El meu món: de febrer 2009\nTard o d'hora havia de parlar d'aquesta fantàstica llengua que tant estimo. Què faríem si no existís? Potser podríem viure lingüísticament en un món més just. M'explico, pensa amb alguna de les últimes cançons que hagis escoltat per la tele, la ràdio o de la teva col·lecció i sorprent-me dient que no t'ha vingut al cap ni un sol tema en aquesta llengua. Et queixes perquè hi ha cançons cantades en anglès? No, ni de bon tros, aquest no és motiu de queixa, el motiu d'indignació es dóna quan una societat prefereix la música en llengua estrangera en vés de la que composa amb la seva pròpia.\nPots dir que és una ximpleria perquè pot ser que no entenguis la lletra però que t'encanti la melodia. I efectivament, tens raó no tens perquè entendre-la per poder-ne gaudir però no deixa de ser un fet curiós a la meva manera de veure les coses.\nUn tema que em rebenta molt sobre l'anglès (aviso que no és el que més, aquell el deixo per després) el trobem en el món dels videojocs. Estic d'acord que hi ha molts videojocs que te'ls pots passar perfectament sense entendre l'idioma del joc però n'hi ha d'altres, com els de rol (el meu gènere preferit), que un dels seus pilars és la història que explica. M'agrada molt seguir la informació d'un joc que té bona pinta i després d'un any (o més) que ha estat anunciat, assabentar-me que arribarà en perfecte anglès i pel mateix preu que un altre que estigui integrement en castellà. No demano que els doblin (això de moment és un valor afegit que en cas que es faci bé s'agraeix molt però de moment no ho hem d'exigir) sinó que es dignin a subtitular que després d'esperar mig any més que els nord-americans (si contem des del Japó hem de calcular uns 8-9 mesos) només l'hagin pogut traduir al francès, alemany i italià; idiomes que no són tan parlats com el castellà. Però amb els francesos no ens podem queixar (en els altres dos casos no ho sé) ni acusar-los de rebre privilegis per part de les companyies perquè tenen una llei molt maca que obliga que tot software que es vengui en el país estigui en la seva llengua oficial. Estaria bé que el nostre govern proposés i aprovés una llei com aquesta però em sembla que serà millor que esperi còmodament assegut.\nAra sí, ara toca parlar del que realment em fastidia: si ets jove, no saps anglès i vius al s. XXI només pots fer una cosa: aprendre'l si és que penses treballar algun dia. Naturalment, si ets un afortunat que té l'idioma de Shakespeare com a llengua materna, no t'has de preocupar per aquest fet; vas néixer en el país adequat. Crec que no fa falta que digui que el meu nivell en anglès no és tan bo com hauria d'ésser però em molesta sobremanera pensar que l'idioma internacional és l'oficial d'una sèrie de països i que pels seus habitants no requereix cap esforç extra aprendre'l. Sóc conscient del benefici que suposa que hi hagi una llengua que et permeti comunicar amb qualsevol persona de tot el món i és per això, juntament amb la crítica de l'anglès que he desenvolupat en aquest punt, que em sap greu que l'esperanto (una llengua que va ser creada artificialment a partir d'un gran nombre de llengües per facilitar la intercomunicació. La malèvola viquipèdia sap molt més del tema que jo i si us interessa, com que no sóc professor universitari, us recomano que visiteu el seu article) no arribés a triomfar perquè hauria resultat la llengua més justa per facilitar la comunicació entre habitants de diferents països.\nFa temps que volia parlar del tema i avui m'he quedat bastant a gust amb tota aquesta parrafada tot i que em guardo alguna qüestió per un altre dia.\nEscrit per Omega a les 1:52 7 petjades\nCategories: Injustícies, La vida, Pensaments\nRecordes quan ho veiem tot sense veure res? Ja fa molt d’aquell temps. Temps? Suposo que es pot anomenar així, tot i que res canviava. Podíem passar entre l’assassinat i la crueltat sense horroritzar-nos, més enllà veiem l’amor, la felicitat i el dolor i no ens transmetien cap mena de sensació. També veiem la pau, la calma i la serenor i no els admiràvem més que la bellesa, la lletjor, la vulgaritat i l’excepcional. Per nosaltres tot era normal. Però ara m’adono que estic dient que “vèiem” quan en realitat no teníem cap mitjà per veure ni contemplar. Em preguntes com pot ser? No te’n recordes? No, ja veig que no. Fa temps (et demanaria que em deixessis utilitzar aquesta expressió però com no ho recordes no tindria sentit que et fes aquesta petició) no érem en aquest món, ni tampoc teníem aquests cossos, de fet no teníem cap cos. Érem éssers purs, sense cap corrupció, tan reals com la mateixa realitat o la lluna o el sol o la por o la son o la sorpresa o la vida o el coneixement o, simplement qualsevol concepte que et passi pel cap. Te’n recordes ara? No? No té sentit continuar aquesta conversa, no ho entendràs però em sap greu dir-ho, però ara tinc un company menys i el món un humà més.\nEscrit per Omega a les 1:29 6 petjades


El Castell de Barberà, protagonista a la nova formació de parelles lingüístiques - Llengua i cultura - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nAquest dilluns, 4 de novembre, va tenir lloc l'acte de presentació del Voluntariat per la llengua al Casal de Cultura de Barberà.\nGairebé una quarentena de persones, entre alumnat i participants en el Voluntariat per la llengua, es van reunir per assistir a la presentació de les noves parelles lingüístiques d'aquesta tardor. En aquesta ocasió, es va convidar l'Associació d'Història de Barberà, que va oferir una xerrada sobre el mil·lenari Castell de Barberà. Maria Teresa Sánchez i Lluís Miñarro, membres fundadors de l'associació, van fer un repàs de tota la història del castell i de quin és l'estat en què es troba actualment.\nTot seguit, es va passar a l'explicació de les línies generals del Voluntariat per la llengua i es van presentar 12 parelles lingüístiques. Aquestes parelles començaran a trobar-se 1 hora a la setmana per conversar en català d'una manera distesa i relaxada. L'objectiu del programa és promoure l'ús oral del català. És un programa viu i per això sempre que hi hagi persones interessades a participar-hi, es van formant parelles lingüístiques.\nS'hi pot participar com a persona voluntària (persones que parlen habitualment català) i com a persona aprenenta (persona que ja parla una mica però que vol agafar confiança i perdre la vergonya). Només cal tenir 18 anys i disposar d'1 hora a la setmana durant 10 setmanes (una parella lingüística són 10 hores).\nLes persones que estiguin interessades a participar-hi, poden passar pel Servei Local de Català (Casal de Cultura, 2a planta), donar-se d'alta aquí o bé posar-se en contacte amb la dinamitzadora del programa a través del telèfon 637388189.


Catalunya del Nord rebutja la regió Occitanie segons una enquesta - La Clau\nCatalunya del Nord rebutja la regió Occitanie segons una enquesta\n69% de descontents en l’antic Llenguadoc-Rosselló\nDivendres, 10 de maig de 2019. 10:10h\nRegió Occitanie / La Clau\nUna enquesta BVA sobre el nivell de satisfacció dels francesos cap a la seva regió suggereix un rebuig nord-català de l‘Occitanie. Es comptabilitzen 69% de descontents a l’antic Llenguadoc-Rosselló.\nLa regió administrativa "Occitanie", nascuda de l’addició de les antigues regions "Llenguadoc-Rosselló" i "Migdia-Pirineus", és rebutjada pels seus habitants. Aquesta denegació representa el 61% dels enquestats dels 13 departaments inclosos en el seu àmbit d'aplicació, resultat de la reforma territorial del 2014. Aquesta proporció significativa sorgeix d'una enquesta realitzada del 15 al 22 d'abril per l'institut BVA, sobre les fusions de regions. Però el volum de descontents ascendeix al 69% a l’antic Llenguadoc-Rosselló i probablement a Catalunya del Nord, ja que les seves dades es fonen amb la resta. A aquest nivell, es tracta més aviat d’un rebuig.\nPas de passion pour la loi « NOTRe » de 2015\nLa regió liderada per Carole Delga, electa socialista de cultura occitana, espontàniament favorable al nom oficial "Occitània", sembla que ha de tenir paciència per ser acceptada. S'observa una situació similar a la regió del Grand Est, on l'entitat « Alsàcia », que té identitat diferent evident, expressa un 82% de no adhesió al conjunt geogràfic on l’han ficada malgrat seu. La llei "NOTRe" del 7 d'agost de 2015, per a una nova organització territorial de la República, no inspira amor a tot arreu.


b12.cat: de juliol 2014\nJa ha arribat l'estiu i se'ns ha imposat la calor que toca, exceptuant el dia d'avui, que ens dóna una treva. M'agrada la calor, tot el contrari del fred. M'agrada la platja, fer la copeta sota la llum de la lluna, fires, festes majors, vacances, companyia, conèixer gent, poques obligacions....\nTot i que tenim vacances, aquestes només duren uns dies. La resta de dies hem de treballar, tot i que puc gaudir de jornada intensiva. De 8.00h a 15.00h, excepte els dimarts, com sempre. La carmanyola és senzilla, a base d'amanides la majoria de vegades. I el sopar tampoc té massa complicacions. Sopes fredes són un recorrent. Perquè venen de gust, perquè són ràpides, perquè en fas per dos dies, perquè no t'hi has de matar massa, la veritat.\nLa primera recepta amb la que vaig obrir el blog va ser amb una crema de tomàquet i alfàbrega, molt refrescant. I tot i que en feia, mai havia penjat la recepta del gaspatxo.\nEl gaspatxo, tot i venir del sud de la península, ha tingut molt bona acollida arreu. Perquè és fresc, perquè està fet amb aliments de temporada, és baratet i ràpid de fer. Inclús la Bradford n'ha fet una versió que us presentaré més endavant, que aquella s'ha de coure i ara em fa mandra.\nNomés cal agafar els ingredients i posar-los a la batedora. Bbbbbrrrrrrrr bbbbbbbbbbrrrrrrrrrrr bbbbbbbbbbrrrrrrrrr bbbbbbbbbbrrrrrrrrrrrrrrrr i ja el tenim fet!!!!\nPublicat per Marta Morató a 10:31 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Crema de verdures\nPublicat per Marta Morató a 22:04 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nQuantes vegades hauré menjat truita de patates? Infinites!!!!\nDes de ben petita he estat força tiquismiquis i sempre m'han dit que els plats que més bé menjava eren les patates bullides, el pa amb tomàquet, el caldo, l'arròs blanc i... sí, sí, la truita de patates!!!! Diria que és un menjar que agrada a tots, grans i petits, i que et treu d'algun conflicte quan tens algú a sopar. O a vegades per dinar, amb una bona amanida, i tens un plat la mar de sa i equilibrat.\nDes de ja fa temps, he estat provant com fer la truita de patates sense ou, i la veritat és que he trobat el puntet. I és aquí quan us dic que no té res a envejar a les truites amb ou.\nPublicat per Marta Morató a 22:39 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Plat principal, Truita\nArriba l'estiu i comencem a tenir fruites i verdures de km.0, com ha de ser.I si pot ser ecològica, molt millor.\nEl carbassó és molt versàtil. És d'estiu, el podem menjar cru o cuit, a daus, a tires, dins les hamburgueses, amb arròs, amb pasta, en forma d'espaguettis, farcits o en crema, com avui us presento. Una crema de carbassó no té cap secret, ho sé, però és una crema que vaig fer a ca la Bradford, i volia presentar-vos-la.\nEls ingredients són bàsics, però tenen la peculiaritat que, alguns d'ells, abans no utilitzava i he pensat que potser us interessaria saber que amb alguns ingredients de més (i de menys) podem fer una crema la mar de bona. Freda o calenta, això ja ho deixo a gust del consumidor.\nPublicat per Marta Morató a 20:26 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Crema de verdures, Cuina energètica, Entrant, Montse Bradford\nPublicat per Marta Morató a 0:00 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge


