Afectats pel Xylella es concentraran el divendres que ve a Benissa « Infobenissa\nAfectats pel Xylella es concentraran el divendres que ve a Benissa\nCartell de la concentració a Benissa\nAfectats pel Xylella fastidiosa (AXFA) han convocat divendres que ve 11 de maig un acte de protesta-concentració en la localitat alacantina de Benissa (plaça Jaume I) per a exigir canvis en l’estratègia per a solucionar la plaga.\nL’acte estarà encapçalat amb una pancarta sota el lema “No a l’arrancada d’arbres sans, Pla de Contenció JA!”, i té com a principal objectiu fer arribar a Conselleria i el Ministeri d’Agricultura el descontent i la disconformitat que existeix a les tres comarques afectades -el Comtat, la Marina Alta i la Marina Baixa- pel Pla d’Eradicació massiva que l’administració està executant i que preveu arrancar 1.200 hectàrees d’ametller, uns 56.000 arbres, sense garanties que aquesta mesura eradique el bacteri.\nAXFA demana a la Conselleria d’Agricultura que canvie urgentment la seua estratègia de lluita contra la plaga i faça un esforç per a aconseguir a Europa el Pla de Contenció, que ja s’aplica a la resta del món on existeix la Xylella i a Balears, eliminant únicament els arbres afectats, realitzant un major control sobre l’aparició de nous focus, realitzant un seguiment a les zones en les quals ja ha actuat per veure la seua evolució i estudiant noves vies per al control de la mateixa en col·laboració amb altres comunitats i països. “Hem d’aprendre a conviure amb la plaga com ho fem amb la resta de plagues presents al camp” indiquen els afectats.\nA Benissa, segons els afectats, existeix un problema afegit amb el mètode d’eradicació que, a part de no ser selectiu en eliminar els arbres sans pot provocar un dany irreparable al paisatge protegit de la Serra de Bèrnia, ja que un dels seus valors residia en la simbiosi d’aquests cultius amb l’entorn natural”, afirma Lourdes Ferrer, presidenta de l’Associació de Veïns de Pinos a Benissa.\nEls afectats de Benissa denuncien que Conselleria no compleix amb la normativa que marca la Unió Europea: “Els tècnics no estan aplicant correctament els protocols que marca Europa dins del Pla d’Eradicació i les seues actuacions estan plagades d’irregularitats. Per exemple, no estan fumigant abans de triturar en moltes parcel·les; no eliminen la totalitat d’arbres dins del radi que ells marquen com a infectat; no extreuen les arrels íntegrament, amb la qual cosa s’estan produint rebrots d’arbres infectats; no estan utilitzant el mateix criteri en l’establiment dels 100 metres a triturar, ja que en algunes parcel·les comencen a contar des de l’arbre infectat i, en altres, des del límit de la parcel·la de l’arbre infectat, una cosa que en parcel·les de 80.000 metres suposa una gran diferència”, assenyala José Ferrer, afectat de Benissa.\nJoves Agricultors-ASAJA Alacant ha mostrat el seu suport una vegada més als afectats. “Volem evitar l’arrancada d’arbres sans i suspendre la tala d’arbres fins que coneguem l’abast real de la plaga. Amb aquest acte denunciem l’actuació de l’Administració valenciana, que sembla estar més pendent de quedar bé amb Brussel·les que de governar i defensar als seus propis ciutadans. Per això, instem a agricultors, ramaders, apicultors, comerciants, famílies, turistes… de tota la província d’Alacant perquè es mobilitzen i ens acompanyen en aquest acte de protesta” afirma el president d’ASAJA Alacant, Eladio Aniorte.\nPel seu interés hem reproduït aquesta notícia apareguda el 5 de maig de 2018 a la web www.agronewscomunitatvalenciana.com\nEl Xylella s’estén a Canor, Canelles, Bèrnia, La Costa i el Pouet de Berdica (25/12/2017)\nLa gran mentida del Xylella fastidiosa; per un veí afectat pel Xylella (21/4/2018)


Primera reunió de presentació de la 6ª edició del projecte Altraveu, festival jove que s'organitza per part de joves conjuntament amb Joventut. Aquesta reunió es realitza amb l'objectiu de començar a treballar plegats, recollint propostes de programació i idees per fer un festival que mostri la diverstat juvenil.\n1. Dóna la teva opinió sobre el festival i aporta noves propostes.\n2. Proposa la teva participació, com a entitat, grup o persona individual.\n3. Participa del grup de programació\nPodràs decidir de forma conjunta amb la resta de participants què és el que passarà aquesta propera edició.\nConeixeràs gent nova i aprendràs com funciona un festival.\nLa gent que participa en aquest grup ho fa de forma voluntària i amb l'objectiu de tenir l’experiència de crear un festival pensat per tots els joves de la ciutat.\nFormulari de inscripció fins el 12 de març: https://goo.gl/forms/zQFiKtOmHZFJmFc83\nSi tens algun dubte et pots posar en contacte amb nosaltres a través de lloro@joves.prat.cat o venint a veure'ns al Lloro c. del Mariscal Jofre, 3.


Conflictes d’interessos – Comarques de Ponent\nadmin Posted On agosto 21, 2008\nL’agost del 2008 no ha estat un d’aquells mesos idíl·lics i tranquils per als que han gaudit de vacances, pel que fa a notícies de l’actualitat; els diaris, les emissores de ràdio i les cadenes de televisió no han donat a l’abast: la temuda crisi global, les discrepàncies del Govern català i el central en el tema del finançament, els estirabots de les aerolínies i la desprotecció dels passatgers, els ciclons al Carib, l’explosiu boicot d’ETA al turisme estatal… però, sobretot, el conflicte bèl·lic entre Geòrgia i Rússia. La diplomàcia internacional ha fet esforços gegantins per tal de garantir la seguretat de la ciutadania del territori georgià i d’Ossètia del Sud, però, cal dir-ho, també per minimitzar l’impacte d’aquest episodi en els interessos individuals de cada estat. Per una banda, hem vist que, tant Condolezza Rice com George Bush han demostrat una especial sensibilitat per la situació de Geòrgia, solidaritzant-se obertament amb un petit país exsoviètic que podria proporcionar a la potència americana l’aliança perfecta a la conflictiva zona caucàsica. Per l’altra banda, com la UE, amb Merkel i Sarkozy com a interlocutors directes, s’ha esforçat per no sucumbir a les pressions moscovites energètiques; tot i que se sospita que el suport a l’entrada a l’OTAN de Geòrgia respon a la mateixa premissa americana. I, per acabar-ho d’adobar, el president rus, Dmitri Medvédev, no s’ha estat de comunicar públicament la seua intenció de continuar intervenint en territoris on les minories russes vegin amenaçada la seua integritat. Què ens queda, a la resta de mortals? Només esperar que, la nostra integritat formi part de la maquiavèlica suma de factors que asseguren els interessos d’alguna potència a la que valgui la pena escoltar-se. L’agost del 2008 no ha estat un d’aquells mesos idíl·lics i tranquils per als que han gaudit de vacances, pel que fa a notícies de l’actualitat; els diaris, les emissores de ràdio i les cadenes de televisió no han donat a l’abast: la temuda crisi global, les discrepàncies del Govern català i el central en el tema del finançament, els estirabots de les aerolínies i la desprotecció dels passatgers, els ciclons al Carib, l’explosiu boicot d’ETA al turisme estatal… però, sobretot, el conflicte bèl·lic entre Geòrgia i Rússia. La diplomàcia internacional ha fet esforços gegantins per tal de garantir la seguretat de la ciutadania del territori georgià i d’Ossètia del Sud, però, cal dir-ho, també per minimitzar l’impacte d’aquest episodi en els interessos individuals de cada estat. Per una banda, hem vist que, tant Condolezza Rice com George Bush han demostrat una especial sensibilitat per la situació de Geòrgia, solidaritzant-se obertament amb un petit país exsoviètic que podria proporcionar a la potència americana l’aliança perfecta a la conflictiva zona caucàsica. Per l’altra banda, com la UE, amb Merkel i Sarkozy com a interlocutors directes, s’ha esforçat per no sucumbir a les pressions moscovites energètiques; tot i que se sospita que el suport a l’entrada a l’OTAN de Geòrgia respon a la mateixa premissa americana. I, per acabar-ho d’adobar, el president rus, Dmitri Medvédev, no s’ha estat de comunicar públicament la seua intenció de continuar intervenint en territoris on les minories russes vegin amenaçada la seua integritat. Què ens queda, a la resta de mortals? Només esperar que, la nostra integritat formi part de la maquiavèlica suma de factors que asseguren els interessos d’alguna potència a la que valgui la pena escoltar-se.


Can Negre mostra l'esperit artístic de la generació de Jujol en una exposició | Ajuntament de Sant Joan Despí\nInici/Despí Notícies/Can Negre mostra l'esperit artístic de la generació de Jujol en una exposició\nCan Negre mostra l'esperit artístic de la generació de Jujol en una exposició\n25/10/2018 - Ciutat Modernista\nFins al 9 de desembre, el Centre Jujol-Can Negre de Sant Joan Despí acull l'exposició 'La Generació de Jujol', una mostra on podem conèixer l’esperit artístic de la generació d’arquitectes de la qual va formar part Josep Maria Jujol, una generació que va començar a l’entorn del modernisme personal de l’arquitecte Antoni Gaudí i que va obrir les portes del noucentisme.\nL'exposició, comissariada per Bernat Puigdollers i Aleix Catasús, s'ha inaugurat el 25 d'octubre en un acte amb la presència de l'alcalde de Sant Joan Despí, Antoni Poveda, i del tinent d'alcalde de Cultura, Àlex Medrano. Durant la inauguració, l'alcalde ha destacat que "l'exposició retrata el panorama artístic en una etapa que està a cavall del modernisme i el noucentisme".\nL’any 1906, Josep Maria Jujol va obtenir el títol d’arquitecte i durant els anys que va passar a l’Escola d’Arquitectura va coincidir amb nombrosos arquitectes que van marcar el panorama artístic de les dècades següents. Tots ells formaven part del Cercle Artistic de Sant Lluc i de la Lliga Mare de Déu de Montserrat, institucions fonamentals en el procés de gestació del noucentisme.\nEn un primer àmbit, l'exposició ens presenta la trajectòria de tres arquitectes clau en aquella època, Rafael Masó, Josep Maria Pericas i Ignasi Mas i Morell. Per endinsar-nos en el seu llegat, a la mostra trobem fotos d’edificis, dibuixos, plànols i altres objectes originals com uns canelobres dissenyats per Pericas.\nBernat Puigdollers, comissari de l'exposició, explica que s'hi mostra “la feina d’arquitectes que també s’inspiren en la casa barroca, com va fer Jujol a Can Negre. Arquitectes que, en algun cas, tenen alguna semblança amb Jujol, tot i que cal tenir present que Jujol va per lliure, és un cas a banda”.\nEn un segon àmbit, l'exposició recull la tasca d'artistes i col·laboradors que van treballar amb aquests arquitectes, pintures i escultures que porten la signatura de Darius Vilàs, Fidel Aguilar, els Germans Oslé, Joan Serra, Aureli Tolosa o Juli Vallmitjana.\nLes peces que es presenten en aquesta exposició han arribat a Sant Joan Despí cedides per diferents fundacions, instituts i col·leccions particulars. Es tracta de la segona mostra que Sant Joan Despí organitza amb motiu de l'Any Jujol140.


