Els difícils moments de la transició.\nEntre 1975 i 1976, en plena incertesa política després de la mort del dictador, joves socialistes comença a organitzar-se com a futura associació en l’àmbit del País Valencià. Pretenen una organització autònoma, que es desenvoluparà sota l’influx, en un principi, d’idees trotskistes. A nivell estatal el referent són les Joventuts Socialistes d’Espanya (JSE), amb una tradició històrica i organitzativa important, ja que es van fundar en 1906 (data del congrés constituent) però ja abans disposaven de certa vertebració a nivell de l’Estat i de destacada presència en diverses ciutats com Bilbao, Alacant o Elx. Les JSE, en aquests anys de transició, lluitaven activament per l’instauració d’un règim democràtic.\nEn la federació Joventuts Socialistes del País Valencià (JSPV) molt prompte van a destacar com a dirigents Joan Pastor i Joan Lerma. El primer formava part de l’Executiva Federal de Juventudes Socialistas de España com a Secretari de Política estudiantil i el segon era membre del Comité Federal. En juny de 1977, Joan Pastor, amb 25 anys, era elegit diputat al Congrés pel Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE). En eixe moment el PSOE superava al Partit Comunista Espanyol (PCE) com a força hegemònica de l’esquerra.\nEn setembre de 1977, els membres de Juventudes Socialistas de España organitzen, convoquen i celebren el primer congrés lluny de les ombres de la clandestinitat. És el XIII Congrés, es realitza en Madrid i s’inspira en el lema: “Hagamos crecer el socialismo” augurant el camí que els i les socialistes traçaran en els pròxims anys. En aquest congrés es realitzarà un esforç molt gran per a confeccionar una política específicament juvenil, a partir de la reivindicació democràtica que li corresponia com la principal organització política juvenil del nostre país.\nL’objectiu clar i fonamental de les Juventudes Socialistas de España era la elaboració de la Carta Constitucional de la Joventut, en la qual es pretenia que quedaren arreplegades i plasmades les reivindicacions juvenils que calia incorporar a la Constitució. Aquest congrés també va suposar aparcar les idees més radicals de l’organització, adquirint un trajecte més acord amb la transició democràtica d’Espanya. Com a membre del Comité Federal de Conflictes va destacar el valencià J.A.Lloret en aquesta reorganització de l’entitat.\nPrimeres passes com a JSPV.\nDurant aquest mateix any, JSPV es dissolen. La direcció passarà a mans d’una Comissió Gestora, de la qual en formava part Ramón Vilar i Joan Calabuig entre altres. 1978 suposarà un any de canvis per a JSPV. Fins aquest moment, l’estructura territorial de l’organització era provincial i comencen a barallar-se altres opcions. Per aquest fi es pensa en l’organització i celebració d’un congrés però la coordinadora encarregada de preparar-lo tardarà quatre anys en convocar-lo.\nL’anterior Secretari de Política Estudiantil de les JSE, Joan Pastor, es elegit Secretari General en el I Congrés de PSPV-PSOE. És l’exemple més evident de què la presència de gent jove és nombrosa i important i la vinculació entre JSPV i el PSPV és gran. La majoria dels esforços d’aquests i aquestes joves es troba al voltant del PSPV, amb tot açò, el JSPV experimentarà l’inici d’uns canvis a nivell orgànic i sociològic en la seua militància.\nDiversos dirigents juvenils valencians destacaran en aquests anys per la seua dedicació i capacitat. Ramón Vilar, Secretari General de València, ocuparà diversos càrrecs a nivell federal; primer com a vocal, Secretari de Premsa i Propaganda i posteriorment com a Secretari de Relacions Internacionals. En Castelló arribarà a ser Secretari General José L. Egea, i la tasca que va realitzar va ser molt interessant. A Alacant, Manuel Bueno, va ser el màxim diriguent de l’Agrupació Local.\nLa dècada dels 80.\nFinalment els dies 9 i 10 de gener de 1982 es va celebrar el Congrés Constituent de JSPV en València. En el mateix, s’instaurarà, definitivament, l’estructura comarcal front a la provincial que havia estat vigent fins al moment. Decisió que reflexava el compromís dels joves socialistes en la vertebració del País Valencià. Joan Calabuig va ser elegit Secretari General.\nCalabuig, afiliat en l’agrupació de València, tindrà una actuació decidida com a dirigent socialista durant la major part de la dècada dels vuitanta. Serà elegit novament Secretari General en el II Congrés Nacional de JSPV que va tenir lloc a Dènia en gener de 1984. D’eixe mateix any formarà part de la Comissió Executiva de les JSE com a Secretari de Relacions Institucionals. En aquesta secretaria la seua tasca va ser reconeguda fins i tot a nivell internacional, i en el XVI Congrés de la International Union of Socialist Youth (IUSY) celebrat a Sevilla en agost de 1985, va ser elegit President de dita organització. Serà elegit dos anys més tard en el XVII Congrés de Brussel·les. Durant la seua presidència, València va ser la seu del Festival mundial de la Joventut organitzat per a commemorar el 80 aniversari de la IUSY. Així mateix, Joan Calabuig era diputat en les Corts Valencianes des de la primera legislatura i reelegit en la segona. A partir de desembre de 1989, va dirigir l’Institut Valencià de la Joventut (IVAJ).\nLa dècada dels 80 va ser molt interessant en matèria política i els i les joves socialistes de tota Espanya i del País Valencià en particular, mostraran uns plantejaments de gran interés social i a la vegada més radicals que els del PSOE. La seua praxis anirà encaminada a la lluita pels drets dels marginats juvenils, per l’ampliació de les llibertats civils, quedant tot recollit en el “Manifest als qui no es resignen”.\nLa qüestió més conflictiva d’aquests anys es va produir al voltant del referèndum de l’OTAN. La majoria de les federacions juvenils socialistes, la valenciana entre elles, s’oposava a l’ingrés d’Espanya en l’organització militar, apostant per una postura contraria a la del PSOE. El conflicte va ser molt considerable a nivell intern; finalment es van assumir postulats del partit en uns casos i en altres l’organització es van mostrar neutral.\nJSPV jugarà un paper determinant en la política duta a termini pel partit en matèria juvenil. El PSPV-PSOE formarà partint de zero, el marc de la participació juvenil, parint per a aquest objectiu l’IVAJ. Aquest institut serà el referent a nivell organitzatiu, participatiu i lúdic dels i les joves valencians i valencianes a partir del meridià dels vuitanta. La participació juvenil políticament es va desenvolupar amb la creació dels Consells de la Joventut -tant a nivell regional com a local- amb la potenciació de les regidories de joventut (moltes vegades acompanyades de les àrees de cultura o esport), amb l’elaboració i el debat dels Pla Joves, etc…Especial rellevància va adquirir l’aposta pel desenvolupament dels drets de l’objecció de consciència, recordem que els partits de dretes es van oposar a aquesta actuació.\nValència va celebrar els dies 20, 21 i 22 de setembre de 1985 el III Congrés de JSPV amb el lema “Més que mai fem una jove esquerra”. Vicent Sánchez Iranzo és elegit Secretari General. En 1987 la presentació de JSPV en l’estructura federal es materialitza amb l’elecció de Miquel Chover com a Secretari de Política Estudiantil.\nCap a un nou rumb.\nEn aquest moment s’inicia un període de canvis que va dur a que en cada congrés s’elegirà un nou secretari general.\nEn el IV Congrés de JSPV, que va tenir lloc a Castelló, l’any 1987, serà elegit com a Secretari General, Antonio Such Botella.\nEn el Congrés Extraordinari de juliol de 1989, a Guardamar, eixirà elegit Secretari General Bernardo Parra.\nEn un nou Congrés Extraordinari en febrer de 1991, és elegida com a Secretària General de JSPV Marta Benlloch, la primera i única dona que ha estat elegida fins ara com a Secretària General, renovant el càrrec en setembre de 1993. Benlloch també formava part de la Comissió Executiva Federal de JSE, amb Martín Guillermo i Vicent Sarrià.\nEn el V Congrés de JSPV, celebrat a Xest els dies 15, 16 i 17 de juliol de 1994 , va ser elegit com a secretari general Vicent Sarrià i Morell. La trajectòria d’aquest jove dirigent socialista és dilatada. Va ser Secretari d’Organització i General de l’Agrupació de València. A partir del IV Congrés va ocupar la secretaria nacional d’Imatge i Comunicació i des de febrer de 1991, la Secretaria d’Organització i la Vicesecretaria General, repetint en 1993 com a Secretari d’Organització i Administració.\nD’aquest V Congrés cal destacar el caràcter renovador i integrador de la seua executiva, on existia una àmplia representació de les comarques del País Valencià. Aquest serà l’últim congrés amb el nom de Juventuts Socialistes del País Valencià, l’organització passaria anomenar-se Joves Socialistes del País Valencià.\nEl VI Congrés de JSPV es va desenvolupar els dies 10, 11 i 12 d’octubre de 1997 a Gandia sota el lema “La jove resposta socialista”. Durant aquests dies es van treballar les ponències marc i estratègica i els estatuts. La gestió de Vicent Sarrià i la seua Executiva va ser aprovada per més del 90% dels vots dels i les delegats i delegades; la nova Comissió Executiva va tenir el recolzament de més del 80% dels delegats i delegades participants. El nou Secretari General elegit fou Eduardo Vicente, de l’Agrupació d’Elda.\nEl darrer congrés de JSPV, es va celebrar a Elda els dies 6, 7 i 8 de novembre de 2000 i en ells va ser elegit novament com a Secretari General, Eduardo Vicente amb més d’un 90% dels vots dels delegats i delegades participants en el Congrés.\nDe l’Executiva de Vicente formarà part, Esteve Ordiñana, Coordinador de Joves Socialistes de la Vall d’Albaida, assumint la Secretaria de Medi Ambient i Voluntariat.\nJoves Socialistes de la Vall d’Albaida.\nEls primers moviments de participació dels joves socialistes de la comarca de la Vall d’Albaida es poden anar visualitzant en el V Congrés de JSPV celebrat a Xest, on el militant de l’Agrupació d’Albaida, Toni Soler entrarà a formar part de l’Executiva de Vicent Sarrià ocupant la Secretaria de Relacions Institucionals. La participació de delegats i delegades de la comarca de la Vall d’Albaida en aquest congrés va ser ben significatiu.\nDesprés d’aquest congrés la vida i participació a les agrupacions de la comarca decau pràcticament fins l’estiu de 1997 quan l’agrupació local de Castelló de Rugat comença a reorganitzar-se a nivell local i participant en el VI congrés de JSPV celebrat a Gandia l’octubre d’aquest any.\nAl llarg dels anys 1998, 1999 i 2000 JSVA viu un moment important de treball a la comarca, on l’agrupació de Castelló de Rugat serà el motor que anirà impulsant la constitució de noves agrupacions, la creació de nous grups de treball, la realització d’activitats, etc.\nL’any 1998 es constitueixen les agrupacions de Bèlgida i Quatretonda, així com es crea la Coordinadora de JSVA, sent elegit com a coordinador comarcal Esteve Ordiñana.\nL’any 1999 es constitueixen l’agrupació de Rugat, així com és reactiva l’agrupació d’Atzeneta d’Albaida.\nL’any 2000 es constitueixen les agrupacions locals de Montaverner i l’Olleria i es reorganitza l’agrupació d’Albaida.\nEl 2001 es constitueix l’agrupació de Benigànim i es reconstitueixen l es agrupacions d’Ontinyent i Llutxent.\nCom ja hem dit la Coordinadora de JSVA (equip de treball constituït pels secretaris generals de les agrupacions locals constituïdes i el Coordinador Comarcal) es constitueix l’octubre del 1998 i es planteja com a objectius més immediats la reactivació d’agrupacions ja existents a la comarca així com la constitució de noves, sense oblidar l’elaboració d’un pla d’activitats per als membres de l’associació. Com a objectiu a més llarg termini es marca la realització d’un congrés comarcal constituent que supose la consolidació de l’organització juvenil a la comarca.\nEntre les activitats desenvolupades al llarg de l’any 2000 cal destacar: la participació amb un estand a la Trobada d’Escoles en Valencià a Bocairent, la realització al mes d’abril de la II Escola de Formació Oloff Palme a Castelló de Rugat amb el títol Política, Llengua i cultura. Cap on va el País Valencià?\nL’any 2001 ha estat també un any ple d’activitats per als Joves Socialistes de la Vall d’Albaida, però sense cap dubte l’activitat central, a la qual l’organització va dedicar el seu màxim esforç va ser la preparació i celebració del seu Congrés Constituent.\nEl congrés és va celebrar el dia 8 d’abril a Castelló de Rugat, i amb el lema Present i futur del projecte socialista a la Vall d’Albaida, però l’activitat ja havia començat mesos abans, amb la constitució de diferents grups de treball que van anar preparant les diferents ponències (marc, estratègica i d’estatuts) que al congrés es van tractar, debatre i aprovar.\nEl Congrés Constituent de JSVA va donar com a un dels seus fruits la constitució de la primera Executiva Comarcal, encapçalada per Esteve Ordiñana com a Secretari General Comarcal.\nLa resta de membres de l’Executiva comarcal està formada per Rubén Estornell (Secretari d’Organització), Juan Enrique Benavent (Secretari d’Administració), Nacho Peñarrocha (Secretari de Formació), Cristina Vila (Secretària de Voluntariat, Cooperació i Internacional), Susana Nácher (Secretària d’Ocupació), Sergio Estornell (Secretari de Medi Ambient), Maria Ferrer (Secretària de Cultura, Educació i Política Lingüística), Iván Juan (Secretari de Relacions Institucionals) i Lluís Carbó (Secretari de Noves Tecnologies).\nCom a Presidenta del Comité Comarcal va eixir elegida Dolors Martínez.\nEsta primera executiva de JSVA va ser elegida pel 100% dels delegats i delegades assistents al congrés.


