Jornada per impulsar l'art jove local, Torroella de Montgrí i l'Estartit\nInici INICI Informació municipal Notícies Jornada per impulsar l'art jove local\nJornada per impulsar l'art jove local\n(07.03.12) L'Àrea de Cultura, Joventut i Festes; la Direcció General de Joventut de la Generalitat i el Museu de la Mediteterrània organitzen aquest dissabte 10 de març una jornada per impulsar l'art jove local, en el seu sentit més ampli.\nS'ha convidat els joves a fer sentir la seva veu i a expressar les seves idees. I, es convida a la societat a escoltar i opinar sobres les generacions que algun dia lideraran els reptes que s'estan plantejant.\nLa jornada es desenvoluparà al Museu de la Mediterrània i començarà a les 11 del matí amb una demostració de grafits en la qual hi participaran joves artistes locals i artistes convidats de renom dins el món dels grafits. Serà un bon moment perquè es reuneixi un bon nombre de participants i espectadors d’aquest art tan vinculat amb la gent jove. A més, al pati del museu es podrà gaudir de la col·laboració de Algo más duro a l'ambientació musical.\nA la tarda (19 h) arribarà el moment de reflexió i discussió amb tots els participants a través d’una taula rodona on s’ha intentat incloure diferents agents implicats. Per una banda tindrem artistes joves que intenten fer-se un nom dins el panorama català. Ens acompanyaran EduValderrey, guanyador del premi Inund’Art 2011, Brazo de Hierro, nom artístic d’un dels grafiters més coneguts de Girona, i Esteve Subirah, artista torroellenc que s’està obrint pas en el món de l’art. Per altra banda també tindrem les reflexions del director de la revista BonArt Ricard Planas. I com a conductor de l’acte i moderador de la taula rodona hi haurà el coordinador de les exposicions d’art del Museu de la Mediterrània, Eugeni Prieto. Una taula rodona que s’espera que discuteixi molt sobre art, sobre jovent i que tingui l’aportació de tot el públic que hagi vingut durant la jornada.


Dos menors detinguts per robar a Empuriabrava - Empordà\nS'emportaven aparells electrònics\nDos menors detinguts per robar a Empuriabrava\nEls joves van intentar escapolir-se dels mossos amagant-se entre uns matolls i estirant-se sota d'un cotxe\n23.08.2013 | 15:01\nEls Mossos d'Esquadra han atrapat dos menors que havien entrat a robar en una casa de la marina d'Empuriabrava (Alt Empordà). Els nois, per evitar deixar-hi empremtes, van tenir l'ocurrència de tapar-se les mans amb mitjons. Els menors van actuar en plena matinada i van escollir un habitatge dels que durant els mesos d'estiu es posen a lloguer en aquesta urbanització. Mentre un d'ells vigilava els voltants, l'altre va entrar al domicili i va posar tots els aparells electrònics que va poder a dins d'una motxilla que duia a l'esquena. Els agents els van enxampar en plena feina. D'altra banda, la Policia Local de Tossa de Mar (Selva) també ha detingut tres lladregots que es dedicaven a buidar vehicles.\nEl robatori a la casa d'Empuriabrava va tenir lloc la matinada del dimecres, pels voltants de la una de la nit. Mentre un dels menors es quedava vigilant els voltants, l'altre va entrar en una de les cases de la marina, de les moltes que en aquesta temporada d'any es posen a lloguer.\nD'altra banda, aquest dilluns, la Policia Local de Tossa de Mar va detenir tres lladres que es dedicaven a buidar els cotxes que hi havia aparcats al carrer. Es tracta de tres homes xilens, que voltaven amunt i avall dels carrers propers a les platges. Quan havien escollit un cotxe, trencaven el vidre i agafaven tot allò que podien de l'interior.


Èxit a l’entrenament inclusiu del FS Olesa – La Bústia\nPer Redacció / La Bústia 23 de març de 2021 a les 12:00 0 358 Visites\nArrenquen les competicions esportives per als infants\nEl FS Olesa ha realitzat aquest dissabte un entrenament inclusiu de futbol sala per l’Associació Prodisminuïts Santa Oliva. El pavelló Salvador Boada ha acollit dos grups reduïts de joves i adults amb diversitat funcional a qui els tècnics han preparat diferents activitats durant tot el matí. L’experiència ha estat molt positiva tant pels participants com per totes les persones que l’han organitzat.\nL’activitat forma part del projecte esportiu del club i té tres objectius: promocionar i difondre els valors de l’esport en totes les seves vessants, organitzar activitats esportives que fomentin la cohesió social i la igualtat al municipi i facilitar el grau d’accessibilitat del ciutadà en la participació esportiva, així com la promoció de la salut a través de l’esport.\nL’Associació Santa Oliva és una entitat que ofereix serveis com lleure, integració amb altres entitats, transport, formació, residencial, de famílies, administrativa i institucional al col·lectiu de persones amb diversitat funcional.\nTambé aquest cap de setmana ha estat molt especial per a tots els infants que practiquen algun esport. Després de mesos d’espera, s’han pogut reprendre la majoria de les competicions esportives base tot seguint les indicacions sanitàries corresponents.\nPrecisament, Olesa ha estat l’escenari escollit per la Federació Catalana de Futbol per plasmar la tornada del futbol sala català a la competició a través d’un vídeo:\nFotografies: Participants de l’entrenament inclusiu a Olesa / Primer cap de setmana de competició a Olesa [FS Olesa / FCF]\nCategoria: Abrera, Castellví de Rosanes, Collbató, Esparreguera, Esports, Gelida, Martorell, Masquefa, Olesa de Montserrat, Sant Andreu de la Barca, Sant Esteve Sesrovires, Societat\nLa Marxa de la Primavera de Martorell durarà sis setmanes


ARRANCA LA PRIMERA PROVA DE LA XVIa EDICIÓ SCARPA-CIRCUIT D’ANDORRA D’ESCALADA ESPORTIVA 2022 – Federació Andorrana de Muntanyisme\nPrincipat d’Andorra, 21 de maig de 2022. Aquest calorós dissabte de maig, ha tingut lloc la primera de les tres proves que completarà la XVIa edició de la Scarpa-Circuit d’Andorra d’escalada esportiva al Rocòdrom de Fiter i Rossell, Escaldes-Engordany.\nLa prova, ha arrancat amb una cinquantena d’esportistes repartits entre escaladors d’Andorra i de Catalunya. Al rocòdrom, hem pogut gaudir de la gran qualitat que s’hi respirava, tots ells han demostrat un gran nivell esportiu i competitiu.\nLa prova ha començat a les 9.00 hores amb les categories femenina i masculina d’infantil (10 a 11 anys) i juvenil (12 a 14 anys). A la tarda, després de fer una pausa, de les 15.00 a les 18 hores ha estat el torn de les categories júnior, sènior i veterana.\nLa prova, puntuable pel circuit d’Andorra d’Escalada Esportiva, cada categoria havia de completar un circuit de 4 vies i 8 blocs.\nReunir, en competició, als millors competidors de les diferents federacions i clubs de muntanya i promoure l’escalada esportiva entre els joves tecnificats de la FAM és un dels principals objectius, i s’ha vist clarament reflectit en aquesta prova.\nLa motivació per continuar unint esforços amb tots els organitzadors, segueix present per tal de continuar fomentant aquest esport en tots els àmbits.\nLa segona prova està prevista pel 28 de maig i es farà al Centre de Tecnificació Esportiva d’Ordino, organitzat pel Club Pirinenc Andorrà. Recordem que finalitzada la prova es farà el lliurament de premis de totes les categories de la temporada 2021, que per motius de de les limitacions marcades per la COVID-19 no es va poder realitzar.\nA continuació adjuntem els resultats per categories:\n2.Carla García (Andorra)\n3.Clara Gonçalves (Andorra)\n1.Gerard García (Andorra)\n2.Enzo Valderrama (Andorra)\n1. Mònica Jauset\n2. Rut Torrallardona\n3. Arlet Codina\n1. Nicolau Taulats (Andorra)\n2. Jose Maria Sanso (Andorra)\n3. Nahum Valls\n2. Mar Capdevila\n3. Maissane Poulain (Andorra)\n1. Aram Gabarro\n2. Bel Torrents\n1.Laia Taulats (Andorra)\n2. Rut Casas\n3. Maria Farré\nNoam Goldim (Andorra)\n2. Nuri Soriano


Descobrir els orígens de la cuina catalana - Gastroteca.cat\nInici>Notícies >A fons >Descobrir els orígens de la cuina catalana\nAutor: Biblioteca de Catalunya/Llibre del Coch\nEl Sent Soví (1324) i El Llibre del Coch (1520), escrits en català, són els tractats europeus culinaris més antics que es coneixen\nSi determinar els orígens de Catalunya no és senzill, remuntar-se als inicis d’un dels atributs de tota nació, com la seva cuina, també és complicat. Al parer de l’erudit Jaume Fàbrega, “la cuina catalana medieval era comuna i identificable en el conjunt dels Països Catalans, fins el punt que era la cuina nacional més cohesionada de tot Europa”.\nQuins serien els trets que identifiquen la nostra cuina? Si ens ho mirem en un context ampli, la cuina catalana és una cuina mediterrània -no en el sentit eufemístic que amaga la recent moda de qualificar-la així- però només ho és a mitges ja que en tot cas hauríem de dir que és mediterrània del Nord. Més que res perquè a tota la costa meridional del Mare Nostrum hi tenen prohibits dos elements bàsics de la nostra dieta: el porc i el vi. Establert l’entorn mare, hi ha una segona forma d’identificar la nostra cuina: cercar quins elements li són característics i la diferencien de la resta de cuines nord mediterrànies. Al parer sapientíssim d’Eliana Thibaut, occitana de naixement i rossellonesa d’adopció, que ha escrit sobre el tema després d’haver-se documentat a fons, existeixen dues tècniques distintives de la nostra cuina: “Una d’elles és la cocció inicial del sofregit , i l’altra, la picada per lligar-ne el suc. Aquestes són les especificitats essencials de la cuina catalana. No es troben a cap altre lloc i si les hi trobes, són d’origen català. Com a Roma, que en temps dels Borja van arribar-hi cuiners i tècniques d’aquí”.\nLa cuina catalana tal com la coneixem avui té pluralitat d’orígens. Es coneixen les cultures de procedència d’alguns dels nostres productes però les tècniques i les receptes són més difícils d’escatir a qui les devem tot i que també ens en sortim: el gaspatxo, que d’aquí a poc ja tindrà el segle de tradició que fixa l’Institut Català de la Cuina perquè un plat pugui ser considerat català, prové d’Andalusia, ara bé, qui va idear-lo? O qui es va empescar el primer fricandó? Ferran Adrià reconeix que les grans invencions són aquelles que se’n desconeix l’autor: “El gran invent no és fer una truita de patates, el gran invent és la truita, i qui va inventar-la? No se sap. Jo he creat molts plats nous, però em donaria per satisfet si una de les meves idees s’incorporés a la quotidianitat i que el dia de demà allò es continués fent encara que ningú no sabés a qui se li va ocórrer primer”.\nAixí doncs, la nostra cuina seria explicació i consegüent a la nostra història. Bevem vi perquè els foceus van venir de visita a Empúries i van plantar-hi vinyes. Mengem porc perquè no va consolidar-se el domini cultural musulmà al qual en canvi li devem que potser acompanyem aquesta carn de carxofetes. Fem servir l’oli des de sempre o des de tan enrere que n’hi diem sempre. Ens sembla consubstancial a la catalanitat un pa amb tomàquet que, en canvi, el disfrutem des de fa ben poc, perquè aquí, de tota la vida, volem pa amb oli. La tomaquera ens arriba del Nou Món i, per tant, vam tenir el gust de conèixer-la fa ‘només’ cinc segles. D’entrada, la planta era tinguda per ornamental; l’església va arribar a condemnar-la de manera explícita alhora que diversos tractats mèdics en consideraven verinós el fruit que no apareix com a ingredient en un receptari fins ben entrat el segle XVII. Però el pa amb tomàquet encara trigaria força més a existir. La primera vegada que se l’esmenta en la nostra literatura, segons Néstor Luján, va ser l’any 1884. Naturalment, el menjar ja existiria amb alguna antelació a aquella constància escrita.\nI és que així com les homilies d’Organyà no daten el naixement del català sinó que només certifiquen que almenys llavors ja existia, la constància documental d’una menja també l’únic que assegura és que té aquella antiguitat mínima. La documentació sol ser escrita, i en això els catalans podem presumir de quelcom únic: el Sent Soví (1324) i el Llibre del Coch (1520), escrits en català, són els tractats de cuina europea més antics coneguts. Però els estudiosos de la nostra història del menjar obtenen una font d’informació complementària en les pintures, les miniatures, els gravats de l’època. Isidra Maranges, gran coneixedora de la cuina catalana medieval, comenta: “Hi veiem plats rodons, sempre plats rodons, ampolles de base ample i coll prim i alt, ganivet, culleres, escudilles. Que bé que paraven la taula! La meva impressió és que els nostres avantpassats eren més polits del que ens pensem que eren!”.\nLlibre del Coch, Biblioteca de Catalunya\nBlog J. Fàbrega: "Com podem definir la cuina catalana?"


