Marina raskova: la russa que era més feliç quan volava (Toni Padilla)\nMarina raskova: la russa que era més feliç quan volava\nSemblava destinada a cantar òpera, però Marina Raskova es va convertir en una llegenda de l’aviació soviètica batent rècords i lluitant contra els nazis\nEl 1919 gairebé totes les famílies russes havien plorat la mort d’un dels seus, ja fos a la Primera Guerra Mundial, durant la revolució del 1917, la guerra civil posterior o la fam. Però el pare de la Marina, Mikhaïl Malinin, va morir en ser atropellat per una motocicleta, una de les primeres que es veien al barri residencial de Moscou on vivia aquest professor de cant que havia estat cantant d’òpera. La mort va marcar molt una filla que va rebre la pressió de tota la família, ja que tots consideraven que estava destinada a continuar la nissaga artística dels Malinin. Però no va poder. Angoixada, va decidir abandonar l’escola de cant i va estudiar química.\nQuan es va graduar, el 1929, Rússia havia canviat molt. En deu anys, des de la mort del pare, el poder soviètic s’havia consolidat, Stalin ja començava a fer sentir la pressió de les seves botes georgianes sobre el coll dels ciutadans i molts jove es deixaven seduir per una societat en què la tecnologia tenia més bona fama que l’òpera. La Marina va trobar feina en una fàbrica de tints industrials on va conèixer el seu marit, de qui va agafar, com és tradició a Rússia, el cognom. I ja com a Marina Raskova, va canviar de feina i va entrar en un centre d’estudis aeronàutics on va començar a conviure amb aviadors. La seva feina era ajudar a dissenyar productes químics per aïllar les cabines dels aviadors, però curiosa com era, va demanar aprendre a pilotar durant les estones lliures. I un cop va pujar a un avió, va descobrir que havia nascut per volar. Amb 24 anys i mare d’una nena, la Marina va demanar d’entrar a les forces aèries soviètiques. Va superar les exigents proves i el 1933 es va convertir en la primera dona que rebia la titulació per ser navegant en vols militars a la Unió Soviètica. Malgrat que sabia pilotar, es va especialitzar a interpretar els mapes i els paisatges com a navegant. I ho feia tan bé que el 1934 va rebre permís per ser la primera dona a fer de professora als alumnes de l’acadèmia aèria.\nA la Unió Soviètica, llavors els aviadors tenien la fama que tindrien anys més tard els astronautes. Diferents pilots soviètics van batre records mundials i la Marina va participar en un d’ells. El 1938 tres dones van pujat dalt d’un bombarder Ant-37 retocat per a l’ocasió, per intentar protagonitzar el vol més llarg sense escales que hagués fet mai una tripulació femenina. Batejant la nau com Ródina -una forma d’anomenar la pàtria comparant-la amb una mare-, Marina Raskova, Polina Osipenko i Valentina Grizodubova van volar de Moscou fins a Komsomolsk, una vila a l’extrem orient rus, no gaire lluny de la costa davant del Japó. El vol, de 6.450 quilòmetres, va durar 26 dies i gairebé acaba malament, ja que a causa de la poca visibilitat no trobaven la pista d’aterratge final. La tripulació, en plena tempesta, va decidir aterrar a la rodalia de la ciutat. La cabina de la navegant, però, era a la part inferior de la nau i en cas d’aterratge d’emergència podia quedar destrossada, motiu pel qual ella va saltar en paracaigudes. La Marina va caure en un bosc salvatge on es passaria deu dies sola, espantant com podia els llops que la rondaven. Quan tothom la donava per morta, va contactar amb un grup de recerca, i va descobrir que les seves dues companyes també havien sobreviscut a l’aterratge d’emergència.\nTotes tres van rebre les condecoracions més altes de mans de Stalin. I quan l’URSS va entrar a la Segona Guerra Mundial, la Marina en persona va demanar a Stalin poder liderar un regiment de les forces aèries format per dones. La Marina va rebre el permís i va entrenar ella mateixa les soviètiques que van presentar-se voluntàries per lluitar al cel contra els nazis. Raskova va morir en un accident el 1943 quan participava en la defensa de Stalingrad. Anys més tard es va descobrir que havia estat informant del KGB. La seva figura, però, encara és venerada dins de les forces aèries de Rússia.\n'Las brujas de la noche': Lyuba Vinogradova\nLa historiadora russa Lyuba Vinogradova va buscar les últimes supervinents del 46è regiment de l’aviació soviètica, format per dones, per recuperar les seves històries de la guerra. Un llibre ben documentat i ple d’emoció amb els testimonis i records d’unes dones valentes que trobaven en Marina Raskova la inspiració.\nLlegeix totes les històries del 'Somiatruites' de Toni Padilla


Castelli Gabba 2 Negre comprar i ofertes a Bikeinn\nM Light Black L Light Black\nGore® Windstop® X Lite Plus Tela per a protecció lleugera amb protecció total del Vent.\nAcabat repel·lent d'aigua.\nEstàs a punt de comprar Castelli Gabba 2? Tots els productes de la marca Castelli tenen la millor qualitat perquè puguis gaudir de l’esport sense complicacions. Fes la compra del Castelli Gabba 2 amb total confiança i rep el paquet en pocs dies. Tenim un ampli catàleg de material de ciclisme i tot tipus de complements que necessitaràs per practicar aquest esport. Volem apropar-te les millors ofertes de bikeinn!


Bona feina! (JMarfany) : 4 anys de l'ANC. Treballar pel tot. Treballar en positiu\n4 anys de l'ANC. Treballar pel tot. Treballar en positiu\nTal dia com avui del 2012, ara fa 4 anys, naixia oficialment l'Assemblea Nacional Catalana. Un Assemblea que s'havia començat a gestar molt abans, un 13 de setembre de 2009.\nHan estat uns anys increïbles i meravellosos.\nSubmergint-me en el bagul dels records, he pogut recuperar un article que vaig escriure el mes de febrer de 2012 i que es va publicar en un primer butlletí, modest i senzill, que s'editava des de l'ANC.\nAquí el teniu, amb l'agraïment, una vegada més, a tots els que, en aquest país, heu fet possible allò que semblava impossible.\nUna fotografia per al record... La mesa d'aquella assemblea històrica. A la imatge d'esquerra a dreta Maria Mercè Roca, Carme Forcadell, jo mateix i Ricard Gené.\nTreballar pel tot. Treballar en positiu.\nTot va començar poc després d’aquell històric 13 de setembre de 2009. Quaranta persones, que després van ser-ne dues-centes, vam crear el grup fundacional del Moviment per la Independència (MxI) que convocaria la Conferència Nacional per l’Estat propi del 30 d’abril de 2011.\nDes d’aquell mes de setembre de 2009 fins al 10 de març de 2012, data en què tindrà lloc l’assemblea constituent de l’Assemblea Nacional Catalana (ANC), han passat dos anys i mig. D’aquell Grup Fundacional format per 200 persones hem passat a més de 4.000 inscrits a l’ANC... i la xifra continua pujant dia a dia. Les assemblees territorials, punt clau en l’organització de l’ANC, ja en sumen més de 200. Les assemblees sectorials, organitzades verticalment, per professions, àmbits professionals, sectors, etc., i que són les que han de començar a establir les bases per al debat de la construcció d’un nou Estat, ja en sumen més de 20, i n’hi ha unes quantes més en procés de constitució.\nHem arribat fins aquí després d’un llarg període de treball, reunions, debats, presentacions i actes per tot el país... Hem arribat fins aquí fent mil i un esforços per posar-nos d’acord, debatent, intercanviant opinions... Hem arribat fins aquí buscant el màxim de consens possible entre nosaltres... i ha costat, és veritat. Ha estat dur, també és cert. Però aquest és ja el primer gran èxit de l’ANC: per primera vegada a la història d’aquest país hem sabut posar-nos d’acord gent diversa, vinguda de sectors molt diferents, alguns militants de partit i altres no; gent amb ideologies molt diverses i amb posicionaments sociològics de vegades fins i tot enfrontats. Hem sabut deixar de banda tot allò que ens separa des del punt de vista personal, polític o sociològic i hem après a sumar forces, a treballar pel tot i no per les parts, és a dir: a treballar per un únic objectiu comú i, sobretot, hem après a treballar en positiu.\nDesprés del 10 de març, les bases, els fonaments, ja seran ferms. Començarà, doncs, la feina decisiva, la que ens ha de dur a la consecució d’un Estat propi. Una feina que hem d’encarar amb la mateixa actitud i el mateix tarannà que hem sigut capaços de mostrar fins ara. El nou òrgan executiu que sortirà escollit democràticament ha de tenir com a brúixola conductora i objectiu essencial aquest saber treballar pel tot i no per les parts; aquest saber treballar sempre en positiu.\nAquest país avança amb pas ferm i decidit cap a la seva independència. Això no ho aturarà ningú. El camí per arribar-hi estarà ple de dificultats i entrebancs, segur, però n’estic del tot convençut que ningú podrà evitar que Catalunya sigui un Estat europeu. Disposem de tres eixos fonamentals: La societat civil, el municipalisme i els partits polítics amb les nostres institucions.\nEn un extrem, la societat civil, amb el seu gran entramat d’associacions i entitats, amb l’ANC com a gran exponent de la unitat i pluralitat d’aquesta societat civil. A l’altre extrem, el municipalisme, amb l’Associació de Municipis per la Independència al capdavant (311 municipis i 15 Consells Comarcals adherits... de moment). I al bell mig, els partits polítics i les institucions. Els dos eixos dels extrems haurem de pressionar al màxim, haurem de fer de falca perquè l’eix central faci el pas endavant final i definitiu.\nHa arribat el moment decisiu. Anem cap a l’Estat propi...\nPublicat per Jaume Marfany a 3:28\nEtiquetes de comentaris: 4 anys ANC , ANC , Sant Jordi 2012 , Treballar pel tot. Treballar en positiu\nGabriel Ferrater.-4 i final (Ferrater, Vinyoli i Riba)\nFerrater, i també Vinyoli , van declarar-se, no només admiradors, sinó influenciats, d’una o altra manera, per la poesia de Riba . De...