Palamós reformarà el camí de ronda i construirà passeres ancorades a la roca a la zona del Morro del Vedell • Ràdio Capital de l'Empordà\nPalamós reformarà el camí de ronda i construirà passeres ancorades a la roca a la zona del Morro del Vedell\nLa plataforma Salvem la Pineda d'en Gori denuncia que el projecte sembli un "parc temàtic"\nL’Ajuntament de Palamós arrencarà a partir del mes de setembre les obres d’arranjament del camí de ronda que unirà el nucli urbà amb el castell. Es tracta d’un tram de 3,5 km que tindrà un cost de gairebé 2 milions d’euros. Una de les parts més importants del projecte és les passeres penjants que es construiran en els penya-segats a la zona del Morro del Vedell. Es tracta d’estructures de fusta que estaran ancorades a la roca. L’alcalde del municipi, Lluís Puig, ha destacat que pel consistori ha estat “una obsessió que el projecte s’integri al màxim” en el paisatge. Per contra, la plataforma Salvem la Pineda d’en Gori creu que les obres transformaran el paisatge en un “parc temàtic” i demanen una reforma més sostenible.\nEl nucli urbà de Palamós estarà unit al castell per un camí de ronda que es començarà a construir a partir de la segona quinzena de setembre. El projecte comptarà amb 3,5 km d’allargada i 430 metres seran de nova formació. Es tracta d’un nou tram que passarà pels penya-segats de la zona del Morro del Vedell, on s’hi construiran unes passarel·les flotants de fusta que aniran ancorades a les roques.\nL’alcalde de Palamós, Lluís Puig, ha defensat que el fet d’unir el municipi amb el camí de ronda permetrà “reduir l’ús dels vehicles” a l’hora d’accedir a determinades cales, ja que la gent hi podrà anar des del poble mateix a peu. Aquestes passarel·les estan pensades perquè pugui accedir-hi gent gran i famílies amb cotxets.\nA partir de la cala dels Pots, el camí passarà entre la carretera i el penya-segat i estarà separat per evitar accidents de qualsevol tipus. En totes les zones on el camí voregi el penya-segat hi haurà tanques de fusta per garantir la seguretat.\nAl llarg del recorregut, el camí s’anirà adaptant a les situacions del terreny. En la major part del traçat, el projecte preveu instal·lar sauló compactat per tal de marcar un camí. L’alcalde ha apuntat que aquesta mesura vol evitar la “degradació” del terreny a causa de l’altra afluència de persones. Puig ha recordat que a la zona del castell van fer una actuació similar i això ha permès que “els terrenys del voltant del camí es regenerin” i torni a haver-hi vegetació.\nL’alcalde ha garantit que la reforma permetrà tenir al municipi una “infraestructura verda”, ja que pel consistori ha estat “una obsessió que el projecte s’integri al màxim” en el paisatge. De fet, Lluís Puig ha assegurat que en tot moment s’ha buscat “un equilibri” entre la preservació del medi amb el foment d’una nova ruta per al turisme actiu, un potencial que l’alcalde veu “a l’alça”.\nLa presentació del projecte ha comptat amb la presència del vicepresident de la Generalitat, Pere Aragonès, qui ha destacat la importància de construir aquesta infraestructura sota els paràmetres de “sostenibilitat”. De fet, el vicepresident ha apuntat que és “el model a seguir” per a una reconversió turística de tot el país.\nLes obres de rehabilitació i construcció de les noves passeres començaran a partir de la segona quinzena de setembre i es preveu que les obres durin uns sis mesos. El pressupost és 1’98 milions d’euros per als 3,5 km de traçat. Una part de la despesa prové d’un fons Feder (600.000 euros) i també hi ha una aportació de 350.000 euros de la Generalitat.\nUn “parc temàtic” enlloc d’un camí de ronda\nPer la plataforma Salvem la Pineda d’en Gori, el projecte de reforma del camí de ronda representa la construcció d’un “parc temàtic”, segons la seva portaveu, Zeta Figa. L’entitat ha lamentat que el projecte no sigui “en cap sentit sostenible”, ja que utilitza elements com ara l’acer, el ciment o el sauló per al traçat i són materials que no s’integren bé en el paisatge.\nPer altra banda, Figa ha apuntat que el sauló que serveixi per marcar el recorregut podria arribar a matar les arrels dels arbres que hi hagi al voltant. En cas que no sigui així, ha recordat que les arrels acabaran esquerdant el sauló i després caldrà fer més manteniment del camí.\nPer això des de la plataforma han demanat al consistori que replantegi el projecte i faci tasques de “manteniment” a l’actual traçat. Zeta Figa creu que el camí de ronda està “degradat” per l’elevat volum de gent que hi va. “Surt a molts anuncis publicitaris i molta gent vol veure el paisatge”, ha explicat. De tota manera, ha apostat per fer “obres de manteniment” com ara cobrir algun bot que hi hagi i reposar part de la terra que hi havia i que amb el pas de la gent ha anat marxant. De fet, consideren que el camí de ronda caldria mantenir-lo cada any, en comptes de construir grans infraestructures com les projectades.\nDes de la plataforma també han lamentat l’elevat cost de les obres. Segons la portaveu, “cada quilòmetre val més de 400.000 euros”, ja que es tracta d’un traçat de tan sols 3,5 km. Zeta Figa ha recordat que estem en plena crisi sanitària i aquesta despesa “no ens la podem permetre” per a unes obres que per la plataforma són “totalment innecessàries”.\nArticle anteriorCasa Irla presenta la seva programació per a la propera temporada de tardor\nArticle següentLes nits d’Acústica comença amb un 90% de les entrades venudes


Turull i Forn substitueixen Munté i Jané - El triangle\nTurull i Forn substitueixen Munté i Jané\nMeritxell Ruiz també deixa el Govern\nEl president de la Generalitat, Carles Puigdemont, ha confirmat aquest divendres al matí els canvis de consellers que havien transcendit les darreres hores. Les responsabilitats de la portaveu i consellera de la Presidència, Neus Munté, passen a mans de Jordi Turull, president del grup parlamentari de Junts pel Sí, mentre que el titular d’Interior, Jordi Jané, és substituït pel regidor de CiU i extinent d’alcalde a Barcelona Joaquim Forn.\nAixí mateix, la consellera d’Ensenyament que succeirà Meritxell Ruiz és l’economista Clara Ponsatí, que és membre del secretariat nacional de l’ANC i va ser novena suplent de la llista de Junts pel Sí a Barcelona. Els nous consellers prenen possessió dels seus càrrecs aquest divendres a les 17 h.\nSegons ha explicat Puigdemont, Munté, Jané i Ruiz “han decidit fer un pas al costat” i aquest fet ha propiciat el canvi de govern. “La meva decisió era no cessar ningú”, ha insistit. També ha dit que “tots els consellers sense excepció” han mostrat “determinació i convicció” en l’objectiu d’avançar cap al referèndum.\nAquesta remodelació a menys de tres mesos per l’1 d’octubre, la data anunciada pel govern per celebrar el referèndum, no afecta la consellera de Governació, Meritxell Borràs, que segons La Vanguardia ha proposat unes condicions que Puigdemont ha acceptat.\n“Jo no he cessat ningú perquè no tinc cap raó per fer-ho, han fet una feina exemplar”, ha dit el president quan un periodista s’ha referit a la destitució del conseller Jordi Baiget.\nTambé plega un home proper a l’expresident Artur Mas sense sintonia amb Puigdemont, el secretari del Govern Joan Vidal de Ciurana, que és substituït per Victor Cullell, que és secretari per al Desenvolupament de l’Autogovern.\nUn altre dels canvis anunciats és competencial. El departament del vicepresident Oriol Junqueras assumeix l’àrea de Processos Electorals.


UribePau Canaleta | Pau Canaleta\n04/07/2008 Pau Canaleta\tDeixa un comentari\nMagistral la posada en escena de l’alliberament d’Ingrid Betauncourt, per part del govern colombià. En un moment en el que el president Uribe es troba immers en un procés judicial, l’escenificació de l’alliberament de la candidata a la presidència ha estat un gran cop d’efecte del president Uribe.\nA més del seu èxit en la lluita contra les FARC, és evident que controla molt bé la comunicació i la imatge. L’alliberament d’Ingrid Betancourt així ho certifica.\nHa deixat tot el protagonisme de la imatge per la candidata alliberada i per la seva família -la seva mare i els seus fills- i per els militars que van portar a terme l’operació. Ell s’ha mantingut en un segon terme que l’ha reforçat molt a ulls dels seus conciutadans, però també als ulls de l’exterior.Ha jugat un paper molt diferent del que hauríen jugat altres presidents de la regió o fins i tot europeus com Sarkozy -de fet, Sarko ja va fer una roda de premsa a l’Elisi amb els fills de Betancourt tant bon punt va saber-se la notícia-.I únicament, va tenir una breu trobada amb la Sra. Betancourt, on aquesta va mostrar-li el seu agraïment i ell, en una escenificació de la modèstia, semblava que defugia d’aquells moments tant esperats. Però en aquest mateix encontre, va tornar a donar un cop d’efecte destinat a reconstruïr la seva imatge de dur: va dir que es van deixar escapar als guerrillers de les FARC – que no s’els van matar- que havíen segrestat a l’Ingrid Betancourt, per no posar en risc el final feliç.\nEls corresponsals dels mitjans, comentàven que tot aquest procés s’ha celebrat a Colòmbia tant com si haguéssin guanyat un mundial de futbol, i que cada vegada veuen més aprop el final de la violència.\nUna classe magistral de comunicació política. I és que Uribe, no només pensa i actua en clau interna, sinó que actua pensant en clau regional. I és que el debat a Amèrica Llatina es lluita entre dos models, el que representa Chavez i el que representa Uribe. I tots dos lliuràven aquesta guerra en l’operació Betancourt.De moment, comunicativament parlant, Uribe 1, Chavez 0\nEntrada anteriorEstratègiaSegüent entradaTècniques de seducció\tDeixa un comentari Cancel·la les respostes


Moments d'òpera: "CARMEN" AL LICEU #1\njosep 21 de setembre de 2010 a les 15:17\nTinc moltes ganes de veure en directe al Roberto Alagna, al qual segueixo des de l'any 1993 en que va gravar una Traviata amb el Riccardo Muti (si no recordo malament) i que des d'aleshores és un dels meus cantants preferits. També tinc moltes ganes de veure la Bèatrice Uria-Monzon en el paper de Carmen. Per descomptat no n'espero absolutament RES de la producció del Bietio, he vist massa posades en escena d'aquest senyor com per creure que alguna vegada farà quelcom que tingui a veure amb l'idea original de l'obra i no en la provocació barata.\nTeresa 21 de setembre de 2010 a les 15:41\nhahahaha, anava a començar el meu comentari exactament amb la mateixa frase que l'amic cafeter "Tinc moltes ganes de veure al Roberto Alagna"\nNo anava, però a continuar igual, perquè, no només no tinc res en contra del Bieito, sino que sembla que aquesta es una de les seves millors produccions, dit inclús pels que no el soporten. En tot cas ¡tinc moltes ganes!\n(Albert, he hagut de canviar de navegador per a poder posar el comentari, ho he fet amb l'Explorer, per que el Mozilla Firefox no me'l agafava)\nMoments d'Òpera 21 de setembre de 2010 a les 19:19\nJosep & Teresa,\na mi també em ve molt de gust escoltar l'Alagna, tot i no ser un cantant dels meus "favorits". Pel que fa a la "Carmen", em ve més de gust l'Antonacci del mes de juliol, però l'Uria-Monzon segur que també la gaudiré.\nPel que fa a la producció, des del teatre mantenen que és una de les millors lectures de "Carmen" dels darrers anys. Els haurem de donar una mica de crèdit, tot i que en Bieto fa certa por...\nDilluns ja ho veurem. Hi sereu?\nbrunilda 21 de setembre de 2010 a les 22:34\nPatirem, amb aquesta producció patirem....\nQue be poder veure de nou al Roberto Alagna, quines ganes... Per cert Albert, la foto que poses del Robertiño és molt xula!\nMoments d'Òpera 21 de setembre de 2010 a les 22:37\na partir de dilluns sabrem què ens ofereixen. De tota manera, si visualment no ens agrada, una òpera tant rodona -musicalment parlant- com "Carmen", segur que la gaudim molt, més coneixent el repartiment.\nLa foto? Me l'han passat des del Dep. de premsa, així que alguna cosa així veurem a l'escenari...


