dijous, 10 de setembre de 2015 13:44\nL'Alcaldessa de Gavà, Raquel Sánchez.\nGavà s'adhereix a la Xarxa de Ciutats Refugi\nL'alcaldessa Raquel Sánchez proposarà al conjunt dels grups municipals una declaració institucional com a mostra de suport i solidaritat amb les persones desplaçades\nL’Ajuntament de Gavà s’ha ofert a formar part de la Xarxa de Ciutats Refugi i poder prestar ajuda, suport o acollida a les persones desplaçades. L’alcaldessa, Raquel Sánchez, ha exposat avui les iniciatives que es posen en marxa per ajudar a pal·liar la tragèdia que viuen milers de persones que fugen de la guerra i conflictes armats de l’Orient mitjà, fonamentalment de Síria.\nL’alcaldessa de Gavà, Raquel Sánchez, ha afirmat que “cal actuar davant d’aquesta greu crisi humanitària que estem patint, davant d’una situació dramàtica de milers de refugiats que fugen d’un país que fa temps que viu una guerra civil. I cal actuar des dels municipis atès que és la ciutadania qui ha estat la primera a reaccinar davant d’aquest drama”.\nSánchez ha recordat que Gavà té una llarga trajectòria en la defensa dels Drets Humans, la solidaritat i la pau. “Davant d’un conflicte com aquest participarem de manera activa en totes aquelles accions que s’estableixin i s’acordin entre els municipis, les organitzacions i institucions per donar suport a les persones refugiades”.\nCom a primera acció, l’Ajuntament de Gavà contribuirà en la nova campanya d’emergència impulsada pel Fons Català de Cooperació al Desenvolupament amb una aportació extraordinària de 3.000 euros. La finalitat és facilitar l’acollida de la població refugiada, a més de contribuir a mitigar les dures condicions del seu èxode cap a Europa.\nRaquel Sánchez ha anunciat que l'Ajuntament canalitzarà les propostes o peticions de la ciutadania i entitats que vulguin col·laborar en els dispositius d'ajuda i acollida que es puguin organitzar properament, i ha manifestat la voluntat de coordinar-se amb les entitats de la ciutat.\nL’alcaldessa de Gavà també proposarà al conjunt de grups municipals una declaració institucional en suport a la solidaritat vers les persones refugiades, tot recordant que Gavà és i sempre ha estat una ciutat defensora dels Drets Humans, de la cooperació internacional i de la solidaritat. Un text en què també s’instarà la Unió Europea i els Estats Membres a actuar de forma immediata per establir mecanismes comuns d’asil i política migratòria, i als governs espanyol i català a posar-se al capdavant en l’acolliment de refugiats i en la defensa dels Drets Humans a Europa i al món.\nL’alcaldessa recorda que Gavà té una llarga trajectòria en la defensa dels Drets Humans, la solidaritat i la pau. L’any 2013, el Ple va aprovar l’adhesió de l’Ajuntament de Gavà a la Carta-Agenda Mundial dels Drets Humans a la Ciutat. La Carta és una iniciativa dels governs locals de Ciutats i Governs Locals Units) que persegueix la implementació de polítiques socials de drets humans.\nDarrera actualització de dilluns, 14 de setembre de 2015 08:49


Busqueta presenta els voltors - Notícies - Coordinadora d'ONG Solidàries\nBusqueta presenta els voltors\nUna cinquantena de persones van assistir ahir a la tarda a la Casa de Cultura de Girona a la presentació del llibre L'hora dels voltors. La crisi explicada a una ciutadania estafada, de l'activista i economista, Josep Manel Busqueta. L'acte va començar de manera emotiva amb un recordatori i un minut de silenci en memòria del company Toni Lecha, històric sindicalista, independentista i militant d'esquerres, i membre actiu de la Xarxa pels Drets Socials, mort la nit anterior.\nEn la introducció, el periodista Dani Chicano va ressaltar el caràcter didàctic del llibre de Busqueta i el fet que, a més d’analitzar el sistema capitalista, proposi alternatives factibles per superar-lo. Alhora el va posar com un exemple del que haurien de fer els periodistes: informar.\nPosteriorment, Busqueta va explicar d’una manera clara i entenedora el funcionament del model capitalista i el procés iniciat durant la transició, que havia conduit l’Estat espanyol a la situació actual. Busqueta, que és membre del Seminari d’Economia Crítica Taifa, va exposar també les alternatives que hi ha per superar el sistema, fent èmfasi en la unitat d’acció de la ciutadania, destacant elements com la banca ètica i el cooperativisme, i posant d’exemple els països de l’ALBA.\nEl públic també va poder interpel·lar l’autor , i generar, així, un ric debat que va tenir la seva continuïtat en el sopar posterior que alguns dels assistents van mantenir amb l’economista al Casal Independentista El Forn coorganitzador de l’acte, juntament amb la Xarxa pels Drets Socials.


≡ Laboratori d'Ergonomia, Biomecànica i Prevenció. D1-D2-R\nSou a: Inici / Empresa i Recerca / Laboratoris i tallers / Laboratori d'Ergonomia, Biomecànica i Prevenció. D1-D2-R\nEl Laboratori d'Ergonomia, Biomecànica i Prevenció ha estat creat pensant en posar davant dels alumnes els materials contra incendis i els equips de proteccions individual com un complement indispensable de les explicacions teòriques que es desenvolupen en les diferents assignatures.\nEls alumnes de l'Escola –futurs professionals- hauran de familiaritzar-se amb els diferents models d’equips de protecció individual i de protecció contra incendis existents en el mercat.\nEl laboratori disposa diferents models de cascs de seguretat, ulleres panoràmiques, taps auditius, diferents tipus de màscares, calçat de seguretat que donen una idea sobre els diferents EPI’s que existeixen en el mercat actual.\nTelèfon de contacte: (+34) 93 401 62 78


Catalans i aragonesos a la conquesta d'Amèrica: Pere Margarit (Segle XV)\nPere Bertran i de Margarit, conegut com el capità Margarit o Pere Margarit i en alguns textos Mosén Pedro Margerite, va ser un cavaller de l’Orde de Santiago, Senyor del Castell d’Empordà, militar, marí i colonitzador català. Va néixer a l’Empordà a mitjan segle XV.\nFill d’en Joan Bertran i Carroç, cavaller barceloní, i na Constança Margarit i Santfeliu, senyora de Castell d’Empordà. El seu avi patern fou Berenguer Bertran i Ça Rovira, i el matern fou Bernat Margarit i de Peguera.\nVa embarcar en el segon viatge de Cristòfor Colom com a cap militar de l’expedició. Colom el va nomenar governador de la fortalesa de Sant Tomàs, a Hispaniola. Va ser acusat d’excessos contra els indis.\nUna vegada a Espanya, el 1494, acusà Colom de mal govern a les Índies. Seguí a sou de la cort i l’últim que se’n sap és que vivia a Saragossa l’any 1497.


Sueca subsanarà el dèficit social de la Ribera Baixa - Diari La Veu\nEscriba el número 644497\nSueca subsanarà el dèficit social de la Ribera Baixa\n3 febrer 2017 01:00h\nSueca subsanarà el dèficit social de la Ribera Baixa amb la col·laboració de la Diputació de València i la Generalitat Valenciana\n-La vicepresidenta de la Diputació ha presentat a Sueca el projecte d’execució de la tercera fase de l’edifici del centre d'atenció a persones amb discapacitat intel·lectual que permetrà incrementar la dotació del Centre de Dia i Residència en 80 places i la creació de 60 nous llocs de treball\nLa vicepresidenta de la Diputació de València, Maria Josep Amigó; l'alcaldessa de Sueca, Raquel Tamarit i la regidora d'Acció Social, Noelia Sisteró, han presentat hui a Sueca el projecte d’execució de la tercera fase de les dues edificacions especialitzades en atenció de persones amb discapacitat intel·lectual que agrupen d’una banda, un Centre de Dia i una Residència, i, d’altra, un Taller Ocupacional. L'acte ha comptat també amb la presència de la diputada provincial i regidora al consistori suecà, Pilar Moncho; l'arquitecte del projecte, Vicent Meseguer i la directora del Centre Ocupacional de Sueca, Inmaculada García.\nMaria Josep Amigó ha explicat que amb l’inici del programa d’execució d’aquests dos centres socials «des de la Diputació de València s’esmena un dèficit social de Sueca i de la comarca de la Ribera baixa en el seu conjunt». El projecte de finalització de les dues edificacions s’emmarca dintre del pla d’inversions en serveis i infraestructures mitjançant la col·laboració establerta entre la Diputació de València, la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives i els Ajuntaments. Un projecte conjunt en una matèria que «resulta clau en les polítiques del Botànic i de la Diputació», ha reivindicat la vicepresidenta, i que permetrà ampliar la dotació del Centre de Dia i la Residència en 80 places –en la actualitat compta amb 40– així com la creació de prop de 60 nous llocs de treball.\nAl respecte, l’alcaldessa de Sueca, Raquel Tamarit, ha remarcat que aquest projecte «naix amb una vocació comarcal, pel fet d’atendre un sector amb necessitats», ha apuntat. Tamarit ha explicat que des del Consistori «portem molt de temps treballant perquè el que hui presentem siga una realitat», i ha posat l’accent en el «referent» que suposa Sueca com a municipi que «treballa per oferir serveis de qualitat en atenció social i persones amb discapacitat», ha incidit.\nLes actuacions previstes a Sueca, però també les de Llíria, Paterna i Carcaixent, «constituiran les primeres residències públiques que es construeixen en els últims 20 anys a la Comunitat», ha indicat Amigó. «Dues dècades en les quals les prioritats dels nostres governants estaven molt lluny de dotar places d’atenció per a persones amb malalties o discapacitat mental o per a menors».\nEl projecte per a Sueca contempla una inversió total de 2,3 milions euros, per al qual es comptarà amb el finançament de la Diputació de València. L'actuació presentada hui es desenvoluparà en dos edificacions diferents. Una primera contindrà la Residència i el Centre de Dia en un edifici que ja es troba parcialment construït, destinat actualment a Taller Ocupacional. Per la qual cosa, s’escometrà la construcció dels 997,19 m2 restants, dels quals només s'han construït en fases anteriors, la fonamentació i una part del forjat sanitari, i s’habilitarà com a Residència amb 40 noves places, més dos llits de respir; i com a Centre de Dia, per a 40 usuaris, havent-se previst una reestructuració de la zona de serveis higiènics i vestidors, per habilitar un nou taller al Centre de Dia. També es procedirà a la dotació de les instal·lacions de la cuina i de la bugaderia necessàries per al seu ús.\nEscriba el número 306391