Carles Abellan, xef amb estrella Michelin | DeSabadell\nEl nom de Carles Abellan està vinculat al de xefs tan reconeguts internacionalment com el de Ferran Adrià amb qui va treballar en els primers anys del Bulli, José Andrés o Sergi Arola. Però, també està íntimament lligat a Sabadell ja que va néixer a la nostra ciutat el 27 de juny de 1963. Encara manté una certa relació ja que la família conserva la casa que tenia al carrer d’Indústria. Tot i que actualment gestiona els seus sis restaurants d’èxit a Barcelona amb una plantilla de 150 persones al seu càrrec, se sent tan cuiner com empresari. “Tinc cinquanta xefs però jo els hi dic com s’han de fer les coses. Sense un bon equip això no seria possible”, assegura.\nEns citem amb Carles al seu restaurant La Barra, al número 19 del Passeig de Joan de Borbó de Barcelona, en plena Barceloneta.\nCarles arriba puntual, vestit de negre de cap a peus. És una d’aquelles persones que desprenen energia i vitalitat. Alt, elegant i famolenc ens atén mentre gaudeix d’un menú a base de verdures i peix a la planxa.\nDurant l’entrevista ens interromp el xef del local per demanar l’opinió del mestre sobre un nou plat: ostres fumades infusionades amb rocoto. Les tasta, les mira i dóna el seu vist-i-plau amb algun suggeriment. Ho té tot controlat.\nEn l’actualitat Carles gestiona sis restaurants d’èxit a Barcelona: Bravo (que tancarà al mes de abril) a l’hotel W (Vela), ENA by Carles Abellan, tres locals Tapas 24 i La Barra. Per aquest últim li van donar una estrella Michelin a la darrera edició de la Guia. “Quan faig un restaurant et juro que no persegueixo que em donin cap estrella”, confesa. Però el seu nivell mai ha passat inadvertit pels inspectors de la guia vermella que ja li van donar una estrella al 2007 pel Comerç24 que finalment va tancar. “De vegades és necessari fer marxa enrera però només per agafar empenta per poder seguir endavant. Si un restaurant no funciona s’ha de repensar i tornar a començar”, aconsella.\nÉs potser una de les claus de l’èxit? “Per tenir éxit a un restaurant es necessita treballar molt, i envoltar-se d’un bon equip professional. A un restaurant s’han de fer les coses més que bé, molt bé, tenir un servei atent i amable, un bon sumiller, i una excel·lent gastronomia a un bon preu”.\nPerò, de tot el més important per a ell és l’equip “Avui hi ha més i millors professionals que abans, però també hi ha molta més oferta. Els joves d’avui dia estan millor preparats i tenen tota la informació al seu abast. I si no saben fer una cosa ho poden buscar per internet. Abans havies de trobar la informació en llibres si és que els podies comprar”.\nDe la seva infància a Sabadell recorda els viatges que el seu pare feia diàriament a Barcelona amb els Ferrocarrils Catalans per anar a treballar “Tornava al migdia a dinar a casa perquè no podia permetre’s un restaurant”. Per això, quan Carles tenia dos anys es van treslladar a Barcelona on vivien de dilluns a divendres per tornar els caps de setmana a Sabadell.\nTambé té bons records de la discoteca Concor i de les festes amb els amics. Encara conserva amistats de Sabadell “cada setmana ens veiem per esmorzar a la Vinya”.\nAlgun cop ha pensat en obrir restaurant a casa nostra “però els meus amics m’ho han desaconsellat sempre”, tot i que ofertes ha tingut i en té. “És conegut que el sabadellenc quan surt a un restaurant acostuma a anar a Barcelona, per diversos motius, però és així”, conclou.


Activitats de Setmana Santa a Albet i Noya - Turisme de Subirats\nS’apropen les festes de Setmana Santa, uns dies perfectes per a visitar els cellers de Subirats i fer una escapada entre vinyes. Una proposta atractiva per a aquestes dates és la que fa el celler Albet i Noya, amb dues activitats especials per a la Pasqua:\nEcotast, vins i xocolates ecològics a Albet i Noya // Xocolata i vi: joc de textures i sabors\nUna proposta que comença amb la visita del celler per conèixer els inicis, la història familiar, present i futur a través de la vinya, celler i sala de bótes. El moment dolç arriba després, on es podrà descobrir diferents textures, sabors, aromes. I per acabar: un maridatge dolç, ecològic i d’allò més saludable entre els nostres vins i els xocolates ecològics de Chocolates Solé!\nVisita al celler en família – Taller de Pasqua // Una jornada per gaudir del món del vi en família!\nEs tracta d’una activitat especial per als més petits de la casa, consistent en decorar i pintar ous de pasqua o fer-se la seva pròpia mona per després menjar-ho a casa! Abans, coneixeran el món del vi i la vinya a través d’activitats infantils, guiats per un monitor, i finalitzaran la jornada tastant suc de raïm.\nMentrestant, els grans de la família visitaran el celler per conèixer el procés d’elaboració dels vins ecològics i acabaran amb una degustació de tres vins.\n[+] Albet i Noya\nVeniu a celebrar la Pasqua a Subirats, Capital de la Vinya!


Esqueixada de bacallà... hop!\nEl més recargolat del cas és que, d'una esqueixada, em vaig trobar fent de guàrdia urbà al punt de més trànsit de tot el districte. Ignorant com sóc del codi de la circulació perquè no he portat mai auto i una vegada que vaig muntar dalt d'una bicicleta només vaig arribar dues cases més avall, és fàcil d'imaginar l'aldarull que el meu nou càrrec havia de provocar.\nAniré a pams, però. Cal deixar clar que jo no en sabia res de la plaça que m'havia trobat a les mans junt amb un casc, una porra i un xiulet; que puc donar fe que no havia signat cap instància ni havia passat cap examen d'oposicions i que, aquí rau la trufa del cas!, just abans de palpar-me uniformat i amb els braços com un parell de parallamps, jo m'estava tranquil.lament darrere del taulell de la bacallaneria del mercat de baix tallant, com fa de bon suposar, el bacallà.\nÉs clar que he d'admetre que no era aquell el primer canvi sobtat que es produïa en la meva persona! L'últim, abans del de bacallaner, havia estat un bot cap al de fotògraf ambulant. I temps feia que ja havia hagut de passar pel de barber, el de sereno, mestre de cases, pixatinters, callista, ordinari, menescal, drapaire, carter, mosso d'esquadra, bomber, firaire, masover i saltataulells d'entre una colla dels quals m'estimo no fer-ne memòria.\nPerò si bé és cert que mai no em vaig interessar per l'autor de tots aquells processos metamòrfics d'ofici, també ho és que en cadascun d'ells vaig saber quedar bé com un treballador eixerit i decidit. D'enyorar-me, n'enyorava algun, ja ho crec que sí, però tampoc no em vaig posar mai pedres al fetge perquè ja m'havia avesat als trasllats continus.\nAra sí que, malgrat tot, volia protestar on fos per aquella plaça de guàrdia urbà! En encara no mitja hora, pels quatre carrers que confluïen al meu punt no podia circular-hi ni un mosquit: l'embussament que havia organitzat era tan gros que ni un desembussador gegantí hi hauria pogut posar pau.\nNo us hi volgueu trobar mai amb tot d'autobusos i tramvies, cotxes i camions, motos i furgonetes, petadors i bicicletes fet un pilot amb els clàxons en marxa com si fos el dia del seu patró.\nPer postres, el xiulet ja no em responia i la porra se m'havia quedat com emmidonada a la corretja dels pantalons!\nSort de l'helicòpter del cos dels urbans que encertà a passar prop d'allí i em llençà una corda a la qual vaig aferrar-me sense ni fer-me pregar. Corda amunt, només se sentien les botzines, que semblava que haguessin emprat un to més amenaçador, i els esbroncaments dels xofers fets unes feres.\nI tot no s'acaba aquí perquè jo vinga demanar —i exigir quasi!—, de parlar amb l'alcalde, i ells, entestats a voler fer-me dir qui era i què hi feia allí i quants anys portava al cos i...\nI van aconseguir de fer-me sortir de polleguera i que digués quatre renecs en veu ben alta i que m'esgargamellés com un carrincló tot dient que ja n'estava tip de tants canvis sense que me'n fessin cinc cèntims per veure què em semblava.\nLa veïna de la bacallaneria va venir a veure'm l'altre dia a la presó. Que no hi patís, que al barri ja recollien signatures per tal d'alliberar-me com més aviat millor i que alguns partits polítics i algunes associacions culturals s'havien interessat pel meu cas. I, abans de marxar, encara em digué si em feia falta res.\n[Copyright© Andreu Sotorra. Conte publicat a la Revista Rodamón, núm. 200, 9-16 desembre 1983. All rights reserved.]


