeixia la gran qualitat dels seus dissenys. Entre 1880 i 1915 esdevingué una de les modistes més destacades de Barcelona, especialment durant la dècada de 1890.\nD’aquesta modista es conserven alguns vestits i cinc cossos sense faldilla. Entre altres, un vestit de tarda de llana de color bordeus dissenyat per a Anna Vidal de Rocamora, format per cos i faldilla amb aplicacions de vellut i llustrins negres, i també un vestit de núvia d’una sola peça per a la senyora Salas. És de crepè de seda color ivori, amb línia princesa, coll ajustat i mànigues bufades a la part superior i ajustades al puny. La faldilla arrossega per davant i té cua a la part posterior, presenta ornaments a les mànigues i aplicacions de punta de seda del mateix color que el vestit. Algunes d’aquestes peces, que duen l’etiqueta «Carolina Montagne - Barcelona» procedeixen de la col·lecció Manuel Rocamora conservada al Museu de la Indumentària de Barcelona.\nCarolina durant anys va tenir el taller al Portal de l’Àngel i més tard, el 1909, es traslladà a la Rambla de Catalunya-Provença, on continuà treballant fins al 1924 amb la seva neboda Dolors Valentí.\nCarolina va venir des de França amb la seva família. El seu pare, Charles Montagne, lutier de professió, s'havia traslladat a Barcelona –no se sap la data exactament- atret pel creixement econòmic de la ciutat. El 1859 el consolat General de França a Barcelona va expedir a Charles Montagne un laisser passer perquè viatgés a París, amb la finalitat de trobar-se amb la seva dona i les seves dues filles i emportar-se-les a Barcelona. Carolina Montagne, doncs, va traslladar-se a Barcelona amb la seva mare, Anne Roux, modista nascuda a París, el seu pare, i la seva germana Maria Berta (París,1852-Barcelona, ?). Així doncs, Carolina va anar a viure a Barcelona de ben petita. Segurament, va ser la seva mare, qui els va ensenyar l'ofici. Ara bé, en tot cas, el més probable és que tant la seva formació com la de la seva germana tingués lloc en aquesta ciutat.\nLa següent informació que tenim de la família és que el 1877 vivien al passatge Colom. A la dècada de 1880 ja es tenen notícies que les dues germanes Montagne, Carolina i Maria ja estan establertes com a modistes. Maria va ser la fundadora de la Casa Montagne. Les dues germanes treballarien juntes. Els cas de les Montagne no era aïllat, de fet, al llarg del segle XIX van aparèixer a Barcelona molts establiment de modisteria on treballaven dones estrangeres, sobretot franceses i italianes. El 1884 Carolina vivia al número 23 del carrer Santa Anna de la capital catalana, i va ser allí on van instal·lar el seu primer taller. El 1885, la seva germana Maria, es va posar en contacte amb Jeanne Lanvin, qui va venir com a garnisseuse des modes. Lanvin només tenia 15 anys quan va ser contractada per les germanes Montagne per fer barrets i capells. Jeanne Lanvin aprendria amb les germanes Montagne l'ofici de modista i mantindrien una estreta relació fins al punt que entre els membres de la família l'anomenaven la tante Jeanne. Amb el temps Lavin esdevindria una reputada creadora de moda. Aquesta relació tant personal com professional de la família Montagne amb Lanvin s'allargaria en el temps, ja que Dolors Valentí Montagne, filla de Maria i neboda de Carolina va portar la representació de la Casa Lanvin a Barcelona.\nCom en altres àmbits de la societat i la cultura van aparèixer un gust per imitar allò que venia de París. Però de París les modistes catalanes no en van prendre només les formes de vestir, sinó també els processos de confecció. A més, existien diverses revistes dedicades al tèxtil i a la moda que tenien una clara influència francesa, i en alguns casos n’eren traduccions literals. La primera revista de modes que seguia el model francès va ser L'Elegància (1867). Entre els anys 1880 i 1889 hi va haver un auge en la publicació de revistes d'aquest tipus, entre les quals es pot destacar la primera revista de modes escrita en català, Modas y Labors, que era un suplement del Diari Català. Tal com feien les altres modistes, les germanes Montagne van viatjar a París cada temporada per veure les novetats en revistes, teixits i tendències. Aquests viatges a París servien de publicitat a les modistes i els donaven cert prestigi.\nEl 1895 van traslladar la botiga a Portal de l'Àngel 14. Quan l'Encarnació Gustà Marani va morir, va deixar en herència 5000 pessetes a Maria, i va nomenar hereva universal dels seus béns a Carolina. Aquest fet va donar un impuls al negoci de les Montagne.\nEl 1909 Carolina i la seva neboda Dolors, van traslladar la botiga l'Eixample, a Rambla Catalunya 103. Es tractava del local que feia xamfrà amb el carrer Provença. Era un fet habitual que negocis de luxe s'hi instal·lessin, ja que la majoria de la seva clientela hi vivia. Sembla que la modista era Carolina, mentre que Dolors s'ocupava dels accessoris, els capells i indumentària infantil. Algunes de les seves clientes reputades de l'alta burgesia catalana van ser Isabel Llorach i Dolsa, figura important de la vida social i cultural de la ciutat o Anna Vidal de Rocamora, i la mare de Xavier de Salas Bosch, que va ser director del Museo del Prado entre el 1970 i 1978.\nEntre finals del segle XIX i la Primera Guerra Mundial – durant la Belle Époque- la Casa Montagne va fer les seves millors creacions, especialment Carolina. El 1915 Dolors Valentí Montagne, filla de Maria Berta, va fer-se càrrec de la botiga de Rambla Catalunya. No se sap amb certesa fins a quin any va treballar Carolina Montagne. Es creu que fins a 1924. Després de la Guerra Civil, als anys quaranta, Dolors Valentí Montagne, va obrir un negoci de llenceria en una torre del carrer Rosari 8, on vivia la família Montagne- Valentí. El 26 de desembre de 1941 Carolina va morir-hi.\nLes germanes Montagne van formar part de les modistes reconegudes, que es dedicaven a la confecció a mida, tenien una clientela amb poder adquisitiu elevat, i que van obrir una boutique en carrer importants de Barcelona. Cal advertir que aquest tipus de modista es diferenciava d'un altre grup de modistes anònimes que treballaven a preu fet, sovint en males condicions, i que tenien una clientela més modesta.\nAvui dia es conserven algunes peces de Carolina Montagne. Com ja hem dit, una de les clientes de Montagne van ser Anna Vidal de Rocamora, mare de Manuel de Rocamora i Vidal, que amb el temps va formar una col·lecció d'indumentària que avui en dia es conserva al Museu Tèxtil i d’Indumentària de Barcelona. En el seu fons es conserven alguns peces de roba fetes per Carolina. Es conserven cinc cossos sense les respectives faldilles i alguns vestits. Algunes estan exposades a la seva seu del Palau Reial de Pedralbes. S'han pogut identificar gràcies a l'etiqueta. Carolina Montagne etiquetava els seus vestits tal com ho feien les cases de modes de París i les modistes de l'època. Les etiquetava en una cinta acanalada de seda a l'interior del cos del vestit sobre la cotilla. En aquesta etiqueta apareixia el seu cognom i la ciutat: «Carolina Montagne-Barcelona» o «Montagne-Barcelona». En alguns documents de l'època, on apareixen citades les dues germanes Montagne es van castellanitzar els noms i el cognom. Així de vegades trobem a Carolina, documentada com «Mme. Montaña» o bé «Carolina Montaña».\nEl vestit de tarda de Carolina Montagne està datat entre 1898 i 1899. Es tracta d'un cos i una faldilla separats que eren de Ann Vidal de Rocamora. És una peca representativa del modernisme tèxtil de finals del segle XIX. Es tracta d'un cos fluix al davant, que té el cos ajustat i la faldilla té forma de corol·la, formes de la indumentària del modernisme. Per altra banda té tocs d'inspiració neomedieval, sobretot a la part de la màniga ajustada amb cisa frisada alta i puny en punxa que cobreix part de la mà. Destaca també l'acabat de la part inferior de la faldilla on hi ha una franja de tafetà de seda, posat per protegir la llana de la faldilla, i que fa un sou característic en fregar amb el terra.\nEl vestit de núvia està datat entre 1899 i 1900 i va pertànyer a la Sra. De Salas. Era un vestit molt elegant amb les formes corbades pròpies que el vestit modernista tindrà a la dècada del 1900. És un vestit fet d'una sola peça de tipus de «línia princesa»: té un coll alt ajustat, mànigues molt amples ajustades al puny, i el cos és brusat al davant. La faldilla té una cua a la part posterior. És un vestit fet amb teixits rics com la seda ivori, tul, o tires de crepé frisades.\nLa moda modernista es va estendre durant la darrera dècada del segle XIX. Cal ressaltar que tot i que el modernisme català va ser un moviment artístic de gran importància, la moda durant el modernisme va rebre gran influència de París. La indumentària femenina d'època modernista es divideix en dues etapes: la primera té lloc entre 1890 i 1900, i la segona comença amb l'inici de segle.\nLa primera etapa va ser molt important pel que fa al vestit femení, ja que es va introduir un canvi. El vestit portava encara la cotilla, però es va eliminar el polisson. Aquesta innovació va fer que la silueta femenina resultés més esvelta. En primer lloc triomfa la línia corba modernista. Va ser a partir de 1891 que hi ha les primeres manifestacions del vestit modernista: va desaparèixer el polisson, la faldilla es va fer estreta, i al darrere acumulava molt de volum gràcies als plecs. A partir de 1895 la faldilla va prendre forma de campana o de corol·la i es portaven les mànigues de fanal. Els colls eren alts i ajustat, i se sostenien per barnilles interiors. En aquesta dècada els elements modernistes dels vestits són els brodats, les aplicacions i les puntes, és a dir, els elements que decoren, i no el vestit en si. El vestit sastre, inventat per l'anglès Redfern el 1886, va comportar una simplificació del vestit, i una consegüent extensió d'aquesta peça entre les classes menestrals.\nLa segona etapa va estar influenciada per l'Exposició Universal de París de 1900. La línia sinuosa també va imperar en el món de la moda: així la dona portava una cotilla que oprimia el ventre i els malucs i que potenciava els pits, i els vestits s'allarguen a través de la cua, tant el de dia com els de nit, per ressaltar la línia sinuosa. A partir d'aquesta època el vestit busca el moviment. Els brodats tindran gran importància per donar sensació de moviment, és per això que van ser un elements decoratius amb molta presència: podien ser de llanes o sedes i s'utilitzaven per decorar vestits de llana o de nit. La majoria del brodats eren de tema floral. A més en alguns vestits de nits van incloure brodats de pedreria, fets amb vidres o perles falses. El vestit de línia princesa, és a dir, d'una sola peça, va tenir molt d'èxit, sobretot per lluir-lo de nit i en cerimònies. En segon lloc apareix l'anomenat vestit de reforma, que era una túnica que feia descansar el pes del vestit en les espatlles i no tenia cotilla que va ser proposat per les feministes i els metges. No va ser acceptat per la moda oficial però sí per les elits artístiques.\n↑ MARTÍN I ROS, R.M. i RUBIO, H. <<Carolina i Maria Montagne, pioneres de l'alta costura a Catalunya>>. L’Avenç, núm. 295, octubre 2004, p.23\n↑ CASAL-VALLS, Laura. <<Aproximació de la figura de la modista a final del segle XIX: de la producción anónima a l’etiqueta>>. A Revista de l’Associació Catalana d’Estudis d’Emblemàtica. Art i Societat.Núm. I, 2012, p. 89\n↑ CASAL-VALLS, Laura.Del treball anònim a l’etiqueta. Barcelona: Editorial Dux, 2012, pàg.98\n↑ MARTÍN I ROS, R.M. i RUBIO, H. <<Carolina i Maria Montagne, pioneres de l'alta costura a Catalunya>>. L’Avenç, núm. 295, octubre 2004, p.24-25\n↑ MARTIN, RM. “La industrialització. Moda, industria i artesanía” en Art de Catalunya, Ars cataloniae. Disseny, vestit. Moneda i medalles. Vol. 12. L’Isard, p. 223\n↑ MARTÍN I ROS, R.M. <<El vestit entre els canvis sociològics i els avenços tècnics (I)>>. L’Avenç, núm. 61, juny 1983, p.45\nCASAL-VALLS, Laura «Aproximació de la figura de la modista a final del segle XIX: de la producción anónima a l’etiqueta». Revista de l’Associació Catalana d’Estudis d’Emblemàtica. Art i Societat, 1, 2012, p. 83-92 [Consulta: 3 novembre 2012].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Carolina_Motagne_Roux&oldid=19645749»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 feb 2018 a les 14:31.