probablement fou eall qui el va deixar, al pavo\n9 de juliol de 2009 a les 13:27\nRegal no ho sé, però un favor, segur que sí que li va fer...\n9 de juliol de 2009 a les 15:25\nPos molt bé que ha fet la noia!!\n9 de juliol de 2009 a les 16:57\n9 de juliol de 2009 a les 17:18\nMira que anar a Holanda el dia de Sant Valentí per trencar amb la parella!!\nEstic amb USD m'hi jugo el que fos que va ser ella que el va deixar a ell quan va començar a sospitar l'oblit d'en Punset...\nMare meva! el que s'ha de sentir!\n9 de juliol de 2009 a les 19:17\nNo pateixis, ja en farà una segona part. De material no li'n falta.\n9 de juliol de 2009 a les 19:51\n"per què som com som", un títol interessant, i de vegades tb té la seva gràcia escoltar les converses de la gent que ens envolta oi? tot i que de vegades, costa entendre... Com diu la Rita, segur que li va fer un favor.\n9 de juliol de 2009 a les 21:40\nem van explicar un cas en que en el viatge de lluna de mel, la dona va trobar-lo a ell enrotllat amb un altre home... No sé si seria SAnt Valentí\n10 de juliol de 2009 a les 0:27\nÉs que som interminables, no donem només per un llibre!\n10 de juliol de 2009 a les 0:45\nEl senyor Eduard Punset creu que els humans som, NOMÉS, memòria (així mateix ho va declarar quan va presentar\nel seu llibre: "Por qué somos como somos?"). I per aquesta\nraó penso que no s'ha deixat cap capítol, atès que tu comentes una conversa concreta de dues persones (dos homes) que definien una altra persona (una dona) per mitjà del passat.\nPerò jo discrepo sovint del senyor Eduard Punset, i ara concreto una discrepància més i just quan diu que els humans ens diferenciem dels monos perquè ells, els monos, poden canviar d'opinió i nosaltres els humans inicialment no podem pas (ell hi posa un exemple fàcil...). Feu la prova i desobrireu que podeu canviar d'opinió i amb facilitat, però alerta perquè no tothom us ho perdonarà... I això últim ell no ho diu pas! Potser ho deu amagar per quan escrigui el proper llibre... ;-)\nI pensant amb aquests dos nois de la cervesa (que comentes tu amb "certa" murrieria de superioritat), jo sóc del parer que els humans sempre som millors del què diem i fem.\n10 de juliol de 2009 a les 2:30\nUSD, és una possibilitat.\nRita, i potser un favor mutu. Ves a saber.\ninstints, pos molt bé.\nAssumpta, el que s'escolta pel carrer mai se sap si es veritat.\nCarme, segur que hi ha coses pitjor.\nXexu, ols sir que les segones parts mai han sigut bones?\nrobadestiu, curiosos per naturalesa, però si se't planten al costat i en vau alta comenten tot això, no podia pas posar-me taps a les orelles.\nkhalina, potser si que l'altre es deia Valentí i segur que ella el va fer Sant!\nGemma, interminables, m'agrada!\nOnzembre, gràcies pel teu apunt interessant sobre el llibre.\nAixí que creus que alguna cosa amaga i ho guarda per el proper llibre, genial, coincidim.\nI pensant en la "murrieria de superioritat" que tu creus que jo faig servir, jo he tingut aquesta mateixa sensació en dos llocs diferents. Una en els comentaris del noi de la cervesa, i dos, en aquest teu últim paràgraf. Però no m'atrevia a afirmar-ho del tot, només ha era una sensació.\n10 de juliol de 2009 a les 10:40\nPotser sí; potser els dos nois de la cervesa ho comenten amb aires de superioritat, però sense dissimular. Talment com jo.\nI crec que potser tu ets qui l'empra també, però dissimulant una "certa" murrieria de superioritat.\nGràcies per llegir-me i no esborrar els meus comentaris...\n10 de juliol de 2009 a les 16:23\nOmzembre,Jo crec que l'únic que faig és transcriure el que he sentit. En tot cas, tu has fet tota la interpretació, tu has jutjat el noi, m'has jutjat a mi sobre l'estil de la transcripció i el que no dic.\nCelebro doncs que no dissimulis. I et proposo, a més a més, que d'una història com aquesta en treguis un escrit sense cap "dissimul". M'agradarà llegir-lo si acceptes el repte.\n10 de juliol de 2009 a les 16:46\nSobre el que em dius de fer un escrit, dir-te que si volgués fer reptes d'aquesta mena ja tindria un bloc (blog).\nCom que el què m'agrada és llegir i si m'escau (que no pas m'escou) opinar sobre escrits, això és el que faig...\nI acabo repetint que els humans sempre som millors que el què fem i diem! Però és clar ens ho hem de creure també...\n10 de juliol de 2009 a les 17:19\nOnzembre, merci a tu.\n"Els humans som millors que el què fem i diem!"\n10 de juliol de 2009 a les 18:00


Col·lecció: Obra completa Artur Bladé Desumvila, núm. 2\nVolum 2: Cicle de l’exili I. Aquest segon volum de l’Obra completa d’Artur Bladé i Desumvila inclou el llibre L’exiliada. Dietari de l’exili, 1939-1940, una obra coral, que, a manera de gran retaule històric i humà, relata la tragèdia catalana del segle XX: el final de la guerra civil, el pas per la frontera dels Pirineus catalans dels republicans i els primers anys de l’exili al Rosselló o en terres occitanes. Tot i ser un dietari personal, on l’autor és el protagonista de la història narrada, el llibre adquireix una dimensió de crònica col·lectiva, en el sentit que reflecteix el conjunt de les penalitats passades pels exiliats en els diversos moments d’aquelles primeres circumstàncies —que no per a tothom foren iguals. En L’exiliada de Bladé hi trobem els primers moments, certament difícils, al camp de refugiats de Prats de Molló i Arles de Tec, el seu pas per Perpinyà i París a la recerca d’alguna garantia de seguretat i el seu ingrés posterior a la Residència Catalana de Montpeller (Résidence des Intellectuels Catalans), com a funcionari que era de la Generalitat. Per a la història quedarà el retrat que féu d’aquella atmosfera politicosocial, que s’agreujà quan es declarà la Segona Guerra Mundial, i dels homes que la protagonitzaren —polítics, poetes, artistes, etc.—, els quals apareixen tots en aquesta crònica, amb una gravetat no exempta d’ironia. Així, en aquestes pàgines, hi desfilen gairebé tots els protagonistes de la Catalunya republicana: de Companys a Tarradellas, de Pompeu Fabra a Pau Casals, així com Carles Riba, Rovira i Virgili, Francesc Pujols i tants altres, i els més joves, com ara Josep M. Lladó, Heribert Barrera, Alexandre Cirici, etc. En conjunt, doncs, aquesta obra constitueix la crònica de la Catalunya políticament i espiritualment vençuda, o millor dit, derrotada. Amb L’exiliada, Bladé inicia el seu gran cicle memorialístic sobre l’expatriació —que després continuarà a Mèxic— i el cicle biogràfic, de resultes de les converses i notes que prengué a Montpeller dialogant amb Pompeu Fabra, Rovira i Virgili, Francesc Pujols, Rafael Moragas i el seu paisà de Móra d’Ebre, Antoni Terré.


Els Dilluns dels Drets Humans 2017-2018: La pena de mort avui | Mans Unides\nInici Informació ONG Agenda d'activitats solidàries Els Dilluns dels Drets Humans Els Dilluns dels Drets Humans 2017-2018: La pena de mort avui\nExecucions dins i fora la llei\ndilluns, 5 febrer, 2018 - 19:00 a 21:00\nLa pena de mort encara és legal a molts països i s’executa a milers de persones cada any. Alhora, molts governs, incloent els democràtics, recorren sovint a pràctiques d’eliminació física extrajudicial d’opositors o persones con-siderades amenaces a la seguretat, mitjançant accions militars o dels seus serveis d’intel•ligència.\nQuina és la realitat i evolució de la pena de mort en el món i dels homicidis extrajudicials? Per què entre els joves s’ha afeblit la posició contrària a la pena de mort? Com cal transmetre els valors per afavorir una societat compromesa amb la seva erradicació?


el racó de sa lluna: de gener 2015\nLa majoria dels que passeu per aquí ja sabeu que aquest mes de gener s'està fent una gran trobada blocaire, proposta per na Carme a Roda el món i torna al bloc. Pels que no, si voleu fer una ullada trobareu moltíssimes aportacions de blocaires que s'han unit a aquesta festassa. Hi trobareu gent molt maca que volen compartir les seves vivències en aquest món, anomenat virtual però que té molt de real.\nVos animeu a conèixer-nos a tots??\nAquí vos deixo les meves aportacions, he tret els comentaris perquè m'agradaria que vos apropéssiu al blog i comentéssiu allà si vos ve de gust.\nTots portem un/a nin/a dins (o això diuen) i hem recollit els pupitres, deixant les tasques per després de festes, disposant-nos a gaudir d'aquests dies amb la família i amics. Estem molt contents perquè per fi ha arribat el 2015 i, amb ell, una gran trobada blocaire.\nQuan vaig començar per aquests indrets em semblava la data molt llunyana i no podia dir amb certesa que estaria amb tots vosaltres, però sí, hi he arribat!!\nHa estat un procés molt enriquidor, recordo les pors en els primers posts, el no saber com fer les coses, com seguir altres blogs, com pujar fotos, com fer comentaris ... i tantes més; amb la vostra ajuda ha anat creixent el blog, d'entrades, de noves amistats i la possibilitat d'apropar-nos una miqueta més.\nAquest sentiment de proximitat que compartim tots els que hem format aquesta gran família, un família que va creixent cada dia més, només pot dur-nos al desig (també compartit) d'un futur més clar, més solidari, més empàtic, més enriquidor per a tothom.\nUep!! i ara, nins i nines, vaig a jugar una estoneta amb els blogs dels "compis" que aviat s'acabaran les vacances!!\nSigueu bons!! ☺\nEstimats Mags ...\nNecessito una nova pissarra que\nquan acabi gener tindré més amiguetes i més amiguets\ni ja la tinc ben plena!!!\nFase: Agraïments , Temps compartit\nHe sortit a menjar-me els carrers\namb prou gana per assaborir-ho tot\ni de sobte m'he adonat\nque els anys passen,\nLA MÀGIA mai\n57 ... i endavant !!\nFase: Aniversari , L´ull indiscret\n53 en es raconet\nFeia temps que no sortia de nit, aquest cap de setmana he recuperat el temps amb dues nits seguides de bauxa.\nLa nit abans de Sant Antoni es fan foguerons per gairebé tots els carrers dels pobles de Mallorca. Les més sonades són les de Sa Pobla, on es congrega molta gent dels pobles del voltant. La gent gran canta glosses acompanyades pel so de les ximbombes. Se sopa als carrers, d'espinagades de llom o d'anguila, sobrassada i botifarrons torrats al caliu dels foguerons i vi ... molt de vi ... i molt!\nI crec que millor que explicar-ho és que ho veieu, vos deixo amb unes fotos i les lletres d'unes glosses.\nEl dimoni de l'infern\ndu un quilo de gomina\nun bombero se barrina\ni fa feina en es govern.\nAjudau-nos Sant Antoni\nnoltros som molt bona gent\nperò tenim un president\nque és més dolent que el dimoni.\nJo qui som bon forestero\ntoc ets ous als mallorquins\ni manguera, cul i pits\nels hi toc a nes bombero.\nEn Bauzà vol un tassó\nno vol un got de Menorca\nvaja cervellera eixorca\naixò és de ser coió.\nSegons mos diu en Bauzà\nara haurem de glosar així\nmitja glosa en mallorquí\ni mitja glosa en castellà.\nAra Bauzà a tota s'illa\nvols que xerrem foraster\nIdò, saps que has de fer?\nagafa barco de rejilla!!\nSant Antoni de gener\nque curau el mal del foc\npodríeu curar el PP\no dur-lo a un altre lloc.\nSant Antoni sant valent\nque xerrau amb els animals\nSou patró dels animals\nels de pèl i dels de ploma\nals que en foten l'idioma\nestrenyeu-los pels senyals.\nTot ha de ser en castellano\nhase muy mal de cantà\nper dir porc en castellà\ntengo que disir marrano.\ncançons de sant antoni by Joan Bibiloni on Grooveshark\nDeixau anar aquest animal\nno hi heu de perdre el temps\ni si voleu a n'aquest pardal\nel podeu cremar amb es fems.\nSan Antoni vull cantar\nn'he mester un que soni\nper fer fugir el dimoni\nque la llengua ens vol tallar.\nEs castellà p'en Bauçà\nés la llengua de su imperio\ni s'ha près sa tasca en sèrio\nd'exterminar es català.\nSant Antoni gloriòs\ndonau seny a n'en Bauzà\npot esser no haguem de fer-vos\nles glosses en castellà.\nEl vell regne de Mallorques\nel vodrien fer bocins\nsiau qui sou, mallorquins!\nA en Bauzà li vull dir\nque és el nostre català.\nNo hi vol mallorquí el dimoni\nen el govern balear\nno vos deixeu trepitjar\ni que visca Sant Antoni!\nAu idò!! SALUT i per molts d'anys!!!\nFase: L´ull crític , Sa meva terrona\nAbstrets als seus pensaments\nun, carrer amunt; l'altra, carrer avall\nla pluja com a companya persistent\nEs creuarien en un únic punt\non potser els seus ulls delatarien\nque no en sabien res l'un de l'altre\nperò que just en aquell instant\nun somriure podia esdevenir\nFase: Contets , L´ull indiscret\nLa majoria dels que passeu per aquí ja sabeu que a...\nHe sortit a menjar-me els carrers amb prou gana...