El vals del 9NTren de llarg recorregut\nA mesura que s’acosta el 9N, sento una mena de males vibracions cada vegada amb més insistència, més a prop. I no tinc respostes per aquesta inquietud. Pocs són ja els que creuen que a Espanya regeix una democràcia consolidada, com podria ser la britànica o l’holandesa, per entendre’ns. Sense exagerar, tampoc crec en cap acció cruenta malgrat els deliris dels grups reaccionaris i feixistes que clamen per un bombardeig de Catalunya cada cinquanta anys, al·ludint a les recomanacions atribuïdes al general Espartero.\nLa història d’Espanya és una història de violència, aixecaments i cops d’estat. No deixa de ser paradoxal, per no dir vergonyós i estúpid, que l’únic tros d’Espanya realment europeu, terra d’emprenedors, i bilingües sense problemes, sigui constantment castigada per les incomprensibles ires de tots els governs de la nació, siguin conservadors o progressistes, tant se val, vénen a ser el mateix disfressats de salva pàtries. Intransigents, exigents, dominants, excloents, però fatalment cobdiciosos amb vistes a una solidaritat de la que ells són administradors i distribuïdors amb nuls criteris d’equitat i rendibilitat, a excepció de satisfer els requeriments d’amics i coneguts. Política “familiar”. Valgui com a exemple l’absurda xarxa d’alta velocitat que davant les queixes per la manca d’inversions a Catalunya, la ministra del ram va argumentar que l’alta velocitat ha d’arribar a tot arreu perquè tots som iguals davant la llei! Mastodòntiques inversions que ni els Estats Units es pot permetre. Excloent Catalunya i potser Andalusia, en els altres trams d’AVE només baixa el revisor a les estacions i l’aborden el mateix revisor i el seu entrepà. Jo és que quan sento anomenar la Marca Espanya surto espantat com un posseït, amb una mà a la cartera i l’altra tapant-me la cara per allò de la vergonya aliena.\nEspanya no és que no pugui deslligar-se de la seva tòpica i ancestral idiosincràsia, del seu nul europeisme, el seu menyspreu per les llengües diferents del castellà, l’arcaic endarreriment, la seva casposa fanfarroneria, la irrenunciable enveja, el seu centralisme excloent, el seu terror i menyspreu a reconèixer els diferents pobles i cultures que la integren, en fi, no és que no puguin, és que no els surt dels collons. Perdonin l’exabrupte però és la seva manera d’imposar el masclisme en el seu idioma. El seu masclisme democràtic és el d’afusellar a Mas, el desig que l’Ébola penetri a Catalunya, aplacar el malestar dels catalans amb les trepitjades de bonics tancs, subscriure’ns al Tribunal Constitucional, ofegar-nos financerament o proclamar als quatre vents que som molt dolents i ningú ens ha de donar la paraula.\nLluny d’afrontar de cara el repte dels catalans, es decanten per la guerra de les clavegueres, les infàmies, les mentides, les amenaces, els infundats rumors. Catalunya no és que vulgui independitzar-se, és que vol fugir d’aquest malson, necessita sostreure’s a tantes escombraries, i els que tant desconeixen i dubten i temen d’un futur incert, pensin en el que si coneixen, el passat i el present. Pensin en Rato, Blesa, Acebes, Bankia, Pujol i els seus fills, Gürtel, el saqueig del Palau, la toxicitat del PP valencià, l’inqualificable robatori andalús, els 51 inculpats per l’escàndol de la comunitat de Madrid, el grapeig de caixa a Múrcia, el sindicalista milionari, la ministra Mato, i un inacabable etcètera. La infecció derivada de la corrupció empetiteix el terror del letal virus africà.\nNo ho sé, desconfio de gairebé tot, aquest és un país amb greu dèficit democràtic i d’ell es pot esperar gairebé tot. Abans he dit que no crec que l’estat s’excedeixi el 9/N amb accions repressives de cert calat davant d’una població pacífica que només pretén conèixer l’opinió dels seus habitants que, per no ser, ni tan sols és vinculant. Però tinc els meus dubtes, el que per a molts podria ser com un vals en els boscos de Viena, d’altres podrien emmerdar-ho com el vals de les òsties del 9N. A demés li tenen ganes.\nBru Duran Gili 07/11/2014 en 19:38\nAcabo d’arribar de viatge, de París concretament, del gran París. Que tindrà que sempre es admirada i adulada per mils de visitants diàriament ?. Des de 1789, la Revolució Francesa, va marcar els límits de la nova Europa i, potser, del mon. La ciència, la literatura, el dret, etc., etc. van iniciar un nou camí i es van espolsar del cervell tot lo anterior : el caciquisme, la ronya, la brutícia ambiental. París aglutina en la seves avingudes, monuments, catedrals, en la seva gent, la riquesa d’aquests, quasi, tres cents anys de nou rumb a la civilització.\nQuasi lo mateix que la marca España. L’any 1789 el mariner Malaspina, amb les corbetes Atrevida i Descubierta, comença la volta al mon mentre a la península tot quedava igual. Militars, polítics, el Parlament en forma de galliner, fam, poca feina i moltes ganes de viure sense treballar.\nEl diumenge, dia 9, pot ser important. Amb totes les mancances que la consulta porta incloses.\nLa principal, crec jo, es que no hi ha un cens, un cens que contrastar amb la asistencia i l’entrega del vot. Un cens que donaria, documentalment i sens dubtes, l’èxit de la consulta. No serà així i ens tindrem que guiar amb la quantitat de gent que quedi registrada en els col•legits.\nLa consulta, en el temps, no es produeix en el millor moment. Europa vol els experiments amb gasosa i la marca España te mes forats que un formatge de Gruyere. A mes dels que cites en el teu escrit, ara, hi tenim a la Infanta Cristina incoada per el Cas Noos, no per la perseverança en gastar els calés d’en Urdangarin .” Algo es algo”.\nDiu, don Mariano, que España gaudeix de una democràcia plena. Ara ja se lo que vol dir plena: plena de trampes, mangantes, de TC que sempre que vota contra Catalunya o fa per unanimitat, per instal•lacions destinades a servir de magatzem de gas i al no funcionar es traspassant les despeses al poble, per la gent que va invertir en places solars seguint les instruccions del ministre de torn i ara no poden pagar ni la llum.\nLa marca España esta de dol: la Pantoja i Núñez, tenen deu dies per entrar a la cangrí. Per cert Nuñez encara no plora !.\nPep, estic tranquil. El dia 9 serà un dia tranquil gracies a la policia allotjada a Canet, crec, “a pan y cuchillo” i els soldats que estan de maniobres a Catalunya. Aquesta gent, amb conviccions castrenses, vetllaran per el nostre vot, segur. Democràcia plena que diu Mariano.\nVaig a prendre una Voll Damm ben freda, aquesta si que no m’enganya.\nPep vaig a descansar, el viatge em cansa. Fins la setmana que ve.


Dembélé, millor debutant de la Bundesliga 2016/17\nEl jove extrem francès ha rebut el guardó que l’acredita com al millor debutant de la lliga alemanya durant el curs passat i també forma part de l’11 ideal de la temporada\n10:30AM dimecres 13 de des.\nOusmane Dembélé ha rebut aquest dimecres un premi de l’Associació de Futbolistes d’Alemanya com a millor debutant de la passada Bundesliga, on va jugar amb el Borussia Dortmund després d’arribar procedent del Rennes. El lliurament del premi li ha fet el director general d’aquesta associació, Lars Kindgen.\nA més, Dembélé també ha rebut un trofeu com a integrant del millor 11 de la temporada a la lliga alemanya, uns premis que han estat votats pels futbolistes de la Bundesliga, segona, tercera i quarta divisió d’Alemanya. El jove extrem francès va anotar un total de 10 gols i va repartir fins a 20 assistències en un total de 49 partits disputats en totes les competicions.\nCal recordar que el jugador blaugrana continua recuperant-se de la seva lesió al tendó del bíceps femoral de la cuixa esquerra, la qual va patir el passat 16 de setembre en el partit de Lliga contra el Getafe al Coliseum Alfonso Pérez. Dembélé continua progressant en la seva recuperació i el passat 6 de desembre va fer la part dels rondos amb el grup per primera vegada des de la seva lesió.