Optimització SEO: 11 Consells Pràctics per a WordPress ~ Practicant s'aprèn\n23/01/2017 17/02/2015 per David Vidal\nSi no saps per on començar amb això de l’optimització SEO, aquí et resumeixo alguns trucs i recomanacions que he après des que vaig començar el blog.\nAra bé, tot depèn de quina sigui la teva finalitat.\nNo és el mateix vendre sofàs que publicar recerca nuclear o engegar projectes solidaris. Amb això vull dir que no tot ha d’estar obligatòriament lligat a l’optimització; una part sí, però no tot.\nEls consells o recomanacions són més aviat pràctiques i enfocades sobre com aplicar la part ‘científica’ del SEO (seo on-page).\nTothom parla del què has de fer, però si no saps com no et serveix.\nDe la part ‘artística‘ del posicionament SEO (el seo off-page) m’estimo més no parlar-ne. A més, depèn de factors externs que no podem controlar directament.\nCom ja he dit altres cops, prefereixo centrar les meves accions en allò que està al meu abast.\nRecomanació #1: Permet que els cercadors indexin la teva pàgina.\nSi vols sortir a Google o qualsevol altre cercador, has de permetre que els programes encarregats de processar el teu lloc web facin la seva feina silenciosa.\nPer això, ha d’existir un fitxer que s’anomena ‘Robots.txt’ en el directori arrel del teu lloc web.\nCom creo aquest fitxer? Molt fàcil.\nDins dels Paràmetres generals > Opcions de lectura, comprova que la que l’opció ‘visibilitat als motors de cerca‘ té el caixetí caixetí en blanc. Si és així, WordPress ja haurà creat el arxiu que et dic. Sembla una ximpleria, però sense aquest pas no hi ha optimització SEO que valgui.\nVisibilitat permesa. Via lliure als bots.\nSi per qualsevol motiu no vols que els cercadors t’indexin, només cal activar la casella i ‘ces’t fini’. Això se sol fer mentre el teu lloc web està en construcció.\nRecomanació #2: Configura bé els enllaços permanents del teu WordPress.\nTothom diu que WordPress és una plataforma orientada al SEO. Però això NOMÉS és cert si es configuren MANUALMENT els enllaços permanents en les dues posicions que t’indico.\nQuan instal·les WordPress, les opcions dels enllaços permanents predeterminades són anti-SEO i cal canviar-les.\nÉs recomanable refrescar aquesta opció, cada vegada que actualitzis un tema o facis canvis en els enllaços.\nConsulta els primers passos a seguir per configurar el teu wordpress.\nRecomanació #3: Utilitza Eines digitals per Aplicar el SEO On-Page.\nL’avantatge principal d’utilitzar WordPress en un servidor extern és que pots fer servir plugins que duplicaran la potència del teu lloc web i et faran la vida molt més fàcil. Sobretot en l’optimització SEO.\nA part de saber què has fer, necessites aplicacions/programes/plugins wordpress per poder-ho aplicar EFICIENTMENT.\nDit d’un altra manera: sense plugins o eines seo és materialment molt difícil i costós optimitzar el contingut que publiques. Fer-ho de forma manual no és viable en temps.\nAixò és el que passa quan tens un blog a wordpress.com o a blogger. Com que no pots utilitzar plugins (pagant molt si…) el SEO l’has de fer de manera rupestre…\nJo treballo sempre amb el plugin gratuït Yoast SEO (abans anomenat WordPress SEO) que permet optimitzar cada contingut que publiques de forma fàcil. Un altre plugin del mateix nivell és el All in One SEO Pack. Suposo que va bé, però no l’he utilitzat mai.\nRecomanació #4: Dona’t d’alta a Google Webmaster Tools i Google Analytics.\nAquesta recomanació és obligada si vols aconseguir que Google obri l’aixeta dels visitants cap el teu lloc web (senyal que el teu rànquing millora), t’has de donar d’alta a Google Eines per administradors web i Google Analytics.\nSEO i Analítica web es complementen\nL’optimització SEO és un procés a llarg termini. No té dreceres. Per saber si ho estàs fent bé o no, cal utilitzar els serveis gratuïts de Google per esbrinar el contingut que atreu visites, el que no funciona i el que s’ha de corregir.\nTambé podrem veure quin contingut del nostre lloc web té indexat Google i sobretot detectar si hi ha errors o problemes.\nRecomanació #5: Les paraules són molt importants, però no totes.\nLa major part de l’optimització SEO es basa en les paraules clau que utilitzes en els títols, en els enllaços, en el teu domini, en les descripcions, etc. però has de tenir present que no tot el que publiques cal adaptar-ho a SEO.\nCom ja he comentat abans, tot depèn del que facis.\nSi escrius històries personals en un blog, optimitzar per paraules clau no té massa sentit. La teva finalitat no és posicionar.\nEn canvi, si vols vendre quelcom a Internet o estàs creant una marca personal llavors sí que cal prestar màxima atenció a les paraules clau amb intenció comercial per posicionar les teves publicacions en els llocs rellevants dels cercadors.\nTeòricament cada pàgina o entrada que es vulgui posicionar, ha de respondre a una paraula/frase clau concreta.\nUna entrada/pàgina = una idea central = una paraula clau\nUll! Per optimitzar una entrada/pàgina a una paraula (o frase) clau, només ens cal definir-la i analitzar-la amb el caixetí anomenat ‘Focus Keyword’ que el plugin yoast té al final de l’editor de wordpress:\nConsulta el curset d’estiu que vaig fer per aprendre a configurar i utilitzar el plugin yoast. Tot i ser una versió diferent, la filosofia és la mateixa.\nRecomanació #6: Cal Optimitzar la Homepage?\nAquí hi ha debat dels experts.\nEl ‘quid’ de la qüestió és que se sap que la pàgina principal del domini no posiciona a Google i per tant el SEO de la homepage no existeix. El rànquing (Pagerank) nomes s’assigna a les pàgines o entrades individualment.\nA la pràctica, la pàgina inicial només es mostra en els resultats quan google interpreta que vols cercar un domini concret.\nPerò això no treu que no hagem d’optimitzar la pàgina inicial, encara que d’una forma diferent.\nEn els cànons del disseny web, abans de l’existència de Google, recomanaven assignar una funció concreta a cada pàgina web i que tots els elements de la mateixa recolzessin aquesta funció per no despistar a l’usuari.\nEn el fons optimitzar la homepage és el mateix: Oferir un missatge clar al teu visitant del que s’hi trobarà a dins.\nPer tant, optimitzar la pàgina principal sí, però no per posicionar.\nRecomanació #7: Aprima les imatges.\nReduir el pes de les imatges és essencial per aconseguir càrregues ràpides i una millora en la velocitat del teu lloc web.\nNo serveix de res de cara al SEO, assignar paraules clau a les imatges i després que aquestes pesin 500 KB.\nConsulta la meva entrada anterior per trobar eines per optimitzar amb estil les imatges del teu blog .\nRecomanació #8: Escull un tema wordpress adaptat als mòbils.\nTenir un bon tema wordpress adaptat als mòbils o tauletes (tema responsiu o ‘mobile-friendly’) ja ha deixat de ser una opció. És un requeriment si vols posicionar als millors llocs de Google.\nQueda clar que Google destaca les pàgines optimitzades.\nEl passat gener Google va notificar de forma massiva els administradors amb webs no adaptades al mòbil.\nRecomanació #9: Controla el contingut duplicat.\nAl publicar contingut amb WordPress, correm el risc de duplicar-lo de forma inconscient per l’ús de les categories i etiquetes.\nGoogle acostuma a penalitzar el contingut duplicat perquè l’associa amb pràctiques dubtoses per influir en els rànquings.\nPodem evitar-ho si només indexem les categories i no les etiquetes. O a l’inrevés.\nIndexar totes dues coses alhora, duplica contingut.\nCom? Doncs amb el fantàstic plugin yoast. No indexar = Activar casella noindex, follow.\nLlegeix més en aquesta Guia de Posicionament SEO que vaig publicar.\nRecomanació #10: Vigila la salut dels teus enllaços.\nTenir cura dels enllaços interns és mantenir obertes les vies de comunicació del teu lloc web. Google valora molt positivament aquest fet perquè utilitza els enllaços interns per indexar el teu lloc web.\nPer fer el manteniment adequat, utilitza les eines de webmaster tools per detectar i corregir els errors de rastreig.\nTenir els enllaços en bon estat, afavoreix l’optimització i augmenta la visibilitat a Google.\nL’estructura del teu lloc web també influeix. Consulta més informació a la meva entrada sobre com dissenyar un blog WordPress pensant en el SEO.\nRecomanació #11: Cada llengua té el seu posicionament.\nNo és el mateix posicionar en anglès que en català o castellà. Per això si optimitzes, fes-ho sempre sense barrejar llengües en una mateixa entrada. Si vols posicionar en diferents llengües, has de traduir el mateix contingut a cada llengua.\nTingues en compte que la competència també canvia. Com més parlants tingui la llengua, més difícil és destacar.\nEspero que aquestes recomanacions et siguin útils per aplicar de forma pràctica els factors tècnics del SEO. Si tens algun truc per compartir o algun dubte a resoldre, no dubtis a comentar.\nMés de 30 Trucs Per Aprofitar Al Màxim Els Documents de Google Drive\n2 comentaris a “Optimització SEO: 11 Consells Pràctics per a WordPress”\n23/01/2017 a les 11:58 | Respon\nHola David, moltes gràcies per aquest post, resulta realment útil.\nPense llançar un projecte en llengua catalana per a març, pel que ara mateixa estic treballant en tot el contingut.\nCom sabràs, ací a València hi ha molta gent castellanoparlant. Per tant, a l’hora de fer algunes entrevistes, alguns entrevistats em contesten en castellà. Aleshores, val la pena que ho traduïsca al català per a millorar el posicionament SEO? En cas de no fer-ho, es posicionaria en castellà perquè la major part del contingut (les respostes) són en castellà?\nTota la pàgina està en català, i les meues preguntes també, però no em queda clar aquest punt. Gràcies per l’ajuda 😉\n24/01/2017 a les 18:01 | Respon\nBones Àlex. Moltes gràcies pel teu comentari!\nJo apriori ho faria tot en català i faria un seguiment a veure com posiciona la pàgina.\nDe totes formes, prova a fer cerques de les preguntes a Google a veure que et mostra.\nSobretot fixa’t quines paraules relacionades et mostra (Cerques relacionades amb…) Això et dóna una idea del que Google està entenent i quin contingut relacionarà.\nAquí no hi ha receptes…s’ha d’anar provant!