Marc Batlle remunta i aconsegueix una meritòria quarta posició al Catalunya RX 2019 a Montmeló\nActualitzat el 30/04/2019 18:23\nEl Circuit de Barcelona-Catalunya ha viscut aquest cap de setmana una autèntica festa amb la final del World RX of Catalunya, la segona prova del calendari del FIA World Rallycross Championship. En la categoria de la Hot Wheels RX Star Race, el Car Cross, Marc Batlle ha signat una gran quarta posició.\n- Batlle puja al podi a Lleida i se situa segon del Campionat d'Espanya de Car Cross\nFi de setmana intens per al pilot de l’Escuderia Osona. En els entrenaments va marcar un tercer lloc i a les dues Q1 i Q2, dues segones posicions amb un bon ritme. A la semifinal, després d’un fort toc a la segona corba, va caure fins al penúltim lloc però, tot i tenir un braç de direcció malmès, va remuntar fins a la quarta posició.\nA la final A va sortir a la tercera fila, en sèptima posició, i va anar recuperant poc a poc fins arribar al quart lloc final.\nLa prova de Car Cross ha estat un dels grans entreteniments per als assistents, amb múltiples pilots locals i cares conegudes, com la de Dani Clos. L’expilot d’F1 ha signat un excel·lent segon lloc en la final, precedit per Oscar Palomo, el guanyador. Clos ha demostrat un ritme excel·lent en una disciplina a la qual ja es va enfrontar l’any passat.\nEl novell del cap de setmana ha estat Pol Espargaró, que ha collit una destacable setena posició en la final. Gran paper del pilot de MotoGP, que ha demostrat que les seves habilitats de pilotatge sobrepassen el món del motociclisme. Entre els participants es trobaven més personalitats conegudes en el món de l’esport de motor, com Cristina Gutiérrez i Gerard Farrés.\n- Més informació de la prova


Vila-real en bici: REUNIÒ AL HOSPITAL DE LA PLANA\nREUNIÒ AL HOSPITAL DE LA PLANA\nTots hem anat alguna volta al Hospital de la Plana. Sense ser un geni, tens clar que tenen un problema de mobilitat, simplement miran el parking : mes de 1.000 plaçes de cotxes quasi sempre plenes. A mes si consideres que Vila-real esta a menys de 2 Km, les Alqueries a poc mes de 4, i Borriana a uns 5 km.....clarament la bici es una opció molt vàlida. Podes afegir una estació de rodalies a tir de pedra. També una base del Bicivila´t encara que es troba en el punt mes lluny de la porta principal. Anar en bici al Hospital, es una oportunitat molt bona per el centre per millorar el servei que dona. I si eixa rao no es prou , la nova llei de mobilitat de la Generalitat, obligarà a mig termini a facilitar la mobilitat peatonal i en bici, a moltes entitats.\nEs per això que varem anar a la reunió que varem demanar. La trobada, va girar sobre tres punts, que podem resumir.\n1 Ampliaciò i senyalitzaciò dels parkings per a bicis per als usuaris. Creaciò de parkings segurs per treballadors.\n2 Disseny i publicitat de itineraris en bici, fent gastar vials mes aptes per les bicis (basicament camins rurals) que eviten els vials mes problematics (n-340 i Cv-185).\n3 Promociò del us de la bici entre treballadors i usuaris del centre. Fent publicitat i promociò de les mesures del Hospital i Bicivila´t.\nSobre estes linees Vila-real en bici, aportaria tot el seu asessorament, treball, i col.laboraciò. Tot de manera desinteresada, obviament. Desde fer xarrades,a ajudar a gent per trobar la millor i mes segura manera d´arribar pedalejant al centre, cartells, o altre material de promociò.\nLa llavor esta plantada. Hara es cosa dels amos de la finca, si volen o no fer creixer l´arbre. Nosaltres varem anar en la llegona, i podem tornar a regar.\nPublicado por vilarealenbici en 13:13\nEtiquetas: hospital, la plana\nClub32 Vila-real 28 de diciembre de 2011, 14:12\nÉs molt bona idea promocionar l´ús de la bicicleta per anar a l´Hospital, i amb les mesures que plantegeu estem segurs que molta gent s´animaria, a veure si el tema ix endavant! ànim!


Els imprescindibles de l’In-edit, al ‘Play’ d’aquest divendres\nLove of Lesbian, Francesc Orella, Michael Swaney i molt més, a les pàgines de lleure i cultura del diari ARA\nUn any més, i ja en van 12, arriba el Festival Internacional de Cine Documental Musical In-edit Beefeater, una cita que esperen amb candeletes tots els amants de veure la música en imatges. Com que la programació és tan extensa que no us l'acabareu, us ajudem a orientar-vos-hi amb la llista de les 10 pel·lícules imprescindibles d'aquesta edició.\nTambé entrevistem els Love of Lesbian, que es troben immersos en una gira de concerts teatralitzats, després de la qual s'aturaran tot un any per preparar el que serà el seu proper treball discogràfic, i Francesc Orella ens parla de les ressonàncies polítiques i d'actualitat d''El president', l'obra de Thomas Bernhard que protagonitza juntament amb Rosa Renom. A més, Bibiana Ballbè entrevista l'artista Michael Swaney en una pàgina amb una obra seva i dissenyada per Borja Garmendia.\nTot això sense comptar les habituals recomanacions de música i teatre, les crítiques de les estrenes cinematogràfiques més destacades de la setmana, les cartelleres de cinema, teatre i exposicions, i els consells gastronòmics de l'Ada Parellada.


Carim celebra el nou decret de renovables perquè escolta el territori - Canal 21\nLa presidenta del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre, Gemma Carim, ha celebrat la propera aprovació del nou decret de renovables. Un canvi de normativa que dimarts rebrà el llum verd del consell executiu, i amb què la Generalitat busca “punxar la bombolla especulativa” de les energies netes en comarques com la Terra Alta i la Ribera d’Ebre, on s’ha produït una allau de projectes eòlics i fotovoltaics. Segons Carim, amb el nou decret el govern ha atès els suggeriments del territori.\nCarim ha remarcat que no podia ser que les promotores presentessin els projectes de parcs eòlics i fotovoltaics sense informar abans els ajuntaments. I moltes vegades, sense haver parlat amb els propietaris dels terrenys afectats.\nAmb tot, Carim ha reconegut que un dels problemes del nou decret és que no s’ha aplicat una moratòria als projectes en tramitació. En qualsevol cas, la també alcaldessa de Vinebre ha advertit que l’alternativa a no impulsar les renovables és importar l’energia verda des de l’Aragó, i estar afectats per les línies de molt alta tensió (MAT) com la de Forestalia.\nD’altra banda, Carim ha aprofundit en el Pla de Reactivació de Socioeconòmica de la Ribera d’Ebre, que just este divendres ha acabat el seu període d’exposició pública. La presidenta del Consell Comarcal ha assenyalat que a partir de la setmana que ve es començarà a concretar el seu model de governança.\nTags: Consell Comarcal de la Ribera d'EbreDestaquemEnergiaERCGemma CarimPolíticaRibera d'Ebre


Ajuda’l a créixer | Cangurs de Guàrdia\nLes famílies volem sempre el millor per als nostres fills/es. Patim i els protegim perquè no volem que els pugui passar res negatiu; no volem que pateixin, que es trobin amb dificultats, que passin per situacions semblants o iguals a les que hem passat nosaltres… Per això, no patir en excés per ells, sembla impossible…\nTots els pares hem sobre protegit en algun aspecte. En certa manera, ens surt aquest rol de forma natural. Són els nostres fills!\nSorprenentment, sembla que cada vegada hi ha més tendència cap a aquest estil educatiu, i pot donar-se per diverses raons i/o situacions. Algunes poden ser:\n* Hi ha qui sent que no ha rebut el suport i l’afecte que necessitava per part dels seus pares. Per això, no volen que els seus fills passin o se sentin com ells s’han sentit.\n* També trobem qui ha estat educat amb aquest estil de sobre protecció, i al ser l’estil que coneixen, és el que transmeten als seus fills.\n* Pares separats: “Tinc por que el meu fill/a estimi més a l’altre membre de la parella”, “Tinc por que el meu fill/a, deixi d’estimar-me”, “Tinc por que si no cedeixo a totes les demandes del meu fill, ja no vulgui estar amb mi”. Etc.\nCada vegada, hi ha més famílies que adquireixen aquest estil; les noves tendències, les noves formes de pensament social, moltes vegades ens poden impulsar a dubtar i a adoptar noves formes de fer. Volem el millor per als nens, però hem de saber, que els extrems, no acostumen a ser positius…\nLa majoria de famílies que utilitzen aquest estil educatiu, actuen així pensant que fan el millor per als nens i perquè siguin feliços. S’esforcen al màxim perquè el nen no pugui trobar-se davant de cap imprevist i/o situació poc desitjada.\nEls preocupa tant que el seu fill pugui plorar i no estigui bé, que en certa manera, es crea un cercle viciós de patiment que sovint, és innecessari i una mica exagerat; portat a l’extrem.\nPateixen perquè el nen/a no tingui un trauma si li treuen el xumet. Que tingui un trauma si el fan dormir a la seva habitació, que tingui un trauma si li diuen que no li compren un cromo. Que tingui un trauma si li treuen el bolquer i encara no està preparat. Que tingui un trauma si es baralla amb algun company, que tingui un trauma si cau i es fa mal, que tingui un trauma si li dic que: “NO”.\nLes famílies fan els impossibles perquè els nens no arribin a “patir”. Fan els impossibles perquè els nens, no passin per aquestes situacions, o les passin quan “el nen estigui preparat”.\nDe manera que tendeixen a facilitar-los tant la vida, que el nen no pot créixer o desenvolupar-se com a persona.\nNo resulta positiu educar des dels extrems; ni des de l’estil dictatorial, ni des de l’estil permissiu i/o sobre protector.\nI si busquem un punt mig? Perquè no intentem buscar i aprendre recursos i estratègies per a educar als fills des de l’assertivitat?\nLa sobre protecció, no actua com un potenciador i facilitador de creixement i desenvolupament per als nens/es. Sinó que aquest estil educatiu, quan és el que predomina, actua com a limitador d’autonomia, de baixa tolerància a la frustració i de poca autoestima. Potencia la inseguretat i la irresponsabilitat.\nEls nens són capaços de fer moltes més coses de les que ens pensem, però perquè això es doni, els hem de donar l’oportunitat de fer-ho i sobretot, els hem de donar l’oportunitat d’equivocar-se i rectificar i/o tornar-ho a intentar.\nEls hem de donar estratègies perquè puguin aprendre a sortir-se’n, a afrontar nous reptes, a no rendir-se, a trobar opcions i/o solucions davant les adversitats amb les quals es puguin anar trobant. Els hem d’ensenyar a prendre decisions i a assumir les conseqüències.\nSi menystenim o resolem nosaltres totes les petites adversitats que puguin trobar-se, ells sentiran inseguretat, incapacitat i dependència. En definitiva, sempre esperaran que li diguin com ha d’actuar davant la vida… i això, perjudica l’autoestima de la persona.\nEls hem de donar el grau de llibertat i responsabilitat propi de l’edat, així fomentarem el seu grau de maduresa, l’autonomia, la seguretat i confiança en ell mateix.\nExigir-los certes tasques, obligacions i responsabilitats els ajuda a créixer. És més, ho necessiten per trobar el seu propi criteri, personalitat i capacitat de decisió. Exigir-los les coses que els pertoca per edat o dir-los un: “no” quan toca, no és sinònim de falta d’amor ni d’afecte, sinó tot el contrari.


Com s’esbrava la mala llet, Antònia Carré-Pons - RODAMOT\nHomeGeneralCom s’esbrava la mala llet, Antònia Carré-Pons\nAntònia Carré-Pons és una autora versàtil amb una producció de temàtica diversa, entre la qual hi ha des de relats curts, passant per novel·la juvenil, fins a novel·la històrica. Carré-Pons és filòloga medievalista especialitzada en l’obra de Jaume Roig, concretament va fer la tesi doctoral sobre l’Espill.\nAra ens sorprèn amb una col·lecció de relats curts sobre el fet de fer-se gran, sobre la vellesa. Això suposa un canvi de registre d’aquesta autora respecte a la seva obra anterior en què destaca la novel·la històrica És l’amor que mou el cel i les estrelles que té com a eix central les peripècies d’un manuscrit de l’Espill.\n“Els vells tenen una creativitat desbordant i sovint presenten comportaments que voregen el surrealisme.”\nCom s’esbrava la mala llet és una col·lecció de vuit relats en què es tracta la vellesa des de diferents punts de vista, tant de les persones que són grans com dels familiars o amics que els acompanyen. Són vuit relats frescos, dinàmics, alegres i tristos sobre aquesta realitat que avui dia és més patent: l’augment de la població gran i les seves conseqüències. Carré-Pons ens retrata les residències d’avis amb un humor amarg que ajuda a fer la lectura més lleugera, els avis que viuen a casa, els avis que refan la seva vida després de quedar-se vidus, els avis que ja no recorden qui són. A la vegada trenca tòpics perquè hi trobem avis que ballen, avis que mantenen relacions físiques plaents, avis sense cap mena d’inhibició. Un ventall de personatges enriquidor i real.\nCarré-Pons té un estil dinàmic i fàcil que transmet amb una gran força i nuesa els sentiments, les emocions i les frustracions de fer-se gran i d’acompanyar aquest procés. Amb aquest llenguatge planer i directe que no s’està de fer servir paraules gruixudes quan cal, fa que tothom es pugui sentir identificat amb qualsevol de les situacions i que, a la vegada, emfatitzi amb aquest col·lectiu que resta oblidat i apartat de la vida corrent.\n[cat] Com s’esbrava la mala llet Club Editor 2018 128 pàgines\nAntònia Carré i Pons (Terrassa, 1960) és filòloga medievalista i escriptora catalana, coneguda com experta en l’obra Espill de l’autor medieval Jaume Roig. Es va doctorar en filologia catalana per la Universitat de Barcelona el 1992. Col·labora amb la secció cultural d’El Punt Avui i va col·laborar amb el diari Ara.\nD’entre les seves obres de ficció destaquen “Rellotges en temps de pluja” (2014), la novel·la històrica “És l’amor que mou el cel i les estrelles” (2015) i “L’aspiradora de Ramon Llull” (2016), totes tres publicades per l’editorial Meteora.\nPodeu veure una entrevista realitzada el 16 de febrer de 2018 al programa de Televisió de Catalunya, Més 324, on Antònia Carré-Pons presenta el seu recull de contes “Com s’esbrava la mala llet”.