De les targetes menjador a la Grossa | Opinió | EL PAÍS Catalunya\nDe les targetes menjador a la Grossa\nEl Govern destinarà 15 milions del fons covid a TV3 per compensar el descens de publicitat alhora que tanca el programa de targetes moneder que garanteix el menjar per als nens vulnerables\n18 AGO 2020 - 17:37\tCEST\nArriben dies complicats per a moltes famílies amb fills que veuen com s’apropa l’inici de curs sense saber si serà telemàtic, ni conèixer el protocol que caldria seguir en cas de no ser-ho, ni com podran afrontar amb pocs recursos una nova situació de pandèmia. Seguint el fil de les preocupacions escolars, l’alimentació n’és una per a no poques famílies. En aquest cas per a gairebé 150.000 de becades, per a les quals es va aprovar, després de la declaració de l’estat d’alarma, un pagament de 40 euros quinzenals en una targeta només apta per a establiments d’alimentació, per compensar la beca menjador de l’escola.\nVaig rebre amb alegria el fet que, conscients des del Parlament de les difícils condicions econòmiques que s’han viscut després del final de curs, de la mateixa manera que es van aprovar mesures socials com l’allargament dels ERTO per als contractats, les prestacions per cessament d’activitat per als autònoms i l’ingrés mínim vital per als més desfavorits, s’aprovés per part de tots els grups parlamentaris mantenir aquest ingrés de 40 euros de menjador escolar durant l’estiu, encara que no fos període lectiu.\nFa un parell de setmanes vam conèixer la notícia –va arribar per SMS als mòbils de les 144.000 famílies becades– que des de la Generalitat recuperarien els diners ingressats a les targetes menjador que no s’haguessin utilitzat a 31 de juliol. Consideraven –no donaven més arguments– que tenien dret a requisar-los.\nA la garreperia anterior caldria sumar-hi que, a més, “descomplirien” el compromís assumit al juny al Parlament de seguir ingressant els diners del menjador. Com és possible que es prengués a la lleugera una mesura que afectava uns 144.000 menors? Que potser a parer de la Generalitat aquests nens no mengen a l’estiu? Que potser a la Generalitat no són conscients que el percentatge de població en risc de pobresa o exclusió social a Catalunya ha crescut del 23,8% al 24,7% i que aquest augment ha estat més acusat entre els menors, en què arriba a un 31,2%? Que no saben que la situació ha empitjorat aquests darrers mesos per a un bon nombre de famílies, entre les quals, és evident, hi ha la majoria de les destinatàries d’aquestes beques?\nPoc ha importat, ja que segons el conseller Bargalló la partida pressupostària no estava prevista per a aquest període, les beques menjador cobreixen el curs escolar i, va recordar, aquests nens no són la seva prioritat durant els mesos d’estiu.\nMalgrat tot, la Generalitat sí que ha trobat diners per, diguem-ne, altres prioritats. De seguida que l’Estat ha assignat els diners del fons de la covid-19, per pal·liar els danys sanitaris i econòmics conseqüència de la pandèmia, no han dubtat a destinar-ne una part a TV3, argumentant que és un servei públic que s’ha quedat sense ingressos publicitaris.\nTot i que… com és que s’han quedat sense diners si, després de 10 anys de retallades, no s’ha tocat ni una vegada el pressupost de la cadena? És el moment d’augmentar les seves partides pressupostàries? Que potser no podríem aprofitar i prioritzar en despeses necessàries de debò? No ho sé, si les beques menjador no semblen prou “necessàries”, doncs en salut, educació, serveis socials …\nDoncs no. El Govern del president Torra destinarà 15 milions del fons covid a TV3 per compensar el descens de publicitat alhora que tanca el programa de targetes moneder que garanteix menjar als nens en situació vulnerable durant l’estiu.\nÉs clar que, no us amoïneu, sempre ens quedarà l’atzar. Comprem un dècim de la Grossa i així no tindrem problemes de “targetes menjador” perquè, com diu el seu últim eslògan: “Et preocupa la distància social? Prova l’ascens social”. Sí, ho sé, vincular l’ascens social al fet que et toqui la loteria demostra com, en el fons, volen que cadascú es quedi al seu lloc, a la seva classe, una cosa molt en la línia de les polítiques socials de la Generalitat. De fet, com que els han enxampat en falta i no poden culpar Madrid d’aquesta campanya –l’agència que gestiona la publicitat de la loteria catalana cobra una morterada de 600.000 euros–, han decidit retirar-la.\nHan quedat retratats. És evident que prefereixen que els pobres s’espavilin i juguin a la loteria, o sigui, que l’independentisme que es defensa des de la Generalitat ni és progressista, ni d’esquerres, ni, encara pitjor, es preocupa atenent el seu mandat de governar per a tots els catalans.


Email corporatiu per a la teva empresa\nInteressat a contractar una solució d'email? T'oferim Gmail o Microsoft Exchange Email amb grans utilitats per al teu correu electrònic.\nServei de correu electrònic per a la teva pàgina web\nEl servei email serà important com a via de comunicació a la teva empresa.\nEls nostres serveis d'email\nDues grans solucions per gestionar tots els teus correus electrònics.\nMicrosoft Exchange Email és la solució de correu més utilitzada per les empreses. Està reconegut com la solució de correu més completa i professional del mercat que permet altres utilitats com compartir contactes i calendaris, sincronitzar el correu en tots els teus dispositius i compartir carpetes\nÉs la proposta d'email de Google més completa quant a serveis. Gmail és la solució més utilitzada per empreses i particulars. Proporciona diferents serveis com xat i videoconferències amb Hangouts o transferència d'arxius de gran mida gràcies a Google Drive\nCaracterístiques del nostre servei d'email\nLes nostres solucions d'email inclouen diferents funcionalitats perquè la comunicació sigui fluida.\nPodràs crear esdeveniments per recordar reunions o altres activitats. A més a més, podràs compartir la informació a través de correu electrònic o mitjançant la publicació d'un calendari en línia.\nGràcies a Google Hangouts podràs crear reunions interactives amb gran facilitat. A més a més Microsoft Exchange et permet gaudir de la mateixa funcionalitat gràcies a Skype.\nAntiSpam i antivirus són algunes de les característiques que aconseguiran protegir tota la teva correspondència d'invasions fraudulentes. La informació serà confidencial i la comunicació estarà protegida.\nBústia de gran tamany\nGmail i Microsoft Exchange Email et proporcionaran safates d'entrada molt àmplies perquè no hagis d'esborrar cap correu i sempre puguis consultar informació de correus anteriors.\nPodràs consultar el teu correu, calendari o contactes des de qualsevol dispositiu. Tant Microsoft Exchange Email com Gmail proporcionen aplicacions per qualsevol sistema que podràs trobar a Google Play o App Store.\nGoogle Drive i Microsoft Exchange Email permeten compartir arxius de gran mida i a més a més té incorporada la funcionalitat d'editar en grup. Si un company canvia alguna dada, seràs informat.\nFuncionalitats de correu electrònic\nMicrosoft Exchange Email i Gmail són els més complets, ja que tenen les següents funcionalitats:\nOWA optimitzat per a pantalla tàctil\nAccessibilitat des d'un webmail\nActive Sync per a dispositiu smartphone\nGestió i compartició de tasques\nAgenda de contactes compartida\nCorreu de marca


Nova edició del Banc del Temps de la Seu - FÒRUM.ad\nNova edició del Banc del Temps de la Seu\nEl 04/11/13 14:59\nEl Banc del Temps de la Seu d’Urgell torna a organitzar per dissabte, 16 de novembre, un nou mercat de l’intercanvi que se celebrarà de les deu del matí fins a les dues del migdia a la plaça de Les Monges. Aquest mercat, on es podrà bescanviar tot tipus d’objectes, està obert a totes les persones que hi vulguin participar, siguin socis o no del banc del temps.\nEl mercat d’intercanvi té un doble objectiu: per una banda, fomentar el reciclatge i la reutiltizació d’objectes que ja no es fan servir, i per una altra, realitzar una acció d’interrelació entre els urgellencs i les urgellenques.\nLa proposta del banc del temps té com a objectiu fomentar les relacions personals i donar vida, mitjançant l’intercanvi, a objectes que han deixat d’utilitzar-se. Aquest mercat també crea i reforça vincles amb d’altres persones, i ja en les edicions passades ha quedat demostrat el seu èxit de convocatòria i participació per parts dels urgellencs i urgellenques.\nNotícia Anterior: Exposició de llibres màgics a la Biblioteca Sant Agustí de la Seu\nSegüent Notícia: Participació del Club Patinatge Artístic Principat d’Andorra a la Copa Lleida 2013


hi veig doble: Què soparem avui?\nPublicat per Mirashka a 12:33\nanna 11 d’octubre de 2011 a les 12:55\nM'acabes de fer enrecordar que tinc una rentadora per estendre...finalment el meu gran doctorat serà el dia que aconsegueixi treure la roba de la nena neta neta sense haver de rentar prèviament a mà. Canviant de tema...has triat una escena boníssima per il·lustrar el post, m'encanten els Soprano. ;)\nMirashka 11 d’octubre de 2011 a les 13:00\nAnna has provat l'spray del KH7 per roba? jo la ruixo abans de rentar-la i tret d'alguna taca rebel queda prou bé!\nA mi també m'encanten els Soprano! Dubtava entre aquesta i una de Modern family, que darrerament s'està convertint en la sèrie de referència a casa, sobretot perque els capítols només duren 20 o 25 minuts!\nanna 11 d’octubre de 2011 a les 13:38\nM'apunto el consell! i també la sèrie...;)\ntina vallès 11 d’octubre de 2011 a les 15:09\nAquí una addicta al KH7 i a Modern Family per aquest ordre! Quines ganes de poder tenir sopars com els vostres...\nMamaModerna 11 d’octubre de 2011 a les 20:49\nAixò sembla el principi d'una nova etapa no? Sopars amb converses, riures, cadascú menjant lo seu.. Què bé!\nM'apunto lo del KH7!\nAnònim 11 d’octubre de 2011 a les 22:28\nEm fas enveja i m'agrada llegir que gaudiu els quatre d'uns sopars així. A casa els nens sopen primer, i jo espero al meu marit per fer-ho plegats. És el que té l'horari comercial...\nDe totes maneres intentem dinar els quatre plegats, tot i que hi ha dies que quan arribo els nens ja han començat.\nEsther 12 d’octubre de 2011 a les 8:57\nA mi em passa com a l'Ester. Gairebé mai podem sopar junts i no saps l'enveja (sana) que m'has fet amb aquest post!\nSol Solet 12 d’octubre de 2011 a les 10:51\nQue xulo!! a més així aneu a dormir més tranquils i havent rigut molt que això és el millor que hi ha!!\nMirashka 12 d’octubre de 2011 a les 13:13\nTina, Esther, Ester, tot arriba! Ester jo tambe soc filla de botiguer i t'entenc perfectament! La veritat és que és una molt bona manera d'acabar el dia i de relaxar-nos abans d'anar a dormir!\nres noies, que la propera quedada de mares blocaires l'haurà de patrocinar el KH7!\nEuphorbia 12 d’octubre de 2011 a les 19:02\nNosaltres també som de sopar plegats i et dono tota la raó de que és un gran moment del dia. I l'hummus, boníssim, un plat habitual a casa.\nEstic d'acord amb la Mirashka, el KH7 o algún sprai d'aquest estil llevataques van molt bé, això sí, s'ha de fer una inspecció meticulosa de la peça perquè sino no marxa la taca.\nEls Soprano no els he vist mai, però Modern Family em fa molta gràcia.\nSílvia 12 d’octubre de 2011 a les 21:54\nHan de ser molt macos aquests moments, podent xerrar els quatre de com ha anat el dia. Els nens sempre ens sorprenen i ja us imagino petan-vos de riure amb qualsevol de les sortides de les gatxans.\nRicardo Miñana 13 d’octubre de 2011 a les 23:46\nSiempre es aconsejable una comida equilibrada.