Actualitzada 09/06/2021 a les 08:46\nVan començar ahir les proves de selectivitat, en les quals fins dijous els 2.295 alumnes que es presenten a les comarques de Lleida es juguen el seu futur universitari, no tant per aprovar-les, ja que la immensa majoria, més del 90 per cent, habitualment les supera, sinó per la transcendència de la nota a l’hora de triar carrera en funció de la nota de tall. Com en la cita de l’any passat, les mesures contra la Covid van marcar les proves, amb obligació de mascaretes, distància de seguretat i descentralització dels punts d’examen, que com l’any passat es van fer a Lleida, Tàrrega, Tremp, Vielha i la Seu, on com a novetat es van traslladar a un poliesportiu per guanyar amplitud.\nNo hi ha hagut problemes gràcies a l’experiència de l’any passat i que la situació sanitària està molt més controlada.\nLa segona novetat d’aquest any era la interlocutòria dictada dilluns pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya en què, a requeriment de l’Assemblea per una Escola Bilingüe, s’ordenava que els alumnes poguessin disposar de l’enunciat de les preguntes en català, castellà i aranès, una cosa que segons la conselleria d’Universitats ja es facilitava en totes les proves.\nDe fet, abans de començar l’examen es preguntava qui volia els enunciats en castellà i se’ls facilitava sense cap problema i, segons les primeres estimacions, tot just un 5 per cent dels alumnes va demanar fer-ho en castellà sense que es registrés cap incidència. La dada mostra d’entrada que no hi ha un problema lingüístic a les aules per molt que algunes entitats insisteixin en els seus recursos, també que hi ha un alt nivell de normalització com indica el 95 per cent d’exàmens en català, cosa que demostra que la immersió funciona sense perjudici dels drets dels alumnes que opten per fer les proves en castellà, i sobretot que hi ha més normalitat a les aules que en altres àmbits de la societat, que continuen entossudits a convertir la llengua en un problema i no en un instrument de comunicació i entesa.\nUna fallada en el proveïdor d’accés a internet, Fastly, ha deixat sense servei durant una hora milers de webs a tot el món, des de grans empreses fins a mitjans de comunicació, passant per alguns governs, que van haver de paralitzar els seus serveis burocràtics. Fastly és una de les més importants xarxes de distribució de continguts i les pàgines afectades utilitzen els seus serveis de computació al núvol per operar, i amb la fallada s’han quedat penjades. Una mostra de la dependència mundial d’unes quantes empreses que monopolitzen els serveis i que tenen l’economia mundial a les seues mans.


La cullerada: Pericos estafats\nEn el partit d'ahir a la nit vam veure un Espanyol fort, motivat, ben col·locat en defensa i amb ambició d'atac, pressionant del minut zero al noranta. En definitiva, el que ha de ser un equip de futbol.\nL'afició perica es va convertir en un jugador més. Suposo que és el que els toca. Han d'anar tots a una per evitar el descens. Però en altres circumstàncies, els jugadors de l'Espanyol haurien d'haver sortit ahir del camp xiulats, escridassats, insultats i agredits. Això no s'ho creu ningú. Com pot ser que uns jugadors que porten mesos fent el ridícul, passejant-se pel camp, derrotats i mancats d'ambició, facin un canvi de la nit al dia com el que vam veure ahir? Això només vol dir una cosa: que són uns estafadors i que s'han estat tocant els ous fins ara, qui sap si per fer el llit als dos entrenadors que han tingut. És impossible que un entrenador, en dos dies, generi aquest canvi en tota una plantilla.\nPerquè l'altra opció no m'agrada pensar-la. L'Espanyol és un equip prou important com per donar el tot pel tot només en els partits contra el Barça. Això ja es veurà quan acabi la temporada, i si l'equip se salva de baixar a segona, tots aquests vividors haurien d'anar al carrer amb la petjada de la sabata al cul, com als tebeos de Mortadelo, qui sap si encapçalats per tota la directiva en pes, però, per descomptat, no és a mi a qui toca decidir-ho.\nPel que fa al Barça, vam veure-li el primer partit avorrit en mesos, i es va salvar amb un empat. No està malament.\nJo no diria que és problema d'estafadors, és problema de cap i de dinàmiques. Tintín i Mané no van saber actuar sobre la psicologia dels jugadors. Sembla (només sembla) que Pochettino potser ho pot fer millor.\nEl problema de l'Espanyol és de coco, no de qualitat.\n22 de gener, 2009 09:19\nPer cert, només cal escoltar la roda de premsa post-partit de Pochettino per entendre-ho tot una mica millor, que suposo que no hauràs escoltat. De pell de gallina!\n22 de gener, 2009 09:21\nNou entrenador+competició de Copa+etern rival+jugar a casa = anem a córrer una estona.\nTot i així no van passar del 0 a 0 contra els suplents del Barça. A Pochetino li queda feina.\nPS.: Per què aquesta dèria dels periquitos de passar-se tot el partit insultant al Barça? Vols dir que tant d'odi no és perjudicial?\n22 de gener, 2009 10:19\nAixò mateix ho parlarva avui esmorzant. No tenen vergonya i s'estan rient de l'afició i dels directius. Els jugadors de futbol no deixen de ser nens mimats que sempre fan el que volen. Total, ells cobraran igual...\nDe totes maneres és l'Espanyol, i si baixen a segona, millor que millor.\nEncara estic mig adormit pel culpa del partit soporífer d'ahir.\nQuina por em faria tobar-me a Pochettino en un pàrking.\n22 de gener, 2009 16:49\nQuina diferència que hi ha entre els dos equips quan el MILLOR Espanyol només li treu un empat al PITJOR Barça.\n22 de gener, 2009 17:47\nPuji, si l'Espanyol baixa a segona (que espero que no, perquè ens dona suquillo cada temporada amb els aiaiais i els uiuiuis) els culpables fotran el camp, però no per vergonya, sinó per seguir jugant a primera.\nI estic amb en Captaire. Si el millor partit de la temporada, en el que surten més motivats, a casa, amb l'entrada més alta possible, i empaten a zero contra els suplents de Barça, és que ja no només és un problema d'actitud.\nPS: A qué venen els càntics/insults continuats de "Messi muérete"? Què coi ha fet el pobre xaval?\nAi, què dolents són els gelos de germà petit envers el gran...\n22 de gener, 2009 18:19