El convent de les Carmelites recorda P. Gregori Estrada, monjo de Montserrat\nEn l’acte es va presentar el llibre 'Respirar el segle. Un perfil de Gregori Estrada', de Joan Todó\nActualitzada 05/05/2017 a les 13:51\nL’església del Monestir de Sant Josep i Santa Anna de Tarragona, el Convent de les Germanes Carmelites Descalces, va acollir, el passat 4 de maig, l’acte en record de la figura del P. Gregori Estrada (1918-2015), músic i monjo de Montserrat. En l’acte, presidit pel P. Abat de Montserrat, Josep M. Soler, es va presentar el llibre Respirar el segle. Un perfil de Gregori Estrada, de Joan Todó, i es van escoltar cants i composicions per a orgue realitzats per Estrada.\nL’abat de Montserrat va destacar la gran fidelitat a Jesús del P. Gregori i el va definir com un home «discret, senzill, sofert i profund». «El seu llegat és important pel que fa a l’impuls del cant litúrgic de qualitat a les parròquies i comunitats després de la reforma litúrgica del Concili i també en la formació de cantors i directors», va afirmar.\nLa priora del Monestir, la Germana Àgueda Palomar, va explicar el vincle de la comunitat de germanes carmelites amb el P. Gregori. «La seva germana Loreto, en els darrers anys de la seva vida, va viure davant el nostre Convent i el P. Gregori celebrava l’eucaristia i conversàvem plegats. Ens va ajudar molt. I gràcies a ell, avui podem cantar cada dia la litúrgia», va dir.\nOrganista de Montserrat durant molts anys, mestre de l’Escolania i creador de les Trobades d’Animadors de Cant per a la Litúrgia que encara tenen lloc cada estiu a l’abadia, Estrada va ser també un compositor fecund i un estudiós de la música, especialment del Llibre Vermell.


Mas es reuneix amb el primer ministre d’Eslovàquia La República\nMas es reuneix amb el primer ministre d’Eslovàquia\n(ACN).- El president de la Generalitat, Artur Mas s’ha reunit aquest matí amb el primer ministre d'Eslovàquia, Robert Fico, que és a Catalunya per assistir a la inauguració de la planta de l’empresa Transmesa a Arenys de Mar. La reunió, a l'aeroport de Girona-Costa Brava, també ha comptat amb la presència del secretari d'afers exteriors i de la UE, Roger Albinyana.\nEspanya i Eslovàquia, juntes contra Kosovo\nCatalunya ha augmentat en les últimes setmanes les relacions amb Eslovàquia, gràcies a l'obertura d'una oficina de la Generalitat a Viena. Tot i això, no ha transcendit si Mas ha informat el cap de govern eslovac sobre la situació del país i el procés de transició nacional obert. Ara bé, si han parlat sobre les aspiracions sobiranistes de Catalunya, el president català haurà trobat difícil trobar complicitats en Robert Fico. Fa dos anys el dirigent eslovac es va reunir amb Mariano Rajoy a Madrid i tots dos es van reafirmar en la voluntat dels dos països de no reconèixer el Kosovo com a estat independent. Espanya i Eslovàquia estan entre els 5 dels 28 estats membres de la UE que marginen l’ex-regió sèrbia. Tanmateix, el president de la República Eslovaca, Andrej Kiska, s’ha mostrat favorable a reconèixer Kosovo, i fins i tot el govern d’aquest país centreeuropeu ha dit que la decisió actual no és definitiva, a l’espera de veure com desenvolupa el diàleg entre Belgrad i Pristina.\nLa visita de Robert Fico a Catalunya és en motiu de la inauguració de la nova planta de l’empresa Tramesa. El grup eslovac Zeleziarne Podbrezova va adquirir el 2008 l’empresa, que es dedica a la fabricació i comercialització de tubs d'acer de precisió i que té dues plantes a Catalunya: a Sant Ramon (Segarra) i a Arenys de Mar (Maresme). Aquesta última compta amb una inversió de 12 milions d'euros i substitueix la que hi havia a Premià de Mar.


Aigües de Barcelona redueix un 40% la seva contaminació en 4 anys\nAigües de Barcelona aposta per la mobilitat sostenible amb una flota de 120 vehicles 100% elèctrics, la més gran de Barcelona FOTO: Cedida\nAigües de Barcelona redueix un 40% les seves emissions en 4 anys\nLa petjada de carboni mesura la quantitat d'emissions de gasos d'efecte d'hivernacle (GEH) associats a un producte o activitat\nper Redacció 05 de juny de 2019 08:30\nEl canvi climàtic i els seus efectes són dos dels grans reptes de la societat. Per frenar l'impacte que afecta la qualitat de vida de les persones i la disponibilitat de recursos, la societat i les empreses despleguen diversos plans. Coincidint amb el Dia Mundial del Medi Ambient, el pròxim 5 de juny, Aigües de Barcelona reforça el seu compromís amb el desenvolupament sostenible, amb mesures per a minimitzar l'impacte ambiental, la potenciació d'energies netes i el foment de l'economia circular. Totes aquestes iniciatives han permès reduir en un 40,6% la petjada de carboni, que mesura la quantitat d'emissions de gasos d'efecte d'hivernacle (GEH) associats a un producte o activitat, des del 2015.\nDins de les actuacions iniciades per Aigües de Barcelona per a reduir les emissions de gasos d'efecte d'hivernacle, destaquen l'impuls de la mobilitat sostenible, amb una flota de 120 vehicles 100% elèctrics, la més gran de Barcelona i certificada amb el segell de qualitat ambiental; la compra d'energia lliure d'emissions, aconseguint que pràcticament el 100% de l'energia comprada en el cicle de l'aigua tingui garantia d'origen de fonts renovables; i la instal·lació de plaques fotovoltaiques i pèrgoles de captació fotovoltaica, entre d'altres.\nLa generació pròpia d'energia provinent de fonts alternatives als combustibles fòssils ha ajudat a reduir la petjada de carboni i donar una segona vida als residus que es generen. Ara, quasi el 10% de l'energia consumida prové d'energia renovable generada a les instal·lacions d'Aigües de Barcelona.\nLa companyia també està donant un segon ús als residus que poden esdevenir un recurs, generant biogàs a partir dels fangs de depuradores. Una mesura que ha fet revalorar el 89% dels residus generats a les estacions depuradores i el 71% dels generats a les estacions de tractament d'aigua.\nImpuls de l'economia circular: Ecofactories\nDins del millor aprofitament dels recursos, Aigües de Barcelona està desenvolupant un projecte per convertir les estacions d'aigües residuals en ecofactories, és a dir, en plantes que siguin autosuficients i generin l'energia necessària per funcionar. L'estratègia d'Aigües de Barcelona es basa a convertir el sanejament en la peça angular del procés per fer que no sigui el final del cicle, sinó l'origen del reaprofitament de l'aigua. Això permetria fer front a la disponibilitat limitada dels recursos a la conca hídrica i al creixement de la població.\nActualment està en marxa la transformació de l'EDAR del Baix Llobregat en ecofactoria. Un projecte pioner i autosuficients energèticament que genera un excedent d'energia per a usos industrials, de mobilitat, etc. Aquest pla està integrat a l'entorn i genera impactes positius pel medi ambient i la societat. Es pretén obtenir la reutilització del 100% de l'aigua depurada, autoconsumir el 100% de l'energia necessària, reduir un 15% els fangs actuals i reaprofitar el 50% dels residus que es generen actualment. Això implicarà una reducció de la petjada de carboni, una millora de la qualitat ambiental i de la disponibilitat d'aigua i una eficiència més alta.


03 Revolucions liberals i nacionalisme by Antoni Aixalà 2022 views\nAntic règim by Txema Gs 13183 views\nREVOLUCIONS LIBERALS I MOVIMENTS NA... by jcorbala 9391 views\nUnitat 2. revolucions liberals i mo... by Julia Valera 17484 views\n1. TEMA 2: REVOLUCIONS LIBERALS, RESTAURACIÓ I NACIONALISME
Història del móncontemporani
Batxillerat (Curs 2010-2011)
\n2. Revolucionsliberals i nacionalisme
Apartat 1: La Revolució Americana
Apartat 2: La Revolució Francesa
Apartat 3: Restauració, revolucionsliberals i nacionalisme a Europa
\n3. Apartat 1: LA REVOLUCIÓ AMERICANA
El RegneUnit tenia al segle XVIII un total de 13 colònies a la costa Estd´Amèrica del Nord.
Les colòniesno tenienrepresentació al parlamentbritànic, que va decidir pujar elsimpostosalscolons.
El govern va atorgar el monopoli del comerç del te a la “Companyia de les ÍndiesOrientals”, fet que va perjudicar elsinteressosdelscomerciantsnord-americans. Això va provocar el “Motí del te”(1773).
\n4. Apartat 1: LA REVOLUCIÓ AMERICANA
El 4 de juliol de 1776 les colònies es van independitzar del RegneUnitformantelsEstatsUnitsd´Amèrica. La “Declaraciód´Independència” la va redactar a Filadèlfial´il.lustratThomas Jefferson. Énaquestdocument es manifestaval´ideari de la Il.lustració: igualtat, llibertat, divisió de poders…
Aquestadeclaració va precipitar l´inici de la “Guerra d´Independènciadels EE.UU.”(1776-1783). Les colònies van ferfront a l´exèrcitbritànicamb una guerra de guerrilles dirigida pel general George Washington, guanyant les batalles de Saratoga (1777) i Yorktown (1781). França i Espanya van recolzarels EE.UU. La pau es va signar a Versalles(1783).
\n5. Apartat 1: LA REVOLUCIÓ AMERICANA
L´any1789 es va aprovar la Constituciódels EE.UU. (encara vigent). Va ser la primera constitució (llei de lleis) liberal (basada en l´ideariil.lustrat) de la història. Era una constituciófederalista i basada en un sistema parlamentariambSufragi Universal masculí, i ambdivisiódels tres poders:

Poder Executiu: en mans del President (G.Washington), recolzatpelssecretarisd´estat (una mena de ministres).\n6. Poder Legislatiu: dividit en duescambres: Senat(representació territorial) i Cambra de Representants (representaciódelsciutadans).\n7. Poder Judicial: dirigit per un Tribunal SupremescollitpelPresident.

Apartat 2: LA REVOLUCIÓ FRANCESA
A) ORÍGENS DE LA REVOLUCIÓ
B) LA REVOLUCIÓ
C) L´EUROPA NAPOLEÒNICA
\n8. A) ORÍGENS DE LA REVOLUCIÓ
Françavivia una greucrisieconòmica a finals del segle XVIII. La crisifeiaminvar la recaptaciód´impostos i, per aquestmotiu, el ministre Turgot va decidir que elsprivilegiats (nobles i clergues) en paguessin també. Aquests es van negar i van forçar al Rei, Lluís XVI, a destituir Turgot.
El recolzament de França a la independènciadels EE.UU. va feraugmentar les despesesde l´Estat. Es va tornar a prendre la decissiód´obligaralsprivilegiats a pagar impostos. Indignats, els nobles van demanar la convocatòriadelsEstatsGenerals, assembleaon es reunienamb el Reielsrepresentantsdels tres estaments (noblesa, clergat i Tercer Estat) per demanar-li coses o assesorar al rei; el sistema absolutista establert per Lluís XIV va fer que no es convoquessin des de feiamés de 150 anys.
\n9. A) ORÍGENS DE LA REVOLUCIÓ
ElsEstatsGenerals es van convocar en migd´unagreucrisi de subsistència (fam general provocada per les males collitesdegut a sequeres i inundacions) que va fer pujar l´atur a les ciutats i el preu del pa.
En resum, podemdir que les causes de la Revolució Francesa van ser bàsicamenteconòmiques, però també ideològiques (influència de les idees il.lustrades) i socials (cada grup social defensavaelsseusinteressos).
\n10. B) LA REVOLUCIÓ
L´esclat de la revolució (primavera de 1789)
1er Període: L´Assemblea Nacional (1789-1792)
2on Període: La Convenció (1792-1794)
3er Període: La República conservadorao Directori(1794-1799)
\n11. L´esclat de la revolució (primavera de 1789)
ElsEstatsGenerals van començar en maig del 1789. Cada braç (estament) tenia un vot, per tant, noblesa i clergat (que semprevotaven el mateix), guanyaven al Tercer Estat. Al Reiliinteressavarecolzar al Tercer Estat (pel tema delsimpostos), així que va doblar elsvots del Tercer Estat. La noblesa i el clergat no van estar d´acord i no es van presentar alsEstatsGenerals.
La reunió es va cel.lebrarúnicamentambelsrepresentants del Tercer Estat que, dirigits per l´abatSièyes, van proclamar-se representantslegítims del poblefrancès (Jurament del Joc de Pilota). Van crear un parlament, l´Assemblea Nacional, que voliafer una constitucióil.lustrada i parlamentària. La Revolució Francesa haviacomençat. Però el Rei no va reconéixerl´autoritat de l´A.N.
\n12. 1er Període: L´ASSEMBLEA NACIONAL (1789-1792)
La fam i elscanvispolítics van animar al poble de París a ferl´assalt de la pressó de la Bastilla (14 de juliol de 1789). Aquestfet va fer que elrei, Lluís XVI, reconeixésl´autoritat de l´Assemblea Nacional.
L´A.N. va crear un nouexèrcitrevolucionari (diferent de l´exèrcit del Rei): la Guàrdia Nacional. La burgesiahavia pres el poder (de momentcompartitamb el Rei) i voliarestablirl´ordrepúblic i protegir-se.
La revolta es va estendre al camp. L´estiu de 1789 ésconegutcom el de la “Gran Por”. Elspagesos van ocupar elscamps i es van enfrontar ambmoltaviolènciaambelssenyors de les terres.
\n13. 1er Període: L´ASSEMBLEA NACIONAL (1789-1792)
Les mesures mésimportants que va prendrel´Assemblea Nacional van ser:

Abolició del sistema feudal: es van acabar elsprivilegis i les diferènciesestamentals.\n14. Van redactar la “DeclaraciódelsDrets de l´Home i el Ciutadà”, on van aplicar a Françal´ideariil.lustrat: llibertatsindividuals, dret a la propietat, tolerància religiosa, contracte social, etc.\n15. Es van expropiar les terres de l´Església(1790) que ara ja no serien administradespel Papa de Roma, sinó per l´Estatfrancès.\n16. Van fer la primera constitució liberal d´Europa: Constitució de 1791. Establia la separaciódels tres poders, amb un poder executiupelRei i un poder legislatiu per l´Assemblea Nacional. Es va imposar el SufragiCensitari: noméspodienexercir el dret de votelsanomenats“ciutadansactius” (propietaris, rics).