Argimon adverteix que els contagis es duplicaran a les portes del Nadal\nActualitzada 06/12/2021 a les 19:59\nEn uns 13 dies, i diu que la variant òmicron no tindrà incidència en aquesta onada\nBurgués i Argimon, ahir durant el pregó de la Fira Artesana d’Àger.\n© Burgués i Argimon, ahir durant el pregó de la Fira Artesana d'Àger.\nEl conseller de Salut, Josep Maria Argimon, va explicar ahir que els contagis de Covid es duplicaran en dos setmanes, a les portes del Nadal, fins a arribar als 30.000 setmanals a Catalunya. Argimon va estar ahir a Àger, on va visitar la residència, que va ser el primer geriàtric de Lleida on es va registrar un brot de coronavirus el març de l'any passat.\nEl conseller de Salut, Josep Maria Argimon, va pronosticar ahir des d’Àger que els nous casos de Covid es duplicaran en les properes dos setmanes, a les portes del Nadal. Va explicar que “cada 12 o 13 dies estem doblant el nombre de casos” i ara “estem en valors d’entre 14.000 i 15.000 (per setmana), per això en 12 dies estarem en 30.000”.\nQuant a l’aplicació de noves restriccions, va dir que cal anar “dia a dia” i que “depèn molt de la pressió assistencial”. Aquestes declaracions arriben quan els indicadors de la pandèmia segueixen a l’alça (vegeu el desglossament).El conseller va assegurar que la sisena onada (setena a Lleida) “l’estem passant i la passarem amb casos de la variant delta, i pensem que l’òmicron no tindrà una incidència important en aquesta onada”. “Veurem a més com es comporta a Europa, on les cobertures vacunals són diferents”, va dir.\nVa apuntar que “encara no sabem” si aquesta nova variant és més transmissible i que no hi ha encara “evidències clares” sobre si “escapa més o menys a les vacunes” o “si és més o menys greu”. Després dels dos primers casos confirmats a Catalunya, Argimon va explicar que hi ha altres contagis que s’estan estudiant, tot i que encara són “molt puntuals”. Argimon va fer aquestes declaracions durant la inauguració de la Fira Artesana d’Àger (vegeu pàgina 8), i va afirmar que el doctor Albert Coll, que va ser el metge de capçalera d’aquest i altres municipis de la Noguera i que va morir per Covid, va ser “un exemple de compromís”.\nEl conseller i l’alcaldessa, Mireia Burgués, van visitar la residència per a la tercera edat, que va ser el primer geriàtric de Lleida on es va registrar un brot de Covid. Burgués va destacar que “ens sentim molt orgullosos de la residència”. Va demanar ajuda a Argimon per modernitzar les instal·lacions i millorar-ne el servei.\nEl risc de rebrot segueix a l’alça i a Lleida hi ha 225 casos més\nEl risc de rebrot segueix a l’alça a la demarcació i al pla se situava ahir en 586 punts (36 més) i al Pirineu, en 428 (47 més). La conselleria de Salut va confirmar ahir 225 positius més, 188 dels quals a les comarques del pla. La xifra d’hospitalitzats per Covid va augmentar ahir a 55 a la regió sanitària de Lleida (2 més), 11 a l’UCI, mentre que al Pirineu els ingressats es mantenen en quatre.D’altra banda, centenars de persones van fer cua per poder vacunar-se ahir al matí a Fira de Barcelona.\nLes 1.500 dosis disponibles es van esgotar només dos hores després que obrís el punt de vacunació.


Un univers de galetes | Revista - Part 2\nUn univers de galetes\nGuia de compra: galetes : Per gustos, les galetes\nPer a encertar en l'elecció convé atendre la quantitat de greix que aporten, el perfil lipídic i la fibra i el sucre que contenen\n[Pàg. 1] Un univers de galetes\n[Pàg. 2] Per gustos, les galetes\nEl pernil de gla no va ser diferent dels de pinso\nNotables diferències en l'aportació nutricional\nPoc gras i no gaire calòric, però massa salat\nMenjar als quiosquets de platja\n"No es pot deixar de menjar aliments d'origen animal només perquè ens sona que la dieta vegetariana és millor"\nPer gustos, les galetes\nEsmorzar amb Maria\nSabies que… l’esmorzar ha de suposar entre el 20% i el 25% de les calories ingerides al llarg del dia? Perquè sigui equilibrat ha d’incloure lactis, fruites i farinacis (pa, torrades, cereals o galetes). En moltes cases espanyoles, un esmorzar no és esmorzar si sobre la taula falten les galetes maria de tota la vida; representen, com a cereals que són, una font d’energia i força per a començar el dia amb ganes. Esmorzar, per exemple, un cafè sol (amb sucre), quatre galetes maria bàsiques, un iogurt desnatat i una taronja és una opció saludable, ja que no supera el 15% de les calories que hem d’ingerir al llarg del dia.\nPer tenir-ho en compte: Dins del regne de les galetes maria convé distingir-ne dos tipus: les bàsiques o clàssiques i les daurades. Les dues són, segons la legislació, maries, però les daurades s’han sotmès a un bany d’oli vegetal després de coure-les al forn. La distinció no és banal, ja que d’això depèn que la nostra elecció sigui més o menys saludable. Per a un esmorzar quotidià, les maries són més apropiades que les daurades: el greix és més saludable, tenen més fibra i menys calories. Per exemple, una ració de 4 galetes de la Buena María de Fontaneda aporta 104 calories, 2,40 grams de greix, dels quals 1,20 són greixos saturats. D’altra banda, una ració similar de la versió daurada que Fontaneda té, la Buena María Ilustrada, proporciona 116 calories, 4 grams de greix, dels quals 2,8 són greixos saturats (més del doble que la maria tradicional). Els greixos saturats són un tipus de lípid poc saludable perquè incrementa el colesterol dolent o LDL. De fet, una dieta en què se substitueix el consum d’àcids grassos saturats per monoinsaturats contribueix a reduir el risc cardiovascular. Cal comparar les galetes amb altres opcions dolces per a l’esmorzar; les maries clàssiques són, en general, més convenients que els sobaos i els croissants, que tenen més greix i greixos saturats i resulten més calòrics.\nSabies que… berenar també és important i que el berenar ha de suposar el 10% de l’aportació energètica diària? Assegurar les cinc ingestes d’aliment al dia és un hàbit que garanteix una dieta equilibrada. Aquest detall té una importància especial entre els més petits. El berenar suposa una recàrrega d’energia imprescindible per a afrontar la tarda. I el més important: està comprovat que un berenar apropiat prevé futurs problemes relacionats amb el sobrepès infantil. Amb tot, es pot convertir en un hàbit insà si es recorre amb freqüència a la brioixeria, a la rebosteria industrial o a altres dolços (com ara determinades galetes). Aquest tipus de berenars pot tenir cabuda al llarg de la setmana, però tan sols una o dues vegades i sempre en proporció amb la despesa energètica, per tal d’assegurar que la dieta continuï sent equilibrada.\nPer tenir-ho en compte: Un consum desproporcionat de dolços és un mal hàbit alimentari. En qüestió d’ingestes recomanades, per a nens d’entre 5 i 10 anys la quantitat màxima diària no ha de superar els 85 grams de sucre. Però posem-ne un exemple pràctic. Les galetes Príncipe farcides de xocolata, que segons dades de Nielsen són unes de les més venudes al nostre país, són tot un clàssic que protagonitzen els berenars, ja sigui com a premi després de l’entrepà o com a part fonamental juntament amb una peça de fruita. Cada galeta (amb un valor energètic de 71 calories) té 10 grams d’hidrats de carboni, dels quals la meitat, 5,1 g són sucres. Portat a l’extrem, seria necessari que el nostre fill o nebot mengés unes 17 galetes Príncipe per a arribar al límit recomanat. De fet, se sobrepassaria, perquè ens faltaria sumar-hi la resta de sucres que s’ingereixen diàriament: el present de forma natural en fruites, mel o sucs naturals i els que porten altres productes elaborats com els nèctars, cereals, iogurts… Conèixer aquest límit i intentar no sobrepassar-lo és el millor consell perquè els pares i cuidadors encertin en la confecció d’un berenar saludable. Per a saber si la composició dels productes és saludable, s’ha de llegir amb detall la llista d’ingredients i prescindir-ne si contenen massa sucre, o si porten olis vegetals parcialment hidrogenats (greixos trans) i oli de coco i de palma, gens recomanables per a la salut.\nParlant de la fibra\nSabies que… la fibra és un nutrient beneficiós en l’alimentació però que no en prenem tant com convé? El seu consum és fonamental com una part d’una alimentació saludable. Segons l’OMS, el consum diari recomanat és de 25 grams, però a Espanya amb prou feines s’arriba als 22 per persona i dia. Els nombrosos beneficis que aporta la fibra avalen l’esforç per a augmentar-ne el consum; redueix el temps del trànsit intestinal, ajuda a combatre el restrenyiment i augmenta la sensació de sacietat, cosa que beneficia els qui tenen problemes de pes o obesitat. Hi ha aliments que són font natural de fibra com les fruites, les verdures, els llegums… Una altra manera de consumir-ne és per mitjà dels productes enriquits amb fibra.\nPer tenir-ho en compte: Les galetes poden ser una solució fàcil per a incorporar més fibra als esmorzars i pica-piques entre hores. EROSKI Sannia és una nova marca d’EROSKI que inclou productes de consum diari amb menys sal, menys sucres o menys greix, o amb una aportació de nutrients específics, com la fibra. Les Galetes Quatre Cereals i Fruita EROSKI Sannia i les Galetes Maria Integrals de la mateixa marca són dues opcions molt interessants. Les primeres són “font de fibra”, mentre que les segones en tenen un “alt contingut”. Quina és la diferència? Des de 2007, es va introduir el reglament actual sobre declaracions nutricionals o propietats saludables que figura en l’etiquetatge perquè el consumidor pugui triar els productes amb ple coneixement. En el cas de la fibra, la declaració “font de” significa que el producte ha de tenir un mínim de 3 grams de fibra per cada 100 o 1,5 grams per cada 100 calories. Les Galetes Quatre Cereals i Fruita EROSKI Sannia tenen 5,9 grams de fibra per cada 100. En termes de racions, 4 galetes aporten 1,6 grams de fibra. Quan en el producte es llegeix “alt contingut de fibra” vol dir que l’aportació en fibra és molt més alta, com a mínim 6 grams per cada 100 de producte o 3 grams per cada 100 calories. Les Galetes Integrals EROSKI Sannia proporcionen 18 grams per cada 100 i una ració (5 galetes) frega els 6 grams, la qual cosa vol dir que assoleixen el 24% de la ingesta en fibra recomanada.\nGreix, el punt feble\nSabies que… el principal taló d’Aquil.les de les galetes, el representa la quantitat de greix que poden aportar i la seva naturalesa? Les galetes són aliments de gran valor energètic a causa de l’alt contingut en hidrats de carboni i greixos. Aporten, en línies generals, una mitjana de 450 calories per cada 100 grams, per la qual cosa són un complement adequat per a esmorzars o berenars, tenint sempre en compte que el seu consum ha de ser moderat i dins d’una dieta equilibrada. La ingesta de galetes és una aportació energètica extra en situacions de desgast físic que així ho requereixen. Quan es trien, és important fixar-se en la quantitat de greixos que aporten i també en el perfil lipídic, és a dir, les diferents classes de greix que conté la galeta. Aquest és un nutrient necessari per al nostre organisme del qual traiem bona part del “combustible” que el cos necessita (els experts recomanen que el 30% de les calories que s’ingereixen les han de proporcionar els greixos), però n’hi ha unes que són més saludables que d’altres. Triar les que no aportin greixos parcialment hidrogenats o trans, les més perjudicials per a la salut, i les que tinguin més greixos insaturats, molt beneficioses per a la salut cardiovascular, que els saturats (en excés eleven el colesterol dolent en sang) serà una decisió encertada.\nPer tenir-ho en compte: La preocupació per la salut dels consumidors puja enters entre fabricants i marques de distribució. El mercat assisteix a noves tendències, solucions i un altre pas de rosca a les receptes tradicionals. Una d’aquestes és la d’oferir propostes amb el perfil lipídic del producte, o el que és el mateix, la proporció entre greixos saturats i insaturats, millorat. En el cas concret de les galetes, Marbú per exemple, disposa de les galetes Effective baixes en greixos saturats. En la informació nutricional que es pot llegir en el paquet, es diu que cada galeta (24 calories) conté 0,5 grams de greixos, dels quals 0,07 grams són saturats. Així, una ració de quatre galetes aporta 0,28 grams de greix saturat, molt lluny de la recomanació d’ingesta màxima d’aquest nutrient, de 20 grams al dia. El consell dietètic se centra a reduir els greixos saturats i a augmentar-ne els insaturats en la dieta. Els greixos insaturats prevenen l’aparició de malalties cardiovasculars mitjançant la reducció del colesterol i els triglicèrids en sang. Aquest tipus de solució és apropiada per a tots els qui desitgen portar una dieta saludable i equilibrada i, especialment, per als qui han de cuidar l’aportació de greix o sucres en la seva dieta, com en el cas de diabetis, hipercolesterolèmia, hipertrigliceridèmia, obesitat…\nMoment “dolç” sense sucre\nSabies que… al nostre país hi ha prop de 3,5 milions de diabètics que han de controlar, entre altres coses, la presència del sucre en la dieta? Per a ells, la tasca de triar i seleccionar productes tradicionalment dolços, com les galetes, no sol ser fàcil. En l’actualitat hi ha una àmplia oferta que fa que l’alimentació “sense sucre” sigui més variada; una dieta de la qual també es poden beneficiar altres persones que no pateixen aquesta malaltia. En els productes “sense sucre”, aquest és substituït per edulcorants amb menys poder d’hiperglucèmia (fructosa) o sense poder d’hiperglucèmia (sacarina, aspartame, sorbitol, etc.), o s’ha rebaixat la proporció de midons. Malgrat això, encara que es tingui clar aquest aspecte, convé no abaixar la guàrdia i llegir sempre la informació nutricional de l’etiquetatge del producte.\nPer tenir-ho en compte: En el cas de les galetes, les que són “sense sucre” són útils per als qui han de controlar el consum de sucres, com és el cas d’aquells que tenen diabetis, però també hipertrigliceridèmia, sobrepès o els qui pateixen d’obesitat. Així, però, és important destacar que no tots els productes en què s’inclou el missatge “sense sucre”, “sense sucre afegit”, “amb fructosa” o “apte per a diabètics” són, per això, baixos en calories. Ho són si fan servir edulcorants no calòrics, mentre que si duen fructosa incorporada (sucre present en les fruites, les hortalisses i la mel) en comptes de sacarosa o sucre comú, poden aportar la mateixa energia o fins i tot una mica més que els aliments convencionals, en funció de la resta dels seus components. No ocorre així en les galetes DietNature sense sucres, que tenen una aportació calòrica relativament baixa (37 calories per galeta i 432 per 100 grams de producte) i el seu contingut en sucres, per galeta, no supera els 0,5 grams. En aquest cas, un dels edulcorants utilitzats és el maltitol, baix en calories i utilitzat en molts productes com aquest o de forneria i confiteria.\nVes a la pàgina anterior: « Un univers de galetes