Josa Aleví – Història – JOSA\nJosa Aleví – Història\nLa Jove Orquestra Simfònica de l’Anoia – aleví es va formar l’any 1998 amb la voluntat de donar continuïtat a l’orquestra i poder oferir la possibilitat de tocar a nens i nenes de la comarca que tot just iniciaven els seus estudis musicals; la mateixa filosofia que feia 8 anys havia servit per endagar el projecte de la JOSA va començar a caminar sota la batuta del director Moisès Fernández .\nA l’any següent agafà la direcció de l’orquestra Eva Martínez, amb qui es consolidà el projecte aleví. Posteriorment i abans de l’actual director la orquestra fou dirigida per Jaume Sala. Actualment està dirigida per Albert Gumí que, a més, compta amb la col·laboració d’uns caps de corda, els quals s’encarreguen de realitzar els assaigs parcials de cada secció de l’orquestra.\nL’orquestra realitza els concerts habituals de Nadal (conjuntament amb l’altre formació de l’entitat) i de final de curs abans de les vacances d’estiu a més d’haver tocat a altres punts de la geografia catalana. Una de les activitats més destacades són les audicions per escolars que realitza a la ciutat d’Igualada i a localitats de la vora, en la que de forma pedagògica ensenya l’orquestra als escolars.\nL’orquestra també va poder participar activament en la Trobada de Joves Orquestres que se celebraven antigament a Igualada, realitzant un intercanvi amb alguna altra orquestra de similars característiques i nivell musical, on va tenir la oportunitat de treballar amb altres directors com Xavier Puig, o Elisenda Carrasco.


Això faran els comerços a partir d’avui dilluns 4 de maig. – Castellvilarenc.info\nby Redacció 04/05/2020 04/05/2020\nEl Butlletí Oficial de l’Estat (BOE) va publicar aquest diumenge 3 de maig a la tarda, més detalls de com serà la desescalada durant la fase 0, a partir d’aquest dilluns 4. Així, els comerços hauran d’oferir gel desinfectant a l’entrada del local, i no es podran oferir als clients productes de prova. A les botigues de roba, només podrà entrar una persona als provadors, que després de l’ús es netejaran i desinfectaran. Si el client no adquireix alguna de les peces de roba que s’ha emprovat, l’establiment aplicarà mesures perquè s’higienitzi la peça abans que se la provi un altre client. Per altra banda, els mostradors i mampares ajudaran a garantir l’atenció individualitzada en el sector de la restauració i hostaleria.\nEl sistema de fitxatge laboral amb empremta dactilar s’haurà de substituir per “altres sistemes”, o bé s’haurà de desinfectar el dispositiu en cada ús. El BOE també remarca que no s’utilitzaran els lavabos dels comerços, tret de casos “estrictament necessaris”.\nLa restauració és un dels sectors que veurà aixecades algunes de les restriccions en el moment d’entrar a la fase 0. Així, es podrà reprendre les activitats d’hoteleria i restauració si es amb servei d’entrega a domicili o recollida d’encàrrecs als establiments –aquest últim en una franja horària determinada per l’establiment per evitar aglomeracions-. Hi haurà d’haver un espai habilitat i senyalitzat per a la recollida d’encàrrecs i s’haurà de garantir la separació física o, si no és possible, s’haurà d’instal·lar mostradors o mampares. Els establiments només podran obrir mentre sigui horari de recollida d’encàrrecs.\nEn el cas de serveis on no sigui possible mantenir la distància mínima interpersonal, com poden ser perruqueries, centres d’estètica o fisioteràpia, s’haurà de fer servir els equips de protecció individual que calgui, per “assegurar la protecció” tant a treballador com client. Sí que s’haurà de garantir la distància de dos metres entre un client i un altre.


El Grup d’Activitat Cooperativitzada CommonsCloud té el propòsit de mancomunar eines digitals de núvol entre persones i entitats sòcies usuàries de femProcomuns des d’una perspectiva tecnoètica i cooperativista utilitzant programari lliure, aportant una alternativa a les eines extractives del capitalisme de plataforma. Ofereix serveis d’oficina, correu, comunicació i gestió amb comptes d’usuari unificats. Produeix el servei, en fa el manteniment i dona suport a les persones i entitats usuàries conjuntament amb les entitats amb les quals femProcomuns té signats acords d’intercooperació.\nTambé ofereix serveis d’acompanyament i implementació en la transició a les tecnologies lliures i tecnoètiques a organitzacions i institucions.\nEl grup coordina el projecte CommonsCloud i forma part dels seus espais de governança i participació: el Consell Estratègic Commons Cloud (CESC) i el Consell Consultiu CommonsCloud (COCC). Les persones i entitats usuàries de CommonsCloud són sòcies de femProcomuns i poden participar en la seva assemblea.\nEl grup es va crear l’any 2018 i va iniciar el projecte amb el finançament obtingut en una campanya de micromecenatge (Conjuntament 2018). El mateix any ja va posar en marxa els serveis d’Oficina, Àgora i gestió de projectes amb comptes unificats amb LDAP. Ha rebut el suport de l’Ajuntament de Barcelona (Impulsem el que fas 2019) i de la Generalitat de Catalunya (Singulars 2020). L’any 2020 va incorporar els serveis de formularis i videoconferència i el 2021 el gestor ERP i el correu electrònic. L’any 2021 va començar a fer el servei de diagnòstic i acompanyament a la migració «fesElSalt».\nPersones sòcies de treball: Mònica Garriga, David Gómez, David Jacovkis.\nPersones sòcies col·laboradores implicades: Josep Lluís Amador, Wouter Tebbens\nIntercooperació amb bTactic, Colectic, LliureTIC\nProjectes del GAC (en curs)\nEines de núvol mancomunades\nÀgora (per participar a l’Àgora cal crear-se un compte gratuït de CommonsCloud)\nDocumentació al wiki\nVídeos dels tallers de formació


Els treballadors de Nissan mantenen la vaga indefinida - Diari de Girona\nEls treballadors de Nissan mantenen la vaga indefinida\nLa reunió entre els empleats i la direcció de l'empresa celebrada al Departament de Treball acaba sense acord ?Nissan no aporta cap novetat i es limita a concretar l'anunci del pla estratègic per al 28 de maig\nacn/europa press 20.05.2020 | 23:46\nFurgonetes fabricades a la fàbrica de Nissan de Barcelona. europa press\nFurgonetes fabricades a la fàbrica de Nissan de Barcelona.\nLa reunió entre la direcció de Nissan i els representants dels treballadors que es va celebrar ahir al Departament de Treball va acabar sense acord i els sindicats mantenen la vaga indefinida que van convocar el 4 de maig. El comitè d'empresa va criticar que no hi assistissin els màxims directius de Nissan Motor Ibérica, Genís Alonso i Gemma Nespral, i va lamentar que l'empresa no aportés «res nou» i reiterés que no poden assegurar els volums de producció ni els llocs de treball. Els sindicats van expressar preocupació per la falta de futur industrial davant les amenaces de tancament de la fàbrica però la direcció no va poder oferir cap concreció més que recordar que el pla estratègic de la multinacional es donarà a conèixer el 28 de maig.\nCent dies de vaga dels treballadors del transport sanitari de Catalunya.\nTreballadors del transport sanitari traslladen la protesta a la seu d'ERC.\nLladó demana col·laboració als veïns i negocis de Figueres.\nEl comitè d'empresa va assegurar que els objectius de la vaga han canviat «radicalment» al llarg d'aquests 17 dies perquè, en un inici, van convocar l'aturada per demanar que es mantingués l'ocupació durant dotze mesos. «Ara la certesa que el nostre futur està en perill ens fa augmentar les exigències», apunten. Nissan va tornar a aplicar un Expedient de Regulació Temporal d'Ocupació (ERTO) a un miler de treballadors de la planta de la Zona Franca que treballaven en la fabricació de la «pick-up» Classe X de Mercedes i es van quedar sense peces per la vaga indefinida convocada des del 4 de maig, que només es va fer de forma efectiva al centre d'estampació de Montcada i Reixac. Els sindicats reclamen a les administracions que no s'accepti l'afectació de nou a l'expedient.\nDurant la trobada d'ahir, l'empresa va argumentar que la decisió de tornar a afectar en un ERTO els treballadors que no podien produir pels efectes de la vaga buscava protegir la seva seguretat i evitar contagis de la covid-19. Després d'una discussió «acalorada», l'administració va deixar la porta oberta per més reunions entre les parts. Un cop acabada la reunió, els representants dels treballadors van donar a conèixer el número de compte oficial per fer donacions per a la caixa de resistència per ajudar els treballadors dels centres de Montcada i Reixac i de Sant Andreu que estan en vaga.\nCrisi a Rolls-Royce\nEn un altre ordre de coses, el fabricant britànic de motors per a la indústria aeroespacial Rolls-Royce durà a terme una profunda reorganització del seu negoci per adaptar la seva activitat als nous nivells de demanda com a conseqüència de les dificultats que viu el sector de l'aviació comercial, el que es traduirà en una retallada d'almenys 9.000 llocs de treball a tot el món, una mica més del 17% de la seva plantilla global de 52.000 treballadors.\nA més de l'estalvi de costos generat amb aquesta reducció de plantilla, que la companyia xifra en uns 782 milions d'euros anuals, Rolls-Royce retallarà les seves inversions i durà a terme ajustos de costos indirectes a altres àrees, amb la qual que espera elevar fins a un total de més de 1.452 milions d'euros l'estalvi anual.\nPer la seva banda, els costos vinculats a la reestructuració plantejada per la companyia probablement fregaran els 894 milions d'euros, que seran comptabilitzats entre els exercicis 2020 i 2022.


Dos atletes de La Sansi fan pòdium a la cursa del Corte Inglés | Nova Ràdio Lloret\nBahom i Blanco\nDel cap de setmana també cal destacar que l'hoquei va empatar i segueix líder i que el Bàsquet Lloret femení va guanyar el segon partit de la fase d'ascens.\nEl Club La Sansi, de Lloret de Mar, va comptar amb un protagonisme destacat a la 37ena edició de la Cursa Corte Inglés de Barcelona, que es va celebrar ahir. D’una banda, José Luis Blanco va pujar al podi, en el tercer lloc, per darrera dels marroquins Benhmarka i Btaimi. L’atleta lloretenc va creuar la meta amb un temps de 34 minuts i 44 segons. D’altra banda, en categoria femenina, Hasna Bahom, del Club La Sansi, va ser la guanyadora de la cursa. Va aturar el cronòmetre en 39 minuts i 5 segons. La Cursa Corte Inglés de Barcelona va comptar amb més de 81.000 atletes inscrits. Es tracta de la prova més nombrosa d’Europa i la que compta amb més participants amb xip del món.\nRepassem la resta de resultats que ha deixat el cap de setmana. El Club Hoquei Lloret va empatar a 1 a la pista d’un rival directe en la lluita per l’ascens a l’OK Lliga, l’Arenys de Munt. Els homes de Manolo Barceló van començar per davant en el marcador, amb un gol en pròpia porta del rival. Però l’equip no va poder fer-se amb els tres punts i va encaixar l’empat en el primer minut de la represa. Els lloretencs segueixen líders de la Primera Divisió i la pròxima jornada podrien certificar el seu ascens matemàtic de categoria. Per fer-ho, necessiten guanyar el seu partit contra el Vilanova i que l’Arenys de Munt perdi a la pista del Blanes.\nSeguim amb el Club de Futbol Lloret, que va perdre per golejada a Barcelona davant del Sants, per 5-2. Els lloretencs es van avançar amb un gol de Peti, però els rivals van donar la volta al marcador amb tres gols. Tot i que Pol Gómez va retallar distàncies amb un gran llançament de falta, els barcelonins van tancar el partit amb dos gols més. El Lloret va acabar amb tres expulsats: Riky, el porter Rubén, i Edu Poderoso.\nL’equip femení de la Segona Divisió Nacional va perdre a casa pel mateix resultat, 2-5. Va ser contra el conjunt mallorquí del Son Sardina. Recordem que les lloretenques ja han perdut la categoria de manera matemàtica.\nMés resultats. El Club Unió Futbol Sala Lloret va rescatar un punt en el tram final del partit a la pista del Ràcing de Pineda. El resultat va ser d’empat a 2. Els rivals es van avançar en el primer minut però Cuerva va empatar en el segon temps. En el tram final, el maresmencs van fer el momentani 2-1, però Cotano va fer l’empat a falta de 2 minuts pel final.\nPer la seva part, el Lloret Esportiu Futbol Sala va sumar els tres punts. Victòria per 9-6, a casa, contra el Ràcing de Mataró.\nD’altra banda, el sènior femení del Bàsquet Lloret va aconseguir vèncer en la segona jornada de la fase d’ascens. Va ser a casa, contra el Salt, per un marcador de 46-36. Les lloretenques lideren la classificació.\nI el Club Volei Lloret va encaixar una nova derrota. Va ser per 3-0, a la pista del Rubí. Els parcials van ser els següents: 25-10, 25-17 i 25-19.\nArticle anteriorLLORET ESPORTIU – 13 ABRIL 2015\nArticle següentJaume Dulsat defineix el seu programa com a ‘possibilista’