Inici / Actualitat / Notícies / 5 de juny, Dia Mundial del Medi Ambient\nL’Ajuntament de Bigues i Riells s’afegeix a la celebració global compartint les activitats de la Setmana Europea de l’Energia Sostenible.\nLa regidoria de Medi Ambient de l’Ajuntament de Bigues i Riells s’afegeix a la celebració del Dia Mundial del Medi Ambient perquè té el compromís de promoure un desenvolupament més sostenible de la societat.\nLa implicació de la població és fonamental per a fer possible el canvi. Només així es podrà garantir un futur més pròsper i segur. Per això, el Consistori se suma a les activitats relacionades amb la Setmana Europea de l’Energia Sostenible 2020. Es tracta d’una campanya anual de difusió i sensibilització a la ciutadania sobre la transició energètica, l’estalvi, l’eficiència i les energies renovables.\nTant el Dia Mundial del Medi Ambient com la Setmana Europea de l’Energia Sostenible són una oportunitat dels ens locals per difondre accions vinculades als compromisos del Pacte d’Alcaldes i Alcaldesses pel Clima i l’Energia.\nA Catalunya, l’ICAEN, les Diputacions de Barcelona, Girona, Lleida i Tarragona i l’AMB són les administracions supramunicipals que impulsen accions i suport als ens locals durant tot el mes de juny en el marc d’aquesta campanya.\nUn compromís ferm amb la sostenibilitat\nEl Consistori difondrà, al llarg de la setmana vinent, les activitats elaborades per la Diputació de Barcelona per sensibilitzar la població amb la importància de la preservació del medi ambient.\nDe fet, l’Ajuntament de Bigues i Riells ja és part de les iniciatives innovadores per a prevenir els efectes del canvi climàtic: la instal•lació d’energia solar fotovoltaica per a la producció elèctrica en règim d’autoconsum al terrat del Centre Cívic i Cultural el Rieral n’és un exemple.\nJesús Cano, regidor de Medi Ambient, ha destacat la importància de cuidar de l'entorn natural d'un municipi com Bigues i Riells: "Tenim una gran sort de viure en un entorn natural com el nostre i per això és vital que el cuidem i, sempre que sigui possible, el millorem".\nCano també ha insistit en la necessitat de sensibilitzar la població: "Només tenim un entorn natural, només tenim un planeta i per tant, ens correspon a tots contribuir amb petites accions per preservar-lo". El regidor de Medi Ambient ha citat iniciatives com ara reciclar correctament, fer ús de la deixalleria o bé evitar els abocaments indiscriminats.\nPetits canvis en els hàbits de cada persona poden comportar grans canvis pel medi ambient. És per això que és important racionalitzar l’ús de l’aigua, sumar-nos a noves formes de transport més sostenibles, optar per una arquitectura verda i un urbanisme basat en principis sostenibles, produir els mínims residus possibles i que aquests es reciclin o eliminin sense risc, etc.\nEn definitiva, cal aconseguir un desenvolupament més sostenible que permeti satisfer les necessitats de les generacions actuals sense comprometre la capacitat de les generacions futures.


A Maquinaria Bar Hostelería ens dediquem a la venda de maquinària i equipaments per a l'hostaleria.\nComptem amb un equip totalment professional amb gran experiència en el sector. El nostre objectiu és proveir els professionals de l'hostaleria de productes de qualitat a preus molt competitius.\nProductes de primeres marques\nProporcionar als nostres clients les millors marques al millor preu\nTreballem amb una estructura lleugera, reduïm els nostres costos i treballem amb marges petits. Això ens permet tenir una oferta de maquinària de qualitat a preus molt competitius que d'altra manera seria impossible oferir.\n"Em van ajudar a escollir exactament el que necessitava per remodelar la cuina del meu bar. Van ser molt amables i van complir en tot moment amb el que van dir, fins i tot amb els terminis de lliurament. Estic molt agraïda! "\n"Vaig comprar una nevera amb porta de vidre i em va arribar abonyegada i amb el vidre de la porta completament trencat per culpa del transport. Em van enviar una altra nova immediatament sense cap cobrament extra. Resposta ràpida i genial "


Descobrir les claus del retrat de la mà de l'Òscar Rodbag\nFoto: Òscar Rodbag.\nEls bons retrats no són només imatges de persones, sinó que són interpretacions de la seva personalitat: en lloc de captar-ne l’apariència externa, els millors retrats revelen les seves peculiaritats i potser, fins i tot, els seus sentiments.\nA vegades, les fotos espontànies d’amics i familiars poden tenir aquesta qualitat si la relació natural entre el fotògraf i el model es combina amb la tècnica de forma adecuada. Però un bon retrat és alguna cosa molt més difícil. El fotògraf ha d’establir ràpidament una aproximació bàsica a la personalitat del model i una confiança mútua. Cal decidir quin tipus d’entorn reforçarà el retrat i quina il·luminació serà la més adequada. Després haurà de trobar la pose més expressiva, aquella amb la qual el model se senti més a gust.\nPer a mostrar com aconseguir retrats expressius, impactants i impecables, els dies 21, 22 i 28 d’octubre, el fotògraf Òscar Rodbag impartirà tres classes magistrals —que inclouen una sessió pràctica— sobre retrat en el tercer curs de fotografia organitzat per la revista Descobrir i l’escola superior de fotografia GrisArt.\nEls que sigueu lectors habituals d’aquest bloc ja sabreu qui és l’Oscar Rodbag. A ell li devem alguns dels reportatges més impactants del Descobrir, com el que va realitzar sobre Formentera...\no el Lluçanès, per posar tres exemples.\nTot i així, no em puc estar d’afirmar que l’Òscar Rodbag, a banda de ser un gran amic, és un dels fotògrafs més meravellosos que conec, sobretot per la passió que sent per la fotografia combinada amb una cordialitat i afabilitat aclaparadores que encomanen bon rotllo a tothom. Si a això hi afegim la seva imaginació desbordant, i un domini de la tècnica i la llum absoluts, no exagero gens si dic que ens trobem davant d’un dels millors fotògrafs del país i un artista en majúscules.\nEncara queden places al seu curs de retrats. Us recomano vívament, ja que és una de les seves especialitats.\nLa inscripció la podeu fer a través de la web del Descobrir.\nEscrit per Maria Rosa Vila a 14:07\nEtiquetes de comentaris: Descobrir Catalunya, retrats, tallers de fotografia\nFotografiar paisatges astronòmics, un repte a l'abast de tothom\nFoto: Manel Soria.\nEl cel nocturn està ple de sorpreses, meravelles i oportunitats úniques per fotografiar. Si a les imatges, a més, hi incloem algun element del paisatge (un arbre, un llac, un riu o un castell com el de la foto de dalt) que reflecteixi les subtils tonalitats del cel i la llum que proporcionen els astres (la celístia), les fotos guanyaran en atractiu i interès.\nNo és fàcil aconseguir bones fotografies astronòmiques, però, en part a causa de la contaminació lluminosa, en part per les dificultats tècniques que comporta l’ús de velocitats d’obturació lentes mentre els astres i la Terra es mouen. Per tal de conèixer-ne els secrets que ens permetin aconseguir imatges nocturnes espectaculars, el Manel Soria i el Jordi Busqué, dos dels fotògrafs amb més talent i experiència en astrofotografia, impartiran el cap de setmana del 22 al 23 d’octubre el seu Taller de Paisatge Astronòmic a Vacarisses (Barcelona), adreçat a tots els que ens agrada i emociona mirar el cel.\nFoto: Jordi Busqué.\nCom, on i quan podem fotografiar la Via Làctia? Què és una muntura equatorial, perquè serveix, quan és necessària i com s'usa? Com evitar que les estrelles surtin mogudes? Com fotografiar traces d'estrelles? Com pot ser que si la càmera gira, la Terra no es mogui? Què és un asteroide? Com s'han de processar aquestes fotos? Quan es veu la galàxia d'Andròmeda? Com és que les estrelles són de colors? Totes aquestes preguntes i moltes més les respondran àmpliament el Manel Soria i el Jordi Busqué en el seu taller.\nOrganitzat en col·laboració amb Objectiu Natura (l’Associació de Fotògrafs de Natura de Catalunya), tindrà una part teòrica (que es realitzarà dissabte matí i tarda, i diumenge al matí) i una part pràctica (la nit de dissabte a diumenge). El preu és de 220 euros. Hi ha un descompte del 20% per a totes aquelles persones que es matriculin abans del 17 d'octubre i pels socis d’Objectiu Natura que es matriculin en qualsevol data.\nPer tal d’incentivar-ne la participació, l’organització ha convocat el Primer Concurs de Fotografia de Paisatge Astronòmic per a menors de 25 anys. Els concursants han d'enviar fins a tres imatges de paisatges astronòmics que transmetin l'emoció i atmosfera de les nits estrellades o que capturin objectes celestes d'interès, i destaquin per la seva originalitat, qualitat tècnica i compositiva. El guanyador del concurs podrà participar gratuïtament en el Taller de Paisatge Astronòmic, mentre els dos finalistes n'obtindran un 50% de descompte.\nTots els que vulgueu participar tant al taller com al concurs haureu d'enviar un email a paisaje.astronomico@gmail.com\nRecordeu que, a més de fotògraf, el Manel Soria és doctor en ciència i les seves imatges han estat publicades en multitud de mitjans, incloent-hi la pàgina APOD de la NASA. Al Descobrir, sense anar més lluny, acaba de publicar-hi un reportatge sobre els cels de Menorca realment espectacular.\nPàgina d'obertura del reportatge del Manel Soria publicat al Descobrir d'octubre de 2011.\nPer la seva banda, el Jordi Busqué és fotògraf professional i astrofísic, i els seus reportatges es publiquen regularment en algunes de les revistes més prestigioses del món, com l'edició nord-americana del National Geographic Magazine.\nEns veiem a Vacarisses!\nEscrit per Maria Rosa Vila a 22:42\nEtiquetes de comentaris: astrefotografia, fotografia de natura, tallers de fotografia\nDescobrir les claus del retrat de la mà de l'Òscar...\nFotografiar paisatges astronòmics, un repte a l'ab...\nLa Fábrica edita un nou Photobolsillo dedicat al f...\nDos treballs de 'street photography' d'una editora...


Carmela Fortuny: “Ser i fer ciutat” | Junts per Sant Cugat\nCarmela Fortuny: “Ser i fer ciutat”\nPublicat a 3 novembre, 2021 3 novembre, 2021 per JosepMaria\nEn el marc del #DiaMundialdelesciutats les persones expertes diuen que en el 2030 un 60% de la població mundial viurà en una ciutat. Així doncs el paper de les ciutats és i serà molt rellevant davant els reptes majúsculs del país i del planeta. No em cansaré de reivindicar-ho i a l’hora de lluitar per tal que els municipis tinguem més autonomia i més recursos.\nSant Cugat fa molts anys que va prendre la decisió sobre què i com volia ser quan fos gran. Gràcies a la feina de molta gent que va entendre que fer ciutat requereix molt treball, diàleg i consens polític, Sant Cugat es va convertir en una ciutat atractiva i referent. Precisament, gràcies a com és, ho té tot a favor per afrontar nous reptes i adaptar-se a la resiliència climàtica. Tanmateix, tot i tenir un punt de partida favorable, tenim molta feina a fer.\nLa recuperació de la Covid-19 i la forma en què planifiquem, construïm i gestionem Sant Cugat serà clau en aquests pròxims anys per afrontar, amb fortalesa, els reptes que tenim com a ciutat. Per això cal recuperar els indicadors econòmics que ens feien ser una ciutat referent, avançar en la descarbonització de les infraestructures, incorporar solucions basades en la natura i en la tecnologia així com impulsar, en la gestió de la ciutat, la ciència R+D+I. També cal afrontar el repte demogràfic així com desencallar i recuperar la construcció d’habitatge accessible fins a assolir les ràtios de les ciutats europees amb les quals ens agrada emmirallar-nos, ciutats que treballen per incloure tothom.\nNomés si ens enfortim com a comunitat podrem continuar sent i fent la ciutat que estimem.\nAlbert Salarich: “Turisme en clau local”


Com utilitzar endolls de Dinamarca a Madeira\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Dinamarca a Madeira en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Dinamarca a Madeira sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.