Feixucs i Inquisidors capitanetjaran els Moros i Cristians de Pego – Ràdio Pego\nFeixucs i Inquisidors capitanetjaran els Moros i Cristians de Pego\nJordi Sendra i Javier Serrano seran els encarregats d’estar al front de les tropes mores i cristianes l’1, 2 i 3 de juliol de 2011. Durant la nit de presentació de les capitanies pegolines també es va fer acte d’entrega dels premis als guanyadors del cartells que il•lustraran enguany la festa a Pego. En infantil Irene Server Cabrera va ser la vencedora; el cartell oficial de Moros i Cristians 2011 requeia en un pegolí, Agustí Selfa Domínguez.\nLa presentació de les capitanies mora i cristiana que va tenir lloc a les 12 de la nit al Poliesportiu la Trilladora. Una presentació precedida per un sopar de germanor per a començar a intercanviar impressions uns mesos abans de la festa gran pegolina.\nLa presentació va ser un acte senzill dirigit per Pascu Vicens qui va recordar que l’acte tornava als seus inicis desplaçant-se fins a la Trilladora, que va ser la seua primera ubicació per a molestar el mínim possible el veïnat. Així mateix, va destacar l’esperit de “de germanor i d’amistat entre totes les filaes” que implica la presentació de capitanies. “Un acte –continuava Vicens- que cada any està més arrelat i l’intentem fer el millor possible”. Recordava el presentador que “els festers de Pego any rere any, i enguany encara més, han de fer un gran esforç tan econòmic com de treball perquè la festa de Moros i Cristians siga una festa arrelada i que no es puga perdre mai”.\nLa presidenta de la Junta Central de Moros i Cristians, Fani Vicens, va ressaltar que en els dos anys que duu al capdavant de la Junta ha estat treballant “amb molta il•lusió per la nostra festa”. Alhora informava que ja porten un any treballant per al bon desenvolupament de Moros i Cristians 2011, destacant que “encara ens queda la resta final”.\nAbans de passar a presentar als dos protagonistes de la nit Pascu Vicens va anunciar les guanyadores de les tres premis del cartell infantil de Moros i Cristians i al guanyador del cartell oficial que il•lustrarà la festa de Moros i Cristians de Pego 2011. En infantil el tercer premi era per a Lily Clive, del Col•legi Públic Rosalia Bondia; el segon premi era per a Gemma Buisch Orihuel del Col•legi Públic Ambra, tots dos guardons dotats amb 50 euros en material escolar. El primer premi, dotat en 100 euros en material escolar se l’enduia Irene Server Cabrera, alumna del col•legi públic Ambra. Per últim, es donava a conèixer el guanyador del Concurs de Cartells de Moros i Cristians 2011, un premi dotat amb 600 euros, que anava a mans del pegolí Agustí Selfa Domínguez qui destaca en el món del disseny en l’empresa familiar Cariso. El seu cartell es va imposar per sobre dels 29 més que es van presentar per a aquesta edició.\nI després de conèixer les guanyadores dels cartells de Moros i Cristians Infantil i el guanyador de la imatge de la festa de Moros i Cristians de Pego per aquest 2011, el presentador va passar a presentar el capità moro d’enguany, un feixuc que se’l connecta més en la Confraria de la Santa Dona Verònica, Jordi Sendra i Banyuls. El capità confessava que “és un orgull per a mi representar el bàndol moro i, sobretot, a la Filà Feixucs”. No amagava el capità moro les dures circumstàncies econòmiques a les que s’enfronten tant Feixucs com Inquisidors a l’hora de muntar els seus respectius boatos. No obstant, Jordi Sendra afirmava que “farem, dins del que cap, tot el que siga possible” i confessava que “esperem estar a l’altura de poder fer una capitania digna conforme han fet les anteriors”. La Junta Central de Moros i Cristians li feia entrega d’un sable moro per a poder lluir-lo en l’entrada mora.\nPascu Vicens, el presentador de la nit, membre de la Junta Central per part de la Filà Inquisidors reconeixia l’honor que implicava per a ell presentar a l’auditori qui capitanejarà les tropes cristianes aquest 2011, Javier Serrano i Frau. Amb molta alegria es dirigia al públic el comandant cristià que recordava que aquesta serà la seua “tercera capitania” mostrant l’orgull de ser, per tant, “el tercer capità” i recordava els seus predecessors en el càrrec, Pascu i Jaume. Javier Serrano considerava que exercir el càrrec significa “la culminació de la meua carrera festera”, considerant-ho “un doctorat”. Confirmava Serrano que els Inquisidors “som una filà menudeta, però ens apanyem bé”. La Junta Central de Moros i Cristians li feia entrega d’una espasa cristiana per a poder lluir-la en l’entrada cristiana.\nL’Agrupació Musical de Pego va ser l’encarregada d’amenitzar el sopar i l’acte de presentació de les capitanies que era tancat per la presidenta de la Junta Central de Moros i Cristians que es dirigia a la Filà Feixucs i a la Filà Inquisidors conscient de “que ha sigut un any difícil i també sabem l’esforç que heu fet i esteu fent per tirar endavant les vostres respectives capitanies” per a donar-los les gràcies en nom de tota la Junta.\n← Democràcia Real Ja més indignada després del desallotjament violent de Barcelona\nObert el període d’inscripció per a l’Escola d’Estiu 2011 →


Ajuntament de Mollet: La gent gran de Mollet torna a celebrar la trobada poètica Poetes Grans\nL’Ajuntament de Mollet del Vallès, amb la col·laboració dels casals i entitats de gent gran de la ciutat, organitza un any més la trobada poètica Poetes Grans.\nDesprés que l’any passat, a causa de la pandèmia, se celebrés la 25a edició amb l’emissió de 3 documentals través de Vallès Visió, enguany ja es podrà celebrar de forma presencial amb la participació de 31 poetes, 17 dones i 14 homes, que han lliurat un total de 55 poemes escrits en català i en castellà.\nLes temàtiques de les poesies són tant variades com l’amor, la família, la natura o la terra de procedència.\nL’acte, que estarà amenitzat per Cinta Moreno, actriu i cantant, acompanyada d’un guitarrista, comptarà amb la presència de la regidora de Gent Gran, Ana Mª Díaz.\nAquesta serà la 26a edició de Poetes Grans, una iniciativa que va néixer l’any 1995 per oferir una plataforma als poetes i poetesses grans de la ciutat en la qual poguessin expressar les seves inquietuds poètiques i creatives.


muy punk muy punk | malviatge\nEl Penedès, com qualsevol altra regió vitivinícola, ha tingut els seus punkis. Persones que sense la necessitat de passejar-se amb cresta de dos pams, cadenes de ferro i pantalons estripats han elaborat vins que han trencat les regles d'un sistema ortodoxa i han demostrat (en les èpoques de major desprestigi del raïm negre penedesenc) com un vi elaborat a base de Merlot (i en menor quantitat Carinyena i Cabernet Sauvignon) aconsegueix ser el millor vi negre penedesenc i rebre, ni més ni menys que, 94 punts Parker en la seva primera anyada, 1999. Amb el permís de l'Irene i Laurent, Alemany Corrió i el seu fill Sot Lefriec han estat molt punkis!\nIrene Alemany copa en mà\nAvui, ens és molt senzill a tots plegats parlar de cellers que realitzen veremes en verd, que segueixen el període lunar (al llarg del procés de vinificació) o que, fins i tot, les fermentacions dels seus vins són realitzades per llevats indígenes. Però, vint anys enrere, l'immensa majoria de cellers del Penedès hi existia una predominant de bata blanca. Enòlegs que menystenien les vinyes d'on naixia els seus vins i escumosos. Aquesta va ser la motivació principal que va moure l'Irene Alemany, a meitats dels 90, a marxar de Catalunya per aprendre dels nostres veïns francesos. A la Bourgogne va ser on va entendre l'importància de conceptes tan elementals com el terroir. Entre petites estades en vignerons va aprendre a estimar la vinya com ningú li va ensenyar aquí. A estudiar com tenir cura i preservar l'acidesa de la verema (característica fonamental que han de tenir els vins destinats a llargues criances). Els records, encara avui, són molt vius per ella. Tant que, en el moment que ens ho explica, els seus ulls brillen i fa una petita aturada per rempredre la visita. Aquells van ser anys viscuts intensament. Redescobrir la viticultura que l'apassionava. Trobar l'amor de la seva vida, Laurent Corrió. I emprendre el repte que un dia li va proposar el seu pare: fer un vi de la vinya dels Ànecs de Lavern.\nMas cort i les vinyes de Xarel.lo de Cargol Treu Vi\nElaborar els seus vins en el que va ser el local d'una vella impremta vilafranquina (rodejada de grans bodegues penedesenques) va portar a identificar el seu treball com a vi de garatge. Precisament en aquests espais on (alguns) hi acumulem piles de velles d'andròmines (els garatges) és d'on han començat grans aventures d'èxit a la vida: Steve Jobs o, el mateix, Robert Parker quan editava, per uns quants amics, els seus primers fanzines que tractaven dels vins que anava tastant. Avui, l'Irene mostra amb cert orgull el seu celler. Parets que encara guarden algun record de les tintes d'èpoques passades. No obstant, l'activitat és una altra. Dipòsits d'inox (316*) de petit volum fets per les mateixes mans del seu pare. De diàmetre reduït i d'alçada considerable per tal d'evitar les oxidacions. Una petita sala de barriques. Alguna petita bomba per moure els vins. Un petit espai per l'emmagatzematge de botelles. Aproximadament, els 150 metres quadrats de planta no donen per gaire més. Però quan les idees són clares no cal gaire més per aconseguir vins de la talla de família Alemany Corrió.\n*L'inox 316 és una de les qualitats més altes d'acer que tan sols s'utilitza per les aixetes (dels dipòsits). La majoria dels dipòsits són construïts amb qualitats més baixes d'inox, com és el 304.\nIrene explicant les característiques del celler\nTot i que som un grup nombrós (Vinificats, Gemma Morató, Astrid Goldstein, Racimo al Paladar i cia) no deixem escapar l'oportunitat, de bonament repartir-nos com podem en cotxes, per visitar la vinya de Carinyena i Xarel.lo (al peu de la carretera que porta a Olesa de Bonesvalls, Mas Cort Vell). Vinyes de setanta i vuitanta anys d'on hi neix el seu vi "cargol treu vi". Acompanyats del cant d'un grill, L'Irene ens explica alguns dels treballs que realitzen a la vinya: l'obsessió pel control del vigor de les plantes, la bona exposició del fullatge i aeració al mateix temps, l'importància de la crema de les restes de poda, de conèixer a fons els nostres sòls i, també, la cura de la fauna auxiliar com podrien ser els fitoseids. La tarda avança i decau, també, l'intensitat del sol d'aquest estiu tan calorós fet que permet dilatar la conversa i tractar altres temes que no són propis de la vinya. L'Irene és un persona amb un discurs clar i net. Molt crític també en molts aspectes de l'entorn vitivinícola penedesenc. Ella és una persona que coneix sobradament bé els problemes d'aquesta regió i no se n'amaga. Però, a la vegada, no renuncia a buscar-hi solucions i a donar un cop de mà a totes aquelles iniciatives honestes. L'estima que té per la comarca és molt gran.\nles feixes de les vinyes velles de Xarel.lo que treballen els Alemany Corrió\nDe nou al celler, arriba el moment del tast que comença amb el Xarel.lo Principia Mathematica 2014. Vi amb el que l'Irene ens explica una anècdota en la que l'art i la música en són els protagonistes. On un professor de matemàtiques enamorat de la música (Àlex Torío) i un excèntric pintor (Evru) conflueixen en aquest vi per donar-nos petites notes d'aquí i d'allà, un pas directe fi i elegant i molta frescor. Segueix una copa de Cargol Treu Vi 2014. Un Xarel.lo que mostra característiques de les terres del Massís del Garraf, salinitat i petits tocs de mineralitat. Pas Curtei 2013, amb una base de Merlot (a més de Cabernet Sauvignon i Carinyena) hi sobre surt un caràcter com pocs al seu nivell de preu (uns 15 euros). A falta d'estar del tot assentat en botella hi destaca el seu volum en boca. Poc a poc van apareixen les primeres fruites que guanyaran protagonisme si el deixem reposar. Un vi que el 2016 és mostrarà impressionant!\ninstant entre converses a la vinya\nLa generositat de l'Irene no té límits. Entra a la sala on hi reposen els seus vins i d'allà en surt amb un Sot Lefriec 2006 i un 2007. Un vi que el seu nom presenta arrels de les dues famílies (els Alemany i els Corrió). El terme Sot que recorda a l'avi de l'Irene quan li manava algunes feines i utilitzava aquest mot. I Lefriec cognom de l'àvia materna de Laurent que la família hi tenia especial estima. Amb la base Merlot, un cinquanta per cent del cupatge, és un vi que ens ha d'omplir de records. Notes diverses que cal beure de forma reposada. Vi que ens acompanya a fer un passat present. Tastem 2006 i 2007 i als dos els hi resta encara tota un vida per endavant. Es mostren tan vius com el Pas Curtei 2013. Sot Lefriec és un vi que cal deixar madurar i reposar als nostres petits cellers. La paciència es veurà recompensada. N'estem del tot segurs!\n*2006: anyada marcada per les seves elevades temperatures. Un dels anys més calorosos i secs al Penedès.\n*2007: anyada marcada per un hivern i primavera càlids i un estiu fresc. Precipitació anual més aviat escassa.\nels ceps vells de Xarel.lo\nEns emportem el record d'aquella tarda de divendres al costat de l'Irene i els seus vins. Records que ens agrada compartir amb vosaltres si tot plegat ajuda a fer un xic més gran l'amor que sentim per una terra. Llarga vida als punkis del vi!\nL'Irene mostrant-nos alguns dels treballs a la vinya