Ramon Alberich, candidat a la presidència de la Cambra de Sabadell - Diari de Sabadell\nRamon Alberich, candidat a la presidència de la Cambra de Sabadell\nRamon Alberich, actual vicepresident segon de la Cambra de Comerç de Sabadell i també president de la Comissió d’Internacionalització, ha anunciat que es presentarà a les eleccions i optarà a la presidència de la Cambra els propers quatre anys.\nRamon Alberich i Ferrer, vinculat ja a la Cambra de Comerç de Sabadell en les darreres legislatures, ha fet pública la seva intenció de presentar-se al procés electoral i optar així a la presidència de l’entitat vallesana.\nAmb una llarga trajectòria empresarial a diverses empreses del sector metal·lúrgic entre les que destaca Talleres Auxiliares de Estampaciones (TADE), és membre també, entre d’altres, del Consell Social de la UAB, President de la Mútua EGARSAT i Vicepresident de l’Associació de Mútues d’Accidents, AMAT.\nPer la seva part, l’actual president de la Cambra de Comerç de Sabadell, Antoni Maria Brunet, ha anunciat recentment la seva voluntat de no presentar-se a la reelecció després d’haver estat al capdavant de l’entitat durant dues legislatures, la segona de les quals s’ha perllongat més del previst fins a romandre 13 anys en el càrrec.\nDel 12 al 25 de febrer s’obre el termini de presentació de candidatures per sufragi dels electors i per les organitzacions empresarials.\nLes eleccions tindran lloc de les 9.00 h. del dia 2 de maig a les 9.00 h. del dia 7 del mateix mes, per la modalitat del vot electrònic i el dia 8 de maig tindrà lloc la votació presencial a la seu de la Cambra, tot i que també serà per via telemàtica.\nFinalment, faltarà elegir els representants de les empreses que facin més aportació i els de les organitzacions empresarials per completar els 45 membres del Ple que, s’espera que en el mes de juny puguin escollir el nou president i el seu comitè executiu.


Literatura gòtica - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n2 Novel·la gòtica\nD'entre les característiques del moviment gòtic destaquen: És melodramàtic, exagera els personatges i les situacions amb la finalitat d'accentuar els efectes estètics. L'autor crea un marc sobrenatural que facilita el terror, el misteri i l'horror. Existència de llocs solitaris i espantosos que subratllen així els aspectes més grotescos i macabres de la producció. Exaltació de la relació entre terror i èxtasi. Embelliment de la mort com un desig pel dolor. Importància d'escenari arquitectònic, per a enriquir la trama; les ombres i contorns de llum delimiten espais i recreen sentiments malenconiosos. Referències a la bogeria, falta de raciocini, bestialitat i altres situacions inhumanes o sobrenaturals. La polarització del bé i el mal, aquest últim sent interpretat per un home cruel que farà de malvat. L'art gòtic utilitza elements obscurs.\nLa novel·la gòtica és una novel·la que barreja amor i terror en una ambientació pseudomedieval, de regust romàntic, amb presència d'elements sobrenaturals. El gènere va ser inaugurat per Horace Walpole, amb El Castell d'Otranto (1764), on ja apareixen els embolics familiars, les ruïnes i encanteris demoníacs que es popularitzarien en les obres posteriors. Els excessos melodramàtics van fer que sorgís una novel·la gòtica paròdica, on els elements misteriosos són absurds i explicats racionalment o els personatges apareixen com a caricatures.\nAlgunes obres destacades són Els misteris d'Udolfo, d'Ann Radcliffe; El manuscrit trobat a Saragossa, de Jan Potocki o El monjo, de Matthew Lewis. Aquestes obres van marcar una de les tendències bàsiques de la literatura de terror, amb els crims provocats per monstres o aliats del dimoni, un corrent molt conreat durant els segles XIX i XX, i també les llegendes romàntiques tradicionals, com les de Bécquer.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Literatura_gòtica&oldid=25777565»\nDarrera modificació: 23 des 2020 a les 22:55\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 des 2020 a les 22:55.


Espectacle itinerant de Festa Major\nEls infants de Balaguer han pogut gaudir, des dels seus balcons i finestres, de l’espectacle “Festa sobre rodes” que s’ha celebrat en el marc del programa de la Festa Major del Sant Crist i que ha recorregut diversos barris de la ciutat. Les festes posaran el punt final aquest dilluns amb l’espectacle de focs artificials\nLa pandèmia ha obligat a Balaguer a celebrar una Festa Major ben diferent a la tradicional. Així doncs, no s’han vist les tradicionals imatges de les firetes, ni les actuacions musicals, ni els carrers plens de veïns i veïnes acompanyant els gegants. Tot i això, els actes s’han adaptat i el format online ha pres el protagonisme. El que sí que s’ha pogut veure aquest dilluns pels carrers de la ciutat, ha estat l’espectacle itinerant infantil “Festa sobre rodes”, de la Companyia Més Tumàcat. Des dels seus balcons i finestres, els infants han pogut gaudir d’aquest espectacle que ha recorregut diferents barris de Balaguer.\nLes festes del Sant Crist posaran el punt final aquest dilluns amb l’espectacle de focs artificials que, enguany, es farà des de davant l’Església de Santa Maria per tal d’aconseguir més visió des de tota la ciutat, de manera que els balcons seran els aparadors des d’on gaudir del castell de focs.


El gos és el meu animal preferit, sobretot les races Bichón Maltés i Caniche Toy.\nAquest animal és molt intel·ligent, et fa molta companyia. Té l’olfacte i l’oïda molt desenvolupats i, per això, són uns bons guardians i caçadors.\nLa seva esperança de vida és entre uns 13 i 14 anys, depenent de la seva alimentació o les seves cures de salut. Pel que fa a la dieta, són carnívors -com els seus avantpassats: els llops-. Encara que també solen menjar verdures o llegums cuites, com l’arròs. El que no poden menjar són les substàncies que tenen sucre, ceba, sal,…\nFoto portada: https://elarmariodesugar.com/wp-content/uploads/2021/01/17e10240180feae975dddf81dbf199ea.jpg


Uns 40.000 estudiants comencen aquest dimarts la selectivitat\nUn total de 39.775 estudiants de Catalunya inicien aquest dimarts les Proves d'Accés a la Universitat (PAU) en diversos centres entre universitats i instituts i que com l'any passat se celebrarà durant quatre dies.\nVa ser publicat pel metge i escriptor Genis Carrasco i tracta sobre les manipulaciones dels detractors de les vacunes\nPressionen l'Estat perquè se sumi al Tractat de Prohibició d'Armes Nuclears\nLaurent Cohen és copresident de l'associació catalana de jueus i palestins Junts. Nascut a França, és d'origen jueu egipci per part de pare, i italià sefardita per part de mare.\nUn calendari solidari per defensar els drets de les dones a diferents països\nL’Associació Catalana per la Pau treballa a favor de la igualtat i la justícia global a llocs com Colòmbia, Palestina i la República Democràtica del Congo.\nEdilberto Daza: "La pau no és només una oportunitat, és un dret humà que ha de ser respectat"\nEdilberto Daza és un líder camperol colombià que per la seva tasca com a defensor de Drets Humans s'ha vist amenaçat de mort per grups paramilitars.\nAlarma a Guatemala pels assassinats de camperols.\nLa pau a Colòmbia, a punt del xoc\nColòmbia està a les portes d'una cita electoral històrica, en la qual es juga el tot pel tot.\nXavi Cutillas és president de l'Associació Catalana per la Pau, una entitat compromesa amb el desarmament i amb la transformació de les relacions Nord-Sud.\nAquest conglomerat d'organitzacions no governamentals d'uns 100 països, recull el relleu a Juan Manuel Santos, president de Colòmbia, per la seva negociació de pau amb les FARC.\nL'anunci, amb un fort rerefons religiós, es poden llegir missatges com "bombardegem la violència amb compassió", "bombardegem l'extremisme amb una vida millor".\nEls sants errors\nNo hi ha temps per egos. Els colombians tenen encara una gran oportunitat. Mantenir l'esperit latent de l'acord de pau. El volen els que van votar pel SÍ i els que van guanyar en votar pel NO.\nPer la seva contribució al procés de pau amb les Forces Armades Revolucionàries de Colòmbia (FARC).\nEndesa tanca tres anelles elèctriques a Girona per reforçar i millorar el servei a la ciutat\nCaixaBank incorporarà 900 gestors al servei inTouch per assessorar telemàticament\nEl Govern de coalició arriba a un acord per coordinar-se en la negociació de la reforma laboral


Un primer informe estimava en 800.000 euros la reforma de l'edifici, que és tancat per seguretat\njordi escudé castellnou de bages 02.11.2020 | 17:56\nL'edifici Montserrat de Castellnou de Bages és tancat al públic des de fa un parell d'anys ARXIU/OSCAR BAYONA\nL'edifici Montserrat de Castellnou de Bages és tancat al públic des de fa un parell d'anys\nJa fa dos anys que l'edifici és tancat. Ho va decidir l'equip de govern d'ERC seguint les recomanacions tècniques que així ho aconsellaven a partir d'un primer estudi que estimava en uns 800.000 euros el cost de reforma de l'edifici per tal que pogués complir amb la normativa com a espai de pública concurrència i es pogués adaptar a la llicència ambiental que no té.\nTanmateix, era només un primer estudi i en la recta final del mandat, per la qual cosa es va considerar que seria millor deixar que passessin les eleccions i que fos el govern escollit el que busqués la solució definitiva al futur de l'edifici. Ja fa un any i mig dels comicis, que van donar la victòria a ERC, i ara vol complir amb el compromís adquirit en el seu dia.\nLa contractació d'aquest segon estudi tècnic, que està en curs, ha sorgit del consens de tots els grups polítics municipals, segons es va determinar en un acord de ple, i el que digui l'informe s'acatarà. De fet, el procés ja està en marxa, i el supervisa una comissió que s'ha creat expressament per aquest tema, en què hi ha l'alcalde, Domènec Òrrit, un representant de cada grup municipal, l'aparellador i la secretària.\nLa Comissió va contactar amb arquitectes perquè presentessin el seu pressupost per fer l'estudi, que ara ha valorat i s'ha pres una decisió de forma consencuada que en breu es farà pública, explica Òrrit. Després caldrà fer una modificació de crèdit per valor d'uns 10.000 euros per cobrir-ho.\nL'estudi inclourà noves cates i analítiques de l'estructura de l'edifici que «segurament donarà uns resultats que variaran molt poc respecte l'estudi anterior», apunta Òrrit, però el que vol l'equip de govern és que aquest informe es faci en base a un arquitecte que s'hagi consensuat entre tots, i no només des d'una de les parts, «i que també entre tots puguem explicar després els resultats».\nLes deficiències que presenta bàsicament són del mal estat de la coberta, que no seria prou resistent al foc en cas d'incendi, però també n'hi ha en els accessos, en les sortides d'emergència, i en altres elements externs. Es van adequar estances del centre cívic per a les entitats.\nL'independentisme evita mullar-se sobre pressupostos i es planteja negociar.\nCastellnou encarrega un estudi definitiu per decidir què fa amb el casal del poble.\nJunqueras es riu de la «trama russa»: «'Da, da, tovaritx'» («'Sí, sí, camarada'»).