L’efecte margarida i la natura estereotipada - Blog CREAF\nSempre hi ha fulles seques a la tardor? Tots els racons del planeta tenen quatre estacions? La margarida s’ha transformat en una flor universal? Avui el tren de l’ecologia de la Sandra Saura Mas ens ensenya com la natura tampoc s’escapa dels estereotips.\nAquesta vegada el trajecte serà entre flors i primaveres i comença, convidant-te a dibuixar una flor. I si t’atreveixes, també pots compartir-la a les xarxes socials. Aquest exercici el faig servir sovint a classes, xerrades o cursos per a introduir dos conceptes clau que es necessiten per la investigació, la ciència i el naturalisme: l’observació (primera fase del mètode científic) i la creativitat (fase clau en la cerca de solucions als problemes). Normalment, el resultat d’aquest exercici és que el 80% de les flors dibuixades són com ara aquesta:\nEl 80% de les flors del planeta són margarides com aquesta? No! Llavors, per què tothom sol dibuixar la mateixa flor? Parlem del que jo he definit com efecte margarida.\nL’efecte margarida pot ser degut a diversos motius, però principalment perquè durant molt temps l’educació artística i la científica s’han basat en la repetició i memorització de formes i conceptes, enlloc de basar-se en la capacitat d’observació i la creativitat. Algú ens va ensenyar a dibuixar-la així i se’ns va valorar positivament que fossin totes ben iguals. En particular, l’efecte margarida succeeix sobretot perquè no la dibuixem a partir de la capacitat de descobriment i observació i fixant-nos amb la natura i la seva diversitat. No busquem la flor més propera a on estem i la dibuixem, sinó que dibuixem el que tenim en l’imaginari classificat com a flor. Aquest imaginari ens limita i el que és més greu: limita la realitat, que es increïblement diversa. A Catalunya tenim unes 3.158 espècies de plantes vasculars (Bolós et al. 1993), de famílies molt diferents i amb flors increïblement diverses!!!\nFlors dels Països Catalans, que com podem observar son molt diverses pel que fa a formes, colors i mides. Font: Muntatge a partir de fotografies de l’Associació Flora Catalana. Si cliqueu damunt aquest enllaç, trobareu els noms de les espècies i l’autor/a de la fotografia. El qui és qui de les flors dels Països Catalans!\nDe les flors a les papallones: la papallona de l’Austin\nConeixeu la història de la papallona de l’Austin? L’Austin, un nen de primària, ha de dibuixar una papallona. Es tracta d’un procés educatiu al qual enlloc d’ensenyar-li a dibuixar una papallona copiant-la de la pissarra, se li dona l’oportunitat d’observar diferents tipus de papallones per poder triar quina vol dibuixar, observar-la, descobrir-la i finalment dibuixar-la i pintar-la. El resultat no té pèrdua. Què passaria si barregéssim art, observació, investigació, auto i co-avaluació? Com dibuixarien les flors i les papallones les noves generacions? I el que és més important, com es relacionarien amb el medi ambient?\nAvancem amb el nostre tren de l’ecologia i, mentre dibuixem flors i papallones fem parada en una classe de primària de Caldes de Malavella on avui s’expliquen les parts d’una flor. Segur que a totes ens ve al cap la foto del típic esquema de les parts d’una flor que ens van ensenyar per aprendre-les de memòria. I ara us plantejo el següent exercici, en la línia dels que hem vingut comentant: observa la flor més propera que tinguis i determina les seves parts. Et pots ajudar d’una lupa i d’un tros de paper per a dibuixar-les i identificar-les. Trobes totes les parts de l’esquema del llibre que recordes o que has trobat a Google? No, oi? Dependrà de la flor que hagis agafat, però probablement no hi siguin totes les parts! Perquè la natura és diversitat i no totes les flors són com les de l’esquema memoritzat del nostre llibre. Així que vam aprendre unes parts que en la majoria dels casos no sabem observar en la realitat!\nEsquerra: Parts d’una flor. Font: Enciclopèdia Catalana. Josep Lluís Ferrer. Dreta: La margarida i les seves inflorescències i flors, Bellis perennis. Wikimedia.\nSi retornem a l’efecte margarida, passa el mateix, sovint, dibuixem una flor memoritzada, no observada i no ens fem conscients de quines parts de la flor estem dibuixant. I com a curiositat, sobre les margarides, des d’un punt de vista botànic, la famosa “margarida” que tan sovint dibuixem com a l’estereotip de flor, no és una flor sinó una inflorescència, es a dir, un conjunt de moltes flors.\nNo sempre hi ha fulles seques a la tardor\nTornem a pujar al tren i en la propera estació puja una venedora de roses tallades. Les flors més grosses i acolorides són les més apreciades normalment, igual que amb la fruita i la verdura, coses de l’estètica de la globalització. Però realment això li serveix a la flor? Com més grossa millor?\nLes flors són una estructura preciosa i prova d’això és la quantitat de comerç que hi ha al voltant de les plantes de jardí i dels rams de flors. No obstant, les flors tenen un paper molt més important que fer bonic a les cases de la gent, o declarar l’amor cap a algú, és l’òrgan reproductiu de les plantes. En definitiva, és una estructura importantíssima per la vida de les plantes i, per tant, per la nostra. Hi ha flors grans i flors petites i en funció de com dispersin el pol·len, per exemple, pel vent o a través d’insectes, els serà més eficient una mida o una altra, ser més vistoses o més lleugeres. I encara més: no totes les plantes es reprodueixen amb flors, n’hi ha que ho fan per espores, com les falgueres o les molses, però aquestes les deixem per un altre dia.\nEstepa borrera (Cistus salviifolius), un arbust capaç de viure en els llocs més increïblement mediterranis. Crèdit: Sandra Saura Mas.\nEns adormim amb l’olor de les roses de la venedora de flors del tren i ens despertem a la darrera parada d’avui: Colòmbia, 2021, altre cop dins d’una aula d’una escola de primària. La professora està fent classe de ciències avui: “la rotació, la translació i les estacions” i explica el perquè de les quatre estacions. Això passa actualment. Molts nens i nenes aprenen les estacions de l’any des de la perspectiva europea o nord-americana, hi ha quatres estacions, a l’estiu fa calor, a la tardor cauen les fulles, a l’hivern fem ninots de neu i a la primavera tot floreix. Podeu trobar un exemple de materials didàctics utilitzats avui en dia a Colòmbia en aquest enllaç.\nPer la seva localització prop dels tròpics, Colòmbia no té les 4 estacions de regions temperades, sinó que té dues estacions: l’estació seca (sense pluja) i l’estació humida. Tot i això, en moltes escoles encara ensenyen el discurs colonialista.\nÉs un exemple de com encara queda molta feina a fer per a assolir la descolonització a nivell social i cultural. Per la seva localització, prop dels tròpics, Colòmbia no té les estacions de regions temperades: hivern, primavera, estiu i tardor, sinó que té dues estacions: l’estació seca (sense pluja) i l’estació humida (amb molta pluja), i estan marcades per més o menys presència de pluja.\nL’època humida se sol denominar hivern a Colòmbia i es pot donar en diferents mesos de l’any, depenent de la regió climàtica en la que ens trobem. A la Costa atlàntica tindrà lloc entre abril i octubre; a les terres altes de les serralades (Vall del Cauca i Valls altes de Magdalena) serà entre març i maig i de setembre a novembre; en les regions amazòniques i pacífiques les precipitacions són abundants tot l’any. Al seu torn, les temperatures oscil·len entre els 17 i els 30 ºC al llarg de l’any. I com a resultat d’aquest clima, a Colòmbia, la planta del cafè presenta dos períodes de floració: entre el maig i l’octubre i entre el novembre i l’abril. Les orquídies salvatges en climes tropicals poden florir dues o tres vegades a l’any, tot i que fora del seu hàbitat natural sovint floreixin només un cop l’any (si qui les cuida sap trobar-los un lloc amb les condicions adequades).\nSi la parada la fem a la conca mediterrània, per exemple a Montserrat, en alguna zona de matollar, pineda o alzinar mediterrani, veurem que a la primavera és l’estació en que trobem més biodiversitat de flors. D’altra banda, si la parada la fem a la tardor, també trobarem plantes florides, com el romaní o la gatosa, i no trobarem fulles seques envoltant-nos ni tampoc neu a l’hivern.\nEl bruc d’hivern (Erica multiflora) és una planta que floreix a l’hivern i omple de color el matollar mediterrani. Crèdit: Public Domain.\nLa globalització i la colonització no només han afectat a nivell econòmic, també cultural i social. I és aquest el motiu que, fins i tot a nivell educatiu, encara es continua ensenyant, arreu del mon, que a l’hivern hi ha d’haver neu i que les fulles només cauen a la tardor, quan en els climes tropicals o mediterranis, les fulles van caient paulatinament al llarg de l’any, perquè la majoria d’arbres no són de fulla caduca, com a les latituds mes fredes i temperades. Potser per això, a la tardor, la gent vol anar a veure com cauen les fulles dels arbres a la Garrotxa o al Montseny, espais més allunyats del clima mediterrani, mes propers a climes eurosiberians, i es col·lapsen els accessos a aquests parcs naturals. L’imaginari de l’ecologia globalitzada i promoguda per països de latituds temperades-fredes del nord d’Europa i nord d’Amèrica ens ho ha ensenyat així a través de pel·lícules i llibres.\nCal ser conscients que també existeixen estereotips ecològics, estereotips sobre la fauna i flora, sobre els boscos i sobre com ens relacionem amb el medi natural proper. Potser per això La Garrotxa es massifica de persones buscant les fulles caigudes a la tardor.\nUn estereotip es pot definir com un conjunt d’idees que un grup o una societat obté a partir de les normes o dels patrons culturals prèviament establerts. Els estereotips són sovint els causants de la discriminació i del no respecte cap a la diversitat. Cal ser conscients que també existeixen estereotips ecològics, estereotips sobre la fauna i flora, sobre els boscos i sobre com ens relacionem amb el medi natural proper. I si enlloc de deixar-nos portar pels estereotips i les narratives dominants ens centrem en educar per observar, investigar i acceptar l’entorn natural que ens envolta tal i com és, sense cercar imaginaris ecològics? I si abandonem els pensaments dominants d’altres indrets del món?\nEn un petit trajecte en tren podem observar el nostre entorn, sense prejudicis ni imaginaris i estereotips preconcebuts. Hem de pujar al tren de l’ecologia real i baixar del tren del ‘mainstreaming’ dominant. I a partir de l’observació i la creativitat, començar a crear les contra-narratives ecològiques basades en els ecosistemes reals del nostre entorn més proper. Un entorn mediterrani on no només hi ha flors a la primavera, un lloc de flors petites i diverses, d’hiverns plens de camps florits de ravenissa blanca, estius amb el litoral tenyit de lila pel color de les flors de les ensopegueres, i de tardors mediterrànies amb olor de flors de romaní i sense catifes de fulles seques.\nPer a identificar, formar-se i gaudir d’imatges amb informació fiable sobre la flora dels Països Catalans: Flora Catalana: www.floracatalana.cat. També es molt recomanable la seva revista Milfulles, sobre botànica en el sentit més ampli (etnobotànica, taxonomia, tecnologia…), coordinada per l’Anna Maria Oliva Casas\nAgraïments a la Carolina Londoño i a la Verónica Sandoya per ajudar-me a trobar materials i informació locals sobre educació i flora de Colòmbia i Equador.\nBolòs Oriol de et al. Flora manual dels Països Catalans. 2a ed. Barcelona: Pòrtic, 1993.\nRamírez Víctor H., Arcila Jaime, Jaramillo Álvaro et al. 2010. Floración del café en Colombia y su relación con la disponibilidad hídrica, térmica y de brillo solar. Cenicafé, 61(2):132-158. 2010\nBatygina Tatyana, Bragina Elena, Vasilyeva Valentina. 2003. The reproductive system and germination in orchids. Acta biologica cracoviensia. Series botanica 45/2: 21–34\nProfessora d’Ecologia de la UAB. Investigadora del CREAF en temes d’ecologia de la conservació, funcional i del canvi global. És professora a les facultats de Biociències i Ciències de l'Educació. També coordina i participa en iniciatives, grups i projectes relacionats amb l'aplicació de la perspectiva de gènere, la transdisciplinaritat i la justícia global en l'educació i la ciència.