Alexandra Laudo – CONSELL DE LA CULTURA DE BARCELONA\nMembre del Comitè executiu\nFotografia: © Albert Alcoz\nProfessional independent de mirada oberta, experta en arts visuals i arts performatives, amb una àmplia trajectòria professional en l’àmbit curatorial. Ha treballat en qüestions relacionades amb la narració, el relat i els espais d’intersecció entre les arts visuals i la literatura; la construcció social del temps i l’experiència de la temporalitat; la història de la mirada, l’oculocentrisme i les relacions entre la tecnologia i les maneres de veure i mirar; l’ús de la foscor, l’opacitat i l’absència en la pràctica artística; i, més recentment, el paradigma de productivitat 24/7 amb relació al consum de cafeïna i altres estimulants, les noves tecnologies i la son i el temps de descans.\nHa estat vinculada com a col·laboradora o curadora externa a diferents projectes, entitats i centres d’art de la ciutat de Barcelona: la Sala d’Art Jove, Sant Andreu Contemporani, la Fàbrica de Creació Fabra i Coats, el Centre d’Art La Capella, la Fundació Joan Miró, o Caixaforum entre altres.\nÉs Llicenciada en Humanitats i postgraduada en Gestió Cultural per la Universitat Pompeu Fabra (Barcelona), i ha cursat també un M.A. en arts visuals i museologia a New York University (Nova York) amb una Beca d’Estudis de la Fundació “la Caixa”. Durant el curs 2015-2016 va ser una de les vuit participants de CuratorLab, el programa internacional d’investigació curatorial de Konstfack (Estocolm).


renÃ© + que electrodomÃ¨stics\nPasseig LluÃs Companys, 13\n08003 - Barcelona [Barcelona]\nTel. (+34) 932 682 147 Fax.\nEstem treballant per convertir RenÃ© + que electrodomÃ¨stics en un â€œbio-comerÃ§â€, paraula que vol sintetitzar tots els objectius per crear un comerÃ§ conscient i responsable: respecte pel medi ambient, Cheap Replica Handbags sense oblidar la salut de les persones.Encara que el nostre producte no es pugui considerar ecolÃ²gic podem fer moltes coses per minvar el seu impacte ambiental: assessorar al client per fer una compra adient a les seves necessitats, divulgar el bon Ãºs i manteniment i fomentar la reparaciÃ³ i el reciclatge. Confiem amb els avanÃ§os tecnolÃ²gics que permetran que aquests aparells elÃ¨ctrics funcionin directament amb lâ€™energia que provÃ© del sol i reduir el concepte dâ€™impacte associat al seu consum.\nLes 3 paraules amb les que definim el negoci sÃ³n: comerÃ§ responsable, eficiÃ¨ncia energÃ¨tica i salut\nAquesta paraula integre molts conceptes: estar ben informats, tractar al client com una persona amb nom propi, tenir preus justos, escollir els productes que tenim i intentar que la gestiÃ³ de la botiga no malmeti altres recursos.\nPer exemple hem comenÃ§at per netejar la botiga amb productes naturals i/o de comerÃ§ just de la Xarxa de Consum Solidari i a comprar els productes dâ€™oficina i necessitats varies a dâ€™altres empreses responsables com Eco-Reciclat. Disposem dâ€™un punt de recollida per que la gent retorni els aparells espatllats. Cada mes la FundaciÃ³ SolidanÃ§a que es dediquen a Reparar, Reutilitzar i Reciclar, perquÃ¨ son gestors de residus i tenen botigues de segona ma, ens els recullen. Fem difusiÃ³ de cursos impartits per diverses entitats (Millor que nou, Reparaâ€™t, Ecoserveis i dâ€™altres) per allargar la vida Ãºtil dels electrodomÃ¨stics o sobre lâ€™eficiÃ¨ncia energÃ¨tica a la llar.\nEl nostre objectiu Ã©s substituir els productes no eficients per dâ€™altres amb millors prestacions: olles tÃ¨rmiques, rÃ dios solars, recarregadors solarsâ€¦ Hem comenÃ§at a contactar amb moltes empreses interessades i per comenÃ§ar som un dels punts de distribuciÃ³ exclusius de Miele, que seria en el sector lÃnea blanca, el fabricant mÃ©s preocupat i responsable vers el medi ambient.\nEficiÃ¨ncia energÃ¨tica i salut moltes vegades no caminen de la mÃ i els tÃ²xics envaeixen les nostres llars sense que ens adonem. El nostre objectiu Ã©s poder colÂ·laborar amb aquelles entitats i associacions que treballen amb colÂ·lectius, com els afectats de SQM, que requereixen dâ€™aparells determinats amb baixes radiacions electromagnÃ¨tiques i fabricats amb determinats components lliures de tÃ²xics.


Cinema familiar: «L’edat de gel» – Societat Aliança Palmarenca\nCinema familiar: «L’edat de gel»\n27 de Gener de 2019, a les 17:00-18:30\n« Cinema nit: «La vida és bella»\nCinema nit: «Campeones» »\nIniciem una nova activitat a la Societat, cinema per a tota mena de públic, i hem previst dues sessions mensuals: el tercer divendres de cada mes a les 22 h CINEMA NIT; i el quart diumenge de cada mes a les 17 h CINEMA FAMILIAR.\nEl diumenge 27 de gener a les 17 h projectarem «L’edat de gel». Aquesta pel·lícula ha obtingut diversos premis internacionals i fou nominada als Oscar per la millor pel·lícula d’animació i també 7 nominacions als Premis Annie.\nFa vint mil anys, a l’inici de l’Edat de Gel, tres criatures absolutament diferents veuen units els seus camins per un gir del destí. Sit, un peresós còmic i xerraire; Manfred, un mamut pelut una mica malhumorat, i Diego, un sinistre tigre de dents de sabre, formen un singular equip que té per únic propòsit tornar un nadó humà a la seva família. Abans que aquesta increïble aventura s’acabi, l’estrany trio s’haurà d’enfrontar a cràters de lava ardent, escapar-se de traïdors túnels de gel i conèixer una rata-esquirol prehistòrica anomenada Scrat, que intenta desesperadament enterrar la seva estimada gla…\nUna resposta a «Cinema familiar: «L’edat de gel»»\n29 de Gener de 2019 a les 10:48\nDins de l’aposta per fer cinema a la Palma hi havia el cinema familiar i la resposta del públic va ser molt encoratjadora; petits i no tan petits vam gaudir amb les aventures de Manny (el mamut malhumorat que anava contracorrent), en Sid (el peresós poruc), en Diego (el sinistre tigre de dents de sabre) per salvar un nadó humà que una bandada de tigres dents de sabre comandants per en Soto vol matar ja que el seu pare havia matat la meitat de la seva manada.\nA tot això cal afegir la lluita constant d’un esquirol per conservar la seva gla que li ha de servir d’aliment.\nSens dubte una bona vetllada que va agradar a pares, mares i infants.\nError: Error validating access token: Session has expired on Monday, 06-Aug-18 14:49:32 PDT. The current time is Monday, 13-Jul-20 01:52:25 PDT.


Escriba el número 768666\nAlgemesí reviu la seua festa gran tres mesos després\nEls veïns, acompanyats d'una forta afluència vinguda d’arreu del País Valencià, s’han aplegat a gaudir d’aquest esdeveniment que commemora el V aniversari de la declaració com a Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat per part de la Unesco\nLa Processoneta del Matí, un èxit de públic en les Festes d'Algemesí\nEnric Morera: “La processó de la Mare de Déu de la Salut és l'expressió que som un gran poble”\nProcessoneta del Matí d’Algemesí. ‘Més enllà dels tòpics espanyols’\nAquest dimarts s’ha celebrat a Algemesí la sempre altiva i colorista Processoneta del Matí, una de les tres processons més combregades ja que el seu recorregut, breu en distància, s’atapeeix de manifestacions que “beuen de l’arrel d’aquesta terra” com ho ha definit el diputat Joan Baldoví en declaracions a La Veu. Tòpics a manta s’han escoltat com, “que no ploga per favor Mare de Déu”, o tòpics miraculosos “la Mare de Déu ha fet que aguante el cel i ens està respectant el dia”. Fet i fet, la muixeranga s’ha escoltat a dojo, com tots els anys, però, entre els seus oïdors enguany hi havia cares diferents, allò que fins fa ben poc era un tòpic, senyors i senyores del PP aplaudint l’himne no oficial del País Valencià, hui ha sonat a canvi de temps. Un temps que, encara sap a poc, però, tòpic o miracle, la Processoneta ha lluït amb esforç sota el cel esperançador, com ens ha dit Morera, l’esforç “d’un poble valencià que volem mirar el futur amb esperança”.\nLa Festa de la Mare de Déu la Salut, la gran participació d’Algemesí\nEls propers dies 7 i 8 de setembre són dies de festa als carrers d’Algemesí. La Festa de la Mare de Déu de la Salut d’Algemesí, juntament amb el Misteri d’Elx i el Tribunal de les Aigües de València, són els tres Patrimonis Immaterials de la Humanitat que posseïm els valencians, però, tot i que els indígenes més o menys ens fem una idea d’aquestes manifestacions, sovint el producte acabat sol ser allò que queda en les retines dels visitants encuriosits. A Algemesí són dos dies d’actes processionals al voltant de la lloança a la Mare de Déu de la Salut, però, la festa realment és molt més perllongada en el temps. El resultat de la mostra és una desfilada de manifestacions, profanes i religioses com a mediterranis fidels, que colpeixen les mirades d’un barroquisme extrem. Alhora, les orelles reben els impulsos dels instruments populars, els tocs i sons de les colles de dolçaines i tabals que acompanyen els balls. No són, però, els únics, ja que la banda i un ensemble acompanyen el Bolero i les autoritats en la cloenda de les tres processons. Aquesta festa, cridanera i altiva pels visitants, sonora i sorollosa pels benvinguts, la munten, assagen i mantenen els veïns d’Algemesí. Assagen, estudien, representen, dansen, toquen, ordeixen costures, empolistren remats, recullen diners, oren, preguen... Així es basteix la Festa de la Mare de Déu de la Salut, la Festa d’Algemesí.\nTota la informació sobre les festes de la Mare de Déu a festesalgemesi.com\nEs tracta d’una pàgina no oficial sobre la Festa concebuda com una guia electrònica per a ús dels visitants, i per als algemesinencs i algemesinenques\nEscriba el número 465030