Sant Guim de FreixenetTarroja de Segarra\nL’ajuntament de Tarroja ha renovat 400 metres quadrats de gespa de la piscina municipal. Segons va explicar l’alcaldessa, Imma Secanell, es tracta d’una gran part del recinte en la qual s’entollava l’aigua de reg. Per aquesta raó, primer s’ha anivellat el terreny i després s’ha replantat la gespa.L’obra ha tingut un cost de 4.000 euros. Val a recordar que l’any passat el consistori ja va renovar l’entorn d’aquest equipament i va habilitar una terrassa que dona accés al local social en què va invertir 30.000 euros i, fa dos anys, va portar a terme la renovació dels vestidors.\nPer la seua part, l’ajuntament de Sant Guim de Freixenet va obrir dissabte el seu recinte. Aquest any, els més petits d’aquest municipi de la Segarra estrenaran la renovada piscina infantil. El projecte ha suposat també instal·lar una depuradora d’aigua independent per a aquest equipament. Aquesta iniciativa ha comportat una inversió de 53.000 euros i la Diputació ha finançat el 90% del total.


RACÓ T'INTERESSA - PROCÉS D'ADAPTACIÓ\nL'escola bressol pels nens i nenes és una nova possibilitat d’enriquiment i ampliació de les seves experiències, una altra manera de créixer i desenvolupar-se en relació els altres companys, altres adults i nous espais.\nD’aquest temps en diem PERÍODE D’ADAPTACIÓ, aquest procés és el camí que viu l’infant en el pla dels sentiments (afectius, socials, intel·lectuals), valorant el que suposa la separació de la família i el que la seva entrada a l’escola li pot oferir.\nDes de l’escola intentem que el procés d’adaptació sigui viscut de forma positiva tant per part dels pares com dels infants. Els adults han de fer el possible perquè aquesta adaptació sigui suau, curta i agradable.\nJa veureu com és un procés que passa ràpid i els nens i nenes ben aviat se senten segurs i contents venint a l’escola, doncs gaudeixen d’allò més bé i aprenen moltes coses!


Coneix el Pessebre » AGRUPACIÓ PESSEBRISTA DE PARETS\nUNES IMATGES DE TV3 PESSEBRE 2011\nDe sempre hi ha hagut afecció el pessebre al nostre poble. A partir dels anys seixanta a sota l‘Esglesia de Sant Esteve, es realitzaren durant 6 anys, els primers Pessebres Monumentals d’estil popular.\nEn aquests hi prenien part l’Agrupació Excursionista i tenien com a cap a Esteve Mas Diaz, una de les persones que més ha fet pel mòn del pessebre al nostre poble.\nA Can Rajoler, fins a 1971, es varen construïr pessebres organitzats pel Centre Excursionista de Parets (CEP), a on hi va col·laborar en la construcció un altre gran afeccionat al pessebrisme, Joan Olivé Ibañez.\nEL PESSEBRE VIVENT AL BOSQUET DE LA FABRICA\nAquesta iniciativa va sorgir de la secció de Teatre del CEP al Nadal de 1972. A la seva organització hi van participar activament persones que no eren del CEP, els quals, més tard van passar a formar part de l’Agrupació Pessebrista de Parets.\nEl Pessebre Vivent es feia en el lloc anomenat Bosquet de la Fàbrica que en aquells moments era molt apropiat per fer-l’ho ja que en certa manera quedava separat del poble. Tenia una superfície aproximada de 3500m2, en ell hi participaven unes 140 persones, molts d’ells joves i infants, a més d’animals com xais, bous, aviram, etc… uns bons afectes especials i música. La durada de representació d’aquest pessebre va ser fins el 1979.


Ja s'ha reinstal·lat la tanca huitcentista dels Jardins de Vivers\nEls Jardins del Real ja disposen novament de la tanca huitcentista en la seua integritat, després del procés de reparació a què ha sigut sotmesa per a recuperar-la dels danys patits mesos enrere com a conseqüència d’un accident automobilístic. El cost total dels treballs de reparació ha ascendit a 9.700 euros.\nLa regidora de Patrimoni Històric de l’Ajuntament de València, Glòria Tello, ha mostrat la seua satisfacció per la recuperació i reinstal·lació del tram de la tanca que va resultar danyat després de rebre l’impacte d’un vehicle que va col·lidir contra la tanca. Es tracta d’una reixa huitcentista de ferro colat, que rodeja en l’actualitat el Jardí dels Vivers. Tal com ha recordat Tello, “és una peça històrica i artística que va ser projectada a mitjan segle XIX”, encara que el seu destí original no foren els Jardins del Real.\nL’accident succeït mesos enrere va ocasionar nombrosos desperfectes en la peça que van generar importants danys en la pilastra esquerra de la porta principal, en la mateixa porta i en la columna que la sosté, així com en les reixes i les pilastres de la tanca confrontant. L’empresa encarregada dels treballs de reparació, Construccions Nebot Adelantado S.L, ha escomés la reposició de la pilastra principal en el seu lloc original, ja que a causa del fort colp que va rebre va quedar desplomada i desencaixada. Una vegada sanejada la fractura, s’han realitzat cosits amb varetes de fibra de vidre i resina epoxi per a assegurar la seua estabilitat i cohesió, acció que també s’ha realitzat amb els cosits de les pilastres.\nQuant a la pilastra bolcada, els treballs de reparació han consistit a protegir-la amb una ‘camisa’ de geotèxtil, mentre que de les que van quedar en peu, s’han sanejat els clavills de la base, que han sigut rejuntades amb morter. Els treballs han conclòs amb la reposició també amb morter de les rajoles massisses desencaixats pel colp, així com rejuntar-los i netejar-los, per a procedir a la reconstrucció de l’emmuralle’t destruït per l’accident.\nLa regidora de Cultura, Glòria Tello, ha recordat que en València “són molts els elements artístics que tenen un gran valor històric”, i ha reiterat “la voluntat del Govern de la Nau de fer el màxim possible per a recuperar aquells que han sigut objecte d’abandó o desperfectes, així com treballar per a mantenir en condicions i posar-los en valor”.