Grup 4: Quarta sessió! | CREDA Jordi Perelló\nFamílies Activitats Grups de Llenguatge - Sordesa Grup 4: Cicle Superior\nGrup 4: Quarta sessió!\nERIKA MARTIN AMORES04/03/20\nBona tarda a tothom! Avui hem fet la tercera sessió del grup 4. Han vingut la Fiorela, l’Ainhoa, la Naiara i el David.\nEn primer lloc ens hem presentat i ens hem posat cadascú un signe de la llengua de signes catalana per expressar el nostre nom.\nDesprés hem fet jugat al Dictat Explosiu! Hem penjat globus a la paret i hem fet dos grups on cada parella tenia un color de globus: verd o vermell. Dins de cada globus hi havia una frase. Els alumnes punxaven un globus i corrien a la taula per dicatar la frase al seu company. Quan ja han punxat tots els globus, han hagut d’ordenar les frases per fer una història. Les dues històries que hem treballat han estat les bibliografies de la Frida Kahlo i la Rosa Parks. Ha guanyat l’equip de la Fiorela i la Naiara!\nA continuació, hem fet el joc del submarí. Ens hem col·locat drets a diferents parts de l’habitació i separats com a mínim un metre els uns dels altres que eren les mines submarines. Una persona anava per l’habitació amb els ulls tapats i havia d’anar d’una punta de l’habitació a l’altra sense xocar, fent de submarí. Si el submarí s’acostava a una mina submarina, la mina havia de dir “pi, pi, pi” per evitar que xoqués.\nFinalment hem fet una Batalla de globus i ha estat molt divertit! Cada jugador tenia dos globus lligats a les cames i es tractava de trepitjar el globus del contrincant sense que li trepitgessin el seu. Qui es quedava sense globus estava eliminat. El guanyador ha estat el David!\nPer acabar hem segut en cercle, hem recordat els nostres noms i han dit quin joc els hi ha agradat més. La Naiara ens ha explicat un joc que li han regalat els seus pares i també ens han dit altres jocs als que els hi agradaria jugar a la darrera sessió al juny!\nLes logopedes convidades han estat la Roser Cadafalch i la Cristina Jardon.\nNúria i Erika.\nGrup 4: Cicle Superior curs 2019-20, grup 4, grups de llenguatge, sordesa 0


Apartments Andante Rust Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartments AndanteDraisstrasse 2, Rust, Rust, Alemanya, 77977 - Veure al mapaExcel·lent8,6Basada en138comentarisApartments AndanteVeure més fotos"The place was clean and comfortable , and the recaption was..."AliSaudi ArabiaPiscinaVeure més fotosVeure totes les 27 fotosExcel·lent ubicació 9,1Veure al mapa9,1UbicacióParticularitats que li encantaranbalcó/terrassa\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Rust, vosté es sentirà com a casa a Apartments Andante, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Apartments Andante, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com transport hotel/aeroport, habitació familiar, restaurant, servei de bugaderia, màquina venedora. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior, ping pong, sala de jocs. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartments Andante no troba competidors en cap categoria.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Idiomes ParlatsAnglèsAlemanyEspanyolMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


La 26a Trobada Empresarial al Pirineu aposta per demostrar el creixement de la recuperació de la crisi econòmica amb casos d'èxit - 7accents\nLa 26a Trobada Empresarial al Pirineu aposta per demostrar el creixement de la recuperació de la crisi econòmica amb casos d'èxit\nEl certamen, que tindrà lloc el 18 i 19 de juny a la Seu d'Urgell, vol llançar un missatge optimista als empresaris\nLleida 24.04.2015 14.45 h\nLa trobada, que tindrà lloc el 18 i 19 de juny, reunirà 700 participants aproximadament. (Foto: Natàlia Martí)\nLa 26a Trobada Empresarial al Pirineu, que se celebrarà els dies 18 i 19 de juny a la Seu d’Urgell, tindrà com a lema “Preparats per créixer” amb l’objectiu de simbolitzar el creixement de la recuperació de la crisi econòmica. Per aquest motiu, es vol llançar un missatge d’optimisme després d’anys de decreixement, posant èmfasi en la necessitat de compartir experiències d’èxit com a motor per al desenvolupament empresarial.\nEl programa d'enguany comptarà, entre d'altres, amb la participació del reconegut filòsof i pedagog José Antonio Marina i d'empresaris i directius com ara Josep Lluís Bonet (Freixenet), Maria Dolores Dancausa (Bankinter), Francisco Reynés (Abertis), Josep Esteve (RODI), Jordi Miró (Danone), Teresa Vallès (El Pastoret de la Segarra) o Oriol Guixà (La Farga), tots ells participants de les taules rodones que s’organitzaran. Tot i així, es desconeix encara les personalitats encarregades de fer la inauguració i la cloenda del certamen.\nEl talent, l’ètica i la superació són els tres elements a través dels quals giraran les ponències de la trobada. A banda, també hi haurà taules rodones i col·loquis per fomentar la filosofia d’intercanvi d’idees i facilitar la interrelació d’idees i continguts entre empresaris.\nEl president de la Trobada Empresarial al Pirineu, Vicenç Voltes, s’ha mostrat molt satisfet amb l’organització, ja que els continguts d’enguany serviran com a motor per al desenvolupament empresarial. Segons els organitzadors, s’espera superar els 700 participants de l’edició anterior.\nTrobada Empresarial al Pirineu 2015


La CEA explica el nou model econòmic davant una cinquantena d'empresaris de la Pimec - FÒRUM.ad\nLa CEA explica el nou model econòmic davant una cinquantena d’empresaris de la Pimec\nOn: 29/05/13 20:33\nLa Confederació Empresarial Andorrana (CEA) ha explicat aquest dimecres el nou model econòmic d’Andorra davant una cinquantena d’empresaris de la Micro, petita i mitjana empresa de Catalunya (Pimec). A més, la iniciativa ha comptat amb la participació d’una vintena de participants andorrans.\nLa delegació de la CEA, liderada pel president, Xavier Altimir i acompanyat del vicepresident executiu de la Comissió de Relacions Internacionals i Institucionals de la Confederació, Pere Augé, ha explicat els canvis que s’estan realitzant al país pel que fa a l’obertura econòmica, les últimes reformes legislatives relatives a la Llei d’immigració i la implementació d’un nou marc fiscal. Davant la setantena d’assistents, Augé ha aprofundit en les formes de negoci que es poden establir a Andorra i en les possibilitats que la jurisdicció andorrana ofereix a l’empresariat.\nDes de la Pimec han destacat que Andorra és un país que cada vegada aporta més oportunitats als empresaris, i per aquest motiu s’ha organitzat un seminari que permeti fomentar i potenciar els vincles entre els territoris.\nPrevious Post: Angelina Santolària demana més divulgació i informació per lluitar contra el tabaquisme\nNext Post: El Govern donarà més temps a la Massana per complir amb el límit d’endeutament