2on Període: LA CONVENCIÓ (1792-1794)
La gent humil, afamada, no estavad´acordambunscanvispolítics que nomésbeneficiavenalsrics, i van volerpressionar a l´A.N. per què fes polítiquesmésradicalsamb la creació de petitsgrupsarmats: elsSans-culotte.
ElsSans-culotte van assaltar el Palau de les Tulleries, onvivia la famíliareial (juny de 1791). El rei va fugircap a l´estranger per formar un exèrcit que acabésamb la Revolució, peròva ser detingut a prop de la frontera (a Varennes). Aquestadetenció va fer que primer Àustria i desprésPrússialideclaressin la guerra a França.
SenseRei, l´A.N. va proclamar la República (1792)i així contentar al poble.
\n17. 2on Període: LA CONVENCIÓ (1792-1794)
Amb la República neix un nouperíode de la R.F. anomenatConvenció, degut a que l´antigaAssemblea Nacional va ser dissolta, i es va escollirdemocràticament (per Sufragi Universal masculí) un nouParlamentanomenat “Convenció”.
Al Parlament es van definint tres grupspolítics:

Elsgirondins (seien a la dreta): eren revolucionaris, peròmoderats, provinents de la burgesia rica.\n18. Elsjacobins o montagnards (seien a la esquerra): eren revolucionarisradicals, republicans, demòcrates i igualitaristes. Provenien de la petitaburgesia. Elsseuslíders eren Robespierre, Dantoni Marat.\n19. “La Plana” (seien al mig): burgesosrics, monàrquics, moltmoderats i oportunistes.

Finalment, la Convenció va decidir executar a la guillotina al Rei Lluís XVI, el gener de 1793. Aquestfet va provocar que el conjunt de monarquiesabsolutesd´Europalideclaressin la guerra a França (RegneUnit, Espanya, estatsitalians i ProvínciesUnides).
\n20. 2on Període: LA CONVENCIÓ (1792-1794)
Girondins i jacobins es van alternar en el poder:

Convenció Girondina (1792-1793): van implantar el sufragiuniverdalmasculí, van ser els responsables de l´execució del rei i van reprimir ambduresa a grups de nobles contraris a la Revoluciódurant la “Rebel.lió de La Vendée”.\n21. Convenció Jacobina o Montagnard (1793-1794): van guanyar les eleccions del 1793 i Robespierre es va erirgircom a màximmandatari. La política jacobina va consistir en:

Nova Constitució (1793): demòcrata i republicana.
Política del Terror: per por de perdre el poder, Robespierre va començar a empresonar o executar a qualsevolsospitòs de ser enemic de la Revolució; fins i totalsseus propis companys de partit (es van guillotinar a 40.000 persones en un any).
Establiment del laicisme: es suprimeix per llei el cultereligiòs i s´estableix un noucalendari en quèl´any I era el 1792.
Polítiquessocials: es van repartir terres entre elspagesos, es va donar feina i habitatge a les persones méshumils de les ciutats i es van fixarpreusmàximspelsalimentsessencials.
\n22. 3er Període: LA REPÚBLICA CONSERVADORA o DIRECTORI (1794-1799)
Elsmembres de la Convenció, farts de la Política del Terror de Robespierre, el van detenir i executar. Van ferdoncs un copd´Estatconegutcom el Cop de Termidor, 1794 (termidor era el nou mes de juliol al calendari).
El nougovern va dividir el poder legislatiu en duescambres (“Conselldels cinc-cents” i “Conselld´ancians”) i van deixarl´executiu en mansd´unDirectori de cinc membres.
Es va canviar el Sufragi Universal per, un altrecop, el SufragiCensitari.
Van fer una tercera Constitució (1795) o “Constitució de l´any III”, que garantia el poder alsrics.
El Directori es va centrar en duespolítiques: mantenirl´ordreintern per evitar excessos del poble humil (acabant, per exemple, ambelsSans-Culotte) i defensar la Revolució en la guerra contra les forcesabsolutistesd´Europa.
\n23. C) L´EUROPA NAPOLEÒNICA\t
El Consolat(1799-1804)
L´ImperiNapoleònic (1804-1815)
\n24. EL CONSOLAT (1799-1804)
El 18 de brumari de l´any VII (9 de novembre de 1799), elsmembres del govern (Directori) van prendre la decissió de fer-se un auto-copd´Estat i atorgaramplispoders a un militar: Napoleó Bonaparte, que va ser proclamatcònsol. L´explicació cal trobar-la en la por a perdre la guerra exterior.
Napoleó va fer que Françaobtinguésvictòriesmiltars i, al mateixtemps, va assegurarl´ordreintern. Principalspolítiques de Napoleódurant el Consolat:

Va signar la pauambl´Església (Concordatamb la Santa Seu, 1801). A canvid´amistat, Napoleó va retornar a l´Església totes les sevespossessions.\n25. Codi Civil (1804): conjunt de lleis que avuisónvigents a gairabétotselspaïsosoccidentals.

L´IMPERI NAPOLEÒNIC (1804-1815)
Napoleó va anar a Roma per què el Papa el fes coronar Emperador (1804). També va canviar la constitució per teniramplispoders: comença la Dictadura(1804-1815). Elsciutadans, en un plebiscit, van recolzarambvotsaquestes mesures.
Napoleó va deixar de defensar el territorifrancès per passar a l´atac i, en pocsanys, va conquerir un gran imperi a Europa que abarcava: França, Espanya, Itàlia, Alemanya, PaïsosBaixos, Suïssa i Polònia.
L´objectiu de Napoleó era estendreelsprincipisrevolucionaris i les idees il.lustrades per tot el continent i acabar ambl´absolutismemonàrquic.
\n26. L´IMPERI NAPOLEÒNIC (1804-1815)
La primera derrota de Napoleó va ser a la batalla naval de Trafalgar (1806) contra l´almirallanglèsNelson. Aquesta derrota va impedir que Napoleóconquerís també el RegneUnit. Es va decretar el “Bloqueig Continental”: Napoleó va impedir qualsevolintercanvi comercial d´Europaamb les Illes Britàniques.
Peròl´ImperiNapoleònic va caure; les causes van ser:
Derrota militar contra Rússia (hivern de 1812): el fred i la guerra van matar a 500.000 soldatsfrancesos.
“Guerra del Francès”: a Espanya es va crear una guerrilla en contra de la dominació francesa i del nouReiJosep Bonaparte (“Pepe Botella”), germà de Napoleó.
Elsaliats anti-napleònics van entrar a la ciutat de París el 1814 i Napoleó va ser recluït a una presó a l´illad´Elba (Itàlia). Napoleó es va escapar i va reconstruir l´exèrcit (“Imperidels cent dies”), però la derrota definitiva es va produir a la batalla de Waterloo (1815). Napoleó va ser desterrat a l´illa de Santa Helena (al mig de l´Atlàntic), on va morir anysméstard.
\n27. Apartat 3: RESTAURACIÓ, REVOLUCIONS LIBERALS I NACIONALISME A EUROPA
A) La Restauració (1815)
B) Les revolucionsliberals de la primera meitat del segle XIX (1820-1848)
C) Elsnacionalismes (1829-1871)
\n28. A) LA RESTAURACIÓ (1815)
Napoleó va ser derrotat, i ambell, les idees revolucionàries. La Restauració va consistir en retornar a Europa l´absolutismemonàrquic i la societatd´AnticRègim(pensament legitimista).
Aquestprocés va ser dissenyat al Congrés de Viena (1815)pelcancelleraustríacMetternich.
\n29. A) LA RESTAURACIÓ (1815)
Les mesures que es van prendre al Congrés de Viena van ser:
Establir un noumapa d´Europa:

Elspetitsestatsalemanys i Prússia formen la “ConfederacióGermànica”\n30. Prússia, Rússia i Àustria es reparteixenPolònia, que desapareix.\n31. La república de les ProvínciesUnides es transforma en un regne, elsPaïsosBaixos.\n32. Suècia es reparteixFinlàndia i Noruega.\n33. Àustria es queda territoris al nordd´Itàlia.

2) Es crea la “Santa Aliança”. Àustria, Prússia i Rússia es comprometen a intervenir militarment per esclafar una nova revolució a Europa i protegir les monarquiesabsolutistes. La primera intervenció de la Santa Aliança va ser a Espanya: els “Cent Mil Fills de Sant Lluís” van retornar al tro al monarca absolutista Ferran VII, “el Deseado” (1823).
\n34. B) LES REVOLUCIONS LIBERALS DE LA PRIMERA MEITAT DEL SEGLE XIX (1820-1848)
A Europa va tornar l´absolutisme, però les idees liberals i il.lustradess´havienescampat per tot el continent i s´acabarienimposant. La gentja no es consideravasúbdita del seurei, sinóciutadana (persona ambdrets) d´una nació.
Un conjunt de revolucionsliberals que es van ferals diversos estatseuropeus al segle XIX van acabar ambl´absolutisme. Aquestesrevolucions les van fermilitarsd´ideologia liberalfinançats per la nova i molt rica burgesia industrial. Societats secretes, com la masoneria o elscarbonaris les van planificar.
Elsprimersexemples de revolucionsliberals al segle XIX elstrobem a les colòniesespanyolesd´Amèrica que van acabar les sevesguerresd´independèncial´any1824.
\n35. B) LES REVOLUCIONS LIBERALS DE LA PRIMERA MEITAT DEL SEGLE XIX (1820-1848)
Van haver-hiduesonadesrevolucionàries en aquestperíode (1830 i 1848).
Revolucions de 1830:

Independència de Grècia de l´ImperiTurc (1829).\n36. Les “Tres JornadesGlorioses” a França(28, 29 i 30 de juliol de 1830). El reiCarles X va ser substituït per Felipd´Orleans.\n37. Independència de BèlgicadelsPaïsosBaixos (1831).\n38. Intentd´independència de Polònia, senseèxit.\n39. Altresrevolucions per tota Europa.

Revolucions de 1848:es van barrejarelsinteressos de la burgesia liberalambels de la incipientclasse obrera, en migd´unagreucrisieconòmica (agrícola i finançera). Les revolucions van ser:

Proclamació a Françade la II República. Es va establir el Sufragi Universal masculí i es van reconéixercertsdretslaborals (jornada laboral de 10 hores, dret de vaga, abolició de l´esclavitud…).\n40. Revolucionsliberals a Itàlia i Alemanya.\n41. Revoltes d´ hongaresos i txecs a l´ImperiAustríac.

C) ELS NACIONALISMES (1829-1871)
Hemvistcom a partir del 1848, a l´ideologia liberal (il.lustrada) s´afegeixen les reclamacions de la nova classe obrera socialista en les revolucions del segle XIX. Però cal tenir en compte una tercera ideologia que neixamb la independència de Grècia en 1829: el nacionalisme.
El nacionalismecreu que cada nació ha de tenir el seu propi estat (país). Una nació seria “un conjunt de ciutadans que tenen en comú una mateixallengua, religió, història i tradicionscomuns”. És una ideologia que, per tant, creu que el mésimportant no ésl´individusinó la nació a la que pertany.
Hi ha dos tipus de nacionalisme: l´unificador(lluitar per construir un país més gran) i el disgregador (lluitar per la independència de la tevapetita nació que pertany a un gran imperi).
\n42. C) ELS NACIONALISMES (1829-1871)
Elsexemples de revolucionsambinfluència del nacionalisme disgregador van ser:

Independències de Grècia (1829) i de Bèlgica (1831).\n43. Intentsindependentistes a Polònia (1830) i a Hongria i Txèquia (1848).\n44. Naixementdelsnacionalismesservi, búlgar o romanès (a dintre de l´ImperiTurc) o delsnacionalismescatalà i basc (Espanya).