Agrupament Escolta i Guia Marinada: 01/01/11\nAquest dissabte no hi ha CAU\nAquest dissabte és Festa Major a Verdú.\nNo fem CAU.\nPerò no us penseu que fem festa, perque els caps estaran a la Plaça Major a partir de 2/4 de 5 de la tarda fent jocs i repartint xocolata desfeta.\nA la nit, entre el concert i el teatre els Pioners, Caravel·les i Trucaires faran un magnífic sopar a base d'entrepans, beure i postres.\nPublicat per Agrupament Escolta i Guia Marinada: a les 23:42 Cap comentari:\nEtiquetes: Agrupament, Festes, Pioners, Tradicions, Trucs, Verdú\nJa tenim encarregat de material\nLa reunió de dissabte 15 ha donat bons fruïts: Ja tenim encarregat de material.\nCom sabeu, al cau els càrrecs són duplicats així que ara ens falta una encarregada de material i també un secretari per tenir l'equip d'agrupament al complert.\nSi creus que pots ajudar-nos a fer realitat el cau participant d'una manera més directa de la vida de l'agrupament tenim les portes obertes per a tu.\nPublicat per Agrupament Escolta i Guia Marinada: a les 20:04 Cap comentari:\nEtiquetes: Agrupament, Equip d'agrupament, Pares i Mares\nReunió Pares i Mares!\nI per tu també!\nPer tots els pares i mares!\nsi sempre diuen el mateix!\nDoncs no, aquest cop no!\nParlarem d'educació, del cau, dels campaments... i tindreu una sorpressa molt interessant...\nEls caps hi serem tots, sempre a punt!\nPublicat per Agrupament Escolta i Guia Marinada: a les 19:36 Cap comentari:\nEtiquetes: Agrupament, Pares i Mares, Reunió\nBons reis a tothom!\nPublicat per Agrupament Escolta i Guia Marinada: a les 17:46 Cap comentari:\nLlops i Castors a l'antiga Iesso\nEls Llops i Castors de l'Agrupament Marinada van fer la primera sortida de l'any, el passat 18 i 19 de desembre, a Guissona.\nVam arribar a les 16:00 al Cau de Guissona, després de deixa les motxilles i saluda els Llops i Daines de l'Agrupament Bella Iesso, ens vam dirigir cap al centre de la vila per fer una descoberta\nA les 18:00 vam berenar un boníssim pa amb xocolata i quan havíem acabat vam fer jocs de coneixença amb els Llops i Daines de Guissona.\nDesprés de netejar i ordenar el cau, vam agafar les motxilles i vam anar cap a les velles escoles, on ens quedàvem a dormir.\nQuan vam arribar ens vam instal·lar, vam fer alguns jocs i va arribar l'hora de sopar, on els vam donar la noticia de que havien de menjar sense coberts.\nL'endemà vam netejar les sales que havíem utilitzat i abans de marxar cap al pàrquing de l'Àrea de Guissona on ens esperaven els pares, vam poder veure la cercavila que organitzava el jovent de Guissona per col·laborar amb la Marató de TV3.\nLes fotos de la sortida ja estan penjades.\nPublicat per Agrupament Escolta i Guia Marinada: a les 11:36 Cap comentari:\nUs desitgem de tot cor un feliç any 2011!!\nEsperem que passeu un any ple d'emocions i de bons moments!\nAquestes són imatges del cap d'any del CauNadal! Aquestes trucaires estan fetes totes unes artistes! I les volem felicitar a elles i a tots els nens i nenes que hi passen bones estones! Heu vist lo guapOs i guaPes que estan??\nPublicat per Agrupament Escolta i Guia Marinada: a les 13:33 1 comentari:


La música en català a 'Una llengua musicada', de Carla González - VilaWeb\nDilluns 06.04.2009 06:00\nLa música en català a 'Una llengua musicada', de Carla González\nEl llibre, editat per Documenta Balear, vol contribuir a la difusió i promoció de la nostra música\n'Una llengua musicada' (Documenta Balear), de la periodista de VilaWeb Carla González, és un conspecte general de la música catalana del segle XXI i del context en què sorgeix. Se n'hi repassen els antecedents, la revifada de la música popular, la presència de la música als mitjans i s'hi presenta com una eina i un exponent de normalització lingüística. 'Ara és el millor moment de la música en català. Hi ha més cantants i grups que mai', diu l'autora.\nL'origen de tot, segons Carla González, és la Nova Cançó, un moviment nascut ara fa justament cinquanta anys: 'La Nova Cançó fa possible que hi haja cançons d'ara en tots els gèneres musicals.'\n'Les institucions han de vetllar per la cultura'\nPerò encara manca córrer força camí. Per això l'autora propugna que les institucions facin lleis per a sostenir els músics i que destinin diners a concerts i festivals. 'A Xàtiva, per exemple, l'Ajuntament, en mans del PSPV de primer i del PP després, va posar fi al Festival de la Cançó que havia nascut durant la dictadura franquista'.\nGonzález també parla del silenci amb què els mitjans de comunicació assetgen les expressions culturals i artístiques en català. 'Amb el ressò adient no solament s'avançaria en la normalització de la música, sinó també en la normalització del català, però hi ha interessos polítics que oculten tota manifestació cultural que ens refermi com a catalans', diu parlant de la situació de la música al nostre país.\nMúsica per a reivindicar\n'Una llengua musicada' també ressenya els grups i cantants del nostre país que avui fan cançons de protesta: Pau Alabajos, Cesk Freixas, Al Mayurqa, At Versaris, Pep Gimeno 'Botifarra', La Gossa Sorda, Obrint Pas, Oliva Trencada, Revolta 21, Feliu Ventura... I a l'últim part del llibre, aquests mateixos cantants manifesten com veuen la música catalana i quin futur té. La conclusió general és que 'el futur és esperançador'.\n'Una llengua musicada' és el compendi d'un treball de recerca sobre la música en l'àmbit lingüístic català, fet gràcies a una borsa d'estudi de l'Institut d'Estudis Catalans, i d'un altre treball anterior, d'àmbit valencià.\nLA PERIODISTA CARLA GONZÁLEZ\nCarla González Collantes (València, 1981) és llicenciada en comunicació audiovisual per la Universitat de València (2003), i doctora en belles arts per la Universitat Politècnica de València (2006). Ha publicat 'Moviments socials i defensa del patrimoni a la ciutat de València: el cas dels Salvem' (2006); 'Ens cal el ciberfeminisme?', a 'XXV anys d'Estudis de Gènere. Dones Sàvies: Entre la teoria i la pràctica' (2004); 'Ai, València: Bastions i Setges', a 'Art, resistència i participació ciutadana. 10 anys de mobilització ciutadana a València' (2008); i 'Aquesta remor que se sent' (2008), a 'Actes del Congrés Art i Entorn' (Universitat Politècnica de València). Ha treballat de periodista a la ràdio (Ràdio Nou), a la televisió (Televisió de Mallorca) i actualment a VilaWeb.


Els treballs arqueològics a la Cova Gran de Santa Linya s’han vist afectats, amb grups més reduïts, a causa de la crisi sanitària\nLa pandèmia del coronavirus està afectant l’esdevenir de la temporada d’excavacions, obligant a ajornar algunes d’elles com la del jaciment de la Roca dels Bous, situada a Sant Llorenç de Montgai (Noguera) i modificant i alterant la metodologia i la manera de funcionar, per exemple, la del jaciment de la Cova Gran de Santa Linya. Tots dos reben cada estiu desenes d’estudiants que participen en les campanyes d’excavació promogudes per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), àvids d’aprendre i formar-se en l’art de l’arqueologia. Enguany, malauradament, la temporada s’ha vist marcada per la crisi sanitària. La col·laboradora del Centre d’Estudis del Patrimoni Arqueològic de la Prehistòria de la UAB (cepap-uab), Susana Vega, explica a LA MAÑANA que està sent una temporada “més curta” i que la pandèmia ha obligat a restringir l’activitat.\nCal posar en context que les excavacions, habitualment, es desenvolupen entre els mesos de juny, juliol i agost, però aquest any “al juny no s’ha fet” i al juliol es va dur a terme amb “limitacions”. “L’agost l’estem utilitzant per polir petits detalls”, afegeix. Sobre els nivells de participació, Vega apunta que “s’ha reduït” i que s’està treballant amb grups petits de nou persones. Aquest és un fet que els estudiants han destacat, ja que “generalment, treballem les excavacions amb grups més grans d’entre 15 i 20 persones”, explica Vega. L’organització s’ha vist amb la necessitat d’adaptar els treballs per garantir les mesures de seguretat.\nEn aquest sentit, s’ha ampliat el distanciament social entre els estudiants “en la mesura del possible” i s’ha implementat l’ús de la mascareta “sempre que no es pogués garantir la distància”. De la mateixa manera també s’ha posat a disposició gel hidroalcohòlic i material desinfectant. L’objectiu, segons explica Vega, és complir totes les recomanacions i garantir la seguretat dels participants. Vega explica que el dia de treball es divideix en dues fases: una primera orientada a tasques de laboratori en què els alumnes fan inventari de tot el material descobert durant les excavacions i on reben xerrades sobre el jaciment que estan treballant, amb feina de context sobre el període i el territori on es troben, i una segona dedicada a exercir pròpiament les tasques arqueològiques.\nEls treballs realitzats a la Cova Gran de Santa Linya se centren en nivells del paleolític, el període més llarg de la història humana, ja que s’estén des de fa 2,5 milions d’anys (a l’Àfrica) fins fa uns 9.000 aproximadament. Aquesta es divideix en tres fases: el paleolític inferior, el paleolític mitjà i el paleolític superior. Vega explica que, en concret, s’està treballant el paleolític mitjà, una etapa en què van conviure els neandertals, una espècie extingida del gènere Homo que va habitar a Europa, Pròxim Orient, Orient Mitjà i Àsia Central, entre 230.000 i 40.000 anys abans del present. Els treballs d’excavació han permès documentar diverses fogueres, estris de sílex i quarsita que feien aquests neandertals per caçar en la seva vida quotidiana, així com restes d’animals que menjaven.\nEn ‘stand by’ l’excavació a la roca dels bous\nSi bé s’ha pogut mantenir l’excavació a la Cova Gran de Santa Linya, pitjor sort ha tingut la de la Roca dels Bous. Segons explica Susana Vega, aquesta, de moment, ha quedat en stand by a causa del confinament més estricte que es va produir a la comarca de la Noguera. “Estava programada, però fa uns 10 dies, ens van trucar estudiants que havien de venir de Canàries, Madrid i Andalusia per dir-nos que no venien a causa de les notícies que sortien del Segrià i de la Noguera”. Per aquest motiu, “s’ha decidit esperar que se suavitzi la situació i s’estabilitzin els rebrots”.\nDe fet, la situació excepcional que s’està vivint aquests últims mesos ha provocat que els estudiats que estan excavant a Santa Linya siguin catalans, menys dos que són de Madrid.<br />D’altra banda, la Universitat Autònoma de Barcelona ja ha obert el termini d’inscripció per participar a la campanya d’excavació de la Cova del Tàbac, a Camarasa (Noguera), que es durà a terme entre l’1 i el 15 de setembre. Els interessats s’han de posar en contacte amb el centre d’estudis del patrimoni arqueològic de la UAB mitjançant l’email cepap@uab.cat.\nUn jaciment que reconstrueix la història des de fa 50.000 anys\nSusana Vega, col·laboradora del Centre d’Estudis del Patrimoni Arqueològic de la Prehistòria de la UAB, explica que la importància del jaciment de la Cova Gran de Santa Linya rau en el fet que permet reconstruir la història des de fa 50.000 anys dels grups humans a la zona del Prepirineu.\nLa Cova Gran de Santa Linya és un jaciment que es troba al terme municipal de les Avellanes i Santa Linya i a la qual s’accedeix per la C-12 entre Balaguer i Àger i que es va descobrir l’any 2002 –fins llavors no s’havia detectat la seva presència ni tan sols en inspeccions aèries perquè quedava amagada– i es va començar a excavar el 2004. Més endavant, l’any 2013, seria declarat Bé Cultural d’Interès Nacional, segons la Generalitat, per “l’excepcionalitat” del registre arqueològic, de “gran rellevància” científica i amb una gran amplitud cronocultural, ja que permet reconstruir les formes de vida dels primers grups de caçadors recol·lectors fins a la prehistòria recent. També es va valorar el seu potencial pedagògic com a eina de conscienciació dels valors patrimonials de l’arqueologia vista des d’una perspectiva multidisciplinària.\nTal com explica Susana Vega, “l’importància del jaciment de la cova gran pel territori és l’abast cronològic del jaciment que va des dels 50.000 anys fins als 8.000. Durant aquest temps el jaciment va ser ocupat primer pels grups de neandertals i després pels humans moderns. Aquest fet ens permet reconstruir la història des de fa 50.000 anys dels grups humans a la zona del Prepirineu”.\nL’arqueòloga assegura que “hi ha molt pocs jaciments, no sols al territori sinó a la península Ibèrica i a Europa, que ens permetin visualitzar això i veure com els grups humans han anat canviant i adaptant-se en el temps” i assenyala que “es pot documentar la desaparició dels neandertals i l’aparició dels primers humans moderns”. A més, afirma que molt pocs jaciments a Europa, excavats amb una metodologia actual i en estratigrafia permeten incidir en aquest aspecte.\nLa Cova Gran de Santa Linya és una cavitat oberta de forma semiesfèrica amb un pòrtic de 90 metres de llargada, 50 d’amplada i 25 d’alçada, que cobreix una superfície que supera els 2.500 metres quadrats. Els treballs que s’han dut a terme des de l’any 2003 han permès documentar una seqüència que abraça els nivells del paleolític mitjà fins a l’edat de bronze.\nL’any 2017, l’equip d’excavació de la Universitat Autònoma de Barcelona va descobrir durant un dels seus treballs uns gravats rupestres del paleolític, una trobada mai vista fins al moment a Catalunya, que els van convertir en la manifestació artística més antiga del país. Davant aquest fet, i atès que s’ha convertit en un punt atractiu per als escaladors per l’exigència de les seves vies, els arqueòlegs han demanat protegir la Cova Gran per la importància que suposen aquestes pintures, que segons els investigadors, podrien tenir aproximadament uns cinc mil anys d’antiguitat. Tres persones van ser multades per escalar-la durant el confinament.