Consultar documents | Arxiu General i Fotogràfic\nEn l'Arxiu General i Fotogràfic de la Diputació de València (ADPV) el ciutadà pot rebre informació i orientació personalitzada sobre la consulta dels documents que vulga realitzar, així com assessorament en la cerca i localització de documents relacionats amb recursos bibliogràfics o documentals dels fons ací dipositats.\nConsulta directa en sala de documents originals\nEl centre disposa d'una sala de consulta on qualsevol persona interessada, sense necessitat de demanar cita prèvia i amb la sola presentació d'un document acreditatiu (DNI, Passaport, Targeta Resident), pot consultar documents originals i obtenir còpia o certificat d'aquests.\nConsulta a través de formulari electrònic\nIgualment es pot sol·licitar a l'Arxiu la consulta de documents o informació relacionada amb ells emplenant el formulari en línia.\nLes consultes rebudes seran ateses a través del correu electrònic que facilite la persona sol·licitant.\nDNI / NIF / Passaport *\nHe llegit i accepte els termes i condicions de la política de privacitat de dades.\nVull rebre en el meu correu electrònic notícies sobre l'Arxiu General i Fotogràfic de la Diputació de València\nPersonal de l'Arxiu es pondrà en contacte amb vosté en les següents 48 hores a la seua recepció en dies hàbils, i tractarà de respondre la seua consulta en un termini màxim de 15 dies.\nL'accés a determinats documents podrà ser restringit quan el seu contingut faça referència a dades de caràcter personal d'acord als terminis i normes previstos en la legislació vigent.\nIgualment els documents amb problemes de conservació o que estiguen sent objecte d'estudi i reordenació podran tindre limitada o condicionada la seua consulta.\nEl lliurament de reproduccions ve regulada per l'ordenança de fiscal de reprografia de l'Arxiu General i Fotogràfic, publicada en el BOP de 15 de setembrede 2006


Europa i l’opinió pública global | Notes de Brussel·les\n« Obama i els sindicats | Inici | Existeix el progrés? »\nEuropa i l’opinió pública global\nPer Raimon Obiols | 21 February, 2008\nEn el període previ a la guerra de l’Iraq, Mary Robinson, que fóu presidenta d’Irlanda i alta comissionada de les Nacions Unides pels drets humans, va definir l’opinió pública global com la “segona superpotència“. Es tractava d’una exageració, però assenyalava dos punts importants: la força creixent d’allò que s’anomena la “societat civil global” i el fet que la legitimació popular dels actes de poder va esdevenint un factor cada vegada més important en la política mundial.\nFins i tot en els països on no hi han eleccions lliures, els governs estan auscultant constantment les opinions públiques. Ara, a més, és comencen a fer enquestes globals. Els resultats de l’enquesta ECFR/Gallup del 2007 (l’enquesta global més gran que es fa, amb entrevistes a 57,000 persones de 52 països) mostra que l’opinió pública global és cada vegada més hostil al poder militar, i més favorable als centres de “soft power“, especialment, la Unió europea.\nMés d’un terç dels entrevistats (35 %) desitja un increment del seu poder com a instrument per desenvolupar un món millor, mentre que només un 20 % voldria que el poder europeu declinés. En canvi, els Estats Units, Iran, Rússia i Xina provoquen més reaccions negatives que positives. Mentre un 23 % i un 24 % voldrien que la importància de Rússia i Xina augmentés, un 29 % i un 32 % creuen que el món es beneficiaria d’una disminució del seu poder respectiu. Un 26 % creu que els Estats Units haurien d’augmentar el seu pes, i el 37 % pensa el contrari. Aquestes posicions indiquen que l’opinió pública global és majoritàriament favorable a que s’equlibri el “hard power” (la capacitat d’usar el poder econòmic i militar) amb un creixent “soft power“ (més basat en l’atracció que en la pressió coercitiva). No deixa de ser sorprenent que la UE, que en conjunt té el segon pressupost militar del món (només darrere del dels EUA) i que manté al món el major nombre de forces de manteniment de la pau, sigui vista mundialment com un poder no militar. Paradoxalment, potser és degut a que es veu improbable que la UE actuï d’una manera unida en els afers militars. És un tema que hauria de fer pensar als que volen que la UE esdevingui definitivament un “global player” a l’estil de les altres potències, amb un exèrcit, una diplomàcia i unes polítiques que parlin amb una sola veu en els afers del món.\nGeorge Steiner ha dit, en una entrevista recent, quelcom que vé a tomb: “En un univers confrontat al fonamentalisme homicida, vingui del Sud o del Middle West americà o de l’islam, Europa pot tenir el privilegi de promulgar un humanisme laic. Però és una tasca molt difícil. I si Europa és encara capaç de donar una lliçó, aquesta no serà certament una lliçó de potència”