Interseccionalitat i Covid-19 – Professionals per la promoció de la salut\nLa perspectiva interseccional sorgeix als Estats Units i recull les inquietuds de les feministes negres nord-americanes que no se sentien representades ni pel feminisme ni per les lluites antiracials. L’origen de la interseccionalitat rep influències en 3 sentits: institucions feministes, acadèmiques feministes i activistes feministes, el que posteriorment s’ha anomenat “triangle de vellut” ( velvet triangle).\nCom a institucions feministes podem destacar el Col·lectiu Combahee River, organització feminista que al 1975 fa la “Declaració de Combahee River” i introdueix la idea dels diversos sistemes d’opressió que generen desigualtats envers les dones negres. En l’àmbit acadèmic trobem autores feministes nord americanes, llatinoamericanes i xilenes.\nLa Dra. Kimberle Creshaw formula el concepte d’interseccionalitat al 1989, desenvolupa la teoria a nivell acadèmic, sobretot en l’àmbit del dret, i explica com aquesta disciplina respon a la discriminació de gènere i raça.\nLa mirada interseccional estudia les dinàmiques entre identitats coexistents (per exemple, gènere, classe social, origen ètnic) i diferents situacions de desavantatge (per exemple, poder econòmic, patriarcat, supremacia blanca…). Cada persona es situa en una identitat i en un eix amb relació al contínuum privilegi/opressió. La interseccionalitat és una eina per a l’anàlisi que aborda múltiples discriminacions i ens ajuda a entendre com influeixen les identitats en que es puguin tenir drets i oportunitats.\nLa interseccionalitat és present sobretot en àmbits feministes, amb aquest post m’agradaria donar una perspectiva interseccional a la situació actual d’estat d’alarma i com la manera de viure aquesta situació depèn dels diferents eixos de desigualtat on ens situem, sobretot de l’àmbit social.\nLa teoria explica que cada persona es situa en una posició en cada un dels eixos i com aquests eixos es va “interseccionant” uns amb els altres provocant una situació de privilegi/opressió. Depenent de en quin lloc ens situem, haurem viscut millor o pitjor la situació de confinament.\nHe volgut remarcar algunes situacions, que al meu entendre, ens estan influint durant tot l’estat alarma:\nTipus de feina: Persones treballadores essencials versus treballadores no essencials; amb relació si han pogut continuar treballant durant l’estat d’alarma, per tant continua cobrant, o si han patit un ERTE. També és important la situació dels treballadors i treballadores autònoms.\nTipus de contracte: Contracte fixe/funcionariat versus contractes precaris, contractes en negre…\nTipus d’habitatge: Disposar d’un habitatge gran, amb diferents habitacions, amb balco i/o pati o jardí versus habitatge petit, compartir habitatge…\nTipus de família: Família tradicional versus família monoparental /monomarental, tenir fills, disposar d’ajut de la família extensa…\nClasse social: Disposar d’una bona situació econòmica versus no tenir solvència econòmica. Tenir una bona formació que permeti accedir a un lloc de treball amb millor remuneració econòmica…\nSalut: Disposar d’una bona salut versus estar en una situació de risc, cal fer esment especial a la salut mental\nDiversitat funcional: Plenes capacitats versus dificultats funcionals, és important tenir en compte les capacitats de mobilitat autònoma versus dependència.\nOrigen: Nacionalització versos migració, blanquitud respecte a racialització.\nEdat: Adultesa versus altres etapes de la vida, prioritzant l’adultesa enfront altres etapes de la vida)\nGènere i posició de gènere: Homes versus dones\nTots i totes estem vivint l’estat d’alarma, el grau de malestar o benestar que estem vivint varia amb relació a la posició que estem en aquests eixos de desigualtat i entre els diferents eixos hi ha interseccionalitats que en posicionen en una situació de privilegi o de dificultat.\nCrec que la perspectiva interseccional aporta una visió més àmplia a la realitat social que estem vivint. Segons el meu entendre és una visió relacional, jo li diria “sistèmica”, on es veu que tot el que està passant està travessat per diverses dimensions.\nPer finalitzar crec que un aspecte que per mi és molt important és que amb la mirada interseccional també ens estem auto-analitzant, això ens permet analitzar el que estem fent i en quina posició estem amb relació a la situació personal de privilegi/opressió.\nCom més puguem entendre les conseqüències de la pandèmia a nivell psicosocial millors solucions podrem aportar.\nGrup de Professionals per a la Promoció de la Salut\n* AWID, Asociación para los derechos de la Mujer y el desarrollo, derechos de las mujeres y cambio económico (2004) Interseccionalidad: una herramienta para la justicia de género y la justicia económica. Núm. 9\n* PLATERO, Lucas [ed.].(2012) Intersecciones:cuerpos y sexualidades en la encrucijada, Madrid.\n* RODÓ DE ZARATE, M. (2016) Geografia de les interseccionalitats: llocs, emocions i desigualtats. Treballs de la societat catalana de geografia, Núm. 82\nPrevAnteriorDescobrint actius personals arran de la crisi del Coronavirus\nSegüentCovid, comunicació i e-salutNext


per Redacció divendres, 15 de juny 2018 - 15:50h\nPla general de la Sala Sant Domènec de la Seu d'Urgell, durant l'acte d'inauguració de la 29 a Trobada Empresarial al Pirineu | LleidaDiari.cat\nUn 87% dels empresaris assistents a la 29a Trobada Empresarial al Pirineu, que es clou aquest divendres a la Seu d'Urgell, s'ha mostrat optimista pel que fa al creixement de la facturació que preveuen per aquest 2018, segons els resultats del baròmetre en el qual han estat convidats a participar els 600 empresaris assistents a les jornades.\nAquestes respostes per part de l'empresariat constaten una millora de les perspectives empresarials catalanes enfront de la valoració feta el 2017, que va ser del 78% en relació amb el creixement de la facturació. Una altra dada destacada del baròmetre és que un 69% dels enquestats creuen que es crearan nous llocs de treball en els sis mesos vinents.\nL'empresariat ha estat també qüestionat sobre quina és la direcció que ha de prendre la Unió Europea o la repercussió que poden tenir les mesures en política comercial internacional adoptades pel president Trump. La majoria dels assistents a la Trobada Empresarial al Pirineu ha manifestat la necessitat d'adoptar una major unió política, bancària i fiscal europea (78%) i més de la meitat s'han mostrat neutrals davant de les mesures en política comercial internacional adoptades pel president Trump (55%). Sobre la incidència de la robotització i la Intel·ligència artificial en l'ocupació, un 36% creu que serà positiva en la creació de llocs de treball, un 24% que tindran un efecte neutral i un 23% que disminuirà l'ocupació.


Més fets i menys promeses en la lluita contra la pobresa\nLa manifestació prevista a València el dissabte dia 20, se suspén per causes meteorològiques.\nLa plataforma Pobresa Zero de la Comunitat Valenciana ha preparat diferents actes i mobilitzacions, en els quals participa CCOO PV, amb motiu de la Setmana Mundial per l’Eradicació de la Pobresa, al voltant del 17 d’octubre. El lema ‘Més fets i menys promeses’, pretén ser un clam ciutadà perquè es complisquen els compromisos internacionals.\nEls incompliments dels compromisos internacionals en la lluita contra la pobresa són el motiu del lema d’enguany ‘Més Fets i menys promeses, drets ja’. La plataforma Pobresa Zero (integrada per més de 170 organitzacions, ONG de desenvolupament, entitats socials, universitats valencianes i sindicats, entre ells, CCOO PV) pretén denunciar les causes de la pobresa i llançar un clar missatge als i les responsables polítics i polítiques: és possible eradicar-la, només manca voluntat.\nEn el marc de la Setmana Mundial per l’Eradicació de la Pobresa, a partir del dilluns 15 d’octubre, la plataforma vol alçar la veu perquè es complisca amb els compromisos signats i perquè la ciutadania siga un clam per acabar amb la pobresa. Per això ha organitzat nombrosos actes reivindicatius a Alacant, Castelló i València, i en diferents municipis del País Valencià.\nCancel·lació actes per les pluges\nAmb motiu de les previsions meteorològiques, la plataforma Pobresa Zero ha cancel·lat la manifestació prevista per al dissabte dia 20 a València, tal i com ho va fer ahir a Castelló.\nEn principi, es manté la convocatòria de concentració a Alacant, el dia 20 d'octubre a les 17.00 h a la plaça de l'Ajuntament.\nAgenda completa activitats Pobresa Zero 2018


I si Catalunya fos independent?: L'informe que la Cambra de Valls no va voler publicar\nBarcelona. Dilluns, 1 de juliol de 2019. 19:41\nActualitzat Dilluns, 1 de juliol de 2019. 21:44\nLa Cambra de Comerç de Barcelona, presidida per Miquel Valls fins fa tot just dues setmanes, va elaborar el 2012 un informe anomenat Les conseqüències econòmiques d’un Estat propi a Catalunya, però que mai no es va arribar a publicar. Avui, en la primera reunió del comitè executiu de la nova Cambra presidida per Joan Canadell, s'ha decidit fer públic l'informe, que conclou que "una Catalunya amb estat propi dins de la Unió Europea implica riscos econòmics a curt termini, però a més llarg termini representa una oportunitat per dur a terme unes polítiques públiques millor finançades i més ajustades als interessos específics de Catalunya".\nL'estudi pretén analitzar les conseqüències "des d'un punt de vista purament econòmic" d'una Catalunya amb estat propi, assenyalant-ne els pros i els contres. En aquest sentit, amb un estat propi "que fos prou àgil i eficient, Catalunya tindria més possibilitats d’esdevenir una més en el grup de petites economies altament competitives que sistemàticament encapçalen els rànquings mundials de llibertat i prosperitat", assegura l'informe en les conclusions. "Però només amb la condició que els recursos procedents del 'dividend fiscal' s’apliquin a fer les inversions necessàries, en capital físic, humà i tecnològic, que el país necessita. Que s’aprofiti o no aquesta oportunitat dependrà en gran part de la qualitat del marc institucional que emergeixi amb el nou estat", avisa.\nEspanya contra les cordes\nUna Catalunya amb estat propi dins de la UE "tindria raons per afrontar el futur amb confiança, però al mateix temps hauria d’evitar caure en l’autocomplaença", diu l'informe. Al llarg de l’anàlisi es posa de manifest que la solució definitiva al dèficit fiscal és "un pas important però no suficient per garantir un futur millor per a l’economia catalana".\nEn canvi, una economia espanyola sense l’aportació que fa actualment Catalunya "trobaria d’entrada majors dificultats, però també tindria un incentiu més fort per reformar radicalment l’actual marc institucional i de govern", considera. Una de les qüestions que l’estudi posa clarament en evidència és fins a quin punt l’economia catalana estaria en millor disposició d’afrontar per si mateixa el repte de la viabilitat dins de l’euro, en comparació amb una economia espanyola sense l’aportació de Catalunya. Segons l'estudi, "això fa preveure un període d’adaptació al nou statu quo més o menys llarg i sota supervisió europea, amb concessions econòmiques i polítiques bilaterals, per tal de facilitar la continuïtat conjunta dels dos territoris en la UEM".\nAl marge del resultat final d’aquest procés, "és important destacar que per a l’Estat espanyol posar traves a l’economia catalana i continuar dins de l’euro no és una opció", conclou l'anàlisi, i, en canvi, caldria assumir "la legitimitat de la demanda que se li planteja des de Catalunya pot ser un revulsiu per accelerar els canvis institucionals que Espanya necessita".\nAlhora, per a Catalunya el canvi institucional "representa una necessitat encara més urgent". "No només pel fet que el Govern de la Generalitat hagi de suportar una situació fiscal difícilment sostenible, quan al mateix temps Catalunya manté un dèficit fiscal excessiu amb la resta de l’Estat", sinó que apunten una raó "encara més fonamental", que és que Catalunya "s’ha de poder dotar dels instruments polítics adequats que li permetin alliberar tot el potencial de la seva economia productiva".\nEn cas contrari, la Cambra avisa que ni Catalunya ni Espanya tenen un futur clar dins de la zona euro a llarg termini. El repte que des de Catalunya es planteja a Espanya és el d’un canvi de model institucional i econòmic profund. "Si Espanya assumeix el repte, les interdependències entre els dos territoris poden arribar a ser més fructíferes que en l’actualitat, en tant que desitjades i positives per a les dues parts. Assumint aquest repte l’economia espanyola es transformaria també profundament, cap a un nou model on l’estat passi a ser un instrument més eficient per facilitar la creació de valor, i no només per influir en la seva distribució".\nFinalment, aquest estudi assevera que "la decisió sobre la sobirania d’un poble no es pot limitar a l’àmbit econòmic", però és un factor influent. Amb tot, l'anàlisi obre la porta a debatre les conseqüències econòmiques d'un estat propi amb coneixement de causa. L'informe complet es pot consultar a la pàgina web de la Cambra de Comerç de Barcelona.\nCambra de Comerç Canadell encarregarà una auditoria per revisar la gestió de la Cambra de Valls Carlota Serra\nCambra de Comerç El finançament opac de la Cambra: el cas de la 'cadira de plata' que no paga Carlota Serra