L´altrenacionalisme, l´unificador va ser el responsable del naixement de duesgransnacionseuropees: ItàliaiAlemanya.
Unificació italiana:

El rei del Piemont, Víctor Manuel de Savoia, i el primer ministre Cavour, van començarpelnord el procés militar d´unificaciód´Itàlia en 1849.\n45. El sud va ser conqueritpelrevolucionariGaribladi, capdels “Camisesrojes” (1869).\n46. L´any1870neix el Regned´Itàliaamb Víctor Manuel de Savoiacom a monarca i amb capital a Roma (un copressolt el conflicteamb el Papa).

C) ELS NACIONALISMES (1829-1871)
Unificaciód´Alemanya:

La unificació va ser aprovada per la ConfederacióGermànica el 1848. Havia de néixer un estatdemocràticamb el rei de Prússiacom a nou monarca alemany. El primer pas va ser la unió duanera (Zollverein). Àustria va quedar fora del futurestat.\n47. Prússia no volia la democràciai per aquestmotiu va fer la unificaciópelseucompte (des de 1862)amb el CancellerprussiàOtto von Bismarck (el “Canceller de ferro”) com a cap militar.\n48. Aquestfet no va agradar a Àustria que va declarar-li la guerra a Prússia. França va fer el mateix (temien un estatalemanymassafort i expansionista).\n49. Prússiava guanyar la guerra el 1870. En 1871 neixl´ImperiAlemanyamb capital a Berlín i amb el monarca prussià, Guillem Icom a emperador de l´anomenatII Reich(segonimperi).


Nou Diplomat Internacional en línia 2022 "Práctica Reflexiva Mediada: Un modelo innovador para formadores y líderes educativos" per a la transformació professional conjunta, una proposta emergent basada en les comunitats d‟aprenentatge. Aquest any es duran a terme dues edicions d'aquest Posgrau.\nDues noves convocatòries del Postgrau Internacional en línia de Pràctica Reflexiva\nDesprés de l'alt nivell de participació i satisfacció dels 80 primers participants de 13 països en les dues primeres edicions del Postgrau Internacional en línia Pràctica Reflexiva per a docents i formadors, coorganitzat i certificat per la Plataforma Internacional Pràctica Reflexiva (Barcelona, Espanya) i el Centro de Investigación para la Administración Educativa (San Luis Potosí, Mèxic) s'ha decidit obrir dues noves edicions: una el setembre de 2021, i una altra el gener de 2022.\nComunitats de reflexió docent per a millorar l’avaluació formativa\nPer Mariana Morales\nCom podem deixar enrere l'avaluació centrada en els instruments de mesura a les institucions educatives? De quines maneres podem centrar l'avaluació en l'acompanyament de l'alumne en el seu aprenentatge? La pràctica reflexiva pot ser un gran suport en aquest procés a partir de l'experiència de les comunitats professionals d'aprenentatge dins del propi centre educatiu.\nConstruir sabers pedagògics a partir de la pràctica reflexiva docent\nPer Juan Luis Condori Gutiérrez\nEl propòsit d'aquest escrit és compartir i descriure de manera breu com es porta a terme la reflexió docent prenent com a punt de referència el model dialògic que s'ha proposat en els documents normatius del Ministerio de Educación del Perú, abordant com a complement les característiques amb que s'han de formar als docents, amb termes de acompliments.\nPublicació monogràfica sobre Pràctica Reflexiva\nLa Universidad del Norte (Barranquilla, Colòmbia) publica, amb col·laboració amb la Plataforma Internacional Pràctica Reflexiva (Barcelona, Espanya), un número especial de la revista científica Zona Próxima dedicat a la Pràctica Reflexiva, amb investigacions del context internacional.\nEns complau informar-los de el nou Diplomat Internacional de Postgrau 100% en línia 2021 "Práctica Reflexiva para docentes y formadores". Es tracta d'una formació de postgrau inèdita pel seu contingut, innovadora pel seu enfocament i metodologia d'aprenentatge i professionalitzadora per la seva orientació pràctica. La Diplomatura ofereix una nova perspectiva de la formació de docents i formadors, emmarcada en el paradigma crític-reflexiu i amb èmfasi en la Pràctica Reflexiva com a model de formació permanent de professorat per a transformar i innovar la pràctica professional.\nUn pati amb cita prèvia\nPer Siro López y Mariana Morales\nLes mesures que s'han pres majoritàriament als patis en la reobertura de centres escolars consisteixen en separar l'alumnat en grups estancs i establir torns. És a dir, el pati bombolla ha reduït l'espai pel qual poden moure's i impedeix que es puguin barrejar amb alumnes d'altres grups. Perquè aquesta nova forma de confinament cobreixi les necessitats dels nens, nenes i adolescents en el seu temps d'esbarjo, els autors d'aquest post proposem un pati amb cita prèvia.\nLes preguntes frontissa: una estratègia àgil per esbrinar on és l’alumne\nEsbrinar on està l'alumne i la naturalesa dels seus dubtes o dificultats és essencial en l'avaluació formativa. Les preguntes frontissa són un instrument àgil i molt útil per després poder fer els passos que ajudin a l'alumne a avançar des del seu punt de partida cap a l'objectiu d'aprenentatge.\nNou llibre: “Profesorado reflexivo e investigador. Propuestas y experiencias formativas”\nEns complau anunciar que l'editorial Narcea i la Plataforma Internacional Pràctica Reflexiva han coeditat un nou llibre d'alt interès per a formadors de professors que porta per títol "Profesorado reflexivo e investigador. Propuestas formativas y experiencias internacionales". Els coautors són experts de la Plataforma Internacional Pràctica Reflexiva que han coordinat equips d'investigadors de la UB (Universitat de Barcelona, Espanya), la PUCV (Pontificia Universidad Católica de Valparaíso, Xile) i la Universidad Panamericana de CMEX (Mèxic).\nCancel·lació temporal del II Simposi Internacional de Pràctica Reflexiva\nEns posem en contacte amb vostès per comunicar-los aquesta trista notícia: per les mesures que regiran el progressiu desconfinament a Espanya en els pròxims sis mesos, el Comitè Organitzador del II Simposi Internacional de Pràctica Reflexiva ha decidit cancel·lar la celebració de la trobada a Madrid (Espanya) prevista pels dies 7 i 8 de setembre de 2020.\nNova publicació: “Innovación y procesos reflexivos. La práctica pedagógica de los formadores de docentes”\nAquesta obra d'Ana Ma. Mata Pérez i Pedro Hernández Sánchez, una autentica joia intel·lectual per als lectors, posa en valor una competència transversal de la professió docent: la competència reflexiva, el fil conductor que vertebra els capítols que aquest valuós llibre que tenen a les seves mans i es disposen a llegir.\nPer Mariana Morales Lobo\nEn el confinament, les xarxes socials han convertit totes les llars connectades en un "Gran Hermano". El mirall ens torna una imatge d'enginy, rutina i avorriment, salut o malaltia, discussions sobre herois i petites victòries o misèries de balcó. Aquest forat a la privacitat familiar no ha estat l'únic. També les aules, aquests llocs impenetrables, han mostrat tota la seva realitat digital. En aquest context és on la pràctica reflexiva permet als formadors dur a terme un servei educatiu complet.


Programa emès el 30 de maig de 2009. Biografies dedicades a: Josep Maria Ruera, Antoni Carcellé, Emili Saló i Ramon Rosell.\nPrograma emès el 23 de maig de 2009. Biografies dedicades a: Joan Viñals, Frederic Guisset i Josep Grivé.\nPrograma emès el 16 de maig de 2009. Biografies dedicades a: Antoni Juncà, Narcís Oliveras i Joaquim Poll.\nPrograma emès el 9 de maig de 2009. Biografies dedicades a: Josep Marimont, Joaquim Soms i Fèlix Graells.\nPrograma emès el 2 de maig de 2009. Biografies dedicades a: Agustí Borgunyó, Marcel Artiaga i Joan Juncà.\nPrograma emès el 25 d'abril de 2009. Biografies dedicades a: Josep Joan lluís Moraleda, Joaquim Ferrer, Carles Mauné i Carles Rovira.\nPrograma emès el 18 d'abril de 2009. Biografies dedicades a: Josep Vicenç “Xaxu”, Tomàs Gil i Joan Jordi Beumala.\nPrograma emès l'11 d'abril de 2009. Biografies dedicades a: Jaume Cunilles, Josep M. Bernat i Jordi León.\nPrograma emès el 4 d'abril de 2009. Biografies dedicades a: Joan Josep Blay, Martí Camós i Jaume Burjachs.\nPrograma emès el 28 de març de 2009. Biografies dedicades a: Josep Solà i Sànchez i Salvador Dabau.\nPrograma emès el 21 de març de 2009. Biografies dedicades a: Tomàs Manyosa, Pau Càmara i Xavier Capdevila.\nPrograma emès el 14 de març de 2009. Biografies dedicades a: Antoni Botey, Josep Font Sabaté i Josep Albertí.\nPrograma emès el 7 de març de 2009. Biografies dedicades a: Joaquim Vallespí, Joan Pairó i Jordi Molina.\nPrograma emès el 28 de febrer de 2009. Biografies dedicades a: Lluís Buscarons, Marc Timón, Miquel Tudela i Josep Serra.\nPrograma emès el 21 de febrer de 2009. Biografies dedicades a: Joan Bardés, Lluís Carretero i Josep Maria Guinart.\nPrograma emès el 14 de febrer de 2009. Biografies dedicades a: Josep M. Damunt, Enric Riera i Eduard Martí Teixidor.\nPrograma emès el 7 de febrer de 2009. Biografies dedicades a: Carles Joan Viladomat, Manuel Oltra, Jaume Cristau i Pep Ventura.\nPrograma emès el 31 de gener de 2009. Biografies dedicades a: Carles Comas, Josep Bosch, Juli Torra i Pere Rigau.\nPrograma emès el 24 de gener de 2009. Biografies dedicades a: Francesc Vicente, Josep Navarro Zafra i Josep Bou.\nPrograma emès el 17 de gener de 2009. Biografies dedicades a: Manuel Rius, Elvira Bonhora i Joan Callís.\nPrograma emès el 10 de gener de 2009. Biografies dedicades a: Joan Andreu, Josep Coll Ferrando i Martirià Font.