Actualitat General — 12 maig 2020\nDavant la situació actual, des del CASG i el programa de prevenció de drogodependències i altres addicions han sumat esforços per crear un conjunt de propostes educatives i recomanacions en línia per sensibilitzar, conscienciar i prevenir conductes addictives o addicions com l’alcohol, el tabac, el consum de substàncies estupefaents així com l’abús de les pantalles audiovisuals.\nEls programes seran l’ ON OFF sobre l’ús de pantalles, El THT (T’ho Empasses Tot)? sobre l’abús de l’alcohol, el SORTIM sobre la prevenció del consum de tòxics, i el SOTA PRESSIó d’habilitats socials en grups d’iguals.\nAquests programes ja es poden consultar des d’aquesta pàgina https://www.casg.cat/propostes_educatives_addiccions/ i el banner a la part inferior dreta de la web del Consorci d’Acció Social de la Garrotxa.\nAl mateix temps, posen a disposició dels veïns i veïnes de La Garrotxa un servei d’assessorament i orientació sobre drogues i addiccions per a joves i les seves respectives famílies per continuar acompanyant-los en aquests moments de dificultat.\nPer a més informació d’aquest servei d’assessorament i orientació, es pot consultar des de la pàgina https://www.casg.cat/sod/ i el banner a la part inferior dreta de la web del Consorci d’Acció Social de la Garrotxa.\nParal·lelament, des del CASG es manté en actiu el programa SMEASA, que ofereix una alternativa educativa als joves menors d’edat sancionats per consum o tinència de drogues il·legals a la via pública.\nEl programa SMEASA, es pot consultar des de la pàgina https://www.casg.cat/smeasa/ i el banner a la part inferior dreta de la web del Consorci d’Acció Social de la Garrotxa.\nAquesta és una de les conclusions que s’extreuen de l’enquesta del Servei de Joventut Comarcal que es va portar a terme entre joves de 12 i 30 anys de la comarca. L’objectiu del projecte era poder fer una radiografia de la realitat que viuen els joves garrotxins i recollir les principals necessitats en àmbit formatiu, educatiu, d’habitatge, salut, mobilitat, cultura i ocupació, entre altres elements i poder-les resoldre en les futures polítiques de joventut i que, al mateix temps, quedaran recollides a la diagnosi del Pla Comarcal de Joventut i dels Plans Locals de Joventut.\nOlot, maig de 2020