No pica ni un!!!\nBelldandy el Dg 19 Ago 2012, 13:14\nSóc nova al forum i escric en busca de consell doncs aquest estiu hem anat 5 cops a pescar amb el meu marit i no ha picat ni un peix...\nSom bastant "novatos". L'any passat vam començar a pescar en roca i platja de nit amb una canya barateta, hams del 6, i asquer Coreano, i si bé es cert que algun dia no vam treure res, la majoria de cops sempre treiem entre 1 i 5 peixos. sempre a la platja de cunit.\nAquest any vam comprar una canya nova més bona i ja hem anat a pescar 5 vegades (3 a la Cala de vallcarca al Garraf, una vegada a cunit i un altre vegada a Port ginesta, i RES!!! Ni un peix!!!!\nEns estem desanimant bastant... Hem provat amb hams del 4 i del 6, cuc coreano vermell que ens van dir que anava molt bé, i res...\nNo sabem si fem alguna cosa malament nosaltres, o si potser els llocs on anem a pescar no són bons. No hem vist treure massa cosa als pescadors del voltant tampoc (però de tant en quant alguna cosa pescaven).\nAgrairiem qualsevol consell d'asquer, tipus d'ham, llocs bons per pescar, suggerencies...\nMoltissimes gracies!! I més sort en la vostre pesca!\nLocalització : Hospitalet de llobregat\nData de registre : 19/08/2012\nRe: No pica ni un!!!\nDani el Dg 19 Ago 2012, 13:22\nHola i benvinguda el primer !\nNo se a quin tipus de pesca et refereixes, pel que entenc suposo que es pesca amb canya llarga i zones de platja, amb plom a fons, surfcasting?\nEn tot cas comentens quin tipus de canyes i muntatges fas, si les zones que frecuentes son zones de platges, roques, mixtes plataja/roca, si pesques amb plom, amb boia, amb quins esquers... si tens accés a zones de molta fondària o son platges amb poc fons... de peixos n'hi ha, però cada escenari físic es apte per un tipus o altre de peix, cada combinació de canya, muntatge fil/ham/esquer es apte per un peix o un altre, el que has de fer primer es aixó, ens expliques els llocs físics com son, ens expliques de que disposes o com ho montes, i llavors et podem donar consell. Si vas a un lloc amb una lleugera idea del que et pots trobar, el muntatge es apte i la temporada del peix objectiu està activa, ja tens guanyat el 50%, la resta es paciència, pràctica i sort.\nBelldandy el Dg 19 Ago 2012, 13:57\nGràcies per la ràpida resposta! a veure si et puc dir el que em demanes per a que ens donis algun consell.. no domino gaire els noms de les coses de pesca encara, la veritat...\nPesquem amb canya llarga (de 3 trams), carret tipus spinning, plom a fons (100gr o 80gr), i li posem un ham simple del num. 4 o 6. A l'ham li posem asquer viu, més concretament cuc coreano i també hem probat cuc coreano vermell.\nLes zones on anem es a espigons de platja pel Garraf (Port Ginesta, Cala de vallcarca o Cunit) i tirem la canya des de les roques. No hi ha una gran fondaria a l'aigua però intentem tirar lluny. Acostumem a anar sempre cap a les 6 de la tarde fins a les 10 de la nit més o menys.\nNo se quin altre dada pots necessitar per donar-nos consell!\njoemosqueroles el Dg 19 Ago 2012, 14:50\nHola Belldandy, benvinguda.\nEl que dius d'una canya de tres trams i un carret de spinning, diguem que no és la combinació ideal. La canya llarga ha d'anar acompanyada d'un carret de surfcasting, el carret de spining d'una canya lleugera i maniobrable. De tota manera això no pot ser el motiu de no tenir picades.\nSi llences lluny i no trobes resultat, llença a prop. Normalment sempre trobaràs més activitat prop de les roques, allà es refugien els que serveixen de sopar per als altres. Una cosa que es pot fer en aquesta època és capbussar-te i conèixer el fons on ets. Saber que hi ha una roca enfonsada et pot canviar la jornada, veuràs que qualsevol alteració del fons és aprofitada per algún bitxo diferent.\nEn quan als muntatges, tants caps, tants barrets. Tothom s'ho ajusta segons els resultats que té o la peça que busca.\nUn de molt senzill per anar començant pot ser passar la linea principal per un plom amb ales i tub de plàstic, una bola de silicona (per protegir el nus) i un clip amb giratori a on penjaràs la cameta de l'ham. Si el mar ho permet la cameta de l'ham de dos metres, si no més curta. Això ho veuràs, si et surt molt liada li talles un tros o poses un fil més gruixut.\nHi han uns videos a youtube, PESCA CIS, que són molt instructius per començar, t'ensenyaran el més bàsic de muntatges, esquers, nusos, etc...\nMolta sort i no us desanimeu, que de jornades així tots en tenim alguna.\nDani el Dg 19 Ago 2012, 14:59\nLa canya llarga de 3 trams, amb aquest tipus de plom i el carret, vas be, aixó s'en diu surfcasting.\nSi vas a espigons, son zones mixtes de sorra/roca, ja que encara que el fons sigui sorrenc (suposo que no enrroqueu gaire), al haver-hi un espigó sempre es susceptible de que hi hagi alguna zona de pedres, roques submergides, etc...\nJo faria el següent (per començar), poder algú et dona més consells, però de moment faria el ABC.\n* Canya + carret, ok\n* Línia, no se quina utilitzes, però de moment la que tinguis la donem per bona, al final de la línia, poses el plom, i després del plom un mosquetó. Vigileu amb els nussos, son un punt feble de ruptura.\n*A sota el mosqueto, venen un fil que es dio fluorocarbó, es un fil transparent que els peixos no veuen, l'agafeu amb una resistència de 6 o 8 kilos, que deu ser un gruix del 0,30 o 0,40, aquest fil es car, però només el fareu servir per fer els baixos, el que va al final de la línia, per tant us durarà molt.\n*En el mosquetó de sota el plom, poseu de 2 metres de fluorocarbó, i al final poseu un ham, es recomanable un bon ham esmolat i que clavi bé, hi ha marques com mustad, vmc, etc que els tenen afilats amb punta de carboni, etc.. que els toques la punta i dius collons que m'el clavo, aquests son ideals. Jo et recomano els de mida 1, pots començar amb mida del 1 a una canya, i aprofitar els del 4 en un altre, del 5 en endavant, son massa petits, si vols clabar morralla vale, però no es recomanable.\nJa tens la línia muntada més el baix, un baix transparent, amb un bon ham, en una canya de mida 1, i en un altre el 4.\nAnem a l'esquer: (et farà falta agulla d'enfilar sardina, serveix per enfilar la tita i la sardina per igual)\nJo provaria 2 esquers diferents, en una canya, sardina a filets, en l'altre, tita petita. La manera de posar la tita i els filets de sardina tu poso en 2 enllaços, hi ha un fil de licra que venen, que serveix per lligar una mica la sardina i no perdre-la quan la llencis.\nCom posar sardina a filets:\nCom posar la tita:\nEls dos esquers son força bons, aptes per molts peixos, i el que es important es que aguanten bastant bé la morralla (el peix petit)\nUn cop tot montat, no llanceu totes les canyes allà mateix, ni llanceu totes a la mateia fondària, si per exemple una la llences en línia recte i el més fons possible, per exemple a 80 metres d'on esteu, l'altre la mires de llençar a uns 10 metres de costat i a menys distància,a 60 metres per exemple, si porteu 4 canyes ja que sou dos, doncs entre canya i canya 5 metres de separació i les llenceu a 80/60/40/20 metres de distància, així tempteu al peix que passi lluny, i al que passi més a prop, abarqueu més massa d'aigua.\nDeixeu el fre una mica fluix, que si piquen fort surti línia i no s'enduguin la canya o trenquin.\nEstigueu atents a les punteres, o poseu un escallarí que avisi de la picada.\nCada 20/30 minuts reviseu l'esquer.\nTingueu un salabret a punt de mànec llarg si aneu a zones altes de pedres o el peix por ficar-se a les pedres i enrrocar-se perdent la captura.\nPodeu provar altres esquers com sípia o calamar fresc per exemple, tita a part, sardina, calamar o sípia son bons esquers i molt més económics que moltes caixes de cucs.\nAra es qüestió de proves i paciència\nAh, si noteu que molt peix petit us mossega els esquers i hi ha molta morralla, mal senyal, no hi ha cap peix gros a prop que els emprenyi... aixo sol passar de dia sobretot, de nit no acostuma (o no hauria) de passar.\nSi es així paciència esperar a que es faci fosc i la morralla deixi d'estar activa, si segueix activa proveu més a prop o lluny, o canvieu de lloc, ja que molta morralla menjant i activa es senyal de que res l'emprenya, i per tant no hi peix gros a la pesquera.\nSalut i peixos :-)\nBelldandy el Dg 19 Ago 2012, 22:01\nMoltes gràcies pels vostres consells!!! Tan aviat com puguem possar-los en pràctica us informo que tal! La llàstima que fins la setmana que ve no podrem anar!!! Quines ganes!!\nSabeu si hi ha alguna zona millor que altre, o on s'acostumi a treure més peix per la costa del garraf??\nkruskis el Dl 20 Ago 2012, 22:40\njoemosqueroles el Ds 25 Ago 2012, 19:55\nQue la tita és un bon esquer és indiscutible. Ara no sé si per algú que comença és el més indicat.\nLa manera que mostra el video per passar-li l'ham no seria la millor, ja que si busques, desde la part més prima de la tita, en el primer terç de cuc veureu que hi té una petita taca blanca. Això li diuen la boca i és on s'ha d'amagar l'ham. Llavors, pots fer sortir el fil per qualsevol de les dues cares, però la millor per mi és la gruixuda. La prima fa la funció de trompa i va buscant la teca que hi hagi a prop. Si ho proveu, veureu com la trompa es mou amb llibertat, donant-li més atracció al peix.\nPerquè estigui viva el major temps possible utilitzeu agulles buides, passeu la cameta de l'ham per dins de l'agulla i esqueu el cuc. L'agulla de sardina, al passar el ganxo del final li fot una estripada que perd molt suc de cop i li fa una ferida molt bèstia.\nJo, si comenceu ara a pescar i el que ve de gust són picades i alguna captura, faria servir llombriu. Em sembla que és l'únic cuc present a totes les platges catalanes. En qualsevol cas, una canya hi podeu possar un tipus d'esquer i canviar a l'altra.\nA la tita poseu-li paciència, el més petit que hi entra són les aranyes. He recollit molts cops que el cuc és més gros que el peix. Però si no és això, si us la toquen, disfrutareu.\nSobretot, respecte per les talles minimes i molta sort, que disfruteu.\nDani el Dg 26 Ago 2012, 12:27\nJoe si sabs d¡algun vídeo millor de tita, posa'l, jo es el primer que vaig trobar, no es el meu fort ni la tita ni el surfcasting\njoemosqueroles el Dg 26 Ago 2012, 14:37\nEl que deia de la boca de la tita no ho he vist mai en video. A mi m'ho han ensenyat pescadors.\nEn aquests videos n'hi ha un que ensenya a escar tita de palangre https://www.youtube.com/results?search_query=PESCA+CIS&search_type= aviam si serveixen. Si els repasseu una mica en podeu treure força informació sobre el surfcasting.


dictadura | Arxiu de Vistabella del Maestrat\nLa Llei de responsabilitats polítiques de 1939 va ser dictada pel règim franquista amb uns objectius molt clars que, evidentment, va lograr. Un d’ells va ser canviar l’explicació de la història real: va fer desaparèixer del relat que un colp d’estat dels militars contra el govern elegit a les urnes era l’origen dels enfrontaments. Encara ara gran part de la població ho ignora, quan la documentació existent en dona clar testimoni.\nPer a tindre èxit al canviar el relat el franquisme va buscar uns culpables: la població d’orientació republicana i, amb la llei a la mà, va fer una neteja i una depuració, tant física com ideològica. Presó, sancions i multes, persecució, inhabilitacions…, de manera que els dificultava la recuperació econòmica i la seua inserció en la societat franquista. El règim va necessitar tribunals, inquisidors i -sobretot- delators per a obrir els expedients de càstig.\nL’octubre de 1939 es van obrir 3 expedients a 3 represaliats de Vistabella: un llaurador, un canaster i un paleta, però quan va acabar l’any ja n’eren 9. L’any 1940 va afectar a 5 persones més, el 1941 a 17, el 1943 a 1 i el 1944 a 5 més. Un total de 37 persones de Vistabella: 2 dones i 35 hòmens, van patir aquesta llei. Per les seues idees. I per a aplicar-la només van necessitar que algú els assenyalara. A la província de Castelló es van obrir 9000 expedients. En la correspondència on es demana informació, a més de les idees que tenen es pregunta pels seus béns i si tenen propietats: la majoria de famílies estaven en la misèria acabada la guerra, i s’ignora on van anar a parar els diners de les sancions que van haver de pagar.\nArxiu de Vistabella. Fragment correspondència, 1941\nAquestes 37 víctimes cal sumar-les a les 21 a qui se’ls va aplicar un consell de guerra: 3 dones i 18 hòmens, i que consten en les sumaríssims publicats per l’Arxiu Nacional de Catalunya. Este total de 58 només és una part del mapa repressiu sobre persones nascudes a Vistabella que les investigacions dels darrers anys han fet visible.\nMoltes dades d’esta informació formen part de l’exposició Documents per la memòria, comissariada per Fernando Peña Rambla, la qual ofereix un molt complet catàleg amb documents de l’Arxiu Històric Provincial de Castelló que demostren la magnitud de la repressió del franquisme sobre els treballadors. La donem a conèixer un 28 de març perquè és el dia de record i homenatge a les víctimes de la guerra i la dictadura al País Valencià, segons va decretar la Generalitat valenciana l’octubre de 2017, i perquè els documents desmenteixen la versió de la història que es va repetint des de 1939.\nAquesta entrada va ser publicada a Documents, Història i etiquetada 1939, 28 de març Record Víctimes Dictadura, dictadura, postguerra, repressió, víctimes el 27 Març, 2021 per Arxiu de Vistabella.