Colors de tardor: els boscos de la Cerdanya - Meteo Pirineus Catalans\nSeguim un any més amb el nostre viatge per les millors propostes de colors de tardor pel Pirineu. Avui ens arribem fins a uns indrets molt especials, situats a la comarca de la Cerdanya! Així doncs, durant les properes setmanes podeu arribar-vos fins al boscos d’aquesta zona, i gaudir de tots els indrets, rutes i cims, que uns recomanarem i parlarem a continuació:\nTal i com ja vam veure en els últims articles de colors de tardor del 2019 vam visitar les poblacions d’Os de Civís, de la fageda de Conangles, els boscos de Burg o els del Berguedà, la barreja de tonalitats ataronjades, vermelloses i grogues, són les que donen la bellesa en aquests indrets. Però com es produeixen aquests colors? Els arbres caducifolis, perdent clorofil·la, dóna lloc a que altres pigments apareguin en el color de les fulles, essent responsables de les tonalitats que podem observar durant la tardor.\nA continuació, podrem veure quins indrets són els més recomanables de visitar o rutes per fer en els boscos d’una de les comarques i valls més boniques del nostre Pirineu, on hi discórrer un dels rius més importants de la nostre geografia catalana; el Segre. Parlem doncs de la Cerdanya!\nELS BOSCOS DE LA CERDANYA\nLa comarca de la Cerdanya, una de les comarques de muntanya del territori català i coneguda per molts com una de les destinacions turístiques més emblemàtiques del Pirineu! Els seus paisatges amables i un dels climes amb més hores de sol de la serralada, la converteixen en un lloc idoni perquè els excursionistes gaudeixin d’aquesta fantàstica comarca.\nComencem parlant doncs, d’un dels pobles més coneguts i cèntrics del territori, Bellver de la Cerdanya. Ubicat a 1.061 m d’altitud sobre un turó anomenat Puig de Talló, té un gran domini de tot el territori. Aquesta població, situada a l’entorn del Parc Natural del Cadí-Moixeró, afavoreix la pràctica dels esports d’aventura i de l’excursionisme, essent una de les poblacions més rellevant de la zona. Respecte la seva història, ha deixat forces vestigis tant dintre com fora dels dinou nuclis que integren el municipi, com les esglésies de Sant Julià de Pedra, Santa Maria de Talló i Santa Eugènia de Nerellà, a més del conjunt històric de Bellver. Així doncs, ens trobem en una zona de gran història on hi discórrer de forma majestuosa el riu Segre.\nBellver és troba a tocar del riu Segre i el seu bosc de ribera es tenyeix cada tardor de color groc, amb l’arribada de les primeres entrades fredes. Segurament un dels indrets de millor conservació d’aquest bosc de ribera, és a les basses de Gallissa, ben a tocar del poble, on la visita a la tardor és més que recomanable.\nD’altre banda, altres caducifolis com els pollancres i cirerers, ens esperen per tal de poder gaudir d’una preciosa i entretinguda visita, al poble de Riu de Cerdanya. Aquest bonic poble es troba situat al sud de la comarca de la Cerdanya. Es va segregar al municipi de Bellver l’any 1997, conjuntament amb el poble abandonat de Canals. Si voltem pel seu nucli antic, descobrirem carrerons petits amb molta essència pirinenca. Si sortim de la població direcció E, descobrirem un bonic pont on hi discórrer el riu Major i el rec de Torrents. Destacar finalment, que si agafem la carretera des de Bellver que va fins a la població, passant per Bor i Pedra, tindrem boniques vistes de les Penyes Altes del Moixeró, i una mica més enllà, del majestuós Cadí.\nTot i no ser les grans protagonistes d’aquesta comarca del Pirineu, si en trobem alguns grups de fagedes a la zona del Moixeró, que ens obsequien durant la tardor d’impressionants estampes cromàtiques.\nÉs per això que si teniu ganes de gaudir dels seus colors de tardor, especialment la segona quinzena d’octubre, us proposem que visiteu o bé la vall de Pi, al voltant de la Foradada o bé els entorns del refugi dels Cortals de l’Ingla.\nLa solana de la Cerdanya també ens sorprèn per un bonic mosaic de colors de tardors, gràcies a la combinació perfecte de diferents arbres caducifolis, que ni fet a propòsit, ofereix un gran ventall de diferents coloracions, des del verd al lila, passant pels grocs, taronges o vermells. No es pot concretar una zona concreta, però si ens endinsem per les valls d’Aransa, de la Llosa o del riu Duran, trobarem raconades de gran valor paisatgístic…\nAixí doncs, si volem visitar el Salt del Molí a la vall de la Llosa, el molí de Meranges o el clot de Fontalans a la vall d’Aransa, de ben segur tindrem una bona recomensa.\nFinalment, tal i com ja hem mencionat, podem realitzar una ruta observant amb més altitud una de les panoràmiques més boniques de la vall de la Cerdanya amb els seus colors de tardor. Així doncs, la sortida plantejada avui agrupa dues excursions. La primera és un recorregut en cotxe travessant una part per una pista forestal que comunica Talló amb Riu de Cerdanya; creuant la vall de l’Ingla, passant pel refugi dels Cortals de l’Ingla, cap a la Mata Negra, el refugi del Serrat de les Esposes i acabant a la població de Riu de Cerdanya. La segona excursió és una petita caminada que és pot fer a partir de la meitat de la primera -podem deixar el cotxe pròxim al refugi de Cortals de l’Ingla- la qual ens portarà a Font Freda i al mirador de Cap del Ras per retornar altre cop al refugi on reanudarem el recorregut final en cotxe.


Simarro destitueix Arbona com a tinent de batle perquè no hi confia\nEl comitè d'UM rectifica i no demana l'expulsió de Miquel Nadal\nTal com ho havia anunciat, Carles Simarro va destituir ahir migdia el regidor Antoni Arbona com a tinent de batle perquè considera que el regidor d'UM ja no pot exercir aquest càrrec de confiança, després d'haver-se desmarcat de la resta de l'equip durant el darrer ple i, segons el batle, «en altres ocasions». Simarro es mostrà especialment dolgut perquè Arbona insinuà irregularitats en el procés d'adjudicació del servei de fems.\nPel batle, el problema no existeix ni amb la coalició UM-UNISO (amb qui el PP-IPIS forma pacte de govern) ni amb UM, «sinó únicament amb un regidor dels 10 que componem l'equip de govern». Per això, ha decidit que Arbona «ja no pot integrar la junta de govern local», malgrat que «tots els acords amb UM-UNISO continuen vigents, ja que Arbona encara és regidor del pacte però ja no té la meva confiança».\nMentrestant, el comitè local d'UM, que dilluns havia de proposar a la direcció del partit l'expulsió de Miquel Nadal, sembla que ha reconsiderat aquesta possibilitat i ara ha d'abordar el problema de com continuar formant part de l'equip de govern municipal, on pertany a una coalició. Des d'UM no hi ha, però, cap declaració oficial. Pel seu costat, Antoni Arbona, després d'admetre que ahir migdia se li va comunicar la destitució com a tinent de batle, s'ha limitat a dir que «ho deix tot en mans del partit».


Massamagrell finalitza el curs d’inserció soci-laboral per a dones amb el lliurament de diplomes – RiberaTV\nMassamagrell finalitza el curs d’inserció soci-laboral per a dones amb el lliurament de diplomes\nEn aquest curs han participat un total de 36 dones\nL’Alcalde de Massamagrell, Paco Gómez, i la regidora de Benestar Social i Dona, Nina Sepúlveda, han fet lliurament dels diplomes a les dones que han realitzat el curs d’inserció soci-laboral organitzat pel consistori.\nAquesta iniciativa es realitza des de fa uns anys amb l’objectiu de facilitar les eines necessàries per a desenvolupar el creixement personal i l’apoderament de les dones, i enguany s’ha pogut executar gràcies a la subvenció rebuda de la Generalitat Valenciana en matèria de l’àmbit laboral.\nEl curs s’ha dividit en quatre grups de nou participants cadascun, amb un total de 36 dones de Massamagrell, que han rebut durant sis setmanes, diferents sessions en les quals han aprés tècniques d’autoconeixement, benestar emocional, confiança i valors. Dos dels quatre grups van finalitzar ahir 2 de novembre, i els altres dos grups restants han finalitzat hui, 3 de novembre.\nEn paraules de Gómez: “Aquesta iniciativa és un pas més per a combatre l’exclusió social en el nostre municipi. És una gran oportunitat per a generar oportunitats a les dones que es troben en situació de vulnerabilitat“.\nNina Sepúlveda, regidora de Dona, remarca que “la subvenció rebuda també ens ha permés fer altres dues accions que s’estan realitzant des de la Regidoria d’Igualtat, a part d’aquest curs: unes xarrades en l’IES per a l’alumnat de Cicles Formatius en les quals s’expliquen els conceptes més importants i les situacions per les quals continua havent-hi desigualtat en l’àmbit laboral, i l’execució de tres vídeos explicatius sobre conceptes de discriminació social, que estan publicats en les nostres xarxes socials”.\nLes xarrades en l’IES Massamagrell s’estan realitzant al llarg d’aquesta setmana, i els vídeos explicatius van ser publicats durant el mes d’octubre i es poden visualitzar en les xarxes socials de l’Ajuntament de Massamagrell.\nMassamagrell finalitza el curs d’inserció soci-laboral per a dones amb el lliurament de diplomes added by Ribera Televisió on 3 novembre, 2021