- Josep Torres Tribó: El 22 de setembre de 1941 mor al castell de Hartheim (Alkoven, Alta Àustria, Àustria) l'escriptor, poeta, mestre, pacifista i anarcoindividualista Josep Antoni Torres Tribó, que va fer servir el pseudònim Sol de la Vida. Havia nascut el 3 d'octubre de 1899 a Mollerussa (Pla d'Urgell, Catalunya) –algunes fonts citen erròniament Arbeca (Les Garrigues, Catalunya). Sos pares es deien Roc Torres Bonet, llaurador, i Teresa Tribó Taqués. Fill d'una família pagesa, pogué compaginar les feines al camp amb els estudis de magisteri. Quan tenia 17 anys obtingué el títol de mestre a l'Escola Normal de Lleida (Segrià, Catalunya) i exercí la docència al seu poble natal. En aquesta època es relacionà amb els joves republicans catalanistes de Mollerussa i amb el ferroviari anarquista Aníbal Álvarez fundà la revista anticlerical i atea Cap de Ruc, fet pel qual va ser desterrat. Després d'una curta estada a Madrid (Espanya), on treballà com a crític d'art i com a apuntador en la companyia de teatre de Catalina Bárcena, retornà a Lleida. Pel seu antimilitarisme, va ser jutjat en consell de guerra i condemnat a dos anys de presó. També era contrari a l'alcohol i al tabac. En 1918 col·laborà en el periòdic El Ideal, òrgan de les Joventuts Republicanes Revolucionàries (JRR) de Tortosa i Roquetes (Baix Ebre, Catalunya). Entre 1918 i 1919 formava part de la redacció de la revista quinzenal saragossana Voluntad, amb Felipe Alaiz de Pablo, Manuel Albar Catalán i Ángel Abella. L'agost de 1919 va ser detingut a Albelda (Llitera, Franja de Ponent) i l'any següent fou membre del Centre d'Estudis Socials de Tarragona (Tarragonès, Catalunya), amb Felipe Alaiz, Josep Cinca Vilagener, Hermós Plaja Saló i Pere Segarra Boronat, entre d'altres. En aquests anys escrivia poesies, articles i lletres anarquistes, cantades amb músiques populars. En 1921 restà empresonat a Saragossa (Aragó, Espanya) i l'any següent dirigí Voluntad i prologà el fullet de Felipe Alaiz El trabajo será un derecho. L'octubre de 1922 formà part del grup anarquista «Crisol», amb els germans Ascaso Budría, Gregorio Jover Cortes i Buenaventura Durruti Domínguez. En 1923 fou responsable de la revista infantil anarquista barcelonina Libertín i el març d'aquell any va fer un míting a Barcelona al costat de Novella, Sebastià Clarà Sardó, José Alberola Navarro i Vicente Martínez López (Armando Artal). En 1928 publicà Elogi de la mentida, la seva obra més coneguda i fortament influenciada pel nietzschianisme i l'espiritualisme tolstoià. En els anys finals de la dictadura de Primo de Rivera exercí de mestre a l'Escola Nova del barri barceloní del Clot. Col·laborà amb Joan Puig Elias i després en diverses iniciatives pedagògiques en centres sindicals, com ara l'Ateneu Llibertari de La Segrera, a Sant Andreu de Barcelona. No es considerava racionalista, sinó seguidor «a la seva manera» de la tradició de Francesc Ferrer i Guàrdia. Entre 1932 i 1936 regentà una escola pròpia al barri del Guinardó de Barcelona, en la qual sa companya Guadalupe Cuadrado Serrana, filla de família confederal, li ajudava en el parvulari. En aquesta època s'integrà en la Federació Anarquista Ibèrica (FAI). Durant la guerra civil visqué al Masroig (Priorat, Catalunya), on va fer de mestre, alhora que portava la comptabilitat de la col·lectivitat agrícola. També ajudà en la legalització de les col·lectivitats de Valls, Mora d'Ebre i Falset. Posteriorment passà a Valls (Alt Camp, Catalunya) i va fer conferències a poblacions de la comarca (Puigpelat, Bràfim, etc.). En 1938 substituí Pere Segarra Boronat en la direcció d'Acció Sindical, portaveu de la Federació Comarcal de la Confederació Nacional del Treball (CNT) de Valls-Montblanc. En 1939, amb el triomf franquista, creuà els Pirineus i fou reclòs al camp de concentració d'Argelers. D'allà sortí enquadrat en una Companyia de Treballadors Estrangers (CTE) per fer feina als Alps i, amb la declaració de guerra, s'enrolà en l'exèrcit francès. A Dunkerque (Flandes del Sud) caigué presoner dels alemanys i va ser portat el 6 d'agost de 1940, amb la matrícula 65.137, a l'Stalag VII-A de Moosburg (Baviera, Alemanya); el 24 de gener de 1941, amb la matrícula 3.444, va ser enviat al camp de Mauthausen, on coincidí amb quatre deixebles seus; i, finalment, amb la matrícula 9.742, al camp auxiliar de Gusen. Josep Torres Tribó va ser assassinat («desinfectat») en una cambra de gas el 22 de setembre de 1941 al castell de Hartheim (Alkoven, Alta Àustria, Àustria), on havia estat portat per al seu extermini. Durant sa vida publicà articles en nombroses publicacions, com ara Acracia, Crisol, Fructidor, Los Galeotes, Libertín, Solidaridad Obrera, Vida Obrera, etc. És autor, a més de les obres citades, d'Al pueblo, cultura (1922), Aurorita. Cuento infantil (1922 i 1939), Técnica social (1922), La Ciutat ens pren els fills. Comèdia dramàtica en tres actes (1925, inèdit), El ídolo (1926), La loca vida. Drama en tres actos (1926) i La redención del Pierrot (1926). Sa filla, Hortensia Torres Cuadrado, també fou una destacada anarquista.\nNotícia de la persecució de José Martínez Caracoche apareguda en el diari barceloní La Vanguardia de l'1 de desembre de 1935\n- José Martínez Caracoche: El 22 de setembre de 1942 és afusellat al Camp de la Bota del Poblenou de Barcelona (Catalunya) l'anarcosindicalista José Martínez Caracoche. Havia nascut en 1911 a Barcelona (Catalunya). Sos pare es deien Juan José Martínez i Josefa Caracoche. Militant de la Confederació Nacional del Treball (CNT) de Badalona (Barcelonès, Catalunya), en 1935 va ser buscat per les autoritats com a sospitós de l'atemptat contra dos guàrdies de presons ja qui havia tingut problemes amb un d'ells quan estava pres. Amb el triomf franquista va ser capturat, jutjat en consell de guerra, condemnat a mort i afusellat.\n- Antonio Flor Núñez: El 22 de setembre de 1944 mor a El Viso del Alcor (Sevilla, Andalusia, Espanya) l'anarcosindicalista Antonio Flor Núñez, conegut com Castaño. Havia nascut el 26 d'abril de 1916 a El Viso del Alcor (Sevilla, Andalusia, Espanya). Militant de la Confederació Nacional del Treball (CNT), s'oposà a l'aixecament feixista de juliol de 1936 i formà part del Comitè que controlà la població fins l'ocupació d'aquesta per les tropes franquistes. Retornà poc després i visqué amagat durant tota la guerra a diversos indrets. No es presentà en 1937 quan es va mobilitzar la seva quinta, però s'allistà com a voluntari en la Legió Estrangera, d'on va desertar. En acabar el conflicte bèl·lic, el 26 de maig de 1939 es lliurà a les autoritats franquistes a la Caserna del Duque de Sevilla (Andalusia, Espanya) i va ser empresonat preventivament entre el 26 de maig de 1939 i el 10 d'octubre de 1942 a la Presó de Ranilla de Sevilla. Jutjat en consell de guerra, el 3 d'agost de 1942 va ser condemnat a 12 anys i un dia de reclusió temporal pel delicte d'«auxili a la rebel·lió militar». Segons la família va ser enviat a fer el servei militar on va morir de manera sospitosa. Oficialment, Antonio Flor Núñez va morir el 22 de setembre de 1944 al seu domicili d'El Viso del Alcor (Sevilla, Andalusia, Espanya) de tuberculosi pulmonar.\n- Eliseo Tortosa Lorente: El 22 de setembre de 1969 mor a Nantes (País del Loira, França) l'anarcosindicalista Eliseo Tortosa Lorente. Havia nascut el 24 d'abril –el certificat de naixement cita el 24 d'abril i el certificat de defunció el 25 d'abril– de 1914 a Ojos Negros (Terol, Aragó, Espanya) –algunes fonts citen erròniament l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès, Catalunya). Sos pares es deien Eliseo Tortosa Perucho i Pilar Gresencia Lorente Garcia. Milità en el Sindicat de la Construcció de la Confederació Nacional del Treball (CNT) de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès, Catalunya) i en 1939, amb el triomf franquista, passà a França. Després de la II Guerra Mundial treballà de paleta i milità en la Federació Local de Nantes de la CNT. El 24 d'agost de 1957, amb Joan Canals, quan tornaven amb moto del VIII Ple Intercontinental de Nuclis Confederals, que s'havia celebrat entre el 18 i el 23 d'agost a Tolosa (Llenguadoc, Occitània), van ser atropellats per un cotxe a Sent Laurenç de Puisarn (Aquitània, Occitània); Joan Canals morí en l'accident i ell resultà amb les dues cames fracturades.\n- Pere Pey Sardà: El 22 de setembre de 1974 mor a Arcaishon (Aquitània, Occitània) l'anarcosindicalista Pere Pey Sardà. Havia nascut el 30 d'abril de 1911 a Cabanelles (Alt Empordà, Catalunya). Sos pares es deien Isidor Pey i Rosa Sardà. Fuster de professió, en 1930 va ser nomenat secretari del Sindicat Únic de Treballadors (SUT) de la Confederació Nacional del Treball (CNT) de Palafrugell (Baix Empordà, Catalunya), on amb Pau Palau reorganitzà el sindicat. En 1933, mentre feia el servei militar a Barcelona, participà en la creació dels Comitès de Soldats i de Paisans dins de les casernes. Participà activament en l'aixecament revolucionari d'octubre de 1934 i per aquest fets va ser detingut, processat i tancat fins el 7 de gener de 1935, data en la qual va ser alliberat amb càrrecs en espera de judici. Quan l'aixecament feixista de juliol de 1936, va exercir diversos càrrecs orgànics a Palafrugell i fou president del seu Comitè Popular Antifeixista. El febrer de 1937 va ser nomenat comissari-delegat de la Comissaria de Defensa a les Comarques de Girona i com a tal presidí diversos judicis per deserció dels Tribunals Especials de Guerra. A mitjans de 1937 va ser processat per un Tribunal Especial en el sumari sobre cementiris i dipòsits clandestins de cadàvers acusat de crims a Palafrugell, però el febrer de 1938 va ser eximit de tots els càrrecs. En substitució de Ricardo Rionda Castro, el 7 de març de 1938 va ser nomenat comissari de Batalló i el 26 de desembre d'aquell any comissari delegat de la 119 Brigada Mixta de la 26 Divisió (antiga «Columna Durruti») de l'Exèrcit Popular de la II República espanyola al front, encapçalada per Ricard Sanz García, càrrec que exercí fins gairebé el final de la guerra. En 1939, amb el triomf franquista, passà a França i fou internat a diversos camps de concentració. Quan esclatà la guerra, entrà a formar part d'un Batalló de Marxa del 22 Regiment. Durant l'ocupació alemanya el 5 de juny de 1940 va ser fet presoner i deportat. Primer va ser internat a Chaulnes (Picardia, França), després a l'Stalag VII-A de Moosbourg an der Isar (Bavièra, Alemanya), sota la matrícula 11.771, i finalment, en 1941, sota la matrícula 4.713, acabà en el camp de concentració nazi de Mauthausen (Alta Àustria, Àustria). L'hivern de 1941 va ser enviat al kommando de construcció de l'anomenat «Camp Rus» per als deportat que havien de venir de la Unió Soviètica. A Mauthausen patí els experiments mèdics del metge de les SS Aribert Heim (Doctor Mort). El febrer de 1942 va ser integrat en el «Kommando Steyr», conegut com «Kommando de la Mort». En 1944 formà part de l'organització clandestina del «Kommando Steyr» i el maig de 1945 participà en els combats per a l'alliberament del camp. Després de la II Guerra Mundial s'establí a Arcaishon (Aquitània, Occitània), on va ser nomenat vicepresident de la Federació Espanyola de Deportats i Internats Polítics (FEDIP). En 1946 col·laborà en la publicació Exilio, lligada a la tendència «col·laboracionista» de la CNT. En 1964, juntament amb Josep Tur Ivars, va ser nomenat secretari del departament de la Gironda de la Zona IV de la FEDIP. Sa companya fou Neus Bosch. Pere Pey Sardà va morir el 22 de setembre de 1974 al seu domicili d'Arcaishon (Aquitània, Occitània) per les seqüeles de la deportació i fou enterrat al cementiri d'aquesta localitat.\nBenito Milla Navarro (París, 1948)\n- Benito Milla Navarro: El 22 de setembre de 1987 mor a Barcelona (Catalunya) el militant i editor anarquista Benito Milla Navarro. Havia nascut el 6 de setembre de 1916 a Villena (Alt Vinalopó, País Valencià). Des de molt jove va militar en el moviment llibertari, pensament que es va desenvolupar quan es va instal·lar a Barcelona durant els anys de la II República espanyola. Afiliat a les Joventuts Llibertàries, quan va esclatar la Revolució de 1936 es va allistar a la Columna Durruti. A més de lluitar a Aragó fins al seu enfonsament, va crear les Joventuts Llibertàries al front i va ser secretari de les mateixes a la Columna Durruti entre 1936 i 1937; en aquesta època va col·laborar en El Frente. De tornada a Barcelona, en 1938 es va encarregar de la direcció de Ruta, portaveu de les Joventuts Llibertàries. El febrer d'aquell mateix any assistirà al II Congrés de la Federació Ibèrica de Joventuts Llibertàries (FIJL) a València en representació de les joventuts de la 121 Brigada de la XXVI Divisió. En acabar la guerra es va exiliar a França, on va passar pels camps de concentració. En 1942 es va instal·lar a Marsella. Després de la derrota hitleriana, va formar part dels grups que intenten reconstruir l'FIJL i l'abril de 1945 va assistir al seu ple fundacional a França, on fou elegit secretari general, càrrec del qual va dimitir arran del II Congrés de març de 1946 per ocupar-se de la Secretaria de Relacions, però mantenint la direcció de Ruta, tant a Tolosa com a París. En 1945 també va assistir al Congrés Confederal de París. Es va oposar radicalment al reconeixement del Moviment Llibertari de Resistència (MLR) ja que pensava que seria el germen d'actituds autoritàries. En 1949 va abandonar França rumb a Amèrica. En 1951 s'instal·là a Montevideo (Uruguai), on va començar amb una parada de llibres a la plaça Libertad de la capital. Després, i fins al 1954, va ser promotor de publicacions de la UNESCO. A Montevideo va fundar i dirigir diverses revistes (Cuadernos Internacionales, Deslinde, Temas), col·laborà en altres (En Marcha, Acción), creà en 1954 la distribuïdora de llibres espanyols Dilae i fundà en 1958 l'editorial Alfa, que va editar més de 400 títols a Montevideo i l'Argentina –entre ells els primers d'un desconegut Mario Benedetti. En 1963 va ser membre del jurat del «Grand Prix International de Poésie» de Bèlgica, que s'atorgà a Octavio Paz. En 1968 es va traslladar a Caracas (Veneçuela), on de bell nou va fundar, a instància de l'Institut Nacional de Cultura i Belles Arts veneçolà, una editorial que assoliria força importància, «Monte Ávila Editores», així com «Tiempo Nuevo» (1971). En 1977 va retornar a la Península, convertit en un notable editor. Més tard es va instal·lar a Barcelona, on va dirigir l'editorial Laia, afavorint l'edició de llibres anarquistes. A més de les citades va col·laborar en nombroses publicacions, com ara Açao Directa, Cenit, Hora de Poesía, Nueva Senda, Ruta, Solidaridad Obrera, Tierra y Libertad, Umbral, etc. Benito Milla Navarro va morir el 22 de setembre de 1987 en un hospital de Barcelona (Catalunya) després d'una llarga i penosa malaltia; les seves cendres van ser escampades a les aigües de la Mediterrània, davant de les costes de l'Empordà català.\n- Laureano Riera Díaz: El 22 de setembre de 1988 mor a Montevideo (Uruguai) l'anarquista i anarcosindicalista Laureano Riera Díaz. Havia nascut el 23 de maig de 1908 a Pergamino (Buenos Aires, Argentina). Sos pares, immigrants asturians, es deien Laureano Riera Piñera i María Díaz, i després de molts esforços pogueren muntar un forn de pa. Quan tenia 16 anys començà a treballar en una colla de peons de camins que construïen l'estació d'Urquiza (Buenos Aires, Argentina) i aquests treballadors el van introduir en el moviment llibertari. El seu primer matrimoni va ser amb una exprostituta. Esdevingué com sos pares obrer de fleca i formà part de la Societat de Forners de Pergamino. Posteriorment passà a militar activament en el Sindicat d'Obrers Forners de Buenos Aires (Argentina) i de Lomas de Zamora (Lomas de Zamora, Argentina) de la Federació Obrera Regional Argentina (FORA). Fou partidari del sector anarquista seguidor de La Protesta. Es declarà insubmís al servei militar. Després de perdre una vaga, durant un temps es dedicà a l'«anarquisme transhumant» (linyera), recorrent diverses províncies argentines (Buenos Aires, Santa Fe, Entre Ríos, Santiago del Estero, Tucumán, etc.). En 1926, fugint de la policia, passà clandestinament travessant el delta del riu Paraná a l'Uruguai. En aquest país participà en la creació del Sindicat de Ferrers d'Obra, del qual va ser nomenat secretari i delegat seu en el Consell Federal de la Federació Obrera Regional Uruguaiana (FORU), i col·laborà en el seu òrgan d'expressió La Fragua. També milità en el Sindicat d'Escorxadors de la FORU. Finalment va ser elegit secretari general de la FORU. En aquesta època participà activament en la campanya de per a l'alliberament de Simón Radowitzky. En 1929 retornà a l'Argentina. El setembre de 1932 participà en el II Congrés Regional Anarquista que se celebrà a Rosario (Santa Fe, Argentina), on fou un dels fundadors del Comitè Regional de Relacions Anarquistes (CRRA), que l'octubre de 1935 donarà lloc a la fundació de la Federació Anarquista Comunista Argentina (FACA). Quan esclatà la guerra d'Espanya, decidí anar-hi i deixà sa companya, sos dos infants i sa feina per partir. El 17 de juny de 1937 arribà a Barcelona (Catalunya), amb José María Montero, des de Rosario, passant a Montevideo i via Àfrica (Dakar, Casablanca, Orà, Algel i Philippeville), com a polissó del vaixell de càrrega espanyol Monte Serantes, amb una important marineria de la Confederació Nacional del Treball (CNT), desembarcant a Marsella i després per terra (Perpinyà i Port-Bou) fins a Barcelona, sempre ajudat per la solidaritat llibertària. A Barcelona, d'antuvi, ajudà a José Grunfeld en la Secció de Defensa del Comitè Regional de la Federació Anarquista Ibèrica (FAI) i posteriorment va anar al front com a representant de la FAI en el Comitè d'Enllaç de la Zona de l'Est de la Secció de Defensa de la CNT-FAI de Catalunya, amb seu a Lleida (Segrià, Catalunya). El 30 de desembre de 1937 signà, amb altres companys (Aldo Aguzzi, Antonio Casanova, Pietro Di Cesare, José Grunfeld, Adolfo Laina, Jacobo Maguid, Nita Nahuel i Jacobo Prince) el «Manifiesto dirigido a todos los anarquistas de la Argentina», on es condemnava l'actitud crítica dels sectors més puristes del moviment llibertari internacional cap a l'actuació dels anarquistes espanyols i s'invitava a tota la militància a solidaritzar-se amb revolució de la CNT-FAI. En 1939 el triomf franquista l'agafà a França, on realitzava una missió, i, després d'un temps a París, retornà a l'Argentina. En aquesta època s'integrà en la campanya de suport als «Presos de Bragado» i fou secretari de Socors i Sanitat de Solidaritat Internacional Antifeixista (SIA), secretari del Comitè Local de SIA de Rosario i secretari de la Comissió d'Ajuda als Exiliats Antifeixistes (CAEA) a l'Argentina. Continuà amb les seves activitats anarcosindicalistes en diversos sindicats (obrers navals i portuaris, barraqueros, etc.). El febrer de 1941 fou, amb Juan Corral, un dels fundadors del periòdic Solidaridad Obrera. Una voz obrera y campesina de orientación y de lucha, impulsat per la FACA i òrgan oficiós de diversos sindicats autònoms no adherits a la FORA, del qual va ser nomenat director, i que acabà prohibit l'agost de 1943 per les autoritats arran del cop d'Estat militar del 4 de juny d'aquell any. En aquests anys ideà un atemptat contra el president Juan Domingo Perón, però els companys li demanaren desactivar la bomba en l'últim moment per por a la repressió que es desencadenaria. En 1950, en plena repressió peronista, es va veure obligat a exiliar-se a Montevideo (Uruguai), on en 1956 fou un dels fundadors de la Federació Anarquista Uruguaiana (FAU). En 1960 publicà el reportatge EFCSA. Democracia sin capitalismo o socialismo sin dictadura, sobre l'experiència autogestionària de la cooperativa de producció «Establecimiento Frigorífico del Cerro Sociedad Anónima» (EFCSA) de Montevideo, de la qual va ser un dels seus promotors. En 1964 publicà, amb Jacques Bouyé i Gaston Leval, el llibre L'homme dans l'industrie. En 1978 sortí el primer volum de la seva autobiografia sota el títol Memorias de un luchador social. Pergamino (1908-1914), Asturias (1914-1921), retorno a Pergamino (1921-1925), al qual li va seguir un segon volum en 1981, Memorias de un luchador social. Buenos Aires (1925-1926), Montevideo (1926-1929), Argentina (1929-1937), España (1937-1939), restant un tercer tom inacabat i inèdit.\nNecrològica de Pablo Álvarez Ferreras apareguda en el periòdic tolosà Cenit del 22 d'octubre de 1991\n- Pablo Álvarez Ferreras: El 22 de setembre de 1991 mor a Marsella (Provença, Occitània) l'anarquista Pablo Álvarez Ferreras. Havia nascut en 1926 a Tolosa (Guipúscoa, País Basc). Era fill d'una família anarquista lleonesa que emigrà a França. Quan tenia 10 anys, amb sos germans més grans Félix i Juan Andrés, va ser evacuat amb altres infants de Bilbao (Biscaia, País Basc), on s'havia desplaçat sa família per la guerra, cap a França per evitar els bombardejos i fou acollit per una família a París (França). Posteriorment va ser recuperat per sos pares quan aquests van ser alliberats dels camps de concentració on havien estat enviats després de la Retirada. Mecànic a «Electricitat de França i Gas de França» (EDF-GDF) a Marsella, milità en el moviment llibertari, encara que no en el mateix compromís que sos germans Félix i Juan Andrés (Íbero Galo).\nGilles Durou (esquerra) entrevistat per Gilbert, de «La Clé des Ondes» en una trobada pels sense-papers (2002)\n- Gilles Durou: El 22 de setembre de 2003 mor a Bordeus (Aquitània, Occitània) l'activista anarquista, antimilitarista, ecologista i feminista Gilles Pierre Durou. Havia nascut el 17 de juliol de 1954 a Hloirac (Aquitània, Occitània). Sos pares es deien Jean René Durou i Gisèle Louise Artaud. A començament dels anys setanta va començar a militar en el «Grup Sébastien Faure» de Bordeus (Aquitània, Occitània) de la Federació Anarquista (FA). Fou especialment actiu en el Comitè de Lluita dels Objectors (CLO) i a començaments dels anys vuitanta abandonà la FA i creà el Grup Anarquista de Bordeus (GAB), format sobretot per estudiants, que editava el periòdic Dégel (1983-1984) i del qual era l'administrador amb Jean Barrué. En 1980 obrí la llibreria llibertària «L'En Dehors», en la qual, a partir de 1986, s'establí el Cercle d'Estudis Llibertaris (CEL), especialitzat en organitzar reunions i discussions públiques. Entre 1980 i 1986 col·laborà en la revista llibertària internacional Agora, editada a Tolosa (Llenguadoc, Occitània) i dirigida per Solon Amoros. Durant els anys vuitanta participà en les accions del Comitè del Lluita Antinuclear Girondí (GLANG), del Col·lectiu Girondí pel Dret de les Dones a l'Avortament i a la Contracepció i del «Grup Emma Goldman» de París. A finals de la dècada entrà a formar part de l'Organització Comunista Llibertària (OCL) i, després de formar-se en fotocomposició, ajudà en les tasques de maquetació de la revista mensual Courant Alternatif de l'OCL. Força compromès amb la lluita dels immigrants il·legals, especialment arran de les vagues de fam de 1991, 1998 i 2002, començà a interessar-se per la política africana. En 1994 organitzà el «Col·lectiu Girondí per Rwanda», país que visità en 1995 per recollir els testimonis dels supervivents i que van permetre desemmascarar Sosthène Munyemana, un dels protagonistes del genocidi a Butare (Rwanda), refugiat a Bordeus. També fou un dels fundadors de l'editorial Analis, la qual, en 1988, reedità L'increvable anarchisme, de Louis Mercier Vega, i que en 1995 publicarà l'obra de Christophe Soulié Liberté sur paroles. Contribution à l'histoire du Comité d’Action des Prisonniers. Fou assidu les càmpings anuals organitzats per l'OCl als Pirineus i es mostrà força actiu en el moviment contrari a la construcció del túnel de Somport. Sa companya, de qui estava divorciat, fou Catherine Labrousse. Vivia a Begla (Aquitània, Occitània). El desembre de 2002 fou hospitalitzat a causa de la seva deteriorada salut. Giulles Durou va morir el 22 de setembre de 2003 a l'Hospital Pellegrin de Bordeus (Aquitània, Occitània) a causa d'una crisi cardíaca i les seves cendres foren escampades en una vall dels Pirineus bascos.\n- Teófilo Navarro Fadrique: El 22 de setembre de 2008 mor a Tolosa (Llenguadoc, Occitània) l'anarquista, anarcosindicalista i resistent antifranquista Teófilo Navarro Fadrique, conegut com Negro, Le Vieux i Zapatero. Havia nascut el 6 de febrer de 1915 a Valladolid (Castella, Espanya). Sabater de professió, emigrà Catalunya d'infant i amb 15 anys ja militava en la Confederació Nacional del Treball (CNT). El juliol de 1936, arran del cop feixista, s'enrolà en la Columna Durruti i romangué al front enquadrat en la 26 Divisió fins el triomf franquista. L'11 de febrer de 1939 creuà els Pirineus pel Pertús. Durant el seu exili a França milità a Còrdas d'Albigés i a Tolosa de Llenguadoc en el Moviment Llibertari Espanyol (MLE), en Solidaritat Internacional Antifeixista (SIA), en les Joventuts Llibertàries i en la Federació Anarquista Ibèrica (FAI), ocupant càrrecs orgànics especialment entre 1945 i 1955. Durant els anys quaranta formà part de la Comissió de Defensa i d'un grup de guies que passava persones i materials a la Península. Amb la seva companya Dolores Jiménez Álvarez (Blanca), també destacada militant i amb qui tingué tres infants (Helios i els bessons Juno i Blanca), féu costat els grups guerrillers llibertaris de Francesc Sabaté Llopart i de Josep Lluís Facerías, amb els quals s'internà en diferents ocasions a la Península. En 1946 va se detingut en diverses ocasions per creuar clandestinament la frontera pirinenca. A Tolosa de Llenguadoc regentà un taller de sabateria a l'avinguda Paul Séjourné i fou responsable d'una col·lectivitat de sabaters, muntada gràcies al suport econòmic de Laureano Cerrada Santos, i que hagué d'abandonar perquè la seva gestió fou qüestionada per alguns companys. Amb sa companya Dolores Jiménez, entre 1950 i 1962 impulsà el Grup Artístic Juvenil de les Joventuts Llibertàries de Tolosa de Llenguadoc. Entre el 24 de juny i el 3 de juliol de 1958 organitzà, amb Manuel Camps Vicens, al Palau de Belles Arts de Tolosa de Llenguadoc, la III Exposició dels Artistes Espanyols, organitzada per la CNT i amb el suport de SIA i de l'MLE. Durant els anys seixanta i setanta, amb sa companya i amb Maria Mombiola, continuà fent costat la lluita armada contra el franquisme, especialment prestant suport a Defensa Interior (DI), als Grups d'Acció Revolucionària Internacionalista (GARI) i al Movimiento Ibérico de Liberación (MIL), ja fos subministrant armes, que havia guardat de l'exèrcit nazi després de la II Guerra Mundial, o donant-hi refugi.