PINNAE | Miquel Torner de Semir exposa una retrospectiva de la seva obra al Fòrum Berger Balaguer\nMiquel Torner de Semir exposa una retrospectiva de la seva obra al Fòrum Berger Balaguer\nEl Fòrum Berger Balaguer de la Fundació Pinnae acull una exposició retrospectiva de Miquel Torner de Semir, pintor català i artista reconegut internacionalment. La mostra s’inaugura el proper divendres 7 d’abril a les 19h amb la presència del mateix artista i restarà oberta fins el 14 de maig.\nL’exposició es configura amb un conjunt d’unes 40 obres que recullen part de la seva trajectòria artística i que plasmen el seu estil propi com a tret diferencial de la seva obra.\nL’exposició del pintor gironí s’inaugura el divendres 7 d’abril, a les 19h al Fòrum Berger Balaguer de la Fundació Pinnae.\nMiquel Torner va néixer l’any 1938 a la Garrotxa. És un prestigiós pintor de la Catalunya vella, culte i enamorat de la seva terra, l’Edat Mitjana i el Pirineu. Amb una extensa obra pictòrica d’estil renaixentista amb tocs barrocs i gòtics, va iniciar-se en el figurativaisme mediterrani, seguit per l’abstracció i posteriorment retornant a la figuració en un concepte més modern.\nEl gran nombre d’influències que ha rebut Torner defineixen la seva obra com a pont entre el passat i allò que és nou. És precisament aquesta barreja entre l’antic i el nou on rau l’originalitat de la seva obra.\nLa seva pintura es basa en la senzillesa, un traç fort, precís i incisiu que marca amb línies punyents les siluetes dels elements principals de cada composició i estableix una forma molt ben estructurada. Aquest traç contrasta amb un fons que conté figures i signes abstractes i cromatismes que conjuguen colors bàsics i vius amb tonalitats suaus. Així és com Torner aconsegueix obtenir aquest estil personal que comunica fàcilment sensacions positives, incitant a la imaginació per descobrir una altra realitat gràcies a les seves obres.\nLes figures perfilades evoquen les vidrieres gòtiques però també es deixa veure l’empremta de l’art renaixentista italià en molts dels seus retrats femenins i la figura li serveix per a reclamar l’ordre i el ritme de les accions humanes.\nEs tracta d’una obra única que atrau a l’espectador i condueix per un camí realment imaginatiu. Visitar una exposició de Torner és emprendre un viatge cap a un món paral·lel que cadascú es fa seu.\nLes seves obres han estat exposades en un gran nombre de ciutats europees, Amèrica i Japó. Actualment manté una mostra permanent a La Galería Arcadia de Madrid.\nL’exposició es podrà visitar del 7 d’abril al 14 de maig al Fòrum Berger Balaguer de Vilafranca del Penedès de dijous a dissabte de 18h a 20h i diumenges i festius de 12h a 14h i de 18h a 20h. L’entrada és totalment lliure.\nMiquel Torner de Semir, retrospectiva\nDel 7 d’abril al 14 de maig\nInauguració divendres 7 d’abril a les 19h


Jornada 'xerrem junts, pel foment de l'ús del català'\nAra fa deu anys naixia el xerrem junts com a projecte dins de la CAL, la Coordinadora d’Associacions per la Llengua Catalana. Es duia a terme per primer cop l’experiència d’un grup de conversa en català portat per persones voluntàries i guiat amb propostes de comunicació basades en la força que té la conversa interpersonal.\nPer commemorar els deu anys del projecte, volem dedicar un dia a explicar l’essència i les fites que hem aconseguit, comentar diverses línies de creixement i recollir impressions i recomanacions per tal de trobar millores que engrandeixin el xerrem junts.\nActualment, més de dues-centes persones voluntàries condueixen un centenar llarg de grups en diversos espais socials de la zona metropolitana de Barcelona i altres indrets dels país. Durant l’any 2017, més de 1.400 persones van participar en espais socials de trobada i de comunicació intercultural en el marc del xerrem junts. Així doncs, es va afavorir la convivència ciutadana a través de l'aprenentatge i l'ús social del català.\nLa jornada tindrà lloc al Palau Robert (Passeig de Gràcia, 107, Barcelona) i comptarem, entre d’altres, amb la presència del senyor Oriol Amorós, Secretari per a la Igualtat, Migracions i Ciutadania, i la senyora Ester Franquesa, directora general de Política Lingüística.


Gustau Muñoz, la mirada crítica i assenyada - El Temps\nGustau Muñoz (València, 1951) és un dels intel·lectuals més destacables de les darreres dècades. Economista de formació, agitador cultural i escriptor, persona compromesa i moderada, el seu pensament s’ha espargit a través de nombrosos llibres i articles. Un volum recent, ‘Corrent de fons’, arreplega amb voluntat unitària alguns d’aquests textos esparsos.\nGustau Muñoz | Imatge d\_'arxiu\nSempre que es publica un recull d’articles, cal preguntar-se per la pertinença i la utilitat de veure editats textos que ja han estat prèviament publicats. En el cas que ens ocupa, l’edició de Corrents de fons, els criteris a l’hora de reunir textos de Gustau Muñoz són oportuns i escaients.\nDe primeres, perquè fins i tot als que som lectors habituals d’aquest pensador ens costa resseguir-li totes les petjades. El llibre, de fet, agrupa articles sobre política, societat i cultura publicats en un bon grapat de publicacions, com ara L’Espill —publicació que codirigeix amb Antoni Furió—, Afers, Saó, Caràcters o L’Avenç. Però també hi ha una peça curiosa inèdita a casa nostra, l’article “El laberint espanyol” que aparegué a la revista alemanya Das Argument. Així mateix, hi ha un grapat de perfils, els enquadrats en la tercera part, anomenada “Contemporanis capitals”, que conté textos esparsos en llibres i publicacions. Finalment, hi ha els articles apareguts en l’edició valenciana d’eldiario.es.\nTots aquests articles han estat reescrits o adaptats. I fins i tot en alguns casos s’hi afegeixen notes de contextualització o actualització. Es tracta, per tant, d’un volum idoni per presentar el pensament de Gustau Muñoz a un públic generalista, però també resulta profitós per a qui haja seguit la trajectòria assagística del valencià, pel que té de visió global. Perquè, sense arribar a ser una miscel·lània, el llibre abasta gairebé tot el camp d’interessos de l’autor, incloent-hi l’economia. Quasi sempre amb les circumstàncies valencianes ubicades en primer terme, un marc, en tot cas, saludablement desbordat en diferents ocasions.\nAllò important és que el lector trobarà, sobretot en el primer bloc, un complet mostrari d’idees i reflexions que, a més de contenir un insubornable esperit crític, ajuden a reflexionar —no és casual que l’epígraf de la primera part siga “Pensar amb perspectiva”— i a entendre millor la realitat. Qüestions explicades amb claredat i precisió, sense giragonses, amb un esperit poc habitual de ponderació.\nAixò es fa palès a l’hora de defensar, de manera raonada i contextualitzada, sense beateries, el llegat de Joan Fuster. Com ara quan demostra que les tesis econòmiques desenvolupades en Nosaltres els valencians mereixien una revisió posterior però eren àmpliament compartides en el moment de ser llançades. O quan revisa el concepte de Països Catalans amb realisme, sense fer castells en l’aire, amb un escepticisme molt fusterià que ressalta l’asincronia històrica i les dificultats d’articulació fins i tot en el terreny cultural, però sense renunciar a “un nou concepte integrador de la catalanitat”. “Mínim comú denominador o concepte fort i de màxims? Ja ho veurem... si hi arribem”, apunta enigmàticament.\nPonderació i capacitat d’anàlisi crítica quan parla també de les elits econòmiques i polítiques al País Valencià, dels orígens ideològics del moviment reaccionari valencià o dels potencials econòmics, sovint menystinguts, d’aquest territori. Visió econòmica que no es limita a traçar el “Paisatge després de la batalla”, com diu un article en referència a la nefasta gestió del Partit Popular, sinó també a marcar camins i reptes de futur sensats, cosa que no vol dir fàcils. Diagnòstics, sí, però també propostes, quelcom no tan senzill de trobar en l’assaig contemporani.\nPel que fa a la segona part, “la lluita per la cultura”, Muñoz combina el comentari cultural, ja siga per parlar de la trajectòria de la mítica revista Nueva Cultura, la trajectòria de la Institució Alfons el Magnànim —sobre la qual s’acaba de publicar un llibre editat per ell— o les traduccions al català de Blasco Ibáñez, entre més, amb aspectes més problemàtics com l’escriptura i l’edició en la nostra llengua. Sempre amb voluntat constructiva, sense amagar ni endolcir els entrebancs però alhora sense menystenir els camins en positiu. Un bloc que conté un text interessant, “Capital mundial de l’antiturisme”, que per les derivades econòmiques i socials podria haver encaixat en el bloc anterior.\nLa part final, l’esmentada dels perfils, conté històries sobre personatges amb molt de pes en la nostra història cultural, però també biografies més ocultes i per això interessants com les del malaguanyat escriptor Josep Bertomeu o l’historiador Ronald Fraser.\nUn volum rigorós, amè i esclaridor. Una ploma crítica i assenyada com poques al País Valencià.\nAssaig, 253 pàgines


Edición del domingo, 03 mayo 2020, página 6 - Hemeroteca - Lavanguardia.es\nEdición del domingo, 03 mayo 2020, página 6\n6 LAVANGUARDIA INTERNACIONAL DIUMENGE, 3MAIG2020 Confinament oportú, unitat política idisciplina social, en part per recel al sistema sanitari Els encerts de Grècia iPortugal JOAQUÍN LUNA BarcelonaL’ Alentejo té 759.000 habi tants iunmort per la Covid19 (un home de 87 anys). La veïnaExtremadura, amb 1,06 milions d’habitants, s’acostaals500 morts. Elvas és adeu quilòmetres de Badajoz, ielseu alcalde, el socia lista Nuno Mocinha, explica al gunes raons de l’“èxit” de Portu galperfrenarlapandèmia. –Ha estat important la unitat política? –Moltmés que important: ha estatdeterminant. Portugal iGrècia tenien molts números per al’hecatombe, co mençant per la seva situació ala cuadeladespesapúblicaensani tat de la UE. Cal sumarhi deu anys de mala premsa internacio nal, rescats financersiinsolènci es. També fortesretallades en la despesapública. Del’austeritatal’èxit... Hi ha tres nexes en la recepta de PortugaliGrècia: calendari prudent del confinament –gaire bé sense morts, quan Itàlia iEs panyaelvan adoptar amb 463 i 191, respectivament–, una unitat política digna d’Alemanya, ila por de la població –més gran a Grècia– per la fragilitat del siste masanitari. Iunquart argument, més es pecífic del cas grec. “No és gaire habitual entre les famílies gre gues enviar els seus avis ales re sidències, tret que necessitin atencions especials”,assenyalaa La Vanguardia el secretari gene ral de Salut Pública, Panagiotis Prezerakos. Grècia té la propor ció més alta de població de més L’alcalde no burxa en la ferida dels veïns extremenys,amb unes xifresostensiblementpitjors.“La regió de l’Alentejo té la població molt dispersada iundesenvolu pament econòmic inferior, iles restriccions aescala nacional es van adoptar atemps.Lagent, a més, ha respectat el confina ment”. Vet aquí un tòpic global que s’esvaeix:l’individualisme del sud d’Europa, encara que Portu gal,atlànticaid’Ultramar,nohagi estatmaimediterrània. Grècia sí que és mediterrània, enelfons,laformaielmésenllà. “Hi ha un factor paradoxal en la resposta encertada de les au toritatsiladisciplinadelapobla ció: la debilitat del sistema sani tari, que ha actuat afavor nostre. Ningú no volia córrer el risc d’acabar en un hospital, mentre que en altres països hi havia més confiança en la capacitat de res posta”, assenyala la professora StellaLadi. Grèciadisposava de 565 llits d’UCI en el sistema públic aco mençamentsdemarç... “Una de les raons per les quals aquestcopelsgrecshanseguitles directrius és perquè estaven es pantats de debò”, va escriure el periodistaAngelos Stangos en el centenari iconservador diari Ekathimerini. Elnúmerodosdelasanitatgre ga, Panaiotis Prezerakos, matisa latesideladesconfiançaitornala pilota als que devaluen la capaci tatsanitària.“Gràciesahaveran ticipat les mesures hem pogut preparar el sistema, que afinals demarçjadisposavade910 llitsa lesUCI.Vamcancel·larelscarna valsel27defebrer,24 horesdes prés del primer cas. Ivam tancar les escoles el 10 de març, amb menys de 90 infectats icap mort. VampersuadirlapoderosaEsglé siaortodoxadenocelebrarpúbli camentlaPasqua...”. ElresponsabledeSalutPública continua amb un dard: “Altres països, amb una infraestructura sanitàriamésbonaiambmésllits ales UCI per habitant, van mantenir la il·lusió que els seus sistemes podrien respondre ala pandèmia,ipotser van pren dre les mesures preventives amb retard”. Panagiotis Prezerakostambé reivindicaqueGrèciahaespantat ambencertlesprediccionscatas trofistes sobre la pandèmia als campsderefugiats. Tots els entrevistats advertei xen que és prematur concedira Grècia iPortugal l’etiqueta de guanyadors en el tauler europeu. Encara que sigui així pel que fa a la Covid19,ara ve el més difícil: gestionaruna crisi, un altre cop, justquancomençavenarespirar. El turisme suposa aGrècia un 11,7% del PIB igairebé un terç de l’ocupació. El ministerideTuris me no dona per perduda la tem porada. Al contrari: Grècia sem bla una destinació fiable illiure de la pandèmia. “Ara el més curi ósésquebusquenurgentmentun sistemapergarantirqueelsturis tes no ens portin el coronavirus”, observaStellaLadi.c PATRICIA DE MELO MOREIRA /AFP ConcentracionsaLisboa per commemorar el copdel 25 d’abril del 1974, conegut com la revoluciódelsclavells LA VANGUARDIAFONT: Johns Hopkins University Dades de l’1 de maig COVID-19 AL SUD D’EUROPA Percentatgedeletalitat Itàlia Espanya Grècia Portugal Espanya Itàlia Portugal Grècia 13,6% 10,2% 4,0% Morts per cada 100.000 habitants 5,4% 51,95 45,81 9,46 1,3 Grècia és terra de dinasties. Fill de l’exprimerministre Konstantinos Mitsotakis (19901993) igermà de Dora Bakoyannis, exalcaldessa d’Atenes, el primer ministre conservador ha reforçat la seva imatge proempresarial ipragmàtica. Capdavanter d’una exitosa “austeritat d’esquerres”, el primer ministre socialista, al càrrec des del 2015, recull els fruits d’una gestió conciliadora que ha aclarit la política ihacohesionat els portuguesos. ANTÓNIO COSTA Dos líders al’alça aEuropa de 65 anys alaUnió Europea. “M’he passat anys responent a periodistes europeus sobre les desgràcies de Grècia. Ara és al revés”,observalaprofessoragre ga Stella Ladi, de la Queen Mary University de Londres ilaUni versitatdePanteionaAtenes. Portugal ha demostrat una re marcable fortalesa institucional. Amb un president de la Repúbli ca conservador, Marcelo Rebelo de Sousa, iunprimer ministre socialista, António Costa, que divergien sobre la conveniència d’elevar l’estat d’alarma al d’emergència –es va imposar el cap de l’Estat, declarat “hipocon dríac militant”–, el país ha man tingutunclima de consens sense esgarips. “Tots els partits han anat en la mateixadireccióalParlament.El soroll no ajudavaacombatre el virus. Ical reconèixer al PSD (conservadors) que han apaiva gat les veus alaseva dreta”, asse nyala l’alcalde d’Elvas. Mocinha enalteix el lideratge d’António Costa, primer ministre des de l’any 2015, després d’anys d’aus teritatisacrificis que havien do nat pas acreixement iequilibri fiscal,cosa“queellegitima.Costa enshadignificatdavantEuropa”. KYRIAKOS MITSOTAKIS TANAPROP ITAN LLUNY Un mort en tota la regió d’Alentejo per gairebé 500a la veïna Extremadura CONCÒRDIA “La unitat política aPortugalnohaestat important: ha estat determinant” PARADOXA HEL·LÈNICA La por de la feblesa sanitària ha afavorit la disciplinasocial iuncalendari encertat Emergència sanitària