Of Books i altres Carabistouilles: Espai de Lliure Creació Carme Malaret: nova proposta, nou repte !\nEspai de Lliure Creació Carme Malaret: nova proposta, nou repte !\nA l'Espai de Lliure Creació Carme Malaret un nou projecte s'està gestant:\nÉs un projecte participatiu dels que veuen la llum un cop l'any i als quals m'agrada participar (l'any passat el tema n'era la "cadira" - la cadira essent el símbol de l'Espai -, l'any anterior havia girat al voltant dels "llocs íntims de cadascú vinculats amb els contes infantils de sempre"...). La convocatòria diu així:\nI'Museu és el nom d'una nova acció participativa per celebrar el cinquè aniversari de l'ESPAI.\nAmb el concepte de Jo sóc museu volem explorar la capacitat de ser comissaris de les nostres imatges, aquelles que les recordem pel seu impacte emocional.\nVolem construir el Museu de L'ESPAI a partir de la suma de les individualitats de I' Museum.\nEn l'escrit, que estableix el marc conceptual de l'acció que us proposem, reflexionem sobre el paper del receptor, el visionament de les obres i el paper que juga el contenidor museu en el segle XXI.\nhttp://carmemalaret.blogspot.com (etiqueta I'Museum)\nPer alguna raó enguany me n'he assabentat a última hora i he fet una tria ben a corre-cuita, amb il·lusió i emoció però sí, amb molta pressa, s'acabava el plaç i sort de la meva capsa de les postals (una capsa ja "vintage sense haver-ho volgut", d'aquestes metàl·liques de galetes).\nHe aplegat unes de les postals que representen unes obres ben lligades a la meva biografia (una horeta justa amb les reflexions i les emocions activades) i sí, evidentment, a la tria li falten unes pintures, escultures, fotografies, etc. I és que les biografies queden incompletes a la força i qualsevol selecció per a una "autobiografia", en aquest cas, canviaria d'un dia per l'altre, massa subjectiva i més si està feta amb pressa. Uns pocs elements d'aquests meus triats sempre formarien part d'aquesta selecció, per això.\nTotal que al final, la meva participació tindrà la següent textura:\nVan Gogh i els seus Gira-sols: quin impacte ! dels primers impactes-pintura de la meva vida\nJean-François Millet i les seves Espigolaires (Des glaneuses)! Són, els seus, quadres pintats a la Brie, la meva regió nativa. I aquest en particular, és potser un dels primers que crec haver vist amb la consciència de veure una "obra d'art".\nJ.M.W. Turner i el seu quadre Pluja, Vapor i Velocitat (Rain, steam and speed), un pintor que em va agafar de la maneta per a dur-me fins a les portes de l’abstracció, un enamorament.\nClaude Monet, quina meravella el seu Impressió, sol puixant (Impression, soleil levant)! Impressió, això mateix\nJ.B.C. Corot que evoca la França dolça a la que sempre m’agrada tornar. Aquesta obra titulada Lectora a la riba boscosa (La liseuse sur la rive boisée) m’agrada molt i representa un paisatge de la meva infantesa (riu Yerres i bosc de Sénart)\nToulouse-Lautrec, els seus cartells són un món de colors, d’ombres, representen un món dur i tendre\nEugène Delacroix, La Llibertat guiant el poble (La liberté guidant le peuple), el títol ho diu tot ! Emblemàtic ! Quina emoció descobrir-lo al Louvre de ben joveneta !\nFrancisco Goya va retratar una Espanya colpidora, estremidora. El 3 de maig a Madrid (El 3 de mayo en Madrid) té una força, una llum, un dramatisme impressionant. Una obra que m’ha marcat molt (així com tot el conjunt de l’obra de Goya)\nImatges del món flotant (Images du Monde Flottant), una exposició que vaig veure a París de pintures i estampes que il·lustren el “viure el moment, contemplar la lluna, la neu, els cirerers en flors”. Un món i una exposició molt interessant\nFernando Botero, m’encanten les seves dones, per exemple Una gran ballarina (Una gran bailarina). Em desperten sempre un somriure; també sóc molt amiga del seu gat que viu a la Rambla del Raval. La tercera ciutat de la meva vida és Bogotá\nAntoni Tàpies, el vaig descobrir al arribar a Barcelona, la seva ciutat, fa ja més de mitja vida, un artista molt de la meva biografia. M’agrada molt la seva Porta metàl·lica i violí per exemple. La seva retrospectiva l'any 2004 al Macba em va marcar molt.\nAurora Bengoechea, artista basca, i la seva Vida pintada on retrata dones fent les feines de cada dia, aquí, una dona servint un plat de sopa.\nPARISBARCELONA 1888-1937, una expo del 2002 al Museu Picasso, París i Barcelona, les meves 2 ciutats i els forts vincles històrics recents que les uneixen\nJean-Paul Gaultier, la seva exposició Pan Alta Costura (Pain Haute Couture), a la Fondation Cartier el 2004 va ser esplèndida. Aquesta foto representa la Suzanne à la boulangerie (al forn). La Fondation Cartier és extraordinària i em fascinen la moda i el pa (el pa !!! amb raó dels dies pesats se'n diu "llargs com un dia sense pa")\nPatricia Waller reinterpreta en crochet, amb els seus entranyables “delícies d'art"(arts delights) els gestos i creacions quotidians de les dones, aquí veiem un pastís Charlotte de cireres. Els gestos diaris de les dones són els que fan la humanitat !\nPost-Data: aquesta selecció es queda incompleta doncs qualsevol selecció d’aquesta mena és a la força incompleta. No tinc a l’abast de manera immediata cap reproducció de La gran Onada de Kanagawa, de Katsushika Hokusai, ni tampoc d’alguna escultura d’Eduardo Chillida, com ara el seu Homenatge a Pilar (alabastre), una de les seves Abraçades (reconciliació amb Oteiza) o, per descomptat, El peine del viento ! M’hauria agradat afegir també una escultura de Louise Bourgeois, una de les seves aranyes, Mamà, o les seves Mans acollidores - les del jardí de les Tuileries a París- (Welcoming hands). No formen part de la selecció però sí, i tant, de la meva biografia, així com més, moltes més obres.\nLiseuse sur la rive boisée, Corot\nPorta metàl·lica i violí, Antoni Tàpies, 1956\nWelcoming hands, Louise Bourgeois (et la main de ma mère),\nphoto París 2006, Muriel\nTinc molta curiositat per veure quines obres seran finalment reunides a L'Espai ! Un conjunt que de ben segur farà molt i molt de goig i ens parlarà de biografies entrellaçades ! La inauguració serà dissabte 9 de juny.\nGràcies Carme i Laura per aquestes renovades iniciatives, sort pel muntatge ! Felicitats a L'Espai pels seus 5 anys !\nFins ara, Muriel\nPublicat per Muriel a 20:38\nEtiquetes de comentaris: Blogs d'interès, Des mots et des mains, Musées et Expos, Pintura y Dibujo, Sculpture et céramique\nEspai de Lliure Creació Carme Malaret: nova propos...