profunda i transcendent imbecilitat de la política de formació de mestres - BARCELONA RADICAL\nprofunda i transcendent imbecilitat de la política de formació de mestres\nÉs el segon any amb aquesta taxa de suspesos, malgrat que creix un 32% el nombre d'examinats\n4 min. Barcelona 24/05/2019 ara\nPla general dels estudiants enmig de la PAP al campus de la UB a Mundet / ACN\nLa xifra no millora i, per segon any seguit, un 40% dels aspirants a mestre no superen la prova d'aptitud. Això vol dir que quatre de cada deu estudiants de batxillerat que volen fer una carrera d'educació (infantil o primària) no ho podran fer perquè han suspès les PAP, que són un requisit obligatori per estudiar aquests graus. En total, s'hi han presentat 4.271 persones, un 32% més que l'any passat. En termes absoluts, per tant, també hi ha més aprovats (l'any passat van aprovar 1.914 persones i aquest any 2.546), però en percentatge el nombre d'aptes varia només unes dècimes, del 59,1% el 2018 al 59,6% aquest any.\nEl Consell Interuniversitari de Catalunya (CIC) atribueix aquest augment de les sol·licituds al canvi en el calendari, perquè aquest any s'ha fet abans de les proves d'accés a la universitat (PAU) perquè no coincidissin les dues proves. Així ho ha dit en un comunicat el secretari general del CIC, Lluís Baulenas, que ha afirmat que "l'avançament de la prova ha afavorit que s'hagin presentat més estudiants interessats en accedir als graus d’educació". Segons Baulenas, les dades demostren que la més gran quantitat d'alumnes no ha anat en detriment de la qualitat dels resultats, perquè "són fins i tot lleugerament millors que en la convocatòria anterior".\nAquest és el tercer any que aquestes proves són obligatòries, i el segon en què la taxa de suspesos és del 40%. És una xifra molt per sota dels resultats del primer any, en què va suspendre el 29% dels presentats. Aleshores s'hi van presentar 2.713 persones i van superar les proves 1.920. Per ser qualificat 'apte' en aquestes proves cal obtenir una mitjana aritmètica igual o superior a cinc sobre deu. Per poder fer la mitjana, cal que les dues proves –una de llengua i l'altra de competència lògica– han de tenir una qualificació igual o superior a quatre.\nUna mesura per prestigiar la professió de mestre\nFa tot just cinc anys, per estudiar per ser mestre d’educació infantil o primària, es necessitava aproximadament un 6 a les universitats públiques i els estudiants que no tenien la nota de tall necessària podien recórrer a alguna universitat privada. Però el 2013 es van començar a engegar mesures per transformar profundament aquests graus amb l’objectiu de prestigiar l’ofici de mestre. Pilotats pel programa MIF, que impulsen el Govern i les universitats, es perseguia la idea de fer més exigents els requisits per entrar en la docència, amb l’argument que per ser mestre no es necessita tant saber coneixements acadèmics com tenir unes capacitats personals i vocacionals.\nLa primera mesura, el 2013, va ser exigir als nous matriculats una nota mínima de 4 a català i castellà a la selectivitat i una mitjana de 5 entre les dues matèries. Un de cada deu aspirants en va quedar fora. La segona mesura es va implantar l’any passat: els estudiants, al marge de les notes mínimes de català i castellà, han de superar també la PAP. Consisteix en dues proves: l'una avalua la competència comunicativa i el raonament crític, i l’altra la competència lògica i matemàtica. Catalunya és l’única comunitat de l’Estat que fa aquestes proves, que –amb dificultats– van aconseguir el consens de la comunitat educativa.\nDe fet, hi ha veus que diuen que l'examen actual, encara que és necessari, no té en compte les competències personals i emocionals que es requereixen en una professió com la de docent. Segons els models penjats a la web d'Universitats, la primera prova consisteix en un exercici de comprensió lectora, amb diverses preguntes sobre un text; una expressió escrita, i un exercici de trobar i corregir errors ortogràfics. En la prova de lògica i matemàtica es fan preguntes numèriques d'aspectes del dia a dia (diferència horària, distàncies, pesos...) i també problemes matemàtics de càlcul mental.


Dimarts, 04 Novembre 2014 00:00\nACR, Alternativa Ciutadana de Rubí, cup, eleccions,\nL’assemblea unitària ACR-CUP, que funciona des de divendres, treballarà des del municipalisme, la crítica al model capitalista i l’oposició a la política tradicional. La proposta està oberta a formacions, moviments i persones a títol individual que vulguin treballar per millorar la ciutat.\nEn aquest sentit, Jordi Muntan troba “un misteri” que cap dels partits que advoquen a Rubí per una candidatura unitària de les esquerres s’hagi posat en contacte amb ells: “Hem fet el que molta gent anuncia que s’hauria de fer, però que no fan. No és tan difícil: treball conjunt que acaba en una assemblea unitària. Aquí hi cap EUiA, Podemos... hi cap molta gent”. Muntan, però, troba a faltar voluntat i gestos en ferm en les altres formacions. I és que, al seu parer, “el moviment és demostra caminant”.\nSobre el seu paper a la política rubinenca, la coalició treballa des de la suposició que actuarà des de l’oposició. Assegura que, per considerar entrar al govern, la proposta d’equip hauria d’estar “radicalment” allunyada de la política tradicional.\nACR-CUP es presentarà a les eleccions amb les sigles dels dos partits i ja hauria començat a confeccionar una llista electoral. La coalició, però, s’esperarà a recollir més suports abans de tancar la candidatura.\nLa coalició amb la CUP és el pas definitu en el camí cap a l’independentisme que ha seguit ACR els darrers mesos. La formació assegura que, simplement, s’ha “posat a l’alçada del moment” i ha seguit una evolució sobiranista que troba “que es correspon amb la de gran part de la ciutadania”. En el seu cas, aquesta va sorgir de l’experiència de Rubí Decideix i s'ha intensificat segons ha evolucionat el moviment independentista.\nPel que fa a la radicalitat amb la qual es mira la CUP des de certs sectors, la coalició assegura que aquest no és un concepte del qual hagin de fugir, que “ara la gent comença a ser més radical” i que, potser, “allò radical és tenir un projecte sòlid i treballat” i no només intencions electoralistes, tal com assegura Aitor Sánchez de la CUP.\nPodemos i l’oposició a la política tradicional\nACR-CUP ha celebrat els bons resultats que està obtenint Podemos a nivell estatal. Les formacions, però, recorden que ells mateixos ja fa anys que treballen els valors assemblearis i l’oposició a la professionalització de la política.\n“Quan es va presentar en societat, el cercle de Rubí deia que volia ser una alternativa ciudadana i, aquest diumenge, que vol formar part d’una candidatura unitària”, ironitza Vicenç Rabadán d’ACR, que creu que Podemos sembla estar monopolitzant els valors assemblearis que el municipalisme porta anys defensant.\nD’altra banda, la qüestió nacional catalana i la posició de Podemos sobre el debat sobiranista seria l’altre gran escull que s'hauria de superar abans d’afrontar un hipotètic treball conjunt, segons informa la coalició.\nJordi Muntan, ACR-CUP\nVicenç Rabadán, ACR-CUP