FESTA MAJOR 2019: FIRACÓC · 32è. Aplec del Cóc i Mostra de Productes de Fleca · Gran aparador de la coca de recapte amb una vintena d'expositors i tallers familiars — Ajuntament de Tàrrega\nSou a: Inici / Promoció Econòmica / Esdeveniments / FESTA MAJOR 2019: FIRACÓC · 32è. Aplec del Cóc i Mostra de Productes de Fleca · Gran aparador de la coca de recapte amb una vintena d'expositors i tallers familiars\nFESTA MAJOR 2019: FIRACÓC · 32è. Aplec del Cóc i Mostra de Productes de Fleca · Gran aparador de la coca de recapte amb una vintena d'expositors i tallers familiars\nDissabte 11 i diumenge 12 de maig · Espai MerCAT (Plaça de les Nacions sense Estat)\nFoto cartell: Núria Boleda\nLa convocatòria aplegarà una vintena d’expositors a l’Espai MerCAT. A més de Tàrrega, els forners participants provindran de Bellcaire, Bellpuig, Bellvís, La Fuliola, Mollerussa, Torregrossa, Vila-sana, Barcelona i les Illes Balears. L’esdeveniment compta amb el suport del Gremi de Forners de les Terres de Lleida i el Gremi de Pastisseria de Lleida, certificant així el caràcter referent de la Firacóc dins el sector de la fleca artesana. A més de la compra de productes, el públic també podrà fer tastets ja que l’organització posarà a la venda tiquets de 4 degustacions més una beguda al preu de 6 euros.\n· Dissabte 11, a 2/4 de 7 de la tarda, Judit Solé de Lo Ressò de Torregrossa impartirà un taller de galetes decorades\n· Diumenge 12, a les 12 del migdia, Ester Martí de Cal Castellets de Tàrrega oferirà el taller de coca de recapte amb verdura. Ester Martí ha estat reconeguda com una de les millors forneres de Catalunya per l'Associació Panàtics, dedicada a la promoció del pa de qualitat\n· Diumenge 12, a les 6 de la tarda, Fleca Agroecològica Cooperativa L'Aresta de Santa Coloma de Queralt elaborarà craquers de farina ecològica amb espinacs i flors comestibles


Hola Marcel torno a veure el programa en Clau de Vi. al 33. Com em va agradar i com m’agrada aquest programa! Ho te tot : qualitat, harmonia, elegància, sentit del humo ,JOSEP ROCA !.. .i gracies aquest combinat, he après una mica de vins. Quan faràs un altre programa de vins o de música i per que no de llibres?.M' agrada molt com expliques les coses poses tant èmfasi i ho expliques tant clar que fas que ens quedem enganxats i desitjant que vingui el pròxim. Una abraçada\nEm fa molt content, Ascensió, que trobis els valors que em dius a l'En clau de vi. És molt gratificant, pels qui l'hem fet, que ens feu arribar aquestes valoracions, i encara més que ho feu públicament com has fet tu. Gràcies.\nEn aquest moment, no tinc previst cap nou programa de televisió però, si t'interessa la feina que faig també en el terreny de l'òpera, t'animo a seguir el programa que fem a Catalunya Música amb el Roger Alier i, sobretot, a interessar-te per la nova iniciativa que estic duent a terme i que em fa molta il.lusió, el projecte SIMFOMOVA, és a dir, concerts d'òpera conduïts per mi des de l'escenari, en alguns dels principals teatres del país.\nSi t'interessa, d'aquí a pocs dies hi haurà una àmplia secció de la web que recollirà tota la informació sobre la iniciativa.\nGràcies, Ascensió, i una abraçada.


compost químic i coenzyme Q\nEstà present, principalment, en la membrana mitocondrial interna (MIM). L'orgànul que la conté, és doncs, el mitocondri. Tot i axí, la podem trobrar en altres compartiments cel·lulars com en el reticle endoplasmàtic, els lisosomes, els peroxisomes i a nivell vesicular. A més, també la detectem en el plasma i en les plaquetes. Una curiositat del terme ubiquinona és el fet que se la denomina així per estar present (ubicada) en l'ésser viu i en totes les cèl·lules del cos humà. En la cèl·lula vegetal trobem la plastoquinona, continguda en els cloroplasts. En els humans, on més abundant aquest Coenzim és en les cèl·lules cardíaques.\nAquest fet explica perquè el complex III es denomina també citocrom BC1.\nEl mateix Dr Folkers va demostrar mitjançant diferents estudis, que un 75% dels pacients amb diferents tipus de malalties cardíaques, presentaven en les biopsies de teixit cardíac un dèficit marcat d'ubiquinona, aquest déficit podia arribar al 40% dels nivells normals. Al Japó gairebé tots els pacients amb malalties cardíaques prenen CoQ10, a la resta de països cada cop s'està estudiant amb més detall.\nS'han realiztat diversos assaigs clínics sobre els efectes del coenzim Q10 i el Parkinson i s'ha arribat a resultats estadísticament significatius; un dels més importants va ser realitzat per diversos investigadors nord-americans. S'ha pogut demostrar que l'administració oral de Coenzim Q10 en les fases inicials del Parkinson enlenteix el deteriorament funcional.\nCAS · InChIKey · PubChem · AEPQ · ChEBI · KEGG · ChemSpider · ChEMBL · UNII · DrugBank · Infocard ECHA · HMDB · DSSTOX · RxNorm CUI · NDF-RT · UMLS CUI · Beilstein: 1900141 · MeSH ·\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Coenzim_Q10&oldid=21555244»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 jul 2019 a les 16:10.


Sessió informativa de la matrícula d'estudiants nous del Grau d'Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació (GRETST) i del Grau en Enginyeria Electrònica de Telecomunicació (GREELEC) — Escola Tècnica Superior d'Enginyeria de Telecomunicació de Barcelona — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nSou a: Inici / Esdeveniments / Sessió informativa de la matrícula d'estudiants nous del Grau d'Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació (GRETST) i del Grau en Enginyeria Electrònica de Telecomunicació (GREELEC)\n15/07/2019 de 09:45 a 10:20 (Europe/Madrid / UTC200)\nAuditori Edifici Vèrtex U^C\nPersones assignades en primera preferència: 15 de juliol de 2019.\nGrau d'Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació (GRETST). A les 9.45 i fins les 10.20h hi haurà una sessió informativa de matrícula a l'Auditori de l'edifici Vèrtex del campus Nord i posteriorment, es realitzarà la matrícula al soterrani de l'aulari A3 del campus Nord. La matrícula es realitzarà seguint l'ordre que es publicarà 12 de juliol . ORDRE DE MATRÍCULA GRETST.\nGrau en Enginyeria Electrònica de Telecomunicació (GREELEC) La sessió informativa de la matrícula serà conjunta als estudiants de GRETST. La matrícula es realitzarà seguint l'ordre que es publicarà 12 de juliol ORDRE DE MATRÍCULA GREELEC.


Williams anima la tornada a la Fonteta davant de Delteco GBC\nNostre patrocinador Williams ha preparat una animació molt especial per al partit de la jornada 9 de la Liga Endesa que enfrontarà a l'equip taronja davant del Delteco GBC (dissabte 24, 20:30h, Fonteta, Movistar). Repartiment d'aplaudidors, jocs per als aficionats amb productes de Williams i repartiment de merchandising com a elements clau.\nAplaudidors per a augmentar el soroll\nLa Fonteta s'omplirà d'aplaudidors per a poder augmentar el soroll en l'animació. La imatge de Williams, acompanyada d'una imatge icònica de València Basket en la seua altra cara, servirà com a al·licient per a ajudar a fer que uses l'aplaudidor a la cerca del so que ens acompanye a la victòria.\nAtent, perquè només per assistir a la Fonteta podràs ser seleccionat pels nostres voluntaris com els encarregats d'eixir a jugar.\nEl Racó de Pinturas Isaval es duplica\nTot un clàssic de les prèvies de les trobades en la Fonteta, és un espai en què els xiquets i xiquetes que assistisquen al partit poden, davall la supervisió d'una monitora, fer amb les seues pròpies mans unes pancartes d'animació personalitzades a partir d'unes cartolines amb el nostre color corporatiu. Com els nostres seguidors ja han pogut comprovar, a més de duplicar la seua aposta per València Basket afegint el seu patrocini al nostre equip femení, Pinturas Isaval també ha doblegat el seu Racó de la Pintura, que ara s'ubica en dos espais diferents junt amb les portes d'accés a la Fonteta.\nLuanvi animarà la Marató València Trinidad Alfonso\nDe cara a la marató, Luanvi repartirà regals sobre la Ciutat del Running animant a eixir a animar diumenge que ve 2 de desembre. Hora d'animar!