Bilicame - inici\nCORPUS BIBLIOGRÀFIC DIGITAL\nDE LA LITERATURA CATALANA DE L’EDAT MITJANA\n1. Objectiu i equip responsable\nL'objectiu final del projecte que presentem ací (BILICAME) és l'elaboració d'un corpus bibliogràfic digital exhaustiu de la literatura catalana medieval, de consulta lliure en línia, que s'actualitzarà anualment.1 La pàgina web, a la qual es podrà accedir en català, espanyol o anglés,2 quedarà allotjada en el servidor que comparteixen l'Institut Interuniversitari de Filologia Valenciana i el Departament de Filologia Catalana de la Universitat d'Alacant.\nTenint en compte les dimensions de la iniciativa, hem optat per portar-ne a terme la realització per fases. La primera, l'execució de la qual abraça el trienni 2009-2011, consisteix en el desenvolupament de l'aplicació informàtica pertinent i en la materialització parcial del repertori bibliogràfic, a partir d'ítems referits a sis dels més rellevants escriptors valencians del segle XV: Ausiàs March, Joanot Martorell, Jaume Roig, Isabel de Villena, Joan Roís de Corella i, finalment, Bernat Fenollar i els escriptors satírics i religiosos del seu cercle. Aquesta primera fase constitueix en si mateixa un projecte de convocatòria pública finançat pel Ministeri de Ciència i Innovació (FFI2008-00826), l'equip investigador del qual està format per Rafael Alemany (catedràtic de la Universitat d'Alacant), Rosanna Cantavella (catedràtica de la Universitat de València), Llúcia Martín (professora titular de la Universitat d'Alacant), Anna Isabel Peirats (professora contractada doctora de la Universitat Sant Vicent Màrtir de València), Eduard Baile (professor ajudant de la Universitat d'Alacant) i Magdalena Llorca i Joan Ignasi Soriano (becaris predoctorals de la Universitat d'Alacant), tots ells pertanyents a l'àrea de Filologia Catalana i especialistes en Literatura Medieval. L'equip investigador compta amb el suport del tècnic Pablo Giménez Sarmiento, contractat a càrrec del projecte, que s'ocupa del desenvolupament, perfeccionament i manteniment de les aplicacions informàtiques, així com de Sergi Segura, responsable del disseny de la pàgina web.\nL'aplicació informàtica desenvolupada consta, d'una banda, d'un panell de control, accessible només als membres de l'equip responsable del projecte, des del qual s'alimenta, esmena o modifica la base de dades bibliogràfiques, i, per altra, de la pàgina web, lliurement accessible a qualsevol usuari a partir de 2012, des de la qual es visualitzen els continguts, es permeten les diverses operacions de cerca i es possibilita el contacte dels usuaris amb l'equip responsable.\nA cadascun dels autors objecte de la primera fase es dedica una secció específica, excepte a Bernat Fenollar i els altres escriptors del seu cercle, que es consideren dins d'una mateixa secció ateses les estretes relacions que els uneixen, tal com palesen, per exemple, les seues obres d'autoria compartida. En cadascuna de les sis seccions s'acull tot el material bibliogràfic pertinent, publicat des dels inicis de la impremta3 fins a l'actualitat, incloses les aportacions recents en format electrònic. Aquest material es classifica en tres apartats destinats, respectivament, a edicions, traduccions —quan existeixen— i estudis. Al seu torn, en l'apartat d'edicions, s’estableix una diferència entre les anteriors al s. XX i les publicades a partir d'aquest últim segle, al mateix temps que, dins d'aquestes últimes, es distingeix entre les crítiques i les no crítiques, en les quals, d'altra banda, es diferencia entre les que editen el text complet d'una o més obres i les que només ho fan parcialment o l'adapten. Anàlogament, l'apartat de traduccions agrupa, per una banda, les anteriors al s. XX i, de l'altra, les publicades a partir d'aquest segle. Dins de cadascun d'aquests apartats, s'estableixen subagrupacions per idiomes.\nCada entrada bibliogràfica consta dels elements següents:\n1) Una fitxa catalogràfica la plantilla de la qual varia segons el tipus de la referència (llibre, capítol, article d'una publicació periòdica i d’altres4). En el cas dels llibres, es subministra informació completa de l'autor,5 títol, editorial, lloc, any de publicació i , quan correspon, editor,6 traductor, nombre d'edició i col·lecció. Quan es tracta de capítols o parts d'un llibre, a més de les dades que acabem de descriure, s'afegeix l'autor i títol de l'aportació particular, així com les pàgines que aquesta ocupa en el llibre. Finalment, en el cas dels articles apareguts en revistes o altres publicacions periòdiques, s’indica l'autor, el títol de l'article, el títol de la publicació en què es recull, el nombre d'aquesta, l'any de edició i les pàgines que ocupa en aquesta publicació periòdica.\n2) Una sèrie de descriptors que, mitjançant paraules clau, procuren oferir a l'usuari les pistes més útils sobre els continguts principals de cada entrada.\n3) Una ressenya descriptiva de cada ítem, no superior a 20 línies.\nAixí mateix, l'usuari disposa de tres registres en què, respectivament, es recullen, per ordre alfabètic, la totalitat d'autors, publicacions periòdiques i descriptors continguts en el corpus. L'accés a aquests es pot fer en relació al conjunt de seccions constitutives de la base de dades o bé tan sols a una o algunes d'aquestes prèviament seleccionades. Pel que fa als descriptors, es pot optar per buscar un o més no predefinits, escrivint en el camp corresponent, o bé per seleccionar el o els que interessen d'entre els que s'inclouen en una llista desplegable alfabetitzat que s'inclou a l'efecte.\nL'aplicació informàtica és prou versàtil com per a permetre diversos paràmetres, individualitzats o combinats, de recerca, obtenció i ordenació dels materials, de manera que possibilita funcions tan diverses com, entre d’altres:\na) Accedir al llistat bibliogràfic complet del corpus (totes les seccions i apartats).\nb) Accedir al llistat bibliogràfic complet d’una o més seccions del corpus.\nc) Accedir al llistat bibliogràfic complet d'un apartat concret de la totalitat de seccions del corpus o d'una o més seccions del mateix.\nd) Accedir al llistat bibliogràfic complet de referències corresponents a un autor determinat dins de l'apartat «Estudis», bé de la totalitat del corpus, bé d'una o més seccions del mateix.\ne) Accedir, a partir de descriptors, a la totalitat dels ítems corresponents de la totalitat del corpus o d'una o diverses de les seves seccions o subseccions del mateix.\nf) Accedir als descriptors i resums de les entrades bibliogràfiques de la totalitat del corpus o d'alguna o algunes de les seves seccions, o bé fer-ho només als d'un o més apartats.\nFinalment, l'aplicació utilitzada permet certa interactivitat amb els usuaris, en la mesura que possibilita que aquests puguin fer arribar a l'equip les correccions, addicions i suggeriments que considerin oportunes a través d'una via de contacte establida a aquest efecte.\n3. Antecedents i fonts\nNo existeix, fins on coneixem, cap corpus bibliogràfic digital exhaustiu de la literatura catalana de l'edat mitjana ni tan sols de la produïda a l’antic Regne de Valencia durant el segle XV, que és la que ací ens ocupa particularment, si bé cal esmentar alguns antecedents que, d'una manera o d’altra, es poden relacionar amb el nostre projecte i que, sens dubte, aquest ha aprofitat com a fonts.\nEn primer lloc, disposem de dos repertoris bibliogràfics electrònics especialitzats en el Tirant lo Blanc de Joanot Martorell. Es tracta, per una banda, del que es recull en Tirant. Butlletí informatiu i bibliogràfic, dirigit per Rafael Beltran (Universitat de València) (http://parnaseo.uv.es/tirant.htm), i, per altra, del que s'inclou a la Biblioteca d'obra Tirant lo Blanc, dirigida per Llúcia Martín (Universitat d'Alacant), incorporada al portal institucional Joan Lluís Vives de la Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes (http://www.lluisvives.com/portal/tirant/pcuartonivel.jsp?conten=bibliografia). El primer d'aquests dos mitjans incorpora una «Bibliografia del Tirant lo Blanc», a càrrec de Rafael Beltran i Josep Izquierdo, que recull la bibliografia de l'obra de Martorell publicada fins a 1997 i que es va actualitzant anualment mitjançant els suplements corresponents, mentre que el segon ofereix un repertori bibliogràfic sobre aquesta recentment actualitzat. Ambdós repertoris presenten els materials classificats per edicions, traduccions i estudis, tot i que només el primer afegeix, fins a 1997 i no de manera sistemàtica, una brevíssima nota orientativa (d'unes dues o tres línies) sobre el contingut d'algunes entrades, el segon, no incorpora cap tipus de resum, però, en alguns casos, ofereix l’avantatge de permetre l'accés digital al text complet de l'aportació catalogada. Així mateix, la secció Amadís, dirigida per Juan Manuel Cacho Blecua (Universitat de Saragossa) i integrada en la base Clarisel (http://clarisel.unizar.es/), està dedicada a la bibliografia, breument resumida, sobre literatura cavalleresca de qualsevol tradició lingüística publicada des de 1998 i, per tant, també incorpora les entrades concernents al Tirant lo Blanc. Pel que fa a Ausiàs March, disposem del repertori bibliogràfic electrònic que es pot consultar a la Biblioteca Digital d'Autor dedicada al poeta per la Biblioteca Virtual Joan Lluís Vives, portal Biblioteca Joan Lluís Vives (http://www.lluisvives.com/bib_autor / ausiasmarch /), dirigida per Rafael Alemany (2009), que, malgrat la seva voluntat d'exhaustivitat i d'actualització permanent, només permet una consulta estàtica, sense la més mínima versatilitat, i no inclou descriptors ni resums, per bé que, en alguns casos permet accedir als textos digitalitzats dels ítems.\nFora dels límits de la literatura catalana medieval produïda per autors valencians del segle XV, cal esmentar també el corpus bibliogràfic lul Base de dades Ramon Llull-Llull DB, del Centre de Documentació Ramon Llull (Universitat de Barcelona) (http://orbita .bib.ub.es / llull /), que, a més d'edicions, traduccions i estudis, recull informació referida a manuscrits, encara que no incorpora ni descriptors ni resums.\nEn segon lloc, i al marge dels projectes electrònics esmentats, cal afegir algunes bibliografies específiques fonamentals sobre autors valencians del segle XV, en suport paper, referides a Ausiàs March (Esteve & Ripoll 1987; Alemany & Martines 1997; Archer 1997; Santanach & Martines 2000) el Tirant lo Blanc de Joanot Martorell (Hauf 2005) l'Espill de Jaume Roig (Carré 2006) i Joan Roís de Corella (Martines 1999). Així mateix, es disposa del repertori d'Alemany,7 que, en format llibre, recull un repertori general classificat per seccions, entre les quals hi ha les dedicades als autors del corpus objecte d'aquest projecte, bé que sense resums ni descriptors i amb el límit cronològic de 1996. Finalment, hem d'esmentar dues publicacions periòdiques que contenen informació bibliogràfica sobre la literatura catalana de l'edat mitjana: el Boletín Bibliográfico de la Asociación Hispánica de Literatura Medieval (BBAHLM), coordinat per Vicenç Beltran (Universitat de Barcelona) i Qüern (Universitat de Girona). El primer -ara consultable en línia: http://www.ahlm.es/Primera.html- recull les publicacions sobre les lletres catalanes,8 castellanes i gallegoportugueses de l'edat mitjana que apareixen cada any, des de 1987, acompanyades d'un breu comentari; el segon, desaparegut en 2007 en format paper, però représ des de 2011 en format electrònic (www.quern.cat), és un repertori bibliogràfic biennal de literatura i llengua catalanes de l'edat mitjana i l'edat moderna, que, pel que fa a les lletres medievals catalanes, reincorporava les entrades del BBAHLM.\nLa novetat del nostre projecte es resumeix, doncs, en primer lloc, en el fet de tractar-se d'un corpus digital consultable en línia, que, a més de no limitar únicament a un sol autor o obra (a diferència del que passa amb els repertoris anàlegs tirantià esmentats més amunt), afegeix ressenyes descriptives més extenses que les que solen recollir els ja esmentats Clarisel, BBAHLM i Qüern. En segon lloc, l'etiquetatge de cada entrada amb els descriptors dels seus continguts fonamentals permet una major versatilitat a l'hora d'introduir paràmetres de cerca d'utilitat per a l'usuari. En tercer lloc, es concep com un corpus amb voluntat d'exhaustivitat i d'actualització permanent, cosa que, sens dubte, el separa d'altres repertoris moderns que només recullen materials a partir de la data de la seva fundació (cas del BBAHLM, de Qüern o de la base Amadís del projecte Clarisel).9 Finalment, el repertori està dotat d'una certa interactivitat, ja que, l'aplicació informàtica que ho fa accessible permet que els usuaris puguin remetre a l'equip responsable les esmenes que estimin oportunes, les quals, una vegada estudiades i valorades, podran, si és el cas , ser preses en consideració.\nAlemany, Rafael (1997), Guia bibliogràfica de la literatura catalana medieval (2a edició revisada, corregida i augmentada), Alacant, Universitat d'Alacant.\nAlemany, Rafael, i Vicent Martines (1997), «Bibliografia sobre Ausiàs March», en Rafael Alemany (ed.), Ausiàs March: textos i contextos, Alacant / Barcelona, Institut Interuniversitari de Filologia Valenciana / Departament de Filologia Catalana de la Universitat d'Alacant / Publicacions de l'Abadia de Montserrat, pp. 365-408.\nArcher, Robert (1997), «Bibliografia», en Ausiàs March, Obra completa, vol. 2, Barcelona, Barcanova, pp. 613-630.\nCarré, Antònia (2001), «L'Espill de Jaume Roig: bibliografia comentada», en Boletín Bibliogràfico de la Asociación Hispánica de Literatura Medieval, fascículo 15, pp. 383-414.\n— (2006), «Bibliografia», en Jaume Roig, Espill, Barcelona, Quaderns Crema, pp. 870-891.\nEsteve, Lluïsa, i Laura Ripoll (1987), «Assaig de bibliografia ausiasmarquiana», Llengua & Literatura, 2, pàgs. 453-485.\nHauf, Albert (2005), «Bibliografia», en Joanot Martorell i Martí Joan de Galba, Tirant lo Blanch, València, Tirant lo Blanch, pp. 1543-1603.\nMartines, Vicent (1999), «Comentaris a la bibliografia sobre Joan Roís de Corella», en Vicent Martines (ed.), Estudis sobre Joan Roís de Corella, Alcoi, Marfil, 1999, pp. 5-39.\nPeirats, Anna Isabel (2010), «Bibliografia», en Jaume Roig, Spill, vol. 1, València, Acadèmia Valenciana de la Llengua, pp. 365-394.\nSantanach, Joan, i Vicent Martines (2000), «Bibliografía ausiasmarquiana», en Ausiàs March, Poesies, ed. de Pere Bohigas, revisada por Amadeu-J. Soberanas i Noemí Espinàs, Barcelona, Barcino, pp. 531-593.\nAlemany, Rafael, ‘Bibliografia’ Biblioteca de autor Ausiàs March, http://www.lluisvives.com/bib_autor/ausiasmarch/ [consultada el 12 de juny de 2011]\nAlemany, Rafael (dir.) et al., Corpus bibliogràfic digital de la literatura catalana de l’edat mitjana http://www.iifv.ua.es/bilicame/ [consultada el 14 de juny de 2011]\nBase de dades Ramon Llull-Llull DB, at the Centre de Documentació Ramon Llull http://orbita.bib.ub.es/llull/ [consultada el 12 de juny de 2011]\nBeltran Rafael, Tirant. Butlletí informatiu i bibliogràfic, http://parnaseo.uv.es/tirant.htm [consultada el 12 de juny de 2011]\nCacho Blecua, Juan Manuel Clarisel http://clarisel.unizar.es/ [consultada el 12 de juny de 2011]\nMartín, Llúcia, ‘Bibliografia’ Biblioteca d’obra Tirant lo Blanc, http://www.lluisvives.com/portal/tirant/ [consultada el 12 de juny de 2011]\n1 Els materials del corpus exclouen els manuscrits.\n2 Encara que en una primera fase serà accessible només en català.\n3 La cronologia dels autors del corpus coincideix, precisament, amb els inicis de la impremta en el segle xv i la difusió de les seues obres es realitza majoritàriament a través d’aquest mitjà.\n4 Com ara tesis doctorals i treballs d’investigació inèdits o recursos electrònics (web’s, CD’s...).\n5 Es consideren autors també els editors o coordinadors d’obres miscel·lànies o col·lectives, encara que, en aquests casos, els seus noms vagen a continuació de la indicació ‘ed.’, o ‘eds.’, o ‘coord.’, etc.\n6 Entenem per ‘editor’ el responsable de fixar el text i d’anotar un text d’altri.\n7 Rafael Alemany, Guia bibliogràfica de la literatura catalana medieval (2a edició revisada, corregida i augmentada) (Alacant: Universitat d'Alacant, 1997 [1a ed. 1995]).\n8 La seua coordinació corre a càrrec de Lola Badia.\n9 Per a això, el projecte es proposa abarcar des de les aportacions més llunyanes en el temps (edicions princeps, traduccions i estudis anteriors al segle xx, alguns de difícil accés i localització) fins al material digital més recent disponible en revistes, butlletins i repertoris electrònics (Lemir, Narpan, Rialc, Cervantesvirtual.com), que, per la seua novetat i difusió en xarxa, no solen recollir-se en els repertoris bibliogràfics a l’ús.