Recull de premsa de la FECC » Departament d’Educació- La meitat dels centres d’ESO ja estan inscrits al projecte de digitalització de les aules EduCAT1x1\n« EL PAÍS- 53.000 alumnos de secundaria estudiarán con ordenador portátil a final de curso\nEL PUNT- El Pacte per l’Educació defensa el plurilingüisme i l’autoritat del professor »\nDepartament d’Educació- La meitat dels centres d’ESO ja estan inscrits al projecte de digitalització de les aules EduCAT1x1\nEnviat per recullpremsa dins de General, tags: digitalització aules EduCAT1x1\nParticipen 53.375 alumnes, un 38% més de la previsió per a finals d’aquest curs, que era de 33.000\nLa xifra s’ampliarà a 80.000 alumnes d’Educació Secundària Obligatòria a partir del setembre\nEstan inscrits 527 centres que suposen 2.000 aules\nS’han distribuit prop de 64.000 ordinadors\nEl Departament ha ofert 14.000 places en cursos de formació específica per al Projecte EduCAT 1×1\nEn la digitalització de les aules està treballant també la Secretaria de Telecomunicacions del Departament de Governació i Administracions Públiques del Govern de la Generalitat\nUn total de 527 centres educatius s’han inscrit per participar en el Projecte EduCAT 1×1 al llarg del curs 2009-2010, és a dir, el 51% dels centres que ofereixen Educació Secundària Obligatòria a Catalunya.\nAquests centres hi participen amb un total de 53.375 alumnes, un 37% del total d’alumnes que a Catalunya estan cursant primer o segon d’ESO. La xifra és, a més, un 38% més alta de la previsió inicial per a finals d’aquest curs, que reflectia que 33.000 alumnes participarien en el projecte.\nEl pla EduCAT 1×1 comporta, doncs, que cada un dels 2.000 grups-classe que hi participen, comptaran amb una aula digitalitzada per treballar amb el material de text digital. Les aules han de comptar amb:\n– Projector i pissarra electrònica connectada a un ordinador\n– Instal·lació elèctrica que permeti la connexió simultània de tots els ordinadors de l’alumnat\n– Dues línies de connexió directa a Internet amb un ample de banda equivalent a 3 Mbps\n– Xarxa wi-fi d’altes prestacions amb control individualitzat, i codis d’ús i contrassenyes per a l’alumnat i el personal docent que participa en el projecte\nEl pressupost per a la instal·lació d’aquest equipament és de 31.000.000 euros, als quals s’hi ha n d’afegir els 103.685 euros al mes que suposa la connectivitat de les 2.000 aules per garantir un ample de banda que permeti que tots els alumnes treballin de manera simultània.\nEn la digitalització de les aules està treballant també la Secretaria de Telecomunicacions del Departament de Governació i Administracions Públiques del Govern de la Generalitat i el programa Innovació en Metodologies de l’Aprenentatge i l’Ensenyament (IMAE), enfocat específicament als processos educatius i a la divulgació de la ciència, la tecnologia i les humanitats.\nProp de 64.000 ordinadors distribuïts\nRespecte els ordinadors, durant el curs 2009-2010 se n’hauran distribuït 63.836, dels quals 51.602 són per als alumnes i 10.351 per als centres, tant per tenir de reserva com perquè els utilitzin els docents que imparteixen les classes amb el material digital.\nDels ordinadors per als alumnes, un total de 13.873, és a dir, el 16% han estat sufragats completament amb les beques.\nEl Projecte EduCAT 1×1 suposa un canvi no només d’infraestructura i material de text digital, sinó també de model pedagògic. És per això que la formació del personal docent implicat és una de les línies d’actuació fonamentals del pla.\nEn aquest sentit, al llarg del curs 2009-2010, el Departament haurà ofert un total de 13.947 places en cursos i tallers de formació específica per a l’ús del material digital a l’aula. Aquesta formació té un pressupost previst de 808.750 euros i inclou la formació per als docents, la formació per a aquells professionals que formin part dels nuclis d’impuls del projecte a cada centre, la formació per als coordinadors de tecnologia dels centres i la formació per als inspectors d’educació.\nAquesta entrada va ser enviada el Dijous, Abril 22nd, 2010 a les 10:32 i està classificada dins de General\tPots seguir els comentaris a aquesta entrada a través del feed RSS 2.0 Els comentaris estan tancats, però pots retroenllaçar des del teu blog.


A la justícia no millora la situació del català - Manresa Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Societat » A la justícia no millora la situació del català\n22 Abril 2018 a 15:00\nJustícia constata la manca de voluntat de l’estat espanyol per protegir els drets lingüístics dels catalans\nImatge del web ciutatdejusticia.com\nL’any 2017 l’ús del català en les sentències judicials ha estat d’un 8,2 %, lleugerament inferior a l’any 2016, que va ser d’un 8,4 %. I el percentatge de resolucions judicials en català n’és només una mostra. La realitat és que les dades dels últims anys indiquen que l’ús del català a l’Administració de justícia cau en picat i alerten que esdevé un problema que es consolida. La solució passa per una reforma legislativa per tal que el coneixement del català sigui un requisit i no un mèrit, com fins ara, per al personal judicial que vulgui exercir a Catalunya.\nEn aquesta línia, la secretària de Relacions amb l’Administració de Justícia, Patrícia Gomà, ha assegurat que “només amb una reforma legislativa ens en sortirem i podrem garantir els drets lingüístics de tots els catalans”.\nGomà ha recordat també que els jutges i tribunals són els qui han de garantir els drets lingüístics dels ciutadans dins de les actuacions judicials. Així ho estableix la Llei de política lingüística i el mateix Estatut d’autonomia. No obstant això, tal com han advertit reiteradament els informes del Comitè d’Experts – que segueix el compliment de la Carta europea de llengües regionals o minoritàries – i les recomanacions del Comitè de Ministres del Consell d’Europa, les mesures adoptades són insuficients per garantir els drets lingüístics. Aquest mateixos informes indiquen la necessitat d’augmentar el nombre de jutges i fiscals que puguin utilitzar el català com a llengua de treball.\nEl Departament de Justícia facilita cursos de català i de llenguatge jurídic, eines per afavorir l’ús del català en l’activitat professional, cercadors terminològics en línia i formularis, entre altres recursos. Actualment, hi ha publicades 199 lleis en català, que poden ser consultades en línia. Destaquen mesures com ara que els serveis jurídics de la Generalitat demanin la tramitació del procediment judicial en català, el certificat de coneixements de llenguatge jurídic (nivell J), l’acord entre l’Administració de la Generalitat de Catalunya i els col·legis professionals del món del judicial per fomentar l’ús del català en determinades actuacions professionals o el mòdul pràctic de treball en català en el jutjat.\nL’any passat es va implementar un incentiu econòmic per als escrits presentats en català per part dels advocats del torn d’ofici i l’assistència jurídica gratuïta, que gestionen els col·legis d’advocats. En aquest sentit, Gomà ha assenyalat que “malgrat els esforços que fa el Departament, aquest any no l’hem pogut consolidar per la situació política que estem vivint”.\nGomà insisteix, però, que sense un marc jurídic general que permeti situar el català en una certa posició d’ús habitual, les mesures que pot adoptar la Generalitat tenen un resultat minse pel que fa a les dades d’ús. Els resultats de 2017 en són una mostra més.\nDades del català a l’Administració de justícia\n#@justiciacat #català #drets lingüistics #justícia #sentencies judicials