6è A | Escola Pau Vila\nla Maqueta de la Cèl·lula… Llegeix més»\nLA PORTA DE 6È A\nLa porta decorada de la nostra classe… Llegeix més»\n6è 6è A 0\nLa portada de l’àlbum📕\nHola, ens diem Ariadna i Jana. Avui us explicarem el que vam fer fa uns dies a plàstica. Vam estar creant la portada de l’àlbum d’aquest trimestre. La vam fer com un paisatge de nadal amb arbres, neu, etc. El primer pas va ser fer… Llegeix més»\n6è, General 6è A, nascuts2009, Plàstica 0\nPrimer día de racons\nEl día 1 de desembre del 2020 em fet la nostre primera sessió de racons. Aquest any els racons són molt divertits, perquè n’hi han alguns que no estaven l´any passat, però d´altres si. Hi han 6 racons i són: El de draw mi life,… Llegeix més»\nGeneral 6a20-21, 6è, nascuts2009 0


3 octubre, 2017 Xavi Ribas Sin categoría 0\nEl primer equip empata 1-1 contra la Fundació Esportiva Grama en el partit corresponent a la cinquena jornada de Primera Catalana.\nUn Mollet amb necessitat de sumar sí o sí per sortir de la part baixa de la taula s’ha enfrontat a la Grama, que arribava al Germans Gonzalvo com a segon classificat. Tot i que la primera ocasió del matx ha estat pels visitants, el clar dominador ha estat el Mollet. Al minut 28 els homes de Rizaldos han demostrat que volien guanyar. Castro ha batallat una pilota per la banda dreta, i gràcies a la lluita aconsegueix centrar-la, i la pilota acaba als peus de Roberto Camacho, que enfonsa la pilota al fons de la xarxa per posar l’1 a 0 a l’electrònic. Aquest és el segon gol que marca Camacho amb la samarreta del Mollet. Aquest gol ha donat embranzida al Mollet, i de nou una jugada per la banda dreta ha posat en alerta a Antonio, el porter de la Grama. Però el davanter Max Morell no arriba a rematar la pilota. La Grama ha tingut arribades a la porteria de Pol, però la defensa molletana ha estat encertada. Víctor Duran tapa un xut de Baye que si arriba a porteria hagués portat problemes a Pol.\nA la segona part les coses han canviat. A la Grama li ha anat bé el descans i han mostrat una nova versió d’ells mateixos a la gespa. Els primers minuts de la represa han estat marcats per dues ocasions del Mollet, totes dues xuts des de la frontal. Però en ambdues ocasions Antonio atrapa la pilota sense problemes. Però la jugada que ha marcat el partit ha arribat al minut 74. Amb un servei de còrner la Grama aconsegueix ficar la pilota dins de l’àrea molletana, i Cristobal León aprofita aquesta pilota enrevesada dins de l’àrea per marcar l’empat a 1. Amb el marcador igualtat, la Grama ha disposat de més ocasions per marcar el segon. I la última ocasió que han tingut ha estat molt perillosa, però Pol ha salvat la porteria atrapant la pilota entre les cames. Un empat que ha estat el reflexe del partit: la primera part ha estat pel Mollet, i la segona per la Fundació Esportiva Grama.\nAquest ha estat l’últim partit que Dani Rizaldos ha dirigit. Aquest dilluns el club i Rizaldos han arribat a un acord per deixar de ser entrenador del Primer Equip.\nCF Mollet UE: Pol, Victor Duran, Edgar, Camacho, Castro, Gerard (Nil 59’), Max Morell (Aldana 77’), Arroyo, Eloi, Antonio (Anas 54’), Ramon Suárez (Masip 79’)\nFundació Esportiva Grama: Antonio, Sergio González, Juan Carlos, Jorge, Baye, Eduard (Manuel González 77’), Buba (Omar 77’), Ivan (Kevin 54’), Albert (Cristobal 59’), Sergio Garrido (Roberto Morales 54’), Lamin\nGols: 1-0 Roberto Camacho 28’, 1-1 Cristóbal Leon 74’\nÀrbitre: Jesús Martínez, Daniel Lucas i Miguel Ángel Alonso\nIncidències: partit corresponent a la cinquena jornada de la Primera Catalana al Germans Gonzalvo


Pep Anton Gómez parla sobre Excuses!\nEt pots trobar de tot però en aquest cas no per una raó molt concreta. Jo entro en el projecte des de bon començament. Quan a mi em truquen no és per dir-me mira, tenim aquesta obra i la volem fer... sinó per dir-me volem fer teatre, volem escriure una cosa que no sabem encara què és i ens agradaria que ens ho dirigeixis però que a més a més hi estiguis tu dins del procés de creació. Això vol dir que quan començo els assaigs jo ja m’ho sé tot i ja he discutit, sobre tot amb el Joel i el Jordi, que són els autors, moltes coses de l’obra mateixa. Per tant ja vas molt a l’uníson. Això em facilita molt la feina. Quan vam acabar d’escriure l’obra ja sabíem tots tres que volíem dir la mateixa cosa. Després sí que pot haver petites divergències en quant a posada en escena però jo crec que aquí sí són bons professionals com per saber que hi ha d’haver un respecte. I és un respecte mutu, a més a més. Hi ha hagut divergències molt petites perquè tot el que ens havíem discutit ho havíem fet mentre ho escrivíem.\nJo crec que no. N’estic convençut que no. És més. Et puc dir que la immensa majoria de les coses que passen a dalt de l’escenari, o les hem sentit o les hem vist. El que passa és que, quan es tracta de veure coses damunt l’escenari la gent pensa us heu passat... i no és veritat. Desafortunadament no és veritat.\nHi ha un moment que està fumant a la terrassa, fumant un puro, aïllat de tothom...\nExacte, i ell és autènticament feliç. El que passa és que està casat amb la Begoña, que és una persona també mediocre, però que s’ha plantejat la vida. Ella va decidir que a tal edat es casaria, que es casaria amb aquesta persona, que tindria un fill a tal edat...Ho té tot programadíssim: d’ella i del seu marit. I el seu marit no pot sortir d’aquest pla. Per això després tot li falla. Ella té un amant, que és a qui s’estima de debò. A més no és una aventura interessant. I li fa por. Ella ho diu. Se li escapa en un moment donat es que el Jesús és per sempre i ella sap que és per sempre perquè sap que el Jesús no marxarà mai i és capaç de sacrificar un sentiment nou i que és veritat que el seu amant el podria deixar més endavant. I decideix tenir un fill precisament per poder-se convéncer al màxim que ha de deixar a l’amant. Ho programa tot. ¿Per què al segon acte és la més histèrica de les histèriques? Perquè el pla se li està escapant per totes bandes. Una tia molt quadrada. Després està el personatge del Joel, el Cristian, que és el típic trepa. Va cagant qualsevol cosa que fa. A títol professional li va molt bé, però a títol personal no és capaç de mantenir una relació. Fins que no perd les coses no les valora. I per això sempre arriba tard. I després el personatge de la periodista, que a mi és un dels que més m’interessen, perquè és la lúcida. És la persona que al primer acte veus que és tan frívola, i que és tant com tothom, no?, però vas veient que té un reconet de coses que vol i que és l’única que a final del primer acte pren una decisió i trenca amb tot. I malgrat que després li passen certes coses, és feliç. Però és feliç a Madrid.


Per Sant Jordi…, moltes més activitats! | Ampa Camí\n← Tallers d’Intel·ligència Emocional\n60 nens i nenes apuntats als tallers!!! →\nPublicat el 21/04/2016 per Ampa Camí\nS’acosta Sant Jordi, un dels dies més bonics i especials de l’any!\nEs respira la primavera amb tantes flors pertot arreu…, ens deixem endur per la felicitat de tenir milers de llibres a l’abast de les mans…, demostrem amor i afecte a tots els qui tenim a prop… Celebrem amb les parelles, els fills, els pares, els avis, els germans, els mestres!\nÉs un dia per disfrutar-lo des del principi fins el final, des que sortim al carrer i comprem les primeres roses, fins que ens n’anem al llit amb ganes d’encetar el nou llibre!\nI per tots aquests motius tan alegres, l’Ampa Camí també vol celebrar-ho amb tots vosaltres i, especialment, amb els nens i nenes de tota l’escola!\nVoleu saber què els hem preparat? Doncs aquí va!:\nPer als nens de primària ho celebrarem el divendres 22 d’abril, amb tot el matí ple d’emocions que consistiran en un espectacle de conta contes amb titelles i un altre de màgia. Es farà un concurs de dibuix i hi haurà tres premis per classe!\nI per a l’ESO? Ells ho celebraran el dimecres 27 d’abril, també durant tot el matí. Per a ells hi haurà també espectacle de màgia, més avançada, això sí. I el seu concurs serà literari, perquè ja són grans i perquè segur que els agrada expressar-se. Igual que amb els més petits, hi haurà tres premis per classe.\nSeran els i les mateixes mestres de primària i secundaria els qui faran de jurat i no cal preguntar quins seran aquests premis, oi? LLibres, és clar!!! Perquè la cultura és important i, si va lligada a la diversió, encara millor!!!\nAgraïm a les empreses Petit Explorador i a Sermagus totes les activitats que han preparat per als alumnes del Col·legi Camí. I, com no, gràcies també a la Direcció del Col·legi Camí i als caps d’estudis Miss Sandra i Galván per la seva col·laboració!\nPER CERT! Entre tots hem d’ajudar els nois i noies de 4rt de l’ESO a finançar-se el seu viatge de final de curs! Els trobareu venent roses de llaminadures i punts de llibre avui dijous i demà divendres a la vora de l’escola i a la Plaça Garrigó. No els deixem de banda!!!\nSabíeu que aquest any es commemora el 400è aniversari del naixement de William Shakespeare?\nVa nèixer el 23 d’abril de 1616!\nUs deixem amb una frase seva:\n“Sabem què som, però no sabem allò que podem arribar a ser”\nAquesta entrada s'ha publicat en Activitats a l'escola, Sant Jordi i etiquetada amb assemblea, Col·legi Camí, lectura, llibres, Sant Jordi, Santos Ochoa. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Mor l'empresari sallentí Josep Planas, propietari de Don Jersey, als 84 anys - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMor l'empresari sallentí Josep Planas, propietari de Don Jersey, als 84 anys\nEl 2011 va ingressar a presó per les seves responsabilitats judicials com a propietari de la cadena de roba\nredacció | sallent 27.02.2021 | 22:49\nMor l'empresari sallentí Josep Planas, propietari de Don Jersey, als 84 anys Regió7\nHa mort l'empresari sallentí Josep Planas Riu, que havia estat propietari de l'empresa Don Jersey, Playvi i Oropunt, als anys 80 i 90. En el final de les seves empreses va generar importants endeutaments amb Hisenda, entre d'altres, i li va suposar haver de patir processos judicials i condemnes que en van dur, per un temps a la presó. Planas, conegut popularment amb el sobrenom de "El Masover", tenia 84 anys.\nLa gestió de l'empresa i del patrimoni propi el va dur a tenir molts problemes econòmics, però, en canvi, el seu tracte afable i desprès el va portar a col·laborar amb moltes entitats de la població, especialment relacionades amb l'esport. Va tenir molt vinculació amb el Club Tennis Taula, i amb el CE Sallent. Va ser un gran apassionat del futbol i va presidir l'entitat en dues etapes, del 1973 al 1976 i entre els anys 1981 i 1988.\nPlanes havia tingut els seus inicis empresarials en el sector del comerç, amb una botiga de roba al centre del poble. De la botiga va passar a l'empresa de punt i en alguns moments va arribar a ser entre les empreses del poble que més ocupació generaven. No només tenia el personal contractat directament, sinó que hi havia un negoci secundari en cases i petits tallers del poble que treballaven per a l'empresari. En els millors anys d'expansió dels seus negocis va ubicar la seva activitat a les antigues naus de Ca l'Arau, una tèxtil que havia tancat. A part, va tenir una cadena de més de 90 botigues a tot l'Estat.\nEl 30 de març del 2011, aquest diari publicava que Josep Planas, havia ingressat a la presó per les seves responsabilitats judicials com a propietari de la cadena Don Jersey. La sentència que li va suposar passar per les cel·les de Lledoners era del 2009. El frau a Hisenda al que Planas no va poder respondre era de 3.265.000 euros. Va tenir 5 penes de 9 mesos cadascuna.