Tancament - Diari La Veu\nEscriba el número 771142\nUna de les més amargues sensacions d’anar fent anys és consignar els membres de la teua generació que ja han passat avall, les institucions que han desaparegut, els projectes que s’han desfet com un grapat d’arena. Escric en premsa des que tenia vint anys –i d’això ja en fa més de trenta... En tot aquest temps, he col·laborat com a columnista o reporter en molts mitjans, però n’hi ha tres on ja no ho tornaré a fer. El primer mitjà on escrivia que va acabar malament va ser El periòdic, un mensuari editat a València en la nostra llengua als anys 90 que després es va convertir en setmanari i es va anomenar El Punt (quan el va adquirir l’empresa gironina que editava aquest rotatiu). El periòdic-El Punt volia ser l’embrió del primer diari en valencià de la història però va acabar en la inanitat més absoluta per manca de suport lector i institucional. Els articles que vaig salvar d’aquella aventura estan editats al llibre Un ofici del segle (Editorial 7iMig), però el regust amarg pel fracàs de tot allò em va quedar en la boca durant bastant temps.\nVan passar els anys i vaig entrar en El País, que per a mi va constituir una autèntica escola de periodisme i on encara estic en nòmina. Quan Jaume Roures va iniciar, l’any 2007, l’aventura de Público, tanmateix, no vaig dubtar a fer-li costat. A diferència de l’anterior projecte a què he fet referència, Público era un diari en castellà per a tot Espanya, però també se’n va anar en orris (va plegar en 2012, aclaparat per un deute impossible d’eixugar). Va tindre una edició en català per a Catalunya (Públic) i a mi se’m va encarregar un informe per avaluar la viabilitat de fer el mateix al País Valencià. La meua conclusió va ser que l’operació era possible, però no es va dur a terme mai... Com en el cas anterior, també de la meua experiència de Público n’ha quedat una sensació agredolça: el regust de fel al paladar i un bonic llibre, el recull d’articles Sin dios y sin diablo, editat per la Institució Alfons el Magnànim.\nEl temps va seguir passant (que és el que no deixa mai de fer), vaig entrar també en Ara com a membre fundador (2010) i, amb posterioritat, vaig encetar la meua columna setmanal en Diari La Veu quan aquest mitjà, a partir del 2017, va agafar embranzida. I això és el que ara es clou, com tots sabeu.\nHan sigut tres anys intensos, que he disfrutat plenament. Molts pensàvem que la naturalesa exclusivament digital de Diari La Veu li estalviaria el penós final d’altres experiències, però no ha sigut així. Els culpables? Els sospitosos habituals: la falta de lectors compromesos amb la llengua d’aquest país (un detall que els escriptors ja veníem observant des de fa anys i panys...), la manca de suport institucional... Els mateixos polítics que van pressionar perquè Diari La Veu prescindira de la cua “del País Valencià” i el van omplir de promeses pomposes van acabar preferint dedicar la inversió publicitària als grans mitjans en castellà... (Nota bene: alguns d’aquests polítics –i no diré noms– s’autoanomenen valencianistes i encara nacionalistes...). La desídia dels uns i dels altres ha acabat amb un projecte digníssim, dut a terme per un grapat de grans professionals, que ha acabat topant-se de front amb la realitat d’un país que ni vol ser un país ni acaba de creure’s la necessitat de reviscolar i prestigiar la seua llengua...\nEn tots els mitjans ve l’hora del tancament, cada dia, inexorablement. Però en aquest el dia 31 en serà l’últim. Potser els seus esforçats propietaris donen amb alguna fórmula per continuar el projecte en un altre format. Si és així, ja els he dit que poden comptar amb mi.\nMentrestant, no vindria malament que tots –els qui llegien i els qui no llegien Diari La veu, els qui hi van creure i els qui hi eren escèptics– es pregunten per què mor un diari. La resposta és molt simple: mor perquè l’assassinen. I l’assassí som tots nosaltres.\nUna forta abraçada per a tot l’equip de La Veu, per als lectors i per a tots els qui confien que el nostre idioma mereix un espai digne en el context dels idiomes cultes del món. Açò només és un punt i a part. Seguirem!\nEscriba el número 734267


Crear grups de pestanyes al navegador Chrome\nSou d’aquestes persones que, o bé en estones d’oci o treball, obriu moltes pestanyes al navegador?, això pot ser un “Caos”. En aquest article hi trobareu la solució a aquest problema.\nSi quan us poseu a utilitzar el navegador, aneu obrint pestanyes, pestanyes i més pestanyes, pot arribar a ser complicat després de gestionar. La solució, crear grups de pestanyes per poder organitzar-les. Ho podeu fer seguint aquests passos:\n1. El primer que heu de fer és entrar a la part de seccions experimentals de Google. Per fer-ho, entreu al navegador (Google Chrome), i al buscador teclegeu: “chrome://flags”, i buscar. Un cop fet això, veureu una cosa semblant a la imatge que hi ha a continuació.\n2. Un cop aquí, haureu d’anar al buscador “search flags”, i teclejar “Tab Groups”. A continuació us hauria de sortir només un resultat de la cerca, anomenat igual que el que heu buscat. Haureu de clicar al desplegable que hi ha a la dreta d’aquest, i fer clic a “Enabled”. D’aquesta forma estarem activant el separador de pestanyes mitjançant grups. Un cop fet això, apareixerà a la part inferior dreta de la pantalla un botó que heu de clicar, “Relaunch”.\nAquest farà un reset el vostre navegador (és a dir, el tancarà i el tornarà a obrir). I un cop l’hagi obert, ja teniu la funció activada, i podeu començar a gaudir d’aquesta. Ara ja podeu obrir tantes pestanyes com necessiteu, i crear grups per poder organitzar-les.


La llar d'infants de La Beguda ja té imatge - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nLa Llar d’Infants Municipal Francesc Mata i Sanghés, a la Beguda Alta, ja té imatge. Es tracta del logotip dissenyat per Elena Trujillo Giménez, guanyadora del procés participatiu impulsat per l’Ajuntament. Al concurs per escollir la imatge de la llar d’infants hi van presentar propostes quatre persones, a les quals el Consistori agraeix la seva participació.\nEl logotip representa la imatge de dos infants, un nen i una nena, davant del centre. Destaca per la senzillesa de les formes i per l’ús del color. És una imatge molt adequada per als infants, ja que és fàcil d’identificar i de recordar. Precisament aquest són alguns dels aspectes que han estat valorats pel jurat del concurs, una comissió formada pels representants dels Consells de Participació de la Llar d’Infants Municipal Francesc Mata i Sanghés de La Beguda i de l’Escola Bressol Municipal La Baldufa de Masquefa, els representants de les AMPA d’aquets dos centres, i els serveis tècnics de la regidoria d’Educació de l’Ajuntament. La comissió va proposar la imatge guanyadora al ple de l’Ajuntament, que la va aprovar en la sessió d’aquest juny.\nLa Llar d’Infants Municipal Francesc Mata i Sanghés de La Beguda va entrar en funcionament al setembre del 2008. Ubicada en uns terrenys cedits pel senyor Francesc Mata i Sanghés, el centre manté el seu nom però fins ara no disposava d’una imatge que l’ajudés a identificar-lo. El centre estrenarà aquest setembre vinent una ampliació que li permetrà doblar la seva capacitat, passant de 30 a 61 places.


Maig | 2006 | Un Salt al món (tancat)\nPublicat el 30 Maig 2006 per deric\nAvui em sento especialment cansat, no sé si és perquè la Nit m’esgota amb la seva energia, amb els llargs passejos que ens fem, perquè no descanso bé o perquè a la nova feina ja estic plenament integrat i al … Continua llegint →\nPublicat el 29 Maig 2006 per deric\nNo temis la crítica dels teus enemics, tem més aviat els seus aplaudiments. Refrany vietnamès [@more@] Tweet\nPublicat el 25 Maig 2006 per deric\nAquesta és una pel.lícula estranya, onírica, irreal, és a dir, té un ambient a lo David Lynch total, sense ser d’ell. Des del primer moment el director ens vol deixar clar que el que estem veient no és ben bé … Continua llegint →\nL’anglès no es deixa\nPublicat el 24 Maig 2006 per deric\nHe arribat finalment a aquesta conclusió desprès de repassar els phrasal verbs per la classe d’avui. És que no hi ha manera. Porto sis anys estudiant anglès (tres d’ells el primer curs, repetit, repetit, repetit) i penso que he arribat … Continua llegint →\nEls meus desitjos poden ser poca cosa, senyor, i criden a través de les meves cançons. Però deixa’m escoltar-los. Rabindranath Tagore [@more@] Tweet\nCadaques té un encant especial\nPublicat el 23 Maig 2006 per deric\nAhir va ser Santa Rita, patrona dels funcionaris i tenia festa. Un cap de setmana de tres dies! Tradicionalment aquests dies, aprofitant altres celebracions, ens agrada fer una escapada amb el Ryanair, però aquest any, no sé què passa, que … Continua llegint →\nEls dies llargs\nPublicat el 18 Maig 2006 per deric\nArriba l’estiu, cada cop és més evident i no només per la temperatura. Els dies son més llargs, dóna gust estar al carrer, l’herba se seca, la terra es converteix en pols, la bellesa està a flor de pell, costa … Continua llegint →\nEls costums i la misèria formen la més bella escola de la força i la filosofia. Oliver Goldsmith [@more@] Tweet\nEns agrada que ens multin\nPublicat el 17 Maig 2006 per deric\nAvui anant cap a la feina he vist clarament el cas d’una persona amb el desig de que la grua municipal s’emporti el seu cotxe i el multin. El cas: entra al carrer i es disposa a aparcar. Hi ha … Continua llegint →\nEl secret per allargar la vida consisteix en no escurçar-la.[@more@] Tweet