El món dels caragols: dos sexes en un mateix individu, i diversitat de biologies diferents\nAvui és dia de cargols. A Mallorca en general, i a Sineu en particular, són molts els que menjaran cargols «per no ser ‘tocats’», és a dir, per no tenir un ictus. No cal dir que és una tradició sense\nL’arribada de la primavera a fora vila fa esclatar l’imperi del groc en el Pla de Mallorca, com cada any\nCom cada any, la primavera ha esclatat enmig d’una apoteosi del groc, en el Pla de Mallorca. Els habitants d’altres parts del planeta, habitants llunyans a la Mediterrània, se’n duen una imatge del camp mallorquí bastant esquitxada de groc. Els\n/ Març 31, 2022 / One comment\nQui no ha pensat mai “voldria que just de dir-ho el cotxe em dugués tot sol a ciutat”? O, fins i tot, “quina peresa haver de cercar receptes per Internet, just de pensar-les ja haurien de sortir…”? Coses com aquestes\n/ febrer 20, 2022 / Deixa un comentari\n/ Ciència, Cultura, Societat\nAvui, i durant un mes, l’artista Luis Resines ens acosta la ciència feta per dones de Balears i de Sineu, en una exposició en el claustre de Sant Francesc\nCom informàvem ahir (fes clic aquí), avui, 11 de febrer, és el Dia Internacional de les Dones i les Nenes en la Ciència, i l’artista resident a Sineu Luis Resines Pelopantón –especialitzat en il·lustració de natura i de ciència– i\n/ febrer 11, 2022 / Deixa un comentari\nDemà, 11 de febrer, és el Dia Internacional de la Dona i la Nina a la Ciència. Per a commemorar-ho, a l’ajuntament hi haurà una exposició d’il·lustracions de vint-i-dues dones dedicades a professions STEM (sigles en anglès de Ciència, Tecnologia,


Arxius de Sílvia Martínez - Ràdio Televisió El Vendrell\nInici / Etiqueta: "Sílvia Martínez"\nL’Associació dels Amics de l’Orgue i l'Agrupació Musical Virgen del Consuelo del Vendrell oferien divendres una nova edició del concert Sons de Passió. Una conjunció entre la banda de vent metall, percussió i la música de l’orgue a mans de\nUn concert de nadales amb el grup de música popular i tradicional Ço del Botafoc tanca aquest dimecres la programació musical de 2018 dels Amics de l’Orgue del Vendrell. L’espectacle enllaça poemes i versos recitats per la narradora Paulalba. Serà\nUna conferència, un audiovisual i un concert pels 141 anys del naixement de Benvingut Socias\nEl Vendrell celebrava divendres l’acte central dels 141 anys del naixement de Benvingut Socias. Una conferència sobre la infància i joventut del músic vendrellenc, un audiovisual amb imatges del mestre i l’obra “Del Tancat de la Plana al món” i\nProposta especial la d’aquest divendres a l’orgue del Vendrell. Juan de la Rubia posarà música a la projecció de la pel·lícula "Faust", un clàssic del cinema mut de 1926. Al final del concert l’associació d’Amics de l’orgue nomenarà a Juan


La Cotorra de la Vall: Compromís presentarà de nou una llei per a fer de l’AP-7 una autovia lliure de peatge\nMorera anunciant la presentació de la nova proposició de llei\nCompromís torna a presentar batalla per la gratuïtat de l’autopista AP-7 i després de l’incompliment de les promeses fetes pel PP i per l’expresident Francisco Camps a les Corts i de conéixer que la intenció del Ministeri de Foment es nacionalitzar les autopistes radials de Madrid, totalment deficitàries.\nCompromís ha anunciat que, com ja va fer la pasada legislatura, tornarà a presentar una proposició de llei a les Corts Valencianes “per acabar amb el peatge de l’AP-7. Es és injust i també és injust que el govern del PP isca al rescat d’unes empreses que tenen pèrdues en unes autopistes buides i que es pague a costa dels impostos de valencianes i valencians”. El portaveu al parlament valencià, Enric Morera ha dit que “no podem tolerar que les valencianes i els valencians paguen peatge per desplaçar-se per la seua terra, com si fóra l’època feudal i no podem consentir que l’Estat, per a compensar a unes empreses, prorrogue l’autopista de peatge al País Valencià”.\nCompromís ha lamentat “el silenci del president de la Generalitat, Alberto Fabra, que se suma a silencis com el de les prospeccions o el del corredor mediterrani. Fabra comença a ser un president mut front a les agressions de Madrid”.\nCompromís ha anunciat que tot allò que el PP calla, el diputat al Congrés, Joan Baldoví, ho dirà a través de preguntes parlamentàries i proposicions per exigir l’alliberament de l’AP-7 “perquè les valencianes i els valencians no hem de pagar els excessos i els luxes dels altres”, segons Morera.\nLa passada legislatura Compromís va proposar rescatar l’autopista i l’expresident Camps va dir que així ho faria, però ha resultat ser una més de les tantes mentides que hem hagut d’escoltar de Camps en les Corts, segons indicava Morera.


Endavant demana un salari mínim de 1.200 euros amb una acció a Palma i "altres ciutats dels 'Països Catalans'"\nPublicado 18/2/2019 10:13:52CET\nHan col·locat 'caps' a fonts i penjat cartells reivindicatius\nEndavant (OSAN) ha col·locat diversos 'caps' en fonts de ciutats dels "Països Catalans", entre elles Palma, per denunciar que la classe treballadora i popular està amb l'"aigua al coll". També han col·locat cartells reivindicant un "programa" de "vida digna".\nSegons han informat, l'acció posa damunt de la taula la necessitat d'un programa "de mínims" per a una vida digna, basat en cinc mesures bàsiques, entre elles "un salari mínim de 1.200 euros per 30 hores".\nAmb l'acció, l'organització critica també que la situació és "encara més greu per a les dones treballadores".\nDavant això, a més del salari mínim de 1.200 euros demanen l'equiparació salarial real entre homes i dones i pensions dignes; la regulació del lloguer en un màxim del 10 per cent del salari; aigua, llum, gas i telecomunicacions públics i a preus socials; serveis públics bàsics 100 per cent garantits, sense privatitzacions ni repagaments i una banca pública.\nA més de Palma, l'acció s'ha realitzat a l'Espluga de Francolí, Lleida, Platja de Nules, Girona, la Selva del Camp, Mataró, Navàs, Palma, Reus, Sant Feliu de Llobregat, Manresa, Tarragona, Vilafranca del Penedès i als barris de Gràcia, el Poblenou, Sants i el Baix Guinardó, a Barcelona.


En el marc del Cicle Coral del Palau de la Música, l’Orfeó Català, dirigit per Josep Vila i Casañas, va interpretar dimarts la Petite Messe Solennelle de Rossini amb Marta Mathéu, Marina Rodríguez-Cusí, Beñat Egiarte i José Antonio López com a solistes, acompanyats per Josep Buforn al piano i Juan de la Rubia a l’harmònium.\nSempre ens sorprèn escoltar música religiosa de Rossini, el gran mestre de l’opera buffa, malgrat que sigui una pàgina habitual en el repertori per a cor, molt assequible per a l’Orfeó Català. És una obra que es va estrenar el 1864 a París amb motiu de la consagració d’una capella privada, d’aquí el seu caràcter cambrístic amb acompanyament de piano i harmònium.\nJosep Vila va dirigir un cor que va estar a l’altura de la peça, amb un so compacte i mostrant diferents matisos amb cada corda, a banda que les dinàmiques van estar molt ben cuidades. La textura era esponjada i es notava que els cantaires tenien molt interioritzada la partitura. Tanmateix, a voltes mancava energia al conjunt, com a l’inici del Gloria. Al Gratias van aconseguir un piano molt subtil, i les cordes es podien distingir amb claredat. Per contra, van cantar un Cum Sancto Spiritu més vigorós, tot i que hi va haver algun moment de dubte. Però on el cor va brillar va ser l’inici del Sanctus, que va sonar amb una transparència esfereïdora que donava a la peça un aire angelical.\nRespecte als solistes, el més destacable del vespre va ser el baríton –que va adoptar també el rol de baix- José Antonio López, que va lluir un timbre rugós però clar i rodó, i va ser molt expressiu. El seu domini tècnic és indubtable i la projecció de la veu molt directa. En el Quoniam va aconseguir que una partitura molt difícil semblés d’allò més senzilla, bo i aportant el toc de solemnitat que demanava. Una altra veu prodigiosa de la nit va ser la de Marta Mathéu. Amb una precisió tècnica impecable, tal i com ens té acostumats, la soprano tarragonina ens va oferir el seu timbre brillant i punxegut amb un recital de matisos expressius i frassejos molt ben conduïts.\nLa contralt Marina Rodríguez-Cusí, per la seva banda, amb un timbre gruixut, demostrà seguretat, experiència i va controlar molt bé els reguladors. A més, va defensar molt bé l’Agnus Dei final. També va fer un molt bon paper Beñat Egiarte que, malgrat que la seva veu és més aviat prima, va saber travessar la veu del baríton/baix. Al Domine Deus, que es pot considerar una ària per a tenor, va donar la potència que requereix la partitura, i es va mostrar còmode en la tessitura, solvent tant als aguts com als greus. Va proferir els mots amb una dicció envejable i va desplegar molts recursos vocals per oferir una bona interpretació. Tots quatre van fer una feina molt bona d’acoblament de les veus, demostrant gran professionalitat i talent.\nQuant als instrumentistes, no és cap novetat lloar la tasca de Juan de la Rubia, amb un domini absolut de l’harmònium. L’Ofertori, una pàgina instrumental amb moments molt bells que presenta una polifonia molt ben trabada, va ser tot un recital de musicalitat. Però el millor de la nit va ser el piano de Josep Buforn. El músic va fer sonar l’instrument amb absoluta precisió en l’atac, desplegant una gran quantitat de matisos i aportant força quan calia oferir més suport al cor. Va tocar amb densitat quan la partitura es tronava més harmònica, però els fragments més melòdics van sonar cristal·lins, nets i clars, segurament, al gust de Rossini. És un luxe per als artistes de tenir-lo, suposadament, d’acompanyant, perquè en realitat aquell piano esdevingué un solista més que estava atent als batecs dels artistes que estaven a dalt de l’escenari. Sempre mantenint-se a l’ombra, darrera de cors o de cantants, animem Josep Buforn a encetar una carrera en solitari, un àmbit que es resisteix a explorar.


Apartment Kabardinskiy pereulok Kabardinka Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nst Kabardinskiy pereuloc 6 ap 3, Kabardinka Town Center, Kabardinka, Rússia, 353480 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Kabardinka, Apartment Kabardinskiy pereulok és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Kabardinskiy pereulok és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, restaurant, bar, servei de llançadora.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb escriptori, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió, nevera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Kabardinskiy pereulok és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Kabardinka.