Gaspar Valero - Segall: d’octubre 2013\nGaspar Valero - Segall\nSortim al diari Ultima Hora (30/10/2013)\nPublicat per Grup Segall a 18:15 Cap comentari:\nActivitats de novembre de 2013 de Gaspar Valero\nExcursió (2 botes):\nCases de Galatzó- ses Planes\nPlaça del Tub.\nAmb cotxes particulars\nGrup Segall-Caires Culturals\nVisita a les cases de Son Marroig i posta de sol des del templet\n(16:50h Son Marroig)\n(4ª etapa travessa Manacor-Lluc) 1 bota\nConferència amb imatges:\nHistòria de Mallorca.\nFinal segle XIX.\nClub Sa Banca\nSant Francesc i el Socors\nCarrer d’en Morei, 7\nExcursió (2 botes): Penyals d’Honor (Comuna de Bunyola)\nExcursió (3 botes): Puig dels Tossals\nel pas Vermell-Sant Elm\nExcursió (2 botes): Coll Batalla-Puig de ses Covasses-Lluc\n(final travessa Manacor-Lluc)\nHistòria del Puig de Sant Pere\nAss Veïns P. Sant Pere\nVisita a la possessió Coma-sema (Orient)\n(10:45h entrada Orient)\n(5ª etapa travessa Manacor-Lluc) 1 bota\nPublicat per Grup Segall a 11:02 Cap comentari:\nI Travessa La Victòria-Lluc: 5a etapa Caimari-Binibona-ses Figueroles-coll de sa Batalla (27/10/2013)\nPublicat per Grup Segall a 21:56 Cap comentari:\nVisita al Castell de Bellver (26/10/2013)\nPublicat per Grup Segall a 21:12 Cap comentari:\nTalaia de la Victòria (20/10/2013)\nPublicat per Grup Segall a 13:41 Cap comentari:\nVisita a Solleric (Alaró) 19/10/2013\nPublicat per Grup Segall a 21:48 Cap comentari:\nSubscriptors per a la publicació del llibre Les possessions de la serra de Tramuntana. Història i patrimoni, de Gaspar Valero\nJa hi tornam a ser!! Després de l’èxit de la llista de subscriptors del llibre La ruta dels patis de Palma. Història i patrimoni vos presentam una nova aventura editorial:\nEn nom de l’editorial J. J. de Olañeta i en el meu propi, vull comunicar-vos l’obertura de la llista de subscriptors per a la publicació del llibre Les possessions de la serra de Tramuntana. Història i patrimoni.\nSer subscriptor suposa tenir la satisfacció de veure el nom imprès a la darrera pàgina del llibre. El més important per a nosaltres és que la figura del subscriptor permet que el llibre sigui una realitat, superant pel que fa a aquest punt concret, la manca d’ajuda institucional.\nEl llibre, segons els nostres plans, entrarà a impremta el dia 4 de novembre i es presentarà al públic poc abans de Nadal. Per tant, la gent interessada a ser subscriptor, sense necessitat de pagar cap quantitat abans de tenir el llibre, simplement ens ha de comunicar el seu nom (tal com vol que aparegui imprès), al correu electrònic gvalero@segallpc.com o gvaleromarti@gmail.com o al telèfon de Gaspar Valero 639.715218 abans de dia 1 de novembre.\nLes possessions de la serra de Tramuntana. Història i patrimoni\nde Gaspar Valero i Martí\nEditorial J. J. de Olañeta\nLes possessions de la serra de Tramuntana constitueixen un testimoni emblemàtic de l’arquitectura, l’economia i la vida quotidiana, la història i el paisatge de Mallorca.\nEl llibre Les possessions de la serra de Tramuntana. Història i patrimoni aporta l’estudi de 25 possessions (en 22 capítols) representatives de la comarca de la muntanya mallorquina. Des dels termes municipals d’Andratx, Calvià i Palma, a l’extrem sud-oest de la Serra, iniciam un recorregut que abasta una vintena de municipis fins arribar al de Pollença, a l’extrem nord-est de la Serra. Estracta d’una selecció que inclou una possessió de cadascun dels municipis de la serra de Tramuntana. Cada possessió ocupa un capítol que compta amb localització, notes històriques i descripció arquitectònica. La història de cada possessió constitueix un apartat especialment treballat, amb notícies sobre els seus propietaris i persones lligades a la finca, i també amb l’aportació de profusió de dades sobre la producció agrícola, entre les quals no falten les d’un element tan significatiu com són les oliveres i l’elaboració de l’oli a les tafones. La descripció dels elements arquitectònics, patrimonials i també etnològics de les finques arrodoneix cada capítol.\nAcompanya la descripció de cadascuna de les possessions una ampla galeria de fotografies a tot color. Comptam bàsicament amb les fotografies d’Antoni Bosch i de Gaspar Valero, a més de la col·laboració de Guillem Torres i aportacions puntuals d’altres fotògrafs. Completen aquesta dimensió il·lustrada diversos dibuixos o gravats antics i fotografies d’altre temps. La lectura a partir de la imatge, vol ser, per tant, un altre dels valors del llibre.\nPublicat per Grup Segall a 11:22 Cap comentari:\nDissabte dia 19 d’octubre\nPossession de Mallorca: Solleric (Alaró)\n10:30h Benzinera de l'entrada d'Alaró\nAmb cotxes particulars. Dinar opcional de pa a butxaca\nPublicat per Grup Segall a 16:08 Cap comentari:\nCamí de Castelló - Camí vell de Palma - Sóller (13/10/2013)\nPublicat per Grup Segall a 0:12 Cap comentari:\nMoleta de Pastoritx (12/10/2013)\nPublicat per Grup Segall a 0:02 Cap comentari:\nI Travessa Manacor-Lluc. 3a Etapa: Petra-Bonany-Sant Joan (6/10/2013)\nPublicat per Grup Segall a 17:32 Cap comentari:\nI Travessa La Victòria-Lluc: 5a etapa Caimari-Bini...\nSubscriptors per a la publicació del llibre Les po...\nCamí de Castelló - Camí vell de Palma - Sóller (13...\nI Travessa Manacor-Lluc. 3a Etapa: Petra-Bonany-Sa...\nEl Grup Segall, va néixer l’any 1998 a partir de la necessitat de vehicular les nombroses peticions de moltes persones interessades a fer activitats i sortides de caire cultural. Conèixer els pobles de Mallorca, visitar la ciutat de Palma des d’una perspectiva patrimonial, passejar pels camins de muntanya i del pla realitzant un excursionisme cultural, lligar literatura i paisatge, i també conèixer els escenaris dels esdeveniments de la història de Mallorca, són, entre d’altres, les activitats programades més exitoses. Tot això, envoltat d’un bon ambient d’esplai, d’esport i de ganes d’aprendre, amb una dinàmica de grup adient per a cada situació, foren els elements alquímics que permeteren el naixement d’aquest “cabrit jove” (que és el que vol dir la paraula SEGALL), per dur a terme uns objectius que, en poc temps, ja han resultat prou profitosos. Amb el pas del temps, el grup s’ha consolidat i ha crescut. Són moltes les activitats, els participants i els col•laboradors, ingredients que fan possible aquest batec constant i inquiet per conèixer cada vegada més la nostra terra. Gaspar Valero i Martí. Director