ERC aposta per pactes de govern amb JxCAT, la CUP i els comuns després de les eleccions del 14-F | UA1 Lleida 104.5 FM\nERC aposta per pactes de govern amb JxCAT, la CUP i els comuns després de les eleccions del 14-F\n08/01/2021 - 13:21:46 Miriam Garcia\nERC aposta per pactes de govern amb JxCAT, la CUP i els comuns després de les eleccions del 14-F. Els republicans consideren que el pacte de govern a la ciutat de Lleida és un bon exemple a seguir a la Generalitat.\nLa candidata republicana per la demarcació de Lleida, Marta Vilalta, considera que és "més necessari que mai" fer un govern "el més ampli possible". En aquest sentit, apunta que aquests acords de govern han de ser "òbviament amb les formacions independentistes, perquè el nostre projecte irrenunciable és culminar el camí cap a la república catalana, però que el volem obrir al màxim a aquelles formacions polítiques amb qui compartim també part del camí, com pot ser els comuns". Vilalta recorda que "això ja ha passat en altres moments, com l'acord de pressupostos, que el vam fer els membres del Govern juntament amb els comuns, o l'acord de governança a la Paeria, que és justament amb ERC, JxCAT i el Comú".\nPer contra, Vilalta ha descartat possibles acords amb el PSC, ja que considera que defensen "models contraposats de país", i assegura que "els cants de sirena" d'aquells qui apunten la possibilitat d'un nou govern tripartit a la Generalitat "són fum, són mentides, no són res més que ganes de trencar i dividir l'independentisme".\nD'altra banda, i preguntada sobre possibles acords amb el PDeCAT, Vilalta ha dit que "en funció dels resultats veurem quins acords es poden fer", tot afegint que, en tant que volen un govern el més ampli possible, "si treu representació, també serà tingut en compte".\nJuntsXCat es compromet a reclamar mesures per pal·liar els danys de les nevades a les oliveres de les Garri...


L’estàndard que vol acabar amb el desordre de les metadades - MetaData\nL’estàndard que vol acabar amb el desordre de les metadades\nLa iniciativa OpenMetadata reuneix el coneixement col·laboratiu per establir un sistema i un llenguatge únic que ajudi les companyies a acabar amb les discrepàncies en la recollida, catalogació i anàlisi de les dades\nAida Corón Dilluns, 28 de març de 2022 | 08:00h\nOpenMetadata vol crear un estàndard per garantir la qualitat i l'odre de les dades i les metadades | Unsplash / Markus Spiske\nLes dades són el nou or. És una afirmació tan utilitzada, que ja no genera cap mena de sorpresa. Segons assenyala IBM Watson, nou de cada 10 empreses reconeixen el big data i la intel·ligència artificial com tecnologies importants per al mercat. La demanda d’enginyers i científics de dades creix any rere any, però els darrers estudis assenyalen que potser estem perdent talent, ja que els professionals perden un 40% del temps arreglant i validant la informació abans d’utilitzar-la. Això, d’entrada, ja mostra una escletxa, però s’agreuja quan s’avança cap al concepte de metadades. Si les dades són el contingut que després els experts exploten per elaborar gràfiques i models, les metadades parlen del nombre de columnes, el temps que fa que no s’actualitza on document o qualsevol altre element que defineixi la pròpia dada. Si la informació que més clarament veiem està mal recaptada i endreçada, aquesta segona que demana un procés més minuciós viu en ple desastre. Per això projectes com OpenMetadata treballen de manera col·laborativa per crear un estàndard que en faciliti la recaptació, catalogació, accés i consulta.\nPràcticament totes les empreses recullen dades. Algunes ho fan de forma estructurada, amb assessorament o un equip intern qualificat, mentre que d’altres treballen sobre la marxa. “El gran problema és que tot està desendreçat i repartit”, assenyala el matemàtic i expert en dades Pere Miquel Brull, “algunes controlen molt el testing a les taules, però després no controlen altres dades que venen del back end o de dashboards, o per quants equips passen i quines transformacions tenen”. “Hem d’aprendre a classificar la informació de manera comuna i utilitzant el mateix llenguatge”, conclou. I aquest és l’objectiu d’OpenMetadata, impulsat pels enginyers Suresh Srinivas i Sriharsha Chintalapani, que compta amb una comunitat al darrere que ajuda a construir aquest estàndard.\nLes empreses no tenen en compte la quantitat d’informació que hi ha rere les metadades ni si és contingut fàcilment accesible per totes les àrees\nBrull és un dels membres del projecte. Va començar a col·laborar-hi en el seu temps lliure i ara és una de les 18 persones d’arreu del món, i únic català, que s’hi dedica professionalment a través de Collate, l’empresa creada per recaptar finançament perquè la iniciativa tiri endavant. Driver i courier són dos termes que s’empren com a sinònims, i a dins d’una organització, això pot generar discrepàncies en l’ús de les dades. Aquest és només un exemple de situacions reals, per això algunes organitzacions han creat les seves estructures i llenguatge bàsic per evitar-ho. La novetat d’OpenMetadata és que vol que les directrius que dissenyin serveixi per a qualsevol companyia. “Un dels pilars és que és opensource”, explica Brull, “sovint diem que dins d’una empresa hi ha d’haver col·laboració entre àrees perquè s’entenguin i no hi hagi discrepàncies amb les dades, per això seria hipòcrita que parléssim d’un estàndard sense col·laboració”.\nEl fet d’operar sota la dinàmica de codi obert també elimina, segons el matemàtic, “la visió esbiaixada que una persona pugui tenir per la seva feina, coneixements tecnològics o l’arquitectura de dades actuals”. A més a més, garanteix que es parteixi d’una “arquitectura simple i de base” que, assegura, “demana pocs requeriments de manteniment i evita els processos complexos ja creats”. El resultat final ha de permetre a una organització una adaptació fàcil i sense plataformes externes. “Amb uns servidors i unes bases de dades tindràs la solució per catalogar i endreçar les metadades”, reafirma. Per tal de garantir aquests requisits, tota la informació del projecte es troba a GitHub.\nL’estàndard només necessita uns servidors i bases de dades, i ha de servir per a qualsevol organització\nUn segon problema al voltant de les dades i les metadades és el volum que s’indexa. Davant l’allau d’informació, es poden trobar dues estratègies: la primera, recaptar només quelcom que es consideri necessari per a l’objectiu marcat; la segona, recol·lectar tot el possible. Aquesta segona opció és, per a Brull, la més eficient: “Una persona pot no estar recollint dades de qualitat o s’estan prenent conclusions errònies perquè no s’han estructurat adequadament. El millor és invertir hores a recollir el màxim que es pugui i treballar-ho bé perquè no saps en què pot servir. És una inversió de futur”. Això, d’una banda, facilitaria la feina als analistes de dades que demanen la informació de primera mà abans de ser tractades; i de l’altre, evitaria la duplicació de taules i bases de dades entre dos equips que parlen un llenguatge diferent o empren una altra metodologia.\nAlfabetització en dades\nL’accés a la informació a la xarxa, els volums ingents de dades i el tractament de tot aquest contingut ha provocat que les competències digitals incloguin el que ja es coneix com alfabetització en dades (data literacy). La Wikipedia la descriu com l’habilitat per “llegir, entendre, crear i comunicar dades”, és a dir, fa referència als coneixements d’una persona d’utilitzar aquest contingut, des de la recaptació fins a l’anàlisi i creació d’altes materials amb ell.\nJa existeixen postgraus, màsters i cursos en centres privats que formen professionals qualificats en la matèria, i cada cop amb un grau més elevat d’especialització, però es parla ja d’un coneixement massiu per tal d’usar correctament les eines digitals i internet. “Les dades estan guanyant pes a un ritme accelerat i cal tenir un mínim coneixement sobre com recaptar la informació i estructurar-la”, comenta Brull, qui recorda que tot això és, al final, el resultat d’una activitat a la xarxa que ja s’ha normalitzat: “Tot el que tens gratuïtament, ho pagues amb dades. És bàsic tenir-ne un mínim coneixement”.\nJordi Marín'Advisor' en transformació d'organitzacions i transformació digital\nMàrius Gómez CazorlaCap de vendes de Sector Públic a T-Systems\nAlberto PinedoDirector de Tecnologia de Microsoft a Espanya