Zoologia recreativa (XIV). El llenguado\nL'espècie que ens ocupa, tot i que la denominació catalana més genuïna és palaia o palaí, preferirem denominar-la, com es fa en general, llenguado, perquè ens permet treure'n més suc amb vista a la mena d'estudi que acostumem a fer en aquests apunts.\nEls llenguados (solea solea o solea vulgaris) pertanyen a la classe dels Actinopterygii, ordre Pleuronectiformes, família Soleidae, gènere Solea.\nCom gairebé sempre, la femella és més longeva (27 anys) que el mascle (24 anys), tot i que assoleixen la maduresa sexual entre els tres i els cinc anys i pon entre 100.000 i 150.000 ous en cada posta (que no és poc i li deu provocar un desgast considerable).\nMolt interessant el mètode de reproducció: practiquen la “copulació zalamalibú” que no he trobat explicada enlloc, tot i que he buscat el concepte fins i tot al "Kamasutra"... Caldrà seguir investigant per si és una tècnica extrapolable.\nL'hàbitat del llenguado és el fons sorrenc a no massa profunditat, fins a 200 metres. El llenguado es cobreix de sorra deixant fora només els ulls per poder veure sense ser vist (recuperarem aquesta informació més endavant).\nEn una peixera per comprovar la capacitat mimètica del llenguado.\nCal remarcar que els llenguados en néixer, neden com la resta de peixos i que el cos se'ls va fent aplatat a mesura que creixen i els ulls se'ls traslladen a la seva ubicació definitiva. En unes poques setmanes ja adquireixen l'aspecte que tindran d'adults.\nEl que més crida l'atenció dels llenguados adults és la forma aplatada, que ja hem comentat i que els permet passar desapercebuts tant davant dels seus depredadors, com de la resta d'espècies amb les quals no volen tenir cap relació, i la ubicació dels ulls.\nEls ulls del llenguado estan situats a la part superior del cos, molt junts i molt sobresortits. Aquesta disposició ocular li permet estar al cas de tot el que passa al seu voltant; moltes vegades, fins i tot, del que passa fora del que la resta d'espècies considera el seu voltant, cosa que explica l'acumulació d'informació de què és capaç i que el posa en una situació de privilegi envers la resta d'espècies, sempre esclar, que no es compleixi la dita de “Roma no paga traïdors”.\nEtimològicament, podem suposar que el nom llenguado té un origen descriptiu, que prové de la seva forma de llengua, però com que no tenim gaires notícies sobre el llenguatge dels animals, podem elucubrar sobre altres orígens del nom i provar d'establir-lo en altres paràmetres.\nUna primera hipòtesis. No pot ser que el nom llenguado derivi de la seva capacitat de comunicar el que veu en els llocs precisos? Aquest supòsit explicaria una mica més la seva llarga esperança de vida, perquè hi ha moltes altres espècies animals amb tècniques de camuflatge tan sofisticades com la seva que tenen una longevitat marcadament menor... Caldria estudiar si les espècies en les que diposita informació no el protegeixen en una relació de simbiosi, d'altra banda, comuna en el món animal. Penseu, per exemple, en els peixos que netegen de paràsits els voltants de la boca dels taurons.\nUna segona hipòtesis. No pot ser que el nom llenguado provingui de la seva capacitat de repetir converses en llocs on els protagonistes de les mateixes no sospitaven que podrien arribar? En aquest cas, podem suposar que el llenguado és utilitzat tant per l'emissor com pel receptor i rep protecció de tots dos. Una mica com els agents dobles de les pel·lícules quan els dos governs espiats/informats són conscients de la tasca del personatge. Penseu, per exemple, en el final de “El desafío de las águilas”.\nA l'emissor li pot interessar comptar amb un altaveu que repeteixi la seva conversa en el lloc precís sense haver-se de desplaçar ni delatar. Al receptor li interessa rebre informació del que passa en entorns els quals no pot accedir sense despertar sospites.\nFins i tot en el supòsit que l'emissor no fos conscient del paper transmissor del llenguado (poc probable després d'un període de temps la longitud del qual és proporcional a les llums de l'emissor), la seva protecció estaria garantida primer pel receptor i, després, pel mateix emissor.\nDe tota manera, tot i que passi informació i que aquesta pugui tenir un cert interès, el llenguado no n'és conscient. Recordem que viu en fons sorrencs i que només fa l'esforç mínim de cobrir el cos de sorra deixant els ulls al descobert; així doncs, qualsevol informació que transmeti li haurà costat el mateix esforç a l'hora d'obtenir-la o, dit d'una altra manera, qualsevol informació rebuda es redueix a informació i és incapaç de copsar-ne el valor tant intrínsec com extrínsec que pugui tenir. Hem de recordar que el llenguado habita sols poc profunds, superficials, frívols (?). Potser podríem proposar la denominació llenguado per als participants d'algunes tertúlies televisives...\nEn totes dues hipòtesis no obviem que la forma també ajudaria a explicar el nom: la forma aplatada del llenguado és condició sine qua non per poder fer aquesta feina de transmissió, passar desapercebut és una garantia de lliure expressió per a la resta d'espècies.\nTotes dues hipòtesis tenen molts punts en comú i, en el fons, permetrien qualificar el llenguado de “correveidile”, una paraula castellana molt explícita que no admet massa comentaris.\nTornant a la informació científica que tenim del llenguado, i deixant de banda les hipòtesis que hem apuntat, ens referirem a la seva alimentació. Abans, però, un apunt morfològic; els llenguados tenen la boca petita, podríem dir que “parlen amb la boca petita” (amb un munt de connotacions que no cal comentar). El fet de tenir la boca petita no els priva d'alimentar-se de cucs mol·luscs i petits crustacis. Podríem dir que té el “morro fi”. A més, sol alimentar-se de nit. Ja se sap que els sopars són els moments més indicats per a conspirar; i aquí enllaçarien totes les hipòtesis que hem anat desenvolupant sobre l'origen del nom.\nFixeu-vos en la cara del llenguado...\nAra, algú es podria preguntar com és que hem llençat aquestes hipòtesis sobre l'origen del nom, no deuen ser infundades? Mireu atentament la cara del llenguado i descobrireu que no, que tenen prou fonament com per fer-les sense rubor: la cara petita i quadrada, dos ulls col·locats sobre la cara de manera asimètrica i sobresortits, una boca petita i mal dibuixada, les aletes que els neixen gairebé de la mateixa cara... Amb aquest aspecte, com voleu que no malpensem de la seva capacitat de difondre informació? De quina altra manera podria guanyar-se el favor dels seus depredadors?\nLa carn del llenguado és molt apreciada a la cuina i el llenguado ho sap, per això tria “morir matant”: per a pescar-lo cal raspallar el fons marí amb el perjudici que aquesta pràctica comporta per a la resta de les espècies i, de retruc, per a l'alimentació humana.


Amadem obri les portes de la Finca del Campell – Ràdio Pego\nAmadem obri les portes de la Finca del Campell\n25 de maig de 2012 Sara Garcia 0 Comment\nPer a donar a conèixer l’espai en el que treballen i mostrar algunes de les activitats que realitzen al llarg de l’any per a donar suport a les persones que patixen alguna malaltia mental crònica. La cita és este dissabte, 26 de maig, de 10 a 13h.\nEls col•laboradors de Ràdio Pego, Amadem, tenen una cita important este dissabte, 26 de maig, amb totes aquelles persones que es vullguen apropar a l’Associació d’Amics de la Marina Alta d’Ajuda a les Persones amb Malaltia Mental, ja que han organitzat una jornada de portes obertes de 10 a 13h.\nL’Associació comarcal té la seua seu a la Finca del Campell, situada a Pedreguer. A ella s’accedix, des de Pedreguer, per la carretera a Benidoleig, trencant a l’esquerre pel camí de la Torre i de nou a l’esquerre pel camí Pantano, on es troba la casa. De tota manera, el President d’Amadem comentava que el plànol de com arribar es podrà consultar, des del mateix dissabte, a la nova web d’Amadem, www.amadem.es. Miguel Martínez també explicava en què consistirà la jornada durant el darrer programa d’Amadem, ‘Calaix de Sastre’ a Ràdio Pego. Un programa que s’emet cada quinze dies, els dilluns, de 20 a 21h.\nDurant la jornada de portes obertes Amadem ha previst música, picadeta, subhasta d’art, de peces realitzades pels propis usuaris, a més de venda dels productes confeccionats als tallers que van fent al llarg de l’any.\n← El Campionat Nacional de Rescat en Accidents de Trànsit, pròxima parada per a Pedro Barranco\nEl col•legi Sant Antoni aprèn sobre música al Campus de Gandia de la UPV →


"Per treure bones notes, és crucial ser constant en l'esforç i la dedicació" - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona\nMartí Solà Bertran ha obtingut la nota d'accés a la universitat més alta de tots els estudiants que enguany iniciaran els seus estudis a la UAB, amb un 13,960; procedent d'un institut del barri de Poblenou, l'IES Front Marítim, des de ben petit s'ha sentit atret pels jocs que plantejaven problemes de càlcul o lògica. La Karla Martínez Añón, que procedeix del Colegio San Fernando, a Avilés (Astúries), ha estat la noia que ha entrat a la UAB amb la nota més alta, 13,900: cursarà Bioquímica, donat que confessa que sempre s'ha sentit atreta pel món cel.lular.\nMartí: "De moment la física teòrica, i en particular la quàntica, és el que em crida més l'atenció".\nKarla: "M'encantaria poder contribuir a l'avanç en el coneixement, diagnòstic i tractament de malalties genètiques".\n-Com ho has fet per aconseguir obtenir aquesta nota tan alta? Durant el Batxillerat, quina metodologia d'estudi has seguit? I per preparar-te per a la selectivitat?\nMartí: Això es fa difícil de dir. A l'hora d'estudiar no segueixo una metodologia determinada, si més no que jo en sigui conscient. Jo més aviat crec que la clau consisteix a trobar el mètode o el sistema que millor et vagi o que més s'adeqüi al teu tarannà. També és crucial ser constant en l'esforç i la dedicació, durant tot el batxillerat, i sense cap mena de dubte, durant els mesos previs als exàmens de la selectivitat. D'alguna manera, el batxillerat és com una cursa de fons, i la selectivitat tan sols és l'esprint final.\nKarla: Des del meu punt de vista, no crec que hagi fet res especial per obtenir aquesta nota. Des de petita sempre he estat una persona molt constant i organitzada. Així que, tot i la dificultat, l'esforç i les hores necessàries per cursar batxiller, especialment en segon, ho he sabut compaginar-perfectament amb les meves altres activitats i aficions, així com amb l'estranya situació de desconcert que hem tingut aquest any. Pel que crec, que el que més m'ha ajudat per aconseguir aquesta nota, ha estat continuar estudiant encara que ja no tingués ni ganes ni forces per fer-ho i les condicions fossin el més adverses possibles.\n-Des de quan tenies intenció d'estudiar aquesta carrera?\nMartí: És una idea que em ronda pel cap des que vaig començar la secundària, però no ha estat fins aquests darrers dos anys de batxillerat que no ho he tingut més clar. A mi sempre m'han agradat ambdues matèries -la Física i les Matemàtiques- encara que mai m'he pogut acabar d'inclinar per cap de les dues. Per això el doble grau semblava l'opció ideal. A més, des de ben petit m'han atret els jocs que plantejaven problemes de càlcul o de lògica.\nKarla: Quan era petita sempre vaig voler ser arquitecta, encara que conforme vaig anar creixent vaig anar descobrint la meva passió cap a la química i especialment la biologia. No obstant això, no va ser fins fa dos anys que vaig descobrir que el que de veritat m'apassionava era la bioquímica, ja que aquesta inclou el que més m'agrada de les dues disciplines.\n-Què t'ha motivat a aquests estudis i a aquest àmbit del coneixement?\nMartí: El meu interès per la física i les matemàtiques ha anat in crescendo amb el pas dels anys, a mesura que anava descobrint les disciplines amb més profunditat. Jo sempre he tingut el que es podria dir una "ment inquisitiva": m'agrada que em formulin qüestions difícils de resoldre, que m'hi hagi d'esmerçar, que em facin trencar-me el cap. I penso que és això precisament en el que consisteixen la física i les matemàtiques. Cadascuna ho enfoca des d'una perspectiva lleugerament diferent però en essència indueixen el mateix mecanisme de raonament.\nKarla: La primera vegada que vaig fer una mica de bioquímica com a tal va ser el primer trimestre de primer de batxiller i des de gairebé la primera classe vaig saber que això era el que m'agradava. Sempre m'havia atret molt el món cel·lular i va ser gràcies a aquesta disciplina que vaig descobrir que investigant i entenent més sobre aquest camp es podien obtenir millores abismals en la vida de tots. Això va ser sens dubte el que més em va cridar l'atenció de la bioquímica.\n-Què esperes que t'aporti la teva estada a la universitat, tant a nivell docent com a nivell personal?\nMartí: Espero que la universitat m'aporti un aprenentatge en tots els nivells possibles. Vaig a l'Autònoma disposat a aprendre molt i a gaudir-ho molt també. Fins ara he estudiat coses que em podien agradar més o menys, però ara és quan començaré a fer allò que m'agrada de debò. Evidentment la universitat suposa un canvi important respecte a la rutina que jo duia a l'institut i desitjo que les noves experiències puguin ajudar-me a formar-me com a persona per tal d'encarar el món de la millor manera possible.\nKarla: En el pla docent crec que el prestigi i el reconeixement de la UAB parlen per si sols en la qualitat de l'ensenyament que imparteixen. A nivell personal, estic molt contenta de tenir l'oportunitat de viure aquests propers anys vitals per al meu desenvolupament com a persona en una ciutat tan oberta i cosmopolita com és Barcelona, cosa que sens dubte m'ajudarà a convertir-me en una dona encara més forta i independent. Sé que serà un repte però estic encantada de poder afrontar-lo.\n-Per què vas triar la UAB per estudiar-hi? Què és el que et va agradar o el que et va motivar d'aquesta universitat?\nMartí: Per al grau que cursaré jo, sabia que la UAB era la més ben valorada del meu entorn més proper, és a dir, Barcelona i Catalunya. A banda d'això, l'estiu passat vaig fer un campus a la UAB que em va permetre conèixer de prop la universitat. Les facultats i l'ambient al campus universitari em van semblar genials i això també ha sigut un factor decisiu.\nKarla: El principal motiu pel que vaig triar la UAB és perquè el meu germà va a començar aquest any el seu doctorat de biomatemátiques aquí. Així que va ser ell el que em va parlar d'aquesta universitat i de les àmplies opcions que m'ofereix, no només a l'hora dels meus estudis, sinó en un futur en la investigació en tot allò relacionat amb el meu camp. Pel que, tot i les dificultats que pugui tenir amb el català, tot i que saber parlar està sent el meu propòsit aquest estiu, vaig saber que aquesta era la universitat en què havia d'estudiar.\n-A què et voldries dedicar en un futur, a nivell professional?\nMartí: La meva aspiració és treballar en recerca d'algun tipus. De moment la física teòrica, i en particular la quàntica, és el que em crida més l'atenció. Qui sap, però, si al final m'acabaré dedicant a alguna altra cosa. Espero que la carrera m'obri portes a nous camps i noves idees i que m'ajudi precisament a clarificar el meu futur professional.\nKarla: Jo crec que com gairebé tota bioquímica, voldria dedicar-me a la investigació. Concretament m'encantaria poder contribuir a l'avanç en el coneixement, diagnòstic i tractament de malalties genètiques. Encara que hi ha altres camps com l'oncologia o la virologia en els quals també m'agradaria treballar.\n-A part d'estudiar, quines aficions tens? (esports, idiomes, llibres, música,..)\nMartí: Durant aquest curs he jugat a basquetbol i he anat a una acadèmia d'anglès. Part del meu temps lliure també el dedico a la música, ja que toco el violí i he fet classes en una escola. A banda de produir música també m'agrada molt escoltar-la. A més a més, m'agrada llegir i mirar sèries.\nKarla: Igual sona una mica a tòpic, però l'esport juntament amb la música són les meves dues grans aficions i la meva manera d'evadir-me de tot i relaxar-me. A més, totes les nits em veig un episodi d'alguna sèrie i llegeixo una mica abans de dormir. Els idiomes també són part del meu dia a dia, a part de parlar anglès, estudio des de fa quatre anys alemany. I per descomptat són les meves amigues i sortir amb elles de festa.\n-Ens podries recomanar algun llibre i/o sèrie de televisió que t'hagin agradat especialment?\nMartí: L'últim llibre que he llegit és Atrapa la Llebre, de Lana Bastasic. Tracta sobre una noia de Bòsnia que retorna al seu país natal per ajudar una amiga de la infantesa a retrobar-se amb el seu germà desaparegut. Molt recomanable. També recomano El Conte de la Serventa (The Handmaid's Tale, en anglès), tant el llibre original com l'adaptació en forma de sèrie.\nKarla: La veritat és que sóc una mica una fanàtica de les sèries i sempre que tinc temps em veig un episodi d'alguna sèrie, així que m'he vist moltíssimes com poden ser "Les noies del cable", "Vikings", "La casa de paper "," Narcos "o" Anne with an e ". No obstant això, de totes elles especialment recomano la de "Genius". Aquesta sèrie està dividida en dues temporades i en cadascuna d'elles es narra la vida d'algun dels grans genis de el segle XX. La primera temporada i la meva preferida tracta sobre l'increïble físic Albert Einstein mentre que la segona explica la vida d'el magnífic pintor Pablo Picasso.