Intervenció cultural amb segell de proximitat - directa.cat\nIntervenció cultural amb segell de proximitat\nAmb caràcter eminentment cooperatiu i impuls predominantment femení, aquests nous espais estan demostrant que la venda de llibres pot ser una eina per a transformar l’entorn\nObrint escletxes en un context dominat pels rànquings de best-sellers i en què moltes llibreries s’han convertit en poc més que aparadors de les grans distribuïdores, un bon grapat d’iniciatives de nova factura han desafiat el tsunami digital apostant pel paper i per convertir la venda de llibres en una eina d’intervenció cultural i transformació social. De tarannàs diversos, comparteixen la vocació de proximitat, l’esperit crític i la voluntat d’esdevenir espais de trobada i d’intercanvi d’idees oberts al barri i connectats amb altres actors culturals i socials de l’entorn –físic o ideològic. A Barcelona, amb el suport de La Ciutat Invisible i inspirats per projectes nascuts fa pocs anys i ja consolidats –com la Llibreria Calders o No Llegiu–, semblava que el camí estava gairebé traçat, però la manca de referents propers tampoc no ha espantat les pioneres d’altres punts del territori.\n“El que nosaltres volem és que el cicle de vida d’un llibre no s’acabi amb la venda”. Amb aquesta declaració d’intencions de la Carlota, una de les tres sòcies que ha posat en peu La Carbonera, es descriu l’actitud que mou totes aquestes iniciatives. Una inquietud per fer bullir d’activitat les llibreries, que no es limita a l’organització de clubs de lectura i presentacions de les novetats ni es conforma a quedar circumscrita al local. En aquest espai que va apujar la persiana al Poble-sec l’octubre passat, com un bolet entre tots els bars que s’han apropiat de cada pam del carrer Blai, s’hi experimenta amb nous formats, com l’epic ring de poesia que estan preparant. Serà al carrer i en col·laboració amb altres entitats, perquè les tres joves llibreteres estan decidides a reivindicar l’ús de l’espai públic per a la cultura i fer xarxa amb els agents de l’entorn.\nLlibreria feminista i bar vegà La Raposa, al barri del Poble-sec de Barcelona | Victor Serri |Victor Serri\nL’arrelament al barri sembla un tret comú dels diferents projectes. Les sòcies cooperativistes de La Inexplicable, la Glòria i l’Anun, defineixen el seu establiment al carrer Galileu com una llibreria de proximitat, i asseguren que al seu voltant i en els mesos que fa que van obrir ja s’ha forjat una comunitat fidel. “Algunes veïnes hi passen molta estona, de vegades, es disculpen i tot”, expliquen. Reconeixen que en el seu cas l’emplaçament ha estat clau per a l’èxit: “Davant el procés de gentrificació que patim, o cuidem nosaltres de la ciutat o ens la prenen, i la gent a Sants en té força consciència i aposta pel comerç de barri”. Com la seva clientela, elles també fugen dels formats macro i, de moment, reserven la seva presència a esdeveniments com la Fira Literal o la Primavera Cooperativa, així com a colar-se a les escoles.\nNous models per a noves demandes\nTant les propietàries de La Carbonera com les de La Inexplicable coincideixen a assenyalar que tocava fer les llibreries d’una manera diferent i que amb les seves cooperatives han donat resposta a una necessitat que no estava coberta als barris on s’han establert. Les santsenques intuïen que “faltava una llibreria que complementés La Ciutat invisible”, tant per ampliar la tipologia d’obres com per arribar a un altre perfil de públic. La Carlota, per la seva banda, assegura que no és que fes falta una llibreria alternativa al Poble-sec, sinó que era necessària “una llibreria a seques” perquè no hi havia cap establiment dedicat exclusivament a la venda de llibres, malgrat l’existència d’una demanda que han constatat, sobretot de literatura infantil i juvenil. De fet, a tots dos espais les obres destinades als públics més joves han acabat adquirint un protagonisme inesperat. A La Carbonera, fins i tot, han convidat la canalla del veïnat a ajudar-les a escollir quins títols havien d’incloure en la seva oferta. Això sí, tant les llibreteres de Sants com les del Poble-sec asseguren que a la secció infantil el seu sedàs no permet l’entrada dels estereotips de gènere.\nA La Carbonera han convidat la canalla del veïnat a ajudar-les a escollir quins títols havien d’incloure en la seva oferta\nBen a prop de La Carbonera, al carrer Tapioles, tres amigues van apostar per engegar, l’abril de 2017, un altre espai de trobada i transformador al voltant de la cultura. La Raposa, però, tal com explica la Natàlia, no va néixer tant per donar resposta a les necessitats detectades en l’entorn sinó més aviat a les de les mateixes sòcies. “Dues de nosaltres tenim canalla, i les tres som veganes, feministes i bolleres”, explica. I afegeix que, de la voluntat de trobar un espai on sentir-se a gust d’acord amb les seves necessitats i inquietuds i de la fortuna que quedés lliure un local amb doble llicència, va sorgir aquesta llibreria feminista i bar vegà. El component reivindicatiu té molt de pes en el projecte i la Natàlia veu en l’auge d’aquest tipus d’iniciatives la manifestació que “alguna cosa està bullint en la societat” i que “les dones i les persones trans estan creant els seus espais i apoderant-se”. De fet, elles només venen obres que respectin el feminisme i l’antiespecisme, i les activitats que acullen –que van des de recitals de poesia fins a projeccions de documentals, passant per tallers de compreses de roba–, a més de respectar aquests criteris, han d’estar impulsades per dones o persones trans.\nVisibilització de les escriptores\nMentre que la selecció de llibres de La Raposa té com a eix vertebrador el feminisme, les de La Inexplicable i La Carbonera inclouen una gran diversitat de gèneres i temes. “Som una llibreria de barri i tenim el que les veïnes volen, tot i que se’ns noten les nostres idees”, reconeix la Carlota. El cert és que, tant a les seves prestatgeries com a les que gestionen la Glòria i l’Anun a Sants, hi ha una inusual presència femenina i feminista que, com elles testimonien cada dia, crida l’atenció a les visitants. “Ho portem tot sota demanda, però sabem el que volem tenir i el que no”, admet la Glòria, que assegura que la visibilització de les dones i la coherència en la selecció és un dels fets diferencials que més valora la clientela. “Crèiem que havíem de compensar el greuge amb les escriptores i, de vegades, ens hem sorprès adonant-nos que no teníem cap obra d’autoria masculina a l’expositor”, recorden entre riures.\nA les seves prestatgeries hi ha una inusual presència femenina i feminista que crida l’atenció a les visitants\nPer a qui la perspectiva feminista i crítica és fonamental és per a la Manuela i la Lola, al capdavant de l’espai de llibres de Los Oficios Terrestres, una singular perruqueria-llibreria al barri del Terreno de Palma. Indagar en els orígens del projecte obliga a resseguir la història del local, que fins al 2010 va ser una perruqueria de barri regentada per un poeta. L’anterior propietari va ser qui va decidir crear-hi una petita llibreria perquè les clientes poguessin esperar entre versos el seu canvi de look. Quan es va jubilar, la Lola i una amiga vinculada a l’editorial Traficantes de Sueños van pensar que era una pena que aquell local tanqués i van decidir quedar-se’l. Amb ell, van heretar un selecte fons especialitzat en poesia, que inclou edicions descatalogades, antologies o autoedicions, i que van optar per ampliar amb narrativa, assaig polític, filosofia o novel·la gràfica, entre d’altres. L’ànima feminista la va posar la darrera incorporació al projecte, la Lola, i ha impregnat no només l’oferta literària, sinó també la programació cultural. Perquè Los Oficios Terrestres no es conforma a vendre llibres i tallar cabells, també organitza tota mena d’activitats, tant de portes endins com fora de l’espai i en col·laboració amb altres entitats, com la Setmana de les Visibilitats Lèsbiques que impulsen des de fa quatre anys.\nEl peatge d’anar a contracorrent\nLa línia ideològica del projecte és ben marcada, però a la llibreria no hi estan vetats els títols de les grans distribuïdores editorials, malgrat que aquestes, diu la Lola, tracten pitjor a qui no vol vendre totes les seves novetats. No són les úniques que es mostren crítiques en aquest sentit. “Les distribuïdores et condicionen si et deixes, però elles t’intenten col·locar el que tenen i quan estàs començant et generen inseguretat”, reconeix des de Sants la Glòria. Les llibreteres de Palma destaquen la importància del suport que van rebre per part de Traficantes de Sueños, Virus o Acal per iniciar la seva aventura, per exemple, deixant-los obres seves en dipòsit. No són les úniques, però, que valoren el paper de les distribuïdores alternatives en la fase de construcció del projecte.\nLes impulsores de La Repartidora volen que el local esdevingui un espai social i cultural on generar pensament crític\nAquest és el cas de La Repartidora, a València, una llibreria i tenda associativa de la qual acaben d’agafar les regnes tres joves que fins ara només hi col·laboraven. Els antics propietaris han hagut de deixar el negoci i ara elles han apostat per ampliar-ne els horaris d’obertura i fer de la feina de llibreteres el seu modus vivendi, explica el Jordi. Volen que el local esdevingui un espai social i cultural on generar pensament crític i que pugui servir de nexe per als moviments socials. Asseguren que a la ciutat hi ha un buit de llibre polític i esperen omplir-lo inspirant-se en referents com La Ciutat Invisible, tot i que als seus prestatges hi conviuen gèneres diversos. El Jordi reconeix que l’emplaçament, a l’actiu barri de Benimaclet, no podia ser més idoni: “No hauria funcionat en un altre lloc, aquí hi ha molt teixit associatiu i la gent està més polititzada”. El projecte és tan incipient que, tot i que volen ser una cooperativa, encara no s’hi han constituït, i és possible que, com fa La Raposa, optin per la forma jurídica que combina sòcies treballadores i de serveis.\nLlibreria i tenda associativa La Repartidora, al barri de Benimaclet de València | Lluïso Llorens\nCom en la resta de casos, el Jordi subratlla la importància de vincular-se a col·lectius i empreses de l’economia social o amb plantejament similars, així com la necessitat d’estar presents en espais de visibilització del pensament crític. Si a Barcelona les llibreteres han escollit les trobades cooperatives o d’associacions del barri –com la Fira Literal–, les valencianes han estat presents, entre d’altres, a la Fira Feminista i a la Fira Alternativa de València. En qualsevol cas, totes elles deixen clar que el suport mutu entre projectes transformadors ha estat clau per tirar endavant unes iniciatives que no s’han deixat intimidar per qui porta anys proclamant la mort del llibre en paper.\ncultura Directa 457 Esther Bermejo La Carbonera La Inexplicable La Raposa La Repartidora llibreries\n« Així (no) s’erradicarà (mai) la violència de gènere\nManipulació d’Agbar als llibres de ‘Memòries del districte’ »