Merino Arranz, David | Transferència i Innovació a la UOC\nInici / Mapa del coneixement / Artificial Intelligence for Human Well-being / Merino Arranz, David\nEn la seva carrera investigadora, David Merino ha tractat principalment temes relacionats amb la imatge biomèdica. En particular, el seu interès principal està relacionat amb la imatge oftàlmica. Ha dissenyat i implantat diversos equips d'imatge de retina, basats en SLO (scanning laser ophthalmoscopy) i OCT (optical coherence tomography).\nEn tots dos casos, el Dr. Merino ha aplicat tècniques d'òptica adaptativa per millorar la qualitat de les imatges obtingudes de subjectes reals (tant sans com afectats per diferents malalties). Aquests estudis han mostrat cèl·lules fotoreceptores individuals de la retina humana i els efectes que poden tenir les malalties que afecten la retina a escala microscòpica.\nTambé ha treballat en l'ús i el desenvolupament de diverses tècniques de microscòpia, com ara la superresolució o la microscòpia multifotó per a l'estudi de l'ull.\nEstudi del moviment de l'ull\nL'ull està en moviment constant. Aquests moviments formen part de la mateixa visió i tenen un paper molt important en la manera com percebem el món que ens envolta. S'estudien aquests moviments amb el màxim detall en el context de la visió binocular. Se segueixen diferents estratègies, que es relacionen amb els cascos de realitat virtual que inclouen equipament per fer el seguiment de la pupil·la de l'ull, però també s'utilitzen equipaments específics i més sofisticats com ara el BTSLO (binocular tracking scanninglaser ophthalmoscope).\nDesenvolupament de nou equipament oftàlmic\nLes noves tecnologies, com ara els telèfons mòbils o els cascos de realitat virtual, permeten desenvolupar noves maneres de fer tests relacionats amb la visió.\nSimulació de malalties de la visió\nEl desenvolupament de noves tecnologies de visualització, com ara els cascos de realitat virtual amb seguiment de la pupil·la, permet mostrar informació a l'usuari segons el punt on mira. Això es pot utilitzar per simular diferents malalties que afecten la visió. Aquesta possibilitat pot tenir moltes aplicacions en la societat: des d'aconseguir una conscienciació més gran vers les persones que tenen una visió limitada fins a una diagnosi més acurada per part dels oftalmòlegs un cop han experimentat els problemes que pateixen els pacients.


Comprar i vendre online a Mataró: adapta't al nou escenar...\ncomprar i vendre online\n22 de gener de 2021 (13:45 CET)\nComprar i vendre online a Mataró: adapta't al nou escenari digital post-Covid\nEls mataronins i mataronines tenen la possibilitat d’anar de compres les 24 hores del dia sense sortir de casa i a través del seu mòbil o ordinador.\nAmb la filosofia d’apostar per un consum local i impulsar el comerç de Mataró, neix la web capgros.aprop.online. És una plataforma on els mataronins poden comprar online tot el que necessitin de comerços de la ciutat. D’aquesta forma, se segueix donant suport a les botigues i establiments de Mataró alhora que suposa una gran comoditat per aquells que volen fer compres en qualsevol moment i decidir quin dia i hora ho rebran a casa.\nLa web està pensada per posar les coses fàcils tant a clients com als comerços: simplement cal entrar a la web, registrar-te, seleccionar els productes que vols (pots escollir de comerços diferents, no cal que sigui del mateix), fer el pagament i demanar quan vols que t’arribi tot a casa teva o de qui escullis. El comerç rep un avís amb la comanda i només cal que la prepari i esperi a que el servei de Capgròs Aprop passi a recollir-la per entregar-la al domicili del client. A través del compte d’Instagram @capgrosapropmataro els clients i comerços poden estar al dia de totes les novetats de la plataforma.\nLes compres a través de marketplaces locals s’estan posant de moda a moltes ciutats, tant en l’àmbit nacional com internacional. Els hàbits dels consumidors estan canviant i les restriccions provocades per la Covid han accelerat encara més aquestes costums. Cada vegada és més habitual fer la compra de la setmana a través del mòbil o l’ordinador. Un dels punts forts que ofereixen plataformes com capgros.aprop.online és que les botigues i comerços que hi apareixen són negocis que estan a la ciutat, a Mataró, que normalment el client ja els coneix, hi confia i sap que els hi oferirà un bon producte o servei.\nEl comerç local s’està adaptant a les noves tecnologies i als nous hàbits de consum. Segons l’estudi ‘Escenari Digital Post-Covid’ de GfK, més del 10% dels compradors online ho van fer per primera vegada durant el confinament i romandran en aquest canal. A més, quatre de cada 10 nous compradors digitals han consumit a través de marketplaces locals o en comerços locals, sent l’alimentació, la moda i la higiene els productes més demanats.\nComerços: si tens un comerç a Mataró i vols que els teus productes estiguin a capgros.aprop.online pots demanar més informació enviant un correu electrònic a: marketplace@capgros.com


SABATILLES AMB RODES: NOMÉS PER A JUGAR. Si es fan servir com a calçat habitual, les heelys passaran factura a l'aparell locomotor infantil.\nL'ésser humà està dissenyat per a caminar, no per a lliscar. Així ho recorden els podòlegs, que adverteixen del perill de la moda de les sabatilles amb rodes per a nens: es poden fer servir com una joguina, però no com a calçat habitual. Igual que els patins, aquest tipus de sabatilles -també anomenades heelys - estimulen l'equilibri dels més petits, però no estan pensades per a portar-les durant tota la jornada. En una trepitjada normal, el taló suporta el 75 % del pes del cos, mentre que el 25 % restant recau en l'avantpeu. Les rodes augmenten la càrrega en l'avantpeu fins a un 40 %, i, a més, molta més pressió sobre el taló. Calçar-se aquest artefacte és gairebé com si portéssim talons, ja que aquesta part de la sabata sol ser uns cinc centímetres més alta que en una de normal, la qual cosa, a la llarga escurça la musculatura de la cama. Semblen vambes, però convé recordar que no ho són.\nSI LA BOSSA NO ÉS RECICLABLE... TORNA-LA AL FABRICANT!\nUna protesta postal massiva al Regne Unit ha aconseguit que la marca de patates fregides i snacks Walkers es comprometi a fer servir envasos reciclables el 2025. La reivindicació es va gestar a les xarxes socials, on centenars de consumidors van començar a fer-se fotos tornant al fabricant les bosses de plàstic contaminants i tirant-les a la bústia de correus amb l'adreça de la seu central de la companyia com a destinatari. La mobilització va tenir tant d'èxit que l'empresa de servei postal britànica, Royal Mail, va haver de demanar als activistes que, per favor, fessin servir sobres. Walkers, que produeix 4.000 milions de bosses a l'any, ha anunciat que canviarà de model en set anys, una data que molts consideren massa llunyana.\nFRUITA TALLADA: SÍ, PERÒ... En què t'has de fixar si compres aquest aliment ja rentat, tallat i pelat?\nQuan la compres, només has d'obrir el recipient i menjar-te-la. La fruita que es ven ja pelada i tallada ha estat sotmesa prèviament a un procés higienitzador, per la qual cosa no cal rentar-la una altra vegada. Abans d'introduir-la a l'envàs, el fabricant l'ha netejat i l'ha envasat al buit o en atmosferes controlades per a protegir-la de l'oxidació natural a la qual s'exposaria si estigués a l'aire lliure. Això permet que el seu procés de maduració i oxidació sigui més lent. Això sí, com a consumidor és important que no trenquis la cadena del fred quan la compris (entre 3 °C i 4 °C) i que la mantinguis sempre a aquesta temperatura fins que te la mengis. A més, hauràs de mirar la data de caducitat i revisar que el recipient no tingui rascades, deformacions o bombaments. Això significaria que l'aliment no ha estat protegit com deuria i deixaria oberta la porta a possibles deterioraments.\nEs diu Celiacbase i és la primera base de dades d'Espanya que aplega la composició de productes sense glútens. Creada per investigadors de la Universitat Rovira i Virgili, IISPV i CiberObn, censa 2.247 aliments de 126 marques i permet que els nutricionistes puguin dissenyar dietes per a pacients amb celiaquia.\nAnar a la següent pàgina: Comunicació en 360 graus >>


Dos morts en un accident a l’AP-7, a Vilafranca del Penedès | Diari La República Checa\nDos morts en un accident a l’AP-7, a Vilafranca del Penedès\nL’Audiència confirma que Ballesteros anirà a judici per Inipro\nDenunciat per cometre 7 infraccions de trànsit a Roda de Berà\nEl sinistre ha provocat el tall de la via\nNova tragèdia a les carreteres catalanes. Els dos ocupants d’un camió han mort en accident per encalç a l’AP-7, al seu pas per Vilafranca del Penedès. El sinistre mortal s’ha produït aquesta matinada, al voltant de les quatre. Encara es desconeixen les causes de l’accident.\n⚫ Tallada l’AP-7 a Vilafranca del Penedès a causa d’un accident en sentit nord amb cues de 3 km pic.twitter.com/qCILJvjTK3\n— Trànsit (@transit) October 9, 2019\nPel que sembla hi ha hagut un encalç entre dos camions que es trobaven a la cua d’una retenció provocada per un sinistre anterior, que restringia la via i en el qual s’hi ha vist implicat un únic vehicle pesant. El conductor i l’acompanyant d’aquest vehicle han resultat ferits menys greus.\n🚘 La cua a l’AP-7 a Vilafranca del Penedès en sentit nord supera els 5 km. Es fan desviaments per la sortida 30 cap a l’N-340\nAra mateix l’AP-7 es troba tallada a Vilafranca del Penedès en direcció Barcelona i hi ha aturades d’uns 6 km en aquest tram. Les autoritats estan desviant el trànsit per la sortida 30 de l’autopista (Vilafranca sud) cap a l’N-340 i també recomanen que els usuaris es desviïn per la C-32/C-31 a la zona del Vendrell.\nℹ Si vens des de Tarragona cap a Barcelona, es recomana desviar-te cap a la C-32/C-31 a la zona del Vendrell\npreviousEl Nàstic infantil de gimnàstica rítmica, campió de Catalunya\nnextMoren 29 persones a les platges catalanes, la xifra més alta en 8 anys