Més de 20 dies sense morts als geriàtrics del Bages, Berguedà, Moianès i Solsonès - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'avanç de la campanya de vacunació ha deixat pràcticament netes de coronavirus les residències de la Catalunya Central A la Cerdanya només s'han detectat dos positius en dues setmanes i a l'Alt Urgell no n'hi ha hagut cap en tres\npau brunet. manresa 05.03.2021 | 22:46\n1.713 usuaris de residència del Bages ja han rebut almenys la primera dosi de la vacuna ARXIU/MIREIA ARSO\n1.713 usuaris de residència del Bages ja han rebut almenys la primera dosi de la vacuna\nLa campanya de vacunació contra la covid-19 ha canviat radicalment la situació de les residències de la Catalunya Central en qüestió de setmanes. La mortalitat entre els usuaris d'aquests equipaments s'ha reduït dràsticament i, per exemple, ahir ja feia 22 dies que no s'havia produït cap defunció en un geriàtric de l'àrea assistencial que engloba el Bages, el Solsonès i el Moianès. La dada al Berguedà era superior: 50 dies sense baixes.\nSegons el Departament de Salut, el darrer èxitus en població de residències del Bages, el Moianès i el Solsonès va tenir lloc l'11 de febrer. De fet, tampoc s'estan registrant nous contagis, només dos en els darrers 20 dies. Comparat amb un mes i mig enrere, del 12 al 30 de gener hi va haver entre una i tres morts cada dia.\n«Sembla que el llop és una cosa de pel·lícula i no fa tant hi convivíem».\nAquestes són les zones de Manresa i els pobles del Bages on repunta la covid.\nMés de 20 dies sense morts als geriàtrics del Bages, Berguedà, Moianès i Solsonès.\nAl Berguedà, l'última detecció d'un cas de coronavirus en una residència es va notificar el 30 de gener i la darrera defunció va ser uns dies abans, el 14 de gener. A l'Anoia, l'últim positiu es va detectar el 23 de febrer i l'última mort, l'endemà, el dia 24. A la Cerdanya hi ha hagut dos positius i cap defunció en dues setmanes i, a l'Alt Urgell, no hi ha casos ni morts en residències des de'n fa tres.\nEn total, al Bages s'han detectat des de l'inici de la pandèmia, ara fa un any, 1.159 positius de coronavirus en geriàtrics i 376 defuncions pel virus; al Berguedà, s'acumulen 441 casos i 116 morts; a l'Anoia, 627 casos i 227 morts; a l'Alt Urgell, 87 casos i 11 morts; a la Cerdanya, 96 casos i 13 morts; al Moianès, 130 casos i 28 morts; i al Solsonès, 45 casos i 21 morts.\nQuant als residents que ja han estat vacunats, són 1.713 amb la primera dosi i 1.578 amb la segona al Bages; 619 i 585, respectivament, al Berguedà; 859 i 768 a l'Anoia; 188 i 177 a l'Alt Urgell; 116 i 96 a la Cerdanya; 334 i 324 al Moianès; i 102 i 83 al Solsonès.\nA tot Catalunya, la covid ha infectat un total de 563.617 persones i s'ha endut la vida de 20.810 (ahir es van notificar 29 noves morts). De la xifra global, 8.727 eren usuaris de residències. Aquest divendres hi havia 1.605 pacients ingressats als hospitals, 32 menys que dijous, i 522 es trobaven a l'UCI.


Llet condensada, millor un consum mesurat | Consumer\nLlet condensada, millor un consum mesurat\nAquest aliment ajuda a recuperar-se després de realitzar un gran desgast físic i inapetencia, però està contraindicado en cas d'obesitat, diabetis i triglicèrids elevats\nLa llet condensada és de color groguenc, sabor molt dolç, olor delicada i consistència semilíquida, sense arribar a ser massa viscosa. Per elaborar-la, s’elimina gran part de l’aigua que conté la llet i s’agrega una elevada proporció de sucres, que actuen com a conservants. El resultat és un producte molt ensucrat (dolç) i energètic que s’ha de consumir amb mesura, en particular, si es té sobrepès, obesitat i diabetis. Per contra, es recomana per els qui realitzen grans esforços físics o estan inapetentes i desnutridos com a conseqüència d’una convalescència.\nTipus i valor nutritiu\nLa llet condensada és un producte molt energètic a causa del canvi substancial en la composició de la llet, que se sotmet a un procés de deshidratació i ensucrat. La deshidratació parcial explica que tots els nutrients, energètics (hidrats de carboni, proteïnes i grasses) i reguladors (vitamines, minerals i oligoelementos), es concentrin respecte a la llet original: 100 g de llet condensada suposen unes 330 Kcal, cinc vegades més que la llet natural (63 Kcal/100 g). Aquest elevat valor energètic es deu al seu gran contingut en sucres, ja que als propis de la llet se sumen els afegits per garantir la seva conservació. S’aconsegueixen fins a 54 g/100 g, unes 11 vegades més que en la llet sencera de partida.\nEl valor energètic i el contingut en sucre de la llet condensada són molt elevats\nLa quantitat de greix i proteïnes és tres vegades major en la llet condensada (9,2 g/100 g). Manté les proteïnes d’alt valor biològic de la llet original, encara que augmenta els àcids grassos saturats i el colesterol, si s’elabora amb llet sencera. També augmenta la concentració de vitamines (A, D, B2, B12), minerals i oligoelementos (calci, fòsfor, potassi, magnesi i zinc). No obstant això, el valor energètic i el seu contingut en sucres són tan elevats, que obliguen a consumir la llet condensada amb mesura i a no usar-la com a font excepcional d’aquests nutrients reguladors.\nEn l’actualitat, hi ha diferents varietats de llet condensada. Segons el contingut gras de la llet de partida, es distingeix entre llet condensada sencera, semidesnatada i descremada. A aquestes s’uneixen les aromatizadas, amb aromes i colorants afegits, que es diferencien en el sabor.\nLa llet condensada descremada aporta gairebé les mateixes calories per cullerada que la sencera. La diferència és inapreciable: 10 calories menys per cada cullerada de 20 grams. Això es deu al fet que les calories no procedeixen dels greixos -la descremada tan sols té un 0,4%-, sinó de la gran quantitat de sucres afegits, similar en ambdues i que es pot comprovar en l’etiquetatge nutricional.\nLa llet condensada proporciona energia de forma ràpida. Per aquesta raó, és un aliment indicat per a persones que realitzen grans esforços físics o que requereixen una aportació extra en trobar-se inapetentes i desnutridos després d’una llarga convalescència.\nNo està indicada, en canvi, per els qui sofreixen sobrepès i obesitat, diabetis i hipertrigliceridemia. La llet condensada sencera és rica en greix saturat i colesterol, per la qual cosa el seu consum i la seva addició a postres i receptes dolces s’ha de restringir en cas de patologia cardiovascular o alteracions de lípids en sang, com la hipercolesterolemia o colesterol elevat. A més, l’abús pot afavorir el desenvolupament de càries dental.\nReceptes per a ocasions especials\nLa llet condensada s’empra com a edulcorant, en la seva majoria, en postres i pastissos. Fins i tot es pot afegir al cafè en substitució del sucre i la llet (cafè bombó). El receptari de CONSUMER EROSKI recopila més d’una dotzena de receptes amb llet condensada com a ingredient principal. Són preparacions saboroses i amb una aportació energètica elevada, de manera que es recomana un consum moderat i puntual, reservat per a ocasions especials.\nLa llet condensada dona cos, consistència i un particular sabor als pastissos, com la portuguesa de nata, el pastís fred de llimona i les variants de formatge amb gerds, de mató i maduixes o de formatge fresc amb mànec. L’addició als flams fa d’aquests unes postres tan nutritives com a calòrics. És el cas del flam de pinya amb rodanxa caramelizada, de peres amb salsa dolça de llet o de peres amb nous.\nEn cas d’inapetencia o desnutrició, l’addició de llet condensada a les preparacions és un valor afegit i converteix una recepta lleugera en una versió hipercalórica. És el cas de la barreja de iogurt de sabors amb panses i poma, el batut de iogurt, la crema de iogurt i llimona o la infusió de te a la canyella.\nLa llet condensada s’elabora a partir de llet fresca, que se sotmet a un procés de deshidratació parcial. El menor contingut en aigua inhibeix el creixement microbià i l’activitat enzimàtica de la llet, per la qual cosa el producte resultant en aquesta primera fase és més durador. En la indústria làctica, la reducció parcial de l’aigua de constitució es realitza mitjançant un procés de concentració per evaporació. Així s’obté la denominada llet concentrada, el període de la qual de conservació no és molt llarg, ja que la reducció d’humitat és insuficient per impedir el desenvolupament de microorganismes. És necessari que la llet concentrada se sotmeti a un tractament de conservació addicional.\nA continuació, s’agrega una concentració determinada de sucre (sacarosa). El resultat d’aquest procés és la llet condensada, en la qual el sucre actua com a conservant i el producte no requereix un tractament tèrmic addicional per augmentar la seva vida útil.\nLa conservació dels aliments mitjançant l’eliminació d’aigua es coneix des de fa segles. Va ser a la fi del segle XIX quan van sorgir les llets concentrades parcialment deshidratades. Gail Brodin, després dels treballs de Nicolas Apert, va patentar en 1856 el mètode de fabricació comercial de la llet concentrada esterilitzada. Anys més tard, aquest es va perfeccionar en EE.UU, on van comprovar que l’addició d’un 45% de sucre permetia la conservació del producte concentrat durant el mateix temps que una llet esterilitzada. D’aquesta manera va sorgir la llet condensada o llet concentrada ensucrada.\nQUALITAT EN LA COMPRA I CONSERVACIÓ\nMentre no s’obri l’envàs, la llet condensada es pot mantenir en un lloc fresc, sec i protegit de la llum. No és necessari guardar-la en el frigorífic. En aquestes condicions cuidades d’humitat i temperatura es conserva durant dos anys, sempre que no passada de la seva data de consum preferent, indicada en l’etiqueta. Una vegada obert l’envàs, no obstant això, s’aconsella conservar-la en el frigorífic, ben tapada, per evitar que absorbeixi olors i sabors d’altres aliments. És un producte perible que s’ha de consumir en una o dues setmanes.\nconservació energètic leche condensada-ca sencera sucres