El PSC abandona el ple de Palafrugell on es condemnen els empresonaments de polítics • Ràdio Capital de l'Empordà\nEl PSC abandona el ple de Palafrugell on es condemnen els empresonaments de polítics\nEls socialistes han criticat que la moció s'hagués presentat a última hora i que s'havien fet canvis que no compartien\nEl ple de Palafrugell ha aprovat aquest dimarts una moció d’urgència en contra de l’empresonament de polítics líders de l’independentisme, i de defensa dels seus drets polítics. Els grups del PSC i L’Entesa han abandonat el plenari perquè han criticat la manera com s’ha presentat la moció.\nLa moció és una proposta dels grups d’ERC i el PDeCAT i exigeix “el ple respecte a les institucions que representen el poble de Catalunya”. Així ho llegia l’alcalde Josep Piferrer.\nDe totes maneres, el grup del PSC ha criticat que la moció s’hagués presentat a última hora i que, un cop ells havien decidit votar-hi a favor, s’havien fet canvis que no compartien. Per això, tots els regidors socialistes van abandonar la sala de plens mentre es llegia i votava la moció.\nLa moció ha acabat sent aprovada amb els vots a favor dels grups de govern. El portaveu socialista Juli Fernández ha demanat que en aquesta qüestió es tingui en compte el seu grup perquè “sempre” s’han mostrat “en contra de l’aplicació de l’article 155 i de la judicialització de la política” i han demanat que es revisi la presó provisional.\nArticle anteriorL’esvoranc del carrer Carrilet de Palafrugell el van causar les “fortes pluges”


Crisi de credibilitat? | El Llobregat\nCrisi de credibilitat?\nEl passat 4 de febrer, l’alcalde socialista de Gavà i president del Consell Comarcal, Joaquim Balsera, presentava la seva renúncia al càrrec al·legant raons personals i professionals per avançar el seu relleu al front d’una alcaldia que ha estat en mans socialistes des de 1979, i deixar la seva substituta Raquel Sánchez en una bona posició per mantenir l’alcaldia d’aquí un any i mig quan hi hagi les properes eleccions municipals.\nAixò ha estat una tradició a Gavà que ha donat sempre bons rèdits als socialistes. L’anterior alcalde, Didac Pestaña, que va ser alcalde entre l’any 1985 i 2005, també havia substituït el primer alcalde socialista de Gavà, Antonio Rodriguez, abans d’acabar la segona legislatura, i Balsera es va fer càrrec de l’alcaldia ara fa 9 anys pel mateix procediment.\nEls temps però, han canviat molt. Durant els 20 anys de Pestaña els socialistes van guanyar les eleccions per majoria absoluta i el segon partit més votat mai va arribar al 20%. L’ajuntament va mantenir un pressupost sanejat i forts recursos, gràcies al desenvolupament industrial i urbanístic del municipi que el va fer passar dels 30 als 46.000 habitants actuals i els exercicis es tancaven amb superàvit com va tuitejar el mateix Pestaña fa temps, recordant els bons temps a l’alcaldia. Tot això ja és història perquè en les darreres eleccions, Balsera va perdre la majoria absoluta —que no passava a Gavà des de l’abril de 1979— com va ocòrrer a tants i tants ajuntaments monolítics, i s’han hagut de pagar peatges en forma de governs de coalició que han fet la vida més feixuga als alcaldes forçant-los a considerar la vida política com un episodi particular i no com una professió eterna.\nAntifrau investiga 13 municipis\nLa pèrdua d’aquelles hegemonies laminadores han tingut molt a veure amb la crisi econòmica i amb l’esclatament de la bombolla immobiliària que va fer del territori municipal una font inesgotable d’ingressos en la mesura que encara quedava un pam de terra per qualificar o edificar. Gavà no va aconseguir els 15.000 habitants fins l’any 1960 i els 30.000 fins gairebé el 1980, 20 anys després. Durant els anys de la bombolla, pràcticament durant l’imperi Pestaña i els primers anys Balsera (1985-2007), Gavà va obtenir tants habitants com els 60 primers anys del segle XX o els 20 anys del franquisme. El poble rural dels anys 60 ha donat pas a un municipi de 46.000 habitants urbanitzat gairebé en un 80%. Això dona molts diners, molt de poder i molta impunitat en general que van saber disfrutar fins l’excés, molts poderosos del moment que se’n riuen ara de les lamentacions dels hereus que es cansan de fer d’alcaldes sense recursos i carregats de problemes. Tothom especula sobre les raons autèntiques de la dimissió. Els republicans posen en el platet de la balança que mes pesa, la investigació oberta per l’Oficina Antifrau de Catalunya al voltant de les denúncies fetes sobre contractacions i subvencions. Alguns col·legues han preguntat a la pròpia oficina si aquesta pot ser la raó i l’Oficina ha respost una obvietat: és impossible saber-ho. Entre altres coses perquè si les investigacions de l’Oficina fossin greu motiu d’alerta, ja haurien dimitit un munt d’alcaldes, algun rector universitari i diversos alts càrrecs departamentals. Només sobre ajuntaments de la comarca, l’Oficina ha tancat durant els últims tres anys 13 investigacions obertes, amb informes raonats i diverses recomanacions, i manté encara molts casos en dansa, entre ells aquest de l’ajuntament de Gavà. Tretze investigacions ja tancades referides a 10 ajuntaments de la comarca més l’Hospitalet, en concret La Palma de Cervelló, el Papiol, Gavà, Abrera, Pallejà, Esplugues, Molins de Rei, Sant Vicenç dels Horts, Sant Andreu de la Barca i El Prat.\nSi hi ha hagut investigacions és que hi ha hagut denúncies i si hi ha hagut denúncies és que hi ha hagut sospites. Recordem que l’Oficina Antifrau es va obrir el 2009, a través de la iniciativa parlamentària del tripartit, i que aquestes xifres de més amunt només es refereixen als tres últims anys —i a les investigacions ja closes—, precisament els anys de més crisi, de menys pressupost i de més precarietat pressupostària. Abans d’aquesta oficina antifrau, durant els anys de vaques grossíssimes, a la comarca no hi ha hagut més vigilància sobre els afers públics que les migrades possibilitats que han exercit les dèbils oposicions municipals i l’encara més dèbil premsa local.\nAquest instrument de control, que va ser triomfant durant la Transició i relativament eficaç durant els primers anys de democràcia municipal i que tant podria haver ajudat la ciutadania i la neteja de la vida pública, va ser estrepitosament laminat pels que temien ser controlats. L’any 2009 van decidir, ells mateixos, fer un gest i crear una Oficina Antifrau quan el frau ja havia impregnat la vida social, política i econòmica del país sencer. Massa tard. La premsa que no va ser laminada va ser directament comprada i les xifres d’aquell gegant de paper que aleshores jugava a ser trascendent i tenia certa influència, avui fan riure.\nNoticies de la Comunicación publicava fa uns dies la pèrdua de difusió dels primers diaris impresos del país. El primer, amb un 52,8% de descens en 10 anys, el diari esportiu Marca; després l’ABC amb un 47,2%, seguit de El Periódico amb un 40,8%, després La Razón y El Mundo amb un 38,9 i un 38,7%, respectivament i El Correo amb un 35,.3%. Al final de tot La Vanguardia amb un 24,8% i l’As (20,7%). El diari més important del país (El País) no difon ni 300.000 exemplars diaris (quan el 2003 s’apropava als 450.000). Conseqüències de la crisi. Però no només de la crisi econòmica: també, sobretot, de la crisi de credibilitat, de la crisi de valors...||