Espores - Mostrant articles per etiqueta: naturaleza\nArt al Jardí: art al servei de la ciència\nLa creativitat artística es posa al servei de la ciència i la investigació en Art al Jardí, l’exposició que acull el Jardí Botànic de la Universitat de València del 12 de novembre de 2016 al 29 de gener de 2017. La mostra es complementa amb un cicle de conferències que explora els vincles entre Art i Ciència.\nPaisatges exuberants, monuments geològics, impressionants badies i llacs, però també olors i sabors exòtics, contrastos arquitectònics i escenari de terribles conflictes bèl·lics. Tot açò i molt més és Vietnam, aquest paradís natural del sud-est asiàtic que la biòloga Pilar Blasco ens descobreix pas a pas.\nTransmetre saviesa i respecte a la natura des del coneixement i la proximitat, aquesta va ser la missió d'un enamorat del nostre territori i la cultura popular. Mèdic de professió i botànic de cor que va saber conjugar esta doble vessant per apropar-nos al món de l'etnobotànica. Un gran divulgador científic per descobrir i recordar.\nParcs naturals accesibles\nEl MARM i la Fundació ONCE arriben a un acord de col·laboració perquè els Parcs Naturals siguin accessibles per a persones discapacitades.


Txema Povea: Més voltes que el 800 (Primera part)\nPublicat 30 de juny de 2020. 10.12 hores. -Webmaster-.\nEls avis i les àvies tenen molts proverbis i frases fetes que enriqueixen la cultura popular. Una d’elles es l’expressió “Dones més voltes que el 800” i que feia referència a una antiga línia d’autobús que tenia un recorregut il·lògic i que per arribar a un punt determinat donava moltes voltes, doncs el protagonista d’aquest article fa bona aquesta expressió i se la fa seva, i des de www.territoribc.com dedicarem dues parts. Aquest article es la primera part.\nL’entrenador colomenc Txema Povea es noticia actual ja que s’ha compromès per aquesta nova temporada amb el CB Abrera per dirigir el sènior masculí a Tercera Catalana amb més implicació dins del club “Aquest any he acceptat amb il·lusió i humilitat la proposta d'Abrera per entrenar a Tercera Catalana i tinc el projecte de muntar una escola de bàsquet a Collbató”.\nTxema, va començar molt jove a entrenador, al seu antic col·legi, el Centre d’Estudis Diloga, situat al carrer Nàpols de la nostra ciutat: “Vaig començar en això de les banquetes en els enyorats jocs escolars de la nostra ciutat entrenant equips femenins del meu antic col·legi. De fet, els primers partits que vaig dirigir van ser amb 13 anys, mentre feia vuitè d’E.G.B, quan vaig fer d'entrenador de les meves companyes de classe en un triangular de final de curs contra CEIP Banús i el CB Argós. Vaig gaudir molt durant aquests anys de bàsquet escolar”.\nPosteriorment, tres temporades al CE Beeth-Fons, amb equips de formació i la seva primera incursió en el basquetbol masculí, el van apropar al basquetbol federat, però no va ser fins la temporada 2000-2001, quan es va estrenar a la categoria sènior amb un equip a Territorial masculina, a l’AD Ronda, on també entrenaria el sots 21 masculi.\nFotografia: AB Vendrell\nCircumstàncies de la vida, a l’entrenador colomenc marxa lluny del basquetbol de la ciutat, on tornaria 3 temporades més tard: “Per motius laborals em vaig mudar al Penedès i vaig entrar a formar part del CE Vilanova i la Geltrú, un club en què vaig aprendre molt i que em va ajudar a créixer com a entrenador i persona”. Allà va combinar els equips sènior amb els equips de formació, tots masculins.\nTot tornaria a canviar a la temporada 2004-2005: “Vaig acceptar l'oferta de DOSA de la mà del meu amic José Maria Giménez per entrenar el seu Tercera Catalana i fer-me càrrec posteriorment del Copa Catalunya entrada la segona volta. Va ser una gran i amarga experiència (dos descensos) però una altra vegada em quedo amb el gran creixement que vaig sentir”.\nTancada aquesta etapa, retorn al basquetbol colomenc, al sènior “A” del CB Santa Coloma, per aconseguir un ascens a la Copa Catalunya: “Per a mi, el millor any que recordo pel que fa a treball i relació entre aquest i resultats a nivell sènior va ser l'ascens a Copa Catalunya amb el CB Santa Coloma formant tàndem amb Pedro Montilla. Formàvem una estranya parella a ulls de molts, però els resultats crec que ens van avalar”.


Es declaren 2.392 nous casos, 50 morts i hi ha 21 ingressats menys a l'UCI - Empordà\nEs declaren 2.392 nous casos, 50 morts i hi ha 21 ingressats menys a l'UCI\nEl risc de rebrot baixa 9 punts (381), l'Rt es manté en 0,76 i la incidència a 14 dies retrocedeix a 535\nACN 19.11.2020 | 11:55\nEl 8,44% de les proves de la darrera setmana han donat positiu. ACN\nEl 8,44% de les proves de la darrera setmana han donat positiu.\nEl risc de rebrot segueix en descens a Catalunya i retrocedeix 9 punts en les últimes 24 hores, situant-se en els 381, segons l'última actualització del Departament de Salut. La velocitat de propagació, l'Rt, es manté en 0,76, mentre que la incidència a 14 dies cau a 535,34 (ahir era de 546,15 ).\nEn paral·lel, s'han declarat 2.392 nous casos confirmats per PCR o test d'antígens (TA), fins als 294.800 des de l'inici de la pandèmia. El 8,44% de les proves de la darrera setmana han donat positiu. També s'ha informat de 50 noves morts, amb un total de 15.318. Pel que fa als hospitals, hi ha 2.300 ingressats per Covid-19 (-102) i 553 a l'UCI (-21), tenint en compte que ara també s'inclouen els crítics en centres privats.\nEs declaren 2.031 nous casos, 68 morts i hi ha 22 ingressats menys a l'UCI.\nEs declaren 2.015 nous casos, 68 morts i 596 ingressats a l'UCI.


Velles noves tecnologies al món editorial - Chordà Comunicació\nVelles noves tecnologies al món editorial\nJa fa alguns anys, en el marc de la Fira de Frankfurt 2007, molts de nosaltres ens vam trobar en diverses ocasions per aprendre una mica més sobre les noves tecnologies aplicades al nostre sector. Començava una manera nova de vendre i promocionar els nostres productes i ens vam endinsar de la mà del Javier Celaya (@javiercelaya). Sortíem d’aquell auditori plens de coneixement i ganes de fer coses, molts van iniciar-se en les xarxes socials, altres milloraren les seves webs, uns altres van fer auditories, però sobretot ens vam engrescar.\nAvui, cinc anys després, en quin punt estem? Les xarxes socials, les webs i els nous procediments es van instaurar però molt em temo que no vam continuar avançant.\nPel que fa a la promoció dels llibres, s’han fet coses noves com vídeos, xats amb lectors, pàgines web interactives o entrevistes en streaming, però encara no hi ha autor i editor que concebi una novetat sense la seva presentació en una llibreria (o espai equivalent) amb el seu presentador i el seu públic (sovint escàs). Preguntem-nos si encara és útil aquest procediment, perquè si exceptuem els autors dits mediàtics o les grans figures, sovint una presentació només serveix per reunir els amics i familiars i, si se serveix una mica d’àpat, aquells habituals que tots coneixem.\nPer la banda dels editors, la cosa no millora gaire, fins i tot estem pitjor. Tímidament ens hem endinsat en el meravellós món del llibre electrònic però sense deixar el llast del paper, fem novetats però gairebé no digitalitzem el fons, ens resguardem darrere del DRM temorosos de ser “robats”… i així ens anem quedant enrere.\nEls mitjans de comunicació han canviat. Tenim exemples com Núvol (@nuvol_com) o Esguard (@revistaesguard) de que les coses s’estan movent. Els lectors també estan canviant, però nosaltres no i això ens pot costar un alt preu. Tenim milions de possibilitats davant nostre i no les fem servir. Estan creixent exponencialment els lectors en tauletes i nosaltres continuem amb els nostres llibres estàtics. Que me’n dieu de fer servir aquí l’html5 per llibres infantils? Els infants neixen amb un ipad sota el braç i nosaltres només els oferim paper.\nL’època que ens toca viure certament no és de gran ajuda, però no ens escudem en aquesta excusa perquè això ve de lluny i si no ens movem nosaltres, ningú vindrà a fer-ho.\nEn l’era del 3.0, el món editorial encara viu en el 1.0.


Competències: Màster Oficial Traducció Audiovisual - UAB Barcelona\nEl perfil ideal de l'estudiant que vulgui accedir al màster és el d'un llicenciat o graduat en l'àmbit de la Traducció, la Filologia, les Humanitats els Estudis d'Àsia Oriental i la Comunicació Audiovisual.\nL'estudiant hauria de tenir bons coneixements de cultura general, especialment sobre el món audiovisual, així com interès per altres cultures i les noves tecnologies. Hauria de ser una persona creativa i organitzada, amb capacitat de treball en equip i suficiència en ofimàtica.\nPel que fa al coneixement de llengües, els alumnes que no provinguin de les titulacions de Traducció i Interpretació amb llengua B anglès o Filologia Anglesa, hauran d'acreditar oficialment un nivell de C1 d'anglès.\nEls alumnes no nadius d'espanyol o català hauran d'acreditar un nivell C2.2 de la llengua a la qual desitgin traduir.\nDistingir les diferents modalitats i gèneres textuals de la traducció audiovisual i l'accessibilitat als mitjans i les seves característiques.\nAnalitzar críticament els aspectes estructurals, temàtics i lingüístics de guions cinematogràfics.\nReconèixer els problemes de traducció específics de les diferents modalitats de productes audiovisuals i aplicar els coneixements adquirits per resoldre'ls.\nIdentificar i utilitzar els recursos especialitzats disponibles a Internet per documentar-se sobre aspectes temàtics propis de la traducció audiovisual i promocionar-se com a traductor professional.\nTraduir i fer accessibles diferents modalitats de productes audiovisuals, productes multimèdia, pàgines web, videojocs, i aplicacions informàtiques.\nUsar de manera eficient els programes informàtics específics per a traduir i fer accessibles productes audiovisuals, productes multimèdia i videojocs.\nDominar estratègies de correcció, revisió i posedición dels productes audiovisuals.\nGestionar projectes de traducció audiovisual, accessibilitat, localització multimèdia, de pàgines web i de videojocs.\nAplicar la metodologia, tècniques, normes i estàndards específics per generar propostes innovadores i competitives en l'activitat professional i en la recerca en l'àmbit de la traducció audiovisual i l'accessibilitat.\nArgumentar les pròpies idees des d'una perspectiva lògica.\nDissenyar , organitzar, planificar, gestionar i dur a terme projectes , treballant individualment o en un equip unidisciplinari o multidisciplinari , amb esperit crític i creativitat, sent capaç d'analitzar, interpretar i sintetitzar les dades i la informació generats.\nGestionar l'activitat professional pròpia , planificant, organitzant i controlant la seva execució.\nDemostrar una actitud i un comportament ètic actuant d' acord amb els principis deontològics de la professió.