Tema: Quan els gitanos vigilen els mossos\ncontrolats · Un clan gitano vigila les obres de la comissaria dels Mossos del Prat\nextorsió · Els clans acostumen a cobrar als empresaris a canvi de custodiar-los les construccions precedents · Ja van fer el mateix en una comissaria de Sants\nLa convivència entre els Mossos d'Esquadra i els diferents clans gitanos que viuen al barri de Sant Cosme del Prat de Llobregat ha començat amb bon peu. Tots dos col·lectius ja han establert vincles. Si més no, un clan gitano dels que es dediquen a vigilar diverses construccions a l'àrea metropolitana de Barcelona també custodia a la nit les obres de la comissaria dels Mossos que s'està aixecant al Prat.\nL'equipament policial s'està construint al barri de Sant Cosme, al costat de les dependències de la policia local i darrere el parc de bombers, a l'anomenada Illa Zero. La presència d'aquest clan és evident, ja que a la tanca que delimita el perímetre dels treballs i a la caseta d'obres de les eines i on es canvien els treballadors hi ha penjats dos cartells on es veu la bandera gitana, el nom d'una persona i dos números de telèfon mòbil. Aquest cartell és el distintiu que indica que aquesta obra està custodiada per un clan.\nFonts del departament d'Interior han assegurat que l'obra encara no els ha estat lliurada i que per tant la gestió dels treballs és responsabilitat de l'empresa constructora Sacyr, que no ha denunciat els fets a la policia. Sigui com sigui, és ben curiós que precisament els clans gitanos, famosos darrerament per haver extorquit empresaris a canvi de vigilar-los les obres, hagin aconseguit fer el mateix amb una que està destinada a aquells que han de protegir la seguretat de tots els ciutadans. A més es dóna la circumstància que a mitjans del mes d'octubre els Mossos d'Esquadra van dur a terme una operació contra una organització d'aquestes característiques coneguda com el clan de Los Manolos, a la qual es va acusar d'extorquir empresaris de la construcció per, suposadament, protegir-los de robatoris i danys a les obres.\nAquesta no és la primera comissaria que vigilen aquest tipus de clans, sinó que ja va passar el mateix amb la del barri barceloní de Sants. En el cas de la del Prat algunes fonts han indicat que Sacyr abona cada mes uns 1.800 euros per la custòdia i que, per aconseguir que l'empresa acceptés contractar aquest servei, a l'estiu algú va cremar una excavadora. Fonts de l'Ajuntament del Prat s'han mostrat sorpresos per la notícia, ja que habitualment fan retirar aquest tipus de cartells.


noticies Archives - Hinchables y Fiestas infantiles para actos de cualquier tipo. | Hinchables y Fiestas infantiles para actos de cualquier tipo.\nPacks festes infantils\nFesta infantil a Barcelona\nhinchables-infantiles.com en Festa infantil a Barcelona Fa uns dies organitzem una festa infantil per al gimnàs Eurofitness Can Drago de Barcelona. Com sempre fem en aquesta mena d’esdeveniments, el primer era pensar en el gaudi dels protagonistes, els més petits de la festa. Comptem amb diversos dels nostres inflables especials, ideals per a fer passar tan bé com sigui possible a tots els participants de la festa. Va ser tot un èxit i gairebé segur que repeteixen l’any vinent. Quina millor manera de fer una festa que deixar en mans d’hinchables-infantiles.com l’organització d’aquest esdeveniment? La localització a Barcelona capital no va suposar cap problema per a l’organització, tot estava controlat des del primer fins al últim moment. T’agradaria poder muntar una festa de l’aigua com aquesta? Contacta ara amb nosaltres i informa’t dels preus i...\nFesta d’aniversari a Teià\nEn aquesta ocasió una família de Teiá ens ha contractat per organitzar una festa d’aniversari amb inflables. Què millor manera de celebrar una gran festa infantil que muntant alguns dels castells inflables més divertits que tenim al nostre ampli catàleg. CASTILLO DRACS i ROCÒDROM ha estat els inflables seleccionats per a l’ocasió. Sens dubte una eficaç manera de no defraudar als més petits i fer que la diversió estigui assegurada. Durant diverses hores els nostres professionals van muntar els inflables i van estar al tant de la seguretat de la festa, alguna cosa indispensable en les nostres activitats. Els més joves a gaudir, i els majors a estar tranquils. Vols organitzar una festa com aquesta per a un dia especial a la teva casa? No ho dubtis i contacta amb nosaltres, ens ajustarem al teu...\nFesta a col·legi a Barcelona\nEls dies molt assolellats d’aquestes dates són ideals per organitzar festes infantils en col·legis. En un col·legi de Barcelona ho han tingut molt clar des del primer moment. Quina millor manera de celebrar una gran festa infantil que muntant dos dels castells inflables més divertits que tenim al nostre ampli catàleg. Cars i Peque Mar van ser els seleccionats i muntats en el pati del col·legi. Sens dubte una eficaç manera de no defraudar als més petits i fer que la diversió estigui assegurada. Durant diverses hores els nostres professionals van muntar l’inflable i van estar al cas de la seguretat de la festa, cosa indispensable en les nostres activitats. Els més joves a gaudir, i els més grans a estar tranquils. Vols organitzar una festa com aquesta per a un dia especial a la teva escola? No...\nFesta infantil en escola de Granollers\nJa comença el bon temps, i aquests dies són ideals per organitzar festes infantils en col·legis. En una escola de Granollers ho han tingut molt clar des del primer moment. Què millor manera de celebrar una gran festa infantil que muntant alguns dels castells inflables més divertits que tenim al nostre ampli catàleg. Pista de futbol i Pequi Mar entre uns altres, van anar els seleccionats i muntats al pati del col·legi. Sens dubte una eficaç manera de no defraudar als més petits i fer que la diversió estigui assegurada. Durant diverses hores els nostres professionals van muntar l’inflable i van estar al tant de la seguretat de la festa, alguna cosa indispensable en les nostres activitats. Els més joves a gaudir, i els majors a estar tranquils. Vols organitzar una festa com aquesta per a un dia especial...\nFesta en col·legi de Badalona\nJa comencen els inicis de la fi d’aquest curs escolar 17/18. Què millor manera de celebrar-ho que organitzant una gran festa infantil amb alguns dels castells inflables més divertits que tenim al nostre ampli catàleg. En aquest cas es Castell DRACS i PISTA AMERICANA han estat els inflables seleccionats per a l’ocasió. Sens dubte una eficaç manera de no defraudar als més petits i fer que la diversió estigui assegurada. També en paral·lel es va organitzar una gran festa de l’escuma, amb aquests dies de calor molts dels joves ho van agrair enormement. Durant diverses hores els nostres professionals van muntar els inflables i van estar al tant de la seguretat de la festa, alguna cosa indispensable en les nostres activitats. Els més joves a gaudir, i els majors a estar tranquils. Vols organitzar una festa com aquesta...\nFesta privada amb inflables en Solsona\nEn aquests dies de primavera, sempre trobem dies ideals per organitzar festes de tot tipus. En aquesta ocasió una família de Solsona ens ha contractat per organitzar una festa amb inflables. Què millor manera de celebrar una gran festa infantil que muntant alguns dels castells inflables més divertits que tenim al nostre ampli catàleg. GUAYPOUT i ROCÒDROM ha estat els inflables seleccionats per la ocasió. Sens dubte una eficaç manera de no defraudar als més petits i fer que la diversió estigui assegurada. Durant diverses hores els nostres professionals van muntar els inflables i van estar al tant de la seguretat de la festa, alguna cosa indispensable en les nostres activitats. Els més joves a gaudir, i els majors a estar tranquils. Vols organitzar una festa com aquesta per a un dia especial a la teva casa? No...\nFestes fí de curs\nFestes per Casaments\nFestes per AMPAS i escoles\nFestes per camps de futbol\nInflables per adults\nTaller de Manualitas Infantils\nAnimadors infantils per festes\nPompas de Sabó\nPersonatges infantils per a festes\nCircuit balance bikes o quads\nFesta infantil a Barcelona novembre 20, 2019\nFesta d’aniversari a Teià agost 23, 2019\nFesta a col·legi a Barcelona juliol 10, 2019\nFesta privada amb inflables a Granollers juny 12, 2019\nFesta infantil en escola de Granollers abril 25, 2019\nFesta en col·legi de Badalona juny 6, 2018\nFesta privada amb inflables en Solsona maig 13, 2018\nFesta infantil a Sitges juny 12, 2017\nFesta a Vilassar de Mar el dia del pare març 16, 2017


Ajuntament de Mollet: Ja és Nadal a Mollet\nL’Ajuntament de Mollet ha presentat aquest dimecres la campanya de Nadal d’enguany. Una campanya clarament marcada per la situació actual que estem vivint i pensada i dissenyada atenent totes les mesures de precaució i seguretat sanitàries.\nAquest Nadal a Mollet serà especial pel fet d’estar condicionat per totes aquelles mesures de prevenció necessàries per evitar la propagació del virus i, per aquest motiu, enguany, l’Ajuntament, ha reconvertit amb fórmules imaginatives els actes més tradicionals d’aquestes dates per tal que tots els molletans i molletanes, especialment els infants, el puguin celebrar i gaudir amb seguretat.\nEn aquest sentit, l’alcalde de Mollet, Josep Monràs, ha dit que “no em dubtat ni un moment a dedicar més esforços i més recursos perquè malgrat la situació que estem vivint, i encara que sigui d’un altra manera, sobretot els infants de Mollet puguin gaudir d’aquest Nadal”.\nMonràs ha afegit que “estem treballant en diferents escenaris, ja que la situació es canviant dia a dia, però el que si puc garantir és que els Reis d’Orient vindran a Mollet, tot i que enguany no ho faran amb tren”.\nFruit d’aquestes mesures de seguretat, l’alcalde també ha anunciat que “tots els nens i les nenes de Mollet de 2 a 11 anys rebran a casa seva una carta dels Reis on els hi expressaran allò que no els hi han pogut dir de forma presencial”.\nTambé en referència a les festes, Monràs ha fet una crida a “incrementar la nostra responsabilitat personal més enllà de les normes establertes. La nostra actitud és l’eix per aturar aquesta pandèmia, i d’ella dependrà que tinguem un Nadal i uns Reis d’una manera o d’un altra”.\nSempre tenint en compte el que es permeti fer segons les circumstàncies sanitàries del moment, hi ha preparades tres carrosses perquè els Reis d’Orient facin un recorregut per la majoria dels carrers de la ciutat, en moviment per la ciutat, prioritzant que els infants els puguin veure des dels balcons i finestres. Si no és possible, es podrà veure des del carrer, però serà obligatori mantenir la distància de seguretat i l’ús de mascareta. En cap cas es podran llençar caramels. L’itinerari definitiu i els horaris de pas es donarien a conèixer uns dies abans per tal que els infants i les seves famílies sàpiguen per on estaran els Reis en cada moment.\nEn qualsevol dels casos,Vallès Visió farà connexions en directe de tota l’activitat dels Reis d’Orient a Mollet, des de l’arribada fins la recepció institucional en la qual es farà el lliurament de les claus de ciutat als Reis per a que puguin deixar els regals durant la nit i el Rei Melcior pugui adreçar unes paraules als infants molletans.\nLa regidora de Cultura, Mercè Pérez, ha informat que “el Patge Reial ja ha confirmat que estarà al Mercat Vell de Mollet per poder recollir les cartes dels nens i nenes que li vulguin lliurar i també, com cada any, ens acompanyarà el Patge Xumet, un personatge molt estimat del nostre Nadal que anirà informant de les novetats de l’arribada dels 3 Reis de l’Orient”.\nPatge Reial al Mercat Vell\nSortirà 3 vegades pels carrers Mollet.\nDiumenge 3 de gener (tarda)\nDilluns 4 de gener (matí)\nDimarts 5 de gener (tarda)\nDel 24 de desembre fins al 5 de gener recull la teva carta als comerços de Mollet i, un cop emplenada amb el nom i el telèfon, la podràs dipositar a les bústies que trobaràs als mateixos establiments de la ciutat. Totes les cartes rebudes entraran a un sorteig de 12 lots de regal que es farà el 8 de gener.\nDel 24 de desembre fins el 7 de gener es podrà gaudir de 30 minuts més gratuïts, que els molletans i les molletanes podran sumar als minuts de l’adhesiu de 15 o 30 minuts extres de zona blava de 2019-2020 que continua vigent.\nLa regidora de Cultura, Mercè Pérez, ha volgut “agrair especialment al sector comercial de la ciutat pel seu compromís i la seva implicació, i ho ha fet sent un sector, que juntament amb molts d’altres, ha estat fortament castigats per les conseqüències d’aquesta pandèmia”.\nPer Nadal compra a Mollet (ADHEC)\nEs podrà veure el conte del Tió a Mollet mitjançant deu televisors instal·lats en diferents comerços o a través del codi QR que també hi haurà als aparadors dels establiments de la ciutat.\nComprar a Mollet del 20 de desembre fins al 5 de gener té regal: després d’omplir la butlleta que ofereixen els comerços es pot participar el sorteig de 20 lots de Nadal (sorteig el 21 de desembre) i de 20 vals per valor de compra als comerços de Mollet de 50€ (sorteig el 8 de gener)