Components de l'ordinador by berta luque - Issuu\nBerta Luque 4.1\nFont d'alimentació La font d'alimentació d'un ordinador és un dispositiu que transforma el corrent elèctric de la xarxa de subministrament (corrent altern a 220 volts) en corrent que alimenta els diferents components de l'ordinador (corrent continu a 3,3, 5 i 12 volts). En aquesta transformació es genera una gran quantitat de calor, és per això que la majoria de les fonts d'alimentació tenen un ventilador per a refrigerar-se, necessari per al correcte funcionament de la font i evitar que pugi escalfar-se. La potència que pot suportar una font d'alimentació és una de les seves característiques principals. Normalment s'expressa en watts (W) i com més potència, més components es poden connectar a l'ordinador, per exemple, lectors, discos durs, targetes gràfiques, etc.\nPlaca base La placa base és un element format per un circuit imprès en el qual s'insereixen els diferents components que configuren l'ordinador. És un element fonamental en l'ordinador, perquè les seves característiques tècniques influiran enormement en el rendiment de la màquina. Un dels seus elements més importants és el joc de xips, un conjunt de circuits que serveix com a centre de connexió entre la CPU, la memòria RAM, la targeta gràfica, les ranures d'expansió i les connexions externes. Cada placa base inclou un programa específic anomenat BIOS, gravat en memòria no volàtil, que permet realitzar funcionalitats bàsiques, com el reconeixement i la prova de dispositius, el maneig del teclat, la càrrega del sistema operatiu i altres operacions de baix nivell semblants.\nMicroprocessador El microprocessador és el petit cervellet amb què compta l'ordinador i s'encarrega bàsicament de rebre, analitzar i calcular totes les dades i això ho fa en diverses etapes d'execució les quals són:     \nPrefetch: Executa pre lectura de la instrucció a realitzar en la memòria principal. Fetch: Ordena sistemàticament totes les dades per poder executar les operacions necessàries. Descodificació: Descodifica les instruccions de manera que es pugui separar de forma lògica la informació i determinar que fer. Execució: Efectua el procés d'anàlisi i càlcul necessari. Escriptura: Envia els resultats a la memòria principal i els registra.\nEls microprocessadors contenen un oscil·lador de quars que genera els polsos a un ritme constant de manera que es poden generar diversos cicles en un segon, la velocitat dels microprocessadors es mesura en freqüències i aquestes poden ser megahertzs (MHz) o gigahertzs (GHz) és dir, milers de milions o milions de cicles per segon. Per a determinar la velocitat a la qual treballa la CPU podem utilitzar l'indicador de freqüència, és a dir, entre major freqüència major velocitat per al procés d'informació, però no és l'únic indicador que ho determina, també necessitem saber la quantitat d'instruccions necessàries per a realitzar una tasca concreta i la quantitat d'instruccions executades per cicle (ICP).\nMemòria RAM La memòria RAM (memòria d'accés aleatori) és un tipus d'emmagatzematge molt important en un ordinador. Es coneix normalment com a memòria principal i té la forma d'un circuit integrat que permet emmagatzemar dades a què es pot accedir en qualsevol ordre (per això la denominació 'accés aleatori'). La memòria RAM és volàtil, és a dir, la informació es perd quan es talla el subministrament elèctric (per exemple, quan s'apaga l'ordinador). És una memòria ràpida que s'utilitza per al sistema operatiu i les aplicacions i s'hi carreguen les instruccions que s'han d'executar i dades obtingudes i que s'estan utilitzant en el moment. La importància radica que tots els programes que estan executant-se en l'ordinador\nÉs un factor molt important per a la velocitat d'un ordinador. Per tant, com a norma general i dins d'uns límits, com més quantitat de memòria RAM tingui un ordinador i de major velocitat de rellotge, més ràpid funcionarà.\nEl disc dur Un disc dur és un sistema de memòria d'emmagatzematge magnètic. El disc dur és format per una superfície circular o més (discs) i uns capçals magnètics lectors (actuadors) que es mouen tots junts en un sol braç cap al lloc del disc on hi ha les dades que s'han de llegir (o escriure). La informació s’enregistra sobre una capa magnètica a les dues cares del disc i a tots els discs en simultani: si el disc dur té dos discs (és a dir, quatre capes), la informació es reparteix entre les quatre capes. Les principals característiques d’un disc dur són:   \nLa capacitat La velocitat d’accés La interfície de connexió del disc a l'ordinador\nDispositius de memòria òptica Els dispositius de memòria òptica són dispositius de memòria externs que serveixen per guardar informació. Hi ha tres tipus de dispositius de memòria òptica:   \nNomés lectura (CD-ROM, DVD-ROM) Gravable una sola vegada (CD-R, DVD-R, DVD + R) Regravable (CD-RW, DVD-RW, DVD + RW)\nSe'ls anomena memòries òptiques perquè necessiten d'un làser tant com per llegir i gravar dades en ells. Les dades que s'emmagatzemen, queden gravats en uns forats microscòpics. En els DVD, els solcs estan molt més junts i són molt més petits que en els CD, permetent que aquests puguin emmagatzemar més memòria que un CD Els CD i DVD tenen com a avantatge davant els disquets que tenen més capacitat d'emmagatzematge, i davant els discs durs que són més fàcils de transportar. La capacitat dels dispositius de memòria òptiques depèn del tipus de suport.\nEls ports Els ports son connexions elèctriques que comuniquen el microprocessador amb els perifèrics (ratolí, teclat, pantalla, joystick…). Al extrem/s de tots els cables de connexió hi ha una adaptador anomenat connector. A les torres (ordinadors de taula) normalment estan situats a la part posterior, tret de 2 USB i els ports d’àudio, que de vegades estan davant per facilitat l’accessibilitat.\nTipus de ports mes habituals Al quadre d’abaix hi son el mes comuns, alguns en desús, hi apareixen les connexions i els connectors. Cada port te unes característiques diferents, en funció de la seva utilitat. Nomes es poden introduir d’una manera, i si es forcen o s’introdueixen malament es poden espatllar.\nRanures i targetes d'expansió Serveixen per ampliar la capacitat d'un ordinador. Les targetes d'expansió més comunes serveixen per afegir memòria, controladores d'unitat de disc, controladores de vídeo, ports sèrie o paral·lel i dispositius de mòdem interns. En general, solen ser utilitzades indistintament els termes "placa" i "targeta" per referir-se a totes les targetes d'expansió.\nMemòria optica Les memòries en disc òptic emmagatzemen informació usant forats minúsculs gravats amb un làser en la superfície d'un disc circular. La informació es llegeix il·luminant la superfície amb un díode làser i observant la reflexió. Els discos òptics són no volàtils i d'accés seqüencial. Els següents formats són d'ús comú: \nLaserdisc o LD\nCD-R, DVD-R, DVD+R\nCD-RW, DVD-RW, DVD+RW, DVD-RAM\nTasca 8.2 fet per Berta Luque


Gerard Moreno, millor jugador de l'Europa League - À Punt\nGerard Moreno, millor jugador de l'Europa League\nLa UEFA reconeix el davanter del Vila-real, autor de set gols i de quatre assistències, com el millor futbolista de la passada edició de la segona competició continental\nGerard Moreno, millor jugador de la temporada 2020-2021 de l'Europa League / Twitter: @UEFAcom_es\n27 d'agost 2021 - 13:40\nEl Vila-real continua acumulant reconeixements després de la consecució del primer títol de la seua història, l'Europa League. La UEFA ha premiat la gran temporada del campió de la segona competició continental amb el nomenament de Gerard Moreno com a millor jugador de la temporada.\nEl davanter català va completar una gran Europa League, amb set gols i quatre assistències. A més, va ser decisiu en la final, en què va marcar el gol del seu equip i va encertar el seu llançament en la tanda de penals. "Va ser una temporada històrica; estic molt agraït a totes les persones que han fet possible aquest premi, que em fa molta il·lusió rebre", ha dit el futbolista del Vila-real en un vídeo.\nGerard Moreno s'ha imposat en la votació a l'uruguaià Edinson Cavani i al portugués Bruno Fernandes, del Manchester United, rival en la final de la competició i rival també en la fase de grups de la Champions d'aquesta temporada.


Cor Madrigal, en essència - Revista Musical Catalana\nCor Madrigal, en essència\nEl Cor Madrigal (foto d’arxiu)\nCOR MADRIGAL. Dir.: Mireia Barrera. Obres de Tormis, Rautavaara, Kodály, Serra, R. Lamote de Grignon, M. Vila, Esplà, Padrós, Puig, Oltra i Morera. ESGLÉSIA DE SANT FELIP NERI (BARCELONA). 20 DE SETEMBRE DE 2014.\nFeia mesos, potser més d’un any, que el Cor Madrigal no feia un concert a cappella, amb repertori a mida, triat i volgut. La temporada passada ens va regalar actuacions memorables en produccions simfonicocorals amb orquestra, compartint escenari amb altres cors: rèquiems, oratoris, grans misses… I enyoràvem l’essència d’aquest cor admirable que lidera amb mà destra i ferma Mireia Barrera, una de les millors directores que ha donat mai aquest país; aquells recitals de música coral, poètics, refinats, un xic elitistes, i amb un alè tan especial. Els històrics del món coral em diuen que el Madrigal mai no ha perdut aquell esperit fundacional que li va infondre Manel Cabero, un dels patriarques del món coral català (i que, per cert, era present entre el públic d’aquest concert, amb l’oïda alerta i el somriure murri de sempre), quan el va fundar l’any 1951. El món ha canviat radicalment, però la veu del Madrigal manté una fermesa, un compromís, un rigor i una solvència plàcidament enlluernadors: fermesa de principis; compromís amb el país i amb els seus artistes; rigor en les formes; i solvència absoluta en la música que fa. Aquest concert ens va reconciliar amb el Madrigal íntim, sobri, delicat i precís: amb l’essència del Madrigal.\nL’església de Sant Felip Neri de Barcelona va ser l’escenari escollit pel Cor Madrigal per iniciar la nova temporada, lluny de cicles, programadors i equipaments, de repertoris llaminers i grans promocions, recuperant i exhibint la independència artística que sempre l’ha caracteritzat. Davant d’un públic reduït però devot, va oferir un repertori de delicadeses corals d’autors nòrdics i de compositors catalans del segle XX i actuals. L’obra més sorprenent i seductora va sonar al principi del concert: El campanar del meu poble, una cantata per a cor, narrador i campana de Veljo Tormis basada en textos de Fernando Pessoa i fonamentada en melodies folklòriques de les zones rurals de l’oest d’Estònia hàbilment adobades amb l’estil auster, de senzillesa aparent (només aparent), propi d’aquest insigne compositor estonià actual. La campana (una de sola, que feia la nota Sol i que tocava des dels peus de l’església el percussionista Marc Cabero) sonava com a al·legoria enyoradissa d’un espai natural i poètic, i com a pal de paller d’una música tendra i altament evocadora que ens transporta a un món de fred i flocs de neu, d’esclops i galtes roges, d’aire net, fragància de molsa i mars infinits. Magnífics el narrador, les solistes i la lectura reposada, quasi contemplativa que en va fer Mireia Barrera. Tota una descoberta. La primera part es va completar amb Esti Dal (Cançó de capvespre) de Zoltán Kodály, un clàssic del repertori coral, i amb l’aspra Suite de Lorca del compositor finlandès actual Einojuhani Rautavaara, que va sonar precisa i misteriosa com mai no l’havíem sentit.\nLa música d’autors catalans va omplir la segona part; però no pas amb les obres habituals o més populars, sinó amb peces gairebé inèdites, petites joies secretes, orfebreria sonora delicada i subtil; peces de Joaquim Serra (Capvespre), Ricard Lamote de Grignon (un fragment de L’aire daurat), Mariona Vila (una finíssima cançó sobre poesia de Vicent Andrés Estellés), harmonitzacions de melodies populars dels Països Catalans d’Òscar Esplà, David Padrós, Xavier Puig i Manuel Oltra (amb una bellíssima Cançó de bressol, i una guspirejant versió de Margarideta, que es va haver de bisar), i que es va cloure amb una sardana coral d’Enric Morera, Les neus que es fonen, en la qual el Madrigal va mostrar musculatura vocal i alhora refinament sonor.\nUn repertori i un concert que van permetre fruir d’algunes de les grans virtuts del Cor Madrigal: veus robustes i esmolades, capaces, però, de les exquisideses tímbriques més subtils, i amb una flexibilitat sorprenent. Són inaudits els pianíssims que és capaç de fer aquest cor: autèntics fils de veu però plens de força i tensió. Tot i la formidable dotació tècnica, evident en tots i cadascun dels seus trenta cantaires, en el Madrigal no destaca cap veu: totes es fonen com camaleons sonors en un sol i únic color bellíssim, tornassolat i amb personalitat, sovint inconfusible. Però allò que més impacta del Madrigal és la unanimitat, aquesta mena de tàcita disciplina: és un do que tenen els seus membres, no gens fàcil d’aconseguir, que els converteix en una mena d’exèrcit sonor d’elit, i que ho multiplica tot, i ho fa bell, consistent, sòlid, assertiu. I converteix les seves interpretacions en experiències especials i commovedores.


Badanotis :: Badalona amb Africa organitza diverses activitats per donar a conèixer el dia d'Àfrica\nBadalona amb Africa organitza diverses activitats per donar a conèixer el dia d'Àfrica\nNoticia del lector/Mónica Posada - 09/06/2011 01:38\nEl consorci Badalona amb Africa amb el suport de diverses institucions de la ciutat organitza durant les properes setmanes diverses activitats per donar a conèixer el dia d'Àfrica. La Biblioteca Can Casacuberta de la ciutat ha preparat una guia bibliogràfica i una exposició de llibres sobre Àfrica , el programa Nines Russes de la Radio Ciutat de Badalona ha organitzat un programa especial el 25 de maig amb presència d'experts i representants d'entitats badalonines. Finalment, Badalona amb Àfrica organitza el diumenge 19 de juny entre les 18.00 i les 21.00 a la seu de l'AA. VV. Del Centre de Badalona (C/ Magatzem núm. 37) una jornada que combina reflexió, gastronomia i música per apropar-nos al continent. El programa inclou la xerrada de M. Santacruz "Afrodescendència: identitat i memòria històrica", la taula rodona "Àfrica en ebullició: motiu per a la esperança o per a la preocupació" i un piscolabis amb àpats i begudes provinent de diverses cultures del continent africà i ambientat amb la millor música del continent.\nEl dia d'Àfrica commemora la creació el 25 de maig de 1963 de la Organització de la Unió Africana (OUA, actualment reanomenada Unió Africana). Es tractava de la primera organització que reunia als governs africans, la gran majoria feia pocs anys que havien assolit la independència.\nEnguany el consorci Badalona amb Àfrica aprofita la commemoració del dia d'Àfrica per recordar que el 2011 ha estat declarat per l'Assemblea de Nacions Unides com any Internacional de l'Afrodescendència. La Declaració i el Programa d'Acció de Durban reconeix als afrodescendets com un grup de víctimes específics que continua patint la discriminació com a llegat històric del comerç transatlàntic d'esclaus. Inclós els afrodescendents que no són descendents directes d'esclaus s'enfronten al racisme i la discriminació que persisteix avui dia, moltes generacions després de la fi del comerç d'esclaus.