Les fulles de reclamacions són un instrument per a denunciar davant l’Administració pública una infracció en matèria de consum, en el mateix moment i lloc on succeïsquen els fets.\nEn l’àmbit estatal només existeixen disposicions a tindre llibre de reclamacions en els locals, recintes i instal·lacions destinades a espectacles públics o activitats recreatives, i altres disposicions sectorials que exigeixen llibres o fulles de reclamacions en els transports de viatgers i de mercaderies, correus, restaurants, cafeteries, fleques, tintoreries, serveis de reparació d’electrodomèstics i de vehicles, gasolineres, etc.\nD’altra banda, les Comunitats Autònomes han dictat disposicions sobre aquesta matèria, d’acord amb les seues respectives competències, amb un tractament molt dispar.\nLes fulles de reclamacions han d’estar numerades i segellades per l’Administració competent, i els establiments obligats a disposar d’elles han de fer-ho constar en un cartell situat en lloc visible.\nL’imprés és de paper autocopiador i consta de tres exemplars: un blanc per a l’Administració, un verda per al consumidor i un altre rosa per a l’establiment. Una vegada emplenat per totes dues parts, de manera breu i clara, el consumidor ha de recollir les còpies verda i blanca, aportant aquesta última, juntament amb els documents o proves que considere pertinents, a l’OMIC o la Direcció General de Consum de la seua Comunitat.\nSi les autoritats competents estimen, en rebre la reclamació, que l’establiment ha comés alguna infracció, iniciaran un expedient sancionador. Si el reclamant sol·licita una quantitat de diners com a indemnització, l’Administració podrà mediar entre les parts. Si no s’arriba a un acord, es podrà recórrer a la via judicial o, en el seu cas, a l’arbitratge de consum.\nFinalment, si en algun establiment obligat a tindre-les no volen facilitar-li el full de reclamacions, pot telefonar a la policia municipal, que està obligada a acudir, per a denunciar-ho, ja que és motiu de sanció.


Menjar sobre rodes | Estil | EL PAÍS Catalunya\nCinc 'foodtrucks' on tastar menjar d'autor sense entaular-se\nBarcelona 24 JUN 2016 - 14:37\tCEST\nLa 'foodtruck' Pebre Negre. Mariano Herrera\nModes al món gastronòmic que arriben amb accent anglès. Els cupcakes no estan sols. Comparteixen furor amb els foodtrucks, nom en anglès de les furgonetes de venda de menjar al carrer. Cada vegada n'hi ha més i cada vegada són millors. “L'important és que ara hem començat a entendre la veritable essència d'una manera d'engolir que triomfa a tot el món occidental. Amb les mans, a preus més o menys assequibles i a l'aire lliure”, explica Mikel López Iturriaga, El Comidista, en el pròleg d'un llibre que acaba de sortir a la venda, Foodtrucks. Comida de autor sobre ruedas (Planeta Gastro 2016). Alba Yáñez, la seva autora, recull algunes de les històries d'aquests emprenedors gastronòmics a més de diverses receptes. El llibre inclou una part més pràctica que explica com muntar un foodtruck. El negoci del menjar sobre rodes, explica Yánez, es va introduir gràcies als festivals gastronòmics itinerants. “Després del boom inicial, ja es pot dir que el menjar on the go s'estableix al panorama hostaler espanyol com una ferma alternativa més a la qual només li falta convertir-se en una activitat legal i perfectament regulada”, explica Yánez. A continuació només cinc de les dotze propostes que recull el llibre Foodtrucks.\nEls amos de la Caravan Made. M. Herrera\nEs presenten com un projecte gastronòmic alternatiu. Els seus impulsors, Silvia Cabra i Javi Ruz, de Molins de Rei, surten de l'escola de cuina Hofmann. Des del 2013 la seva caravana ha voltat pels principals mercats i festivals de Barcelona. Fa un mes que han obert un restaurant propi a Molins de Rei. “Quan vam començar no existia aquest boom ni res per l'estil, va ser una manera de tenir un projecte gastronòmic propi. Volíem créixer i finalment hem obert el nostre restaurant”, explica la Silvia. “És bo que el moviment hagi despertat però és important que s'estableixi de manera sostenible”, assenyala una de les ànimes del Caravan Made. La seva carta a la caravana és variada però un dels entrepans que es manté és el Ginger Pork, un dels clàssics.\nLa caravana Nomad Coffe. M. Herrera\nEl seu coffee corner i el seu coffee truck es mouen per la ciutat i els seus voltants mentre serveixen cafè per a convencions, fires i mercats. El projecte d'aquest laboratori cafeter és de Jordi Mestre, barista multipremiat. El primer Nomad Coffee va néixer a Londres, ciutat a la qual va viatjar el seu amo per aprendre anglès. Va començar sent una parada d'un mercat ambulant en la qual Jordi servia cafè els dissabtes i els diumenges. Ara el seu coffeetruck és un Land Rover Santana que va trobar-se a Sant Pol de Mar.\nRooftop Smoke. M. Herrera\nExplica Yánez que la història de Rooftop Smokehouse va sorgir a Barcelona el 2013 quan un grup d'amics estrangers que trobava a faltar el menjar dels seus països d'origen es va posar a cuinar. I així es van centrar en els productes fumats. Tenen una cuina obrador al carrer Consell de Cent de Barcelona, un bar delicatessen al Born anomenat Pastrami Bar/ Paradiso i la camioneta. Aquest diumenge, per exemple, es pot trobar a Montjuïc, al festival Brunch in the Park. Normalment al seu foodtruck es pot trobar varietat de fumats, costelles de vedella i el panet de verat amb amanida de remolatxa, entre d'altres plats. “Sembla que ara mateix els foodtrucks són un boom però a poc a poc ha d'haver-hi un filtre perquè les propostes interessants siguin les que es quedin”, explica Carla Rodamilans, una de les impulsores de Rooftop.\nAl capdavant de Pebre Negre hi ha Anna Tomàs i Òscar Rueda. Van començar l'11 d'abril del 2015. La seva cuina, explica Yánez, és “fresca, desenfadada i marcadament mediterrània. El seu nen bonic és l'entrepà de calamars en tempura amb salsa tártara i espinacs frescos”. Veure les cues, segons expliquen els seus amos, ho compensa tot: el mal d'esquena per passar hores cuinant, la logística, els quilòmetres, els nervis de plantar la caravana i esperar resposta. Hi ha altres opcions gastronòmiques a Pebre Negre com l'entrepà de pollastre cruixent amb una picada aromàtica i maionesa de mostassa i soja i també les braves servides en un pa buit amb all i oli. El vehicle de Pebre Negre es mou molt. Aquest cap de setmana viatja a Cantàbria. I de l'1 al 3 de juliol serà al festival de la cervesa del Poble Nou de Barcelona. La seva caravana és dels anys 80. “I aguanta, amb un parell de claus aquí i un altre allà, aguanta”, bromeja en Tomàs.\nBus Masala 73\nBus Masala 73. M. Herrera\nGastronomia de carrer índia cuinada en un autobús de 1973. Així es presenten Kuldeep Singh, Daniel Roca i Jordi Aros, els conductors d'aquesta caravana única. Ara mateix només circulen per Barcelona amb el seu Mercedes 406D de 1973 trobat en una platja de Tarifa. Vénen del Sónar i aniran al Cruïlla. Són especialistes en curri i la proposta gastronòmica amb la qual triomfen són les bombes de patata, cigrons, pèsols i gingebre amb salsa de maionesa curri i brava. Aquest no és un negoci fàcil, reconeix un dels amos de Masala 73: “Espero que els Ajuntaments obrin una mica els permisos i que s'eliminin els intermediaris”.


DES DE L'ESCOLA: Triar els mestres\nLa pantalla s'omple de mestres. Crec que el programa encetat la setmana passada, omple de bones espectatives els vespres de dimarts a TV3. Recomanable.\nFa uns dies que Nicholas D. Kristof publicava un article a l'Ara titulat els valors dels docents.\nEn aquell article es feia ressó d'un estudi realitzat per dos economistes,Raj Chetty i John N. Friedman que trobaven una correlació molt interessant entre haver tingut un mestre "bo" a quart de primària i després haver tingut un bon futur des d'un punt de vista professional. És a dir insistien en la importància de la bona educació primària, concretada en les bones actuacions efectuades en aquest nivell.\nUna de les conseqüències apuntades era que el sistema no es podia permetre tenir mals mestres ja que hipotecaven el futur del país i per tant, proposava apartar de la docència tot aquell que no "donés la talla".\nPotser és una bona mesura. Però per esquemàtica és molt problemàtica, ja que ens podríem preguntar per començar, qui té la capacitat de resoldre aquesta avaluació entre bons i mals mestres? I, també si tots els dolents, o tots els bons, són iguals.\nJo m'atreviria a apuntar que cal treballar en conéixer els mecanismes pels quals una escola pot formar als seus mestres (als que ho necessiten molt i als que ho necessiten menys, em refereixo a tots).\nEls que hem reivnidcat la idea de que l'escola és una insrtitució que aprén, hem pensat que l'escola, amb els recursos, cultures i mecanismes organoitzatius adients, hauria de ser un àmbit en el qual el creixement professional dels mestres s'hi pogués donar i que fos una condició imprescindible, per a la seva existència.Fins i tot diria que si en una escola els mestres no aprenen, tampoc ho faran els seus alumnes.\nEn quantes escoles és possible crear aquestes condicions? Louise Stoll feia aquesta proposta ja fa uns anys: crear comunitats crítiques de professionals que creixen personalment des de tots els punts de vista, com a garantia de qualitat dels centres educatius. I si, aquest és un bon camí, perquè no esmercem recursos, idees, estímuls, iniciatives que ens ajudin a caminar en aquesta direcció? I deixem de fer grans reformes que canvien la superfície, però no transformen res?\nGregorio Luri es preguntava si comencem a seleccionar els mestres, els bons i els dolents, perquè no fem el mateix amb els policies, els bombers o els periodistes. Costa menys això que pensar, en definitiva, com podem avançar tots, malgrat les dificultats. Tanmateix perquè això passi, ens hi hem d'implicar tots i hem de tenir una mica més de destresa que fins ara.\nHi ha algú, des d'algun lloc, que vol començar a obrir camí?\nEtiquetes de comentaris: escola, mestres, professionalitat\nDesde la Universidad tenemos una gran responsabilidad para abrir este camino.\n8 de febrer de 2012 a les 14:59


L'Hospital de Terrassa també prohibeix les visites als pacients ingressats - Canal Terrassa\nAmb motiu de l’evolució epidemiològica i per garantir la seguretat dels pacients i professionals, a partir d’aquest divendres no es permet l’accés de visites a pacients ingressats a planta de l’Hospital de Terrassa.\nEl Consorci Sanitari de Terrassa incrementa així les restriccions implantades la setmana passada. Hi ha però uns casos excepcionals. Són els pacients de pediatria, la sala de parts i maternitat, els pacients en situació de final de vida i les persones amb discapacitat o necessitats especials.\nPel que respecta a la informació a les famílies, el Consorci Sanitari ha definit els circuits per tenir una comunicació directa a través dels professionals sanitaris.\nEn el cas que el pacient sigui autònom i pugui traslladar la informació a la família ho farà. Si no disposa de mòbil, des de la planta es facilitarà la comunicació via tauleta/videotrucada.\nPel que fa a l’atenció ambulatòria, només entraran acompanyades les persones dependents i els infants. Les mesures restrictives a l’Hospital de Terrassa es produeixen després que Mútua Terrassa també hagi prohibit des d’aquest dimecres les visites de familiars als pacients.\nTags: butlletiCSTHospital de Terrassaterrassa\nL’esport català, colpejat de nou amb l’increment de les restriccions per evitar la propagació de la pandèmia


Ajudar al medi ambient! | SomCEM\nAjudar al medi ambient!\nNatasha Jover — 8 de febrer de 2017\nL’alumnat de 3r de Primària ha estat treballant durant unes setmanes un projecte de conscienciació sobre el medi ambient i les conseqüències que pot haver-hi si entre tots no col.laborem per millorar algunes coses.\nAquest projecte el van fer en parelles i van estar pensant quins problemes hi havia i possibles solucions. Tot això ho van concretar en uns cartells molt bonics que han penjat al passadís de Primària.\nExemples del propostes de millora: Mantenir neta l’escola,Recicla,Apagar les llums,No fuma,Estalviar aigua… Aquí teniu un parell de fotos que hem fet dels dibuixos dels alumnes:\nNext post Millorem l'acústica dels espais de l'escola\nPrevious post Dia de la Pau\nAbout the Author Natasha Jover