Els 6 estadis més representatius de la història de l'EurocopaSolvia Magazine | Solvia Magazine\nEls 6 estadis més representatius de la història de l’Eurocopa\nEl 10 de juny pròxim arranca la 15a edició de l’Eurocopa amb el partit inicial que disputaran França, país amfitrió, i Romania. Es farà a l’Stade de France, un dels 10 estadis que acolliran els 55 partits que formen la fase final d’aquesta competició. A Europa, l’Stade de France està concebut com un dels recintes esportius més rellevants, tant per la seva capacitat com per la seva arquitectura. No obstant això, hi ha altres estadis europeus que també han estat i seran seu d’aquesta competició, i que es consideren autèntiques fites del disseny.\nTradicionalment, els camps de futbol han estat punts de trobada entre les aficions i els seus equips. Tanmateix, aquests llocs estan tenint nous usos. Des de fa alguns anys, també acullen esdeveniments culturals com ara concerts i festivals. Si a això afegim la intervenció de prestigiosos arquitectes i estudis d’arquitectura en el redisseny o la construcció de nous estadis, podem constatar que ens trobem davant d’una nova dimensió d’aquestes instal·lacions. A Europa hi ha mostres palpables d’això.\nL’Stade de France, seu de la final de l’Eurocopa 2016\nSituat al barri parisenc de Saint-Denis, l’Stade de France, que acollirà la final de l’Eurocopa 2016, és el recinte on la selecció francesa disputa habitualment tots els partits. La seva construcció el 1998 per acollir el Mundial de Futbol va ser tota una fita perquè va arribar a tenir una capacitat de més de 80.000 espectadors. Fins llavors, cap camp de futbol francès havia superat les 45.000 localitats.\nL’edificació va anar a càrrec de l’equip d’arquitectes format per Michel Macary, Aymeric Zublena, Regembal Michel i Claude Costantini, que van focalitzar la seva atenció a aconseguir que es tingués una visió completa del camp. Per a això, es va idear un programa d’ordinador que simulava la visió de cadascun dels espectadors des de les graderies. D’aquesta manera, es va testar el projecte garantint una perfecta visibilitat del terreny de joc.\nL’Stade de France compta amb una coberta el·líptica de 13.000 tones de pes que, sense cobrir completament l’estadi, protegeix perfectament tots els espectadors de les inclemències del temps.\nEl nou Wembley\nWembley forma part de la història del futbol. L’antic estadi londinenc va ser considerat durant dècades com el temple per antonomàsia d’aquest esport. El seu antecessor, del 1923, va quedar obsolet quan Londres va ser la ciutat triada per celebrar els Jocs Olímpics el 2012. La necessitat de disposar d’un “superestadi” per albergar la competició va fer necessària la construcció d’un nou recinte.\nVistes de l’antic estadi de Wembley.\nEl projecte del nou Wembley va ser encarregat al reconegut arquitecte Norman Foster i les obres, iniciades el 2002, van concloure cinc anys més tard, el 2007.\nTall longitudinal del projecte del nou Wembley.\nAmb una capacitat per 90.000 espectadors, l’estadi de Wembley té una cúpula retràctil, amb un singular arc de 135 metres d’altura que a la nit s’il·lumina i es converteix en una de les atraccions del nou skyline londinenc.\nVista nocturna del nou Wembley.\nAmsterdam Arena, el primer estadi cobert\nL’Amsterdam Arena amb la cúpula completament tancada.\nL’estadi de l’equip de l’Ajax, projectat pels arquitectes Rob Schuurman i Sjoerd Soeters, va ser el primer del món a tenir una cúpula totalment retràctil amb capacitat per cobrir-lo completament. En tan sol 18 minuts, dos panells mòbils de 400 tones aconsegueixen segellar el recinte. A més a més, hi caben unes 53.000 persones i ha estat seu de l’Eurocopa 2000. La candidatura holandesa per a l’Eurocopa 2020 incorpora aquest estadi com una de les seves seus principals.\nA l’Amsterdam Arena l’equip de l’Ajax juga els seus partits de la lliga holandesa.\nRoma: un estadi olímpic etern\nSeu dels Jocs Olímpics de 1960, l’actual estadi de la Roma i de la Lazio respira història per tots els racons. Amb 90 anys en peus, ha estat escenari d’una Eurocopa, un Mundial i 4 finals de la Lliga de Campions.\nL’olímpic és l’estadi dels equips de la Roma i la Lazio.\nPer al Mundial d’Itàlia de 1990 es va dur a terme una important reestructuració: l’Olímpic va passar a ser un estadi cobert per als espectadors per una estructura d’acer i tefló. Els autors de la nova remodelació d’aquest històric recinte esportiu van ser els arquitectes Carlo Roccatelli i Annibale Vitellozzi.\nDa Luz de Lisboa, on va començar l’Eurocopa\nL’estadi Da Luz va ser la seu del primer partit de la Copa d’Europa el 1953 i, abans de ser remodelat el 2003, va arribar a acollir uns 135.000 espectadors en una trobada entre el Benfica i el Porto. Com totes les grans catedrals del futbol –els mateixos afeccionats en diuen “catedral”– ha sofert múltiples remodelacions. L’última va ser molt important per a la ciutat ja que va convertir aquesta instal·lació en una de les més emblemàtiques del futbol europeu.\nL’estadi Da Luz de Lisboa va ser el primer en el que es va disputar un partit de L’Eurocopa, el 1953.\nEl nou Da Luz està culminat per una lleu i translúcida coberta de policarbonat. El dissenyador, l’arquitecte australià Damon Lavelle, va voler realçar la lluminositat que rep el recinte i que fa honor al seu nom. Els limítrofs de l’estadi acullen un complex esportiu, una zona comercial, un gimnàs, un restaurant panoràmic i el museu del Benfica.\nAllianz Arena, l’estadi del futur\nEl futur dels camps de futbol passa per l’exemple de l’Allianz Arena de Munic, on el seu equip estrella, el Bayern, disputa els partits de la lliga alemanya. Inaugurat el 31 de maig de 2005, els seus succedanis han seguit el seu exemple arquitectònic.\nProjecte de l’Allianz Arena.\nTambé anomenat “banyera”, la característica principal són els panells canviants de la façana, que, segons l’equip que jugui (Bayern de Munic, TSV 1860 München o la selecció alemanya), modifiquen el seu color a vermell, blau o blanc. Gràcies als 2.874 panells de tan sol 0,2 mil·límetres de gruix, l’exterior de l’estadi es transforma i s’adapta a la cromàtica d’aquests equips.\nL’exterior pot il·luminar-se amb tres colors, vermell, blau i blanc, segons l’equip que jugui.\nSegons el web de l’estadi, dels gairebé 70.000 espectadors que assisteixen als partits del Bayern, 66.000 ho poden fer asseguts. Com a curiositat, cal dir que, en els partits de la Bundesliga que se celebren en aquest estadi, els afeccionats solen consumir uns 15.000 refrescs, 40.000 cerveses i 20.000 salsitxes. L’artífex d’aquesta impressionant instal·lació esportiva és l’estudi d’arquitectes Herzog & de Meuron.\nL’Allilanz Arena té capacitat per uns 70.000 espectadors, 66.000 dels quals poden seure.\nETIQUETES: Arquitectura @ca, estadis, Eurocopa, fútbol @ca, tendències


Pàgines de la vida\nAns d’anar a llançar les deixies, he volgut fer una fullejada als periòdics dels darrers quinze dies\nActualitzada 14/09/2016 a les 21:54\n“De claredat i transparència n’hi ha quan es vol. Únicament per obligada necessitat, per interès o per noble ignorància”:\nAmb un aire espaordit s’acostà caminant de pressa. Al palmell de la mà hi portava una abella més morta que viva. “Què podem fer per eixerir-la un xic? La posarem damunt les flors d’aquesta mata d’espígol”. Digué jo per dir alguna cosa. Però gairebé enmig del sospir per acabar la frase, el Tom, un dels tres gossos de la casa, en un vist i no vist ja l’havia engolit.\nUn xisclet barrejat de desesperació i ràbia va esparracar el silenci d’aquell agradable matí. La pobre criatura de sis anys i mig va esclatar a plorar alhora que corria darrere el gos amb un bastó d’avellaner, trobat de retop al terra del jardí.\nDurant els tres dies següents, el Tom va perdre les carantoines que ella li feia a totes hores.\nTot això succeïa mentre corprès, esguardava en un periòdic la imatge inexpressiva del petit Omran, una vegada salvat de l’horror dels bombardejos en el poble d’Alep. Ell, i milers d’altres que no sabem ni veiem, però que podem imaginar-nos la seva fi entre dolors i incomprensió.\nTotes les paraules que poguéssim trobar per descriure la monstruositat de la situació segur que estarien lluny de la crua realitat de les guerres.\nBurca, burquini, hijab, niqab i xador. Primer classifiquem la vestimenta, i el tracte que rep la dona on el situem? Però tornem a anar a la indumentària, és un problema o ens el fem exclusivament nosaltres, el problema? És que no volem remembrar quan les nostres besàvies anaven tapades de cap a peus, sobretot per assistir a la missa catòlica indispensable dels diumenges? I com prenien els banys de mar? Així que, on està la desigualtat? Francament jo crec que en el temps i en l’emplaçament o lloc.\nEl temps instrueix. Ara bé, sense temps res podem fer. El lloc és virtual en el temps.\nEl resultat és que hi ha una assignatura pendent i molt embrollada dels senyors governants. Ells van disposar el benavenir de les convivències. A ells els pertoca per obligació il·luminar-se novament per desembrollar els assajos de ciència ficció.\nL’endemà, llegeixo en un altre periòdic un escrit que critica les mancances de llibertat religioses. La queixa arriba d’un dels països que allà on darrerament han posat els peus per la força hi han deixat més llàgrimes que somriures.\nNo sé la reacció que podrien tenir els seus ciutadans, si veiessin cremar al mig del les seves ciutats o a les voreres dels seus rius les despulles de persones de creences hinduistes. No vulguem, doncs, donar classes magistrals de democràcia quan les xifres de mort per armes de foc i discriminació social d’aquest país que tots sabem són les que són.\nAns d’anar a llançar les deixies, perfectament destriades, he volgut fer una fullejada als periòdics dels darrers quinze dies. Llurs notícies intranscendentals per omplir racons i les que es repeteixen més que l’all, havent-hi motiu o no havent-n’hi, amb una immutable lleialtat dels portanoves envers l’època i llurs còmplices, malgrat saber que tals successos esdevindran somnolències insensibles a les quaranta-vuit hores d’haver caigut del capdavant de la morbositat informativa.\nTot seguit, un munt de títols subratllats comencen a arrossegar-me les ninetes dels ulls. El temor d’altres Brexit a la UE. El temor dels anglesos al seu de Brexit. La mediterrània, enllaç de la mort o de la vida. Els refugiats. Els atemptats. Els conflictes bèl·lics. L’11-S. Les sessions de pandereta per a l’elecció del president del govern espanyol, carregades de provocacions a l’estil més dictatorial de la supèrbia dels conqueridors conquerits, i de cop, l’explosió d’una nova notícia amb olor a socarrim, per les possibles coaccions que sembla que hi ha hagut, entre un David i un Goliat per les martingales de la desapareguda Banca Privada d’Andorra.\nAlgun altre article dels drets dels automobilistes, biciclistes, vianants, motociclistes… L’exigència d’algun d’aquests articles no els entenc, ja que absolutament ningú respecta les regles de circulació. Plego de mirar. Anem als contenidors.\nAl meu costat hi ha un milhomes observant les dificultats que tinc per engegar el motor d’una atrotinada moto que fa més nosa que servei.\n“Per què ho fas això?” Em diu el patufet de dos anys i mig.\n“Com que quasi no en fem ús –contesto– cada dos o tres setmanes la poso en funcionament per mantenir viva la bateria”.\n“Ah, d’acord. Molt ben fet”.\nMe’l quedo mirant de reüll, aguantant-me el riure per la seva sortida. Com si ell hi entengués res, de motos i bateries.\n“Que puc pujar-hi?”. “Sí, però no toquis res”. Als nou segons l’esquerdat rum-rum del motor s’aturà. Havia girat la clau del contacte.\nAl moment que el baixava d’aquell trasto per intentar altra vegada posar-lo en marxa, sento la veu de son pare sol·licitant la compareixença del menut. Uf. Estic salvat.\nCorrents com un ànec, se n’anà als seus braços feliç de les realitats desconegudes.


Imputen Lorenzo Sanz pels delictes d´estafa i falsificació de documents - Espanya Internacional - Diari de Girona\nImputen Lorenzo Sanz pels delictes d´estafa i falsificació de documents\nL'expresident del Reial Madrid Lorenzo Sanz haurà de declarar el proper 3 de desembre a l'Audiència Nacional imputat pels delictes d'estafa i falsificació en document mercantil en relació amb una operació immobiliària a Canes (França). Així ho van informar ahir fonts jurídiques, que van afegir que el jutge Fernando Andreu ha admès a tràmit la querella interposada contra Sanz i altres persones per un intermediari italià anomenat Desiderio Rosatto, que assegura que l'exdirigent madridista li deu 2,4 milions d'euros.\nSegons la querella, Sanz va contactar amb Rosatto per vendre -a través de la societat Sarl Paradisio, de la qual és accionista- un edifici situat en l'esmentada localitat francesa. Rosatto va aconseguir un comprador, la societat Ristrutturazione Inmobiliaria Roma, que va pagar a Sanz 1,2 milions d'euros en el moment de la signatura del contracte d'arres. No obstant això, Sanz va decidir finalment no efectuar la venda, fet pel qual es va veure obligat a pagar el doble del senyal rebut, és a dir, 2,4 milions d'euros.\nLa querella afegeix que, el mes de febrer passat, l'expresident del Reial Madrid va enviar a Rosatto un document en el qual assegurava haver realitzat una transferència per aquest import a través del Club Deportivo Mérida i aportava un resguard de l'operació. El querellant, no obstant això, afirma que no ha rebut cap quantitat i que el resguard és fals.\nSanz va acudir ahir a l'Audiència Nacional, on el jutge li va donar trasllat de la querella interposada contra ell per aquests fets i el va citat per prendre-li declaració com a imputat dimecres que ve.