Mercè Conesa i Lois Weber, dues cineastes\nLa Mostra Internacional de Films de Dones arriba als vint-i-cinc anys, un quart de segle rescatant realitzadores del passat i programant les del present\nLa Mostra Internacional de Films de Dones ha fet vint-i-cinc anys, un aniversari remarcable: durar, mantenir-se, no és gens fàcil en aquestes iniciatives que conjuguen fer conèixer obres i cineastes desconegudes per causa de l’oblit de la cultura en femení, sovint sistemàtic, amb obres recents que tantes cineastes vives, joves i no tant joves, realitzen avui. I fer-ho de manera internacional, obrint les pantalles a altres cultures i, a més, a tantes altres pantalles digitals d’ara mateix. D’aquesta edició, que se celebra aquests dies, agraeixo de manera ben particular el record de la periodista Mercè Conesa, en paral·lel a la redescoberta d’una pionera del cine, la gran Lois Weber.\nUna pionera de la professió i una amateur de la imatge, les dues grans branques del cine. Les dues realitzadores van compartir un interès genuí pels desprotegits i marginals del seu temps. La Weber (1882 – 1939) va arribar a dirigir més de cent films de l’època muda i va tenir un estudi de producció propi. Mercè Conesa (1953 – 2009) es va dedicar sobretot al periodisme escrit, que és com la vaig conèixer: ara he sabut, com molts dels seus col·legues, que també ha deixat quatre pel·lícules, realitzades en cooperació, cosa molt seva. S’han passat aquesta setmana a la Filmoteca i estaria la mar de bé que TV3 i Betevé les programessin i que alguna de les sales que recuperen films, com ara els Texas, les rellancessin.\nEstem pendents del referèndum i jo us parlo de cinema i política de fa quaranta anys, em direu. Doncs sí. És un punt de vista que Mercè Conesa adoptava en la seva feina, entenent la política d’una forma més i més ampla, lluny del partidisme, aferrada a la pluralitat i a la valentia democràtiques. La mena de política que convé més. Si no s’hagués mort jove, ara de ben segur que seguiria el referèndum i el procés amb la seva tenacitat honesta de sempre. A l’Avui, va cobrir el judici del 23-F i el de Banca Catalana, o potser aquest últim ja el va seguir des d’El Periódico. Va anar deixant la política institucional per centrar-se en els més desatesos: presos, immigrants, discapacitats. Els col·lectius de gais i lesbianes ja l’havien reconeguda amb un premi el 1978. I a poc a poc, mentre els marginals anaven desapareixent de les pàgines de la premsa, la Conesa va començar a tractar la qüestió ambiental, ara tan comuna, una informació de la qual va ser pionera.\nI havia fet cine, del 1974 al 1979. Documents de memòria històrica, en diem avui. Amb el col·lectiu Spa va fer primer un viatge a l’explotació dels magribins que llavors arribaven a la península a buscar feina. Van seguir un repàs dels anys de la Segona República i els primers documentals fets aquí sobre els maquis, un dels quals dedicat específicament a Quico Sabaté. Treballava amb Bartomeu Vilà, Rosa Babi, Joan Simó, Paco Luque, Francesc Moratalla, Paco Maria.\nLa Weber és ben bé un altre cas, del tot diferent i amb certs elements temàtics comuns als de la Conesa. Quan va nàixer Hollywood, ara fa més de cent anys, qui el feia bellugar eren dones, negres i jueus. Quan es va estabilitzar com a negoci, els negres i les dones hi van desaparèixer. Les dones van quedar com a actrius i en els oficis subsidiaris: vestuari, perruqueria i similars. Algunes van quedar com a guionistes, molt poques com a realitzadores. I això que gairebé el 75% dels guions del cinema mut era escrit per dones. Lois Weber, quin cas més fenomenal. Va ser una dels realitzadors més ben pagats, el 1918 segur. Antiga treballadora social dels barris més pobres de Pittsburgh i Nova York, va començar com a actriu i aviat va passar a escriure, produir i dirigir. Formà part dels realitzadors que ja llavors intentaven que Hollywood fos més realista, menys romàntic. Volia fer pel·lis que ‘poguessin influir per a bé en la ment del públic’. Va escriure, produir i dirigir films contra els prejudicis religiosos, sobre l’avortament, contra la pena de mort. Va morir el 1929. Ara reneix.\nLa Mostra de Films de Dones ofereix moltes més pel·lícules, en podeu consultar la programació ací. Hi ha títols recents ben interessants, que acompanyen les dues cineastes que acabo d’evocar.


Ets a: Portada > Notícies del circ > Més dansa, més circ i més Montjuïc per al pròxim Grec\n<< Altres notícies Fires i Festivals - 31/07/2013\nMés dansa, més circ i més Montjuïc per al pròxim Grec\nEl circ ha aconseguit una ocupació del 86%, mentre que la dansa ha arribat al 70%\nEl Grec conclou i arriba l'hora de fer balanç. Un balanç que, per als responsables del festival, és positiu en tots els sentits, començant pel numèric: malgrat que la temporada 2012-13 ha estat en general nefasta per al teatre i la música degut a la gran pujada de l'IVA, que ha portat caigudes de públic de fins al 40%, el Grec s'ha salvat de la crema. Tot i que l'any passat va perdre bastants espectadors, aquest juliol ha aconseguit que mil persones més comprin entrada per algun dels 66 espectacles programats per Ramon Simó, director del festival. A falta de comptabilitzar les vendes dels últims dies, s'han comprat 55.766 entrades, que es converteixen en 66.466 amb les invitacions i les entrades a periodistes i programadors arribats de tot el món buscant noves produccions. Això sí, l'ocupació total ha estat del 52%, una mica més baixa que l'any anterior, fet que Simó atribueix a l'oferta més gran de places per les obres infantils del MiniGrec. A més, fora dels espectacles de pagament, 20.000 persones van anar a la festa d'obertura del festival i 4.397 a altres propostes gratuïtes.\nExaminats aquests números, Simó conclou que l'any vinent el Grec ha de concentrar-se encara més a la muntanya de Montjuïc, oferir més dansa i circ i aprofitar encara més l'amfiteatre Grec. I és que l'ocupació dels quatre espectacles de circ ha estat excepcional, el 86% i 5.574 espectadors, mentre que les vuit obres de dansa han aconseguit un gran 70% i 10.652 espectadors. En canvi, com les propostes teatrals eren nombroses, 27, han aconseguit la majoria del públic -35.878 espectadors- però només han omplert el 54% de les butaques. De fet, han estat les propostes als grans teatres del centre de la ciutat les que no han funcionat del tot bé -Tots fem comèdia, al Poliorama, és l'espectacle més vist del festival amb 7.405 espectadors però amb un 36% d'ocupació, i El veneno del teatro al Romea va omplir només el 21% de l'aforament-, Simó vol concentrar encara més els espectacles a Montjuïc, que va ser el seu propòsit inicial en ser nomenat. "Aquest any hem començat a sentir que a Montjuïc hi havia un festival, que la gent venia abans, parlava i es quedava després, un ambient que per a mi és molt important", va assenyalar. Un Montjuïc on l'amfiteatre Grec, espai sempre complicat, tindrà un paper rellevant després d'aconseguir el 65% d'ocupació. I és que tres espectacles han sumat allà grans xifres: el circ d'Opus (4.047 espectadors), el teatre de Fuegos (3.945) i la dansa de Puz/zle (3.883). Quant a la música, amb 14.362 espectadors i un 63% d'ocupació -Buika ha estat la més escoltada-, Simó continuarà apostant per concerts especials més que per gires d'estrelles.\nI, més enllà dels números, el director va recordar que si el teatre és l'art de la memòria, "una memòria sense la qual és impossible construir res", aquest any, va remarcar, hi ha hagut "espectacles que seran recordats i obriran perspectives". Obres "inoblidables" a les quals va posar noms: Tragèdies romanes, Hate radio, Plexus i Opus. I tot això sense oblidar, va afegir, que el festival és ara un agent decisiu per sostenir i internacionalitzar les arts escèniques catalanes: hi ha hagut propostes de presentació o gira internacional per a 18 companyies i ja hi ha 13 propostes de coproducció internacional per al Grec del 2014.c\nJusto Barranco "La Vanguardia" Edició impresa\nTN Vespre de TV3\n"Opus" de Circa ha estat l'espectacle més vist amb 4.047 espectadors


Avaluació dels productes ramaders i establiments de xarxa amb el sector turístic del Parc Natural de l’Alt Pirineu - Raiels\nL’activitat ramadera té molt pes al Parc Natural de l’Alt Pirineu i és una activitat econòmica estratègica, donat l’important nombre d’explotacions ramaderes existents i també el seu paper cabdal en el manteniment dels prats i les pastures d’alta muntanya que caracteritzen el paisatge del Parc Natural. No obstant, el volum de producte càrnic que s’engreixa actualment i que finalment es consumeix dins l’àmbit territorial és molt baix. Els motius que expliquen aquesta realitat són diversos i es poden intuir però no s’han analitzat objectivament amb detall. Per aquest motiu es determina la necessitat de realitzar un treball tècnic que analitzi el recorregut que segueixen els productes ramaders càrnics del Parc Natural, el seu grau d’introducció en els sectors turístic i comercial d’aquest àmbit territorial i que apunti accions de futur per potenciar l’acostament entre el sector primari i el sector terciari i reforçar la comercialització i el consum dels productes càrnics en l’àmbit del PNAP. Les fases d’aquest treball són les següents:\nAnàlisi del recorregut dels productes ramaders càrnics. Ha d’aportar el coneixement bàsic sobre la situació del sector ramader al Parc Natural i el recorregut que segueixen els productes ramaders càrnics que se n’obtenen; i identificar barreres i oportunitats a l’hora d’intentar tancar el cercle producció-transformació-comercialització dins l’àmbit territorial del Parc Natural de l’Alt Pirineu.\nDifusió dels resultats de l’anàlisi. Ha de donar a conèixer les barreres i oportunitats per tal d’incrementar el volum de productes ramaders càrnics del PNAP consumits dins d’aquest àmbit territorial i s’acompanyarà d’una taula rodona d’experiències.\nCreació de xarxa entre el sector ramader i el sector terciari (comerç, restauració i allotjament) del PNAP. Ha d’afavorir l’establiment de dinàmiques de xarxa entre el sector ramader i el sector terciari del PNAP.\nagost 2017 – abril 2018


Els Tres Reis omplen d´il·lusió els carrers i places de tots els pobles de la comarca - Empordà\nEls Tres Reis omplen d'il·lusió els carrers i places de tots els pobles de la comarca\nNo han deixat de passar en cap dels 68 municipis de l'Alt Empordà\nEMPORDA.INFO 06.01.2017 | 08:29\nEls Tres Reis omplen d´il·lusió els carrers i places de tots els pobles de la comarca\nMalgrat la tramuntana i les baixes temperatures, la comitiva màgica dels Tres Reis de l'Orient van arribar anit a tots i cadascun dels 68 pobles de l'Alt Empordà. Les condicions climàtiques van obligar a fer algun retoc en els recorreguts previstos, però 'alegria i les cares d'il·lusió van ser presents a les cares de petits i grans. Fins i tot a Figueres, on s'havia aixecat una certa polseguera per l'ús d'un petard per a anunciar l'inici de la cavalcada, aquesta es va desenvolupar amb tota normalitat.\nLes mesures de seguretat van ser evidents, sobretot en els municipis més grans, però la màgia de Melcior, Gaspar i Baltasar va poder més. Aquest matí, els crits de joia es fan sentir per tot arreu. Creu Roja Joventut i els voluntaris de molts pobles també han fet possible que les joguines hagin arribat a cases que ho necessitaven.\nEls ajuntaments demanen civisme als veïns quan toqui llençar els embolcalls, caixes i bosses dels regals.


Comiat amb gust dolç - SALA INFANTIL\nCada any, quan arriba aquest dia, m’agrada mirar enrere i pensar en el primer dia en el que cada participant del Club Infantil, va iniciar aquest camí al nostre costat. M’agrada recordar aquella primera trobada amb les cares de no saber on s’havien posat i fins hi tot por a quelcom que desconeixien. La vergonya de quan per primera vegada es presenten davant del grup o com els costava, a alguns, opinar sobre el que parlàvem.\nCada any, quan arriba aquest dia, m’agrada mirar-los i veure com han crescut i com han canviat. Aquelles pors i vergonyes ja no hi son i han assolit el que per mi és tant important, el gust per la lectura. Han après a valorar el que llegeixen, a donar la seva opinió i a ser ells mateixos en cada trobada… però sobretot m’ensenyen a mi un munt de valors que el ritme frenètic sovint no ens deixa parar-nos a observar.\nAvui, diem adeu a un any ple de lectures i ho hem fet acompanyats d’un gran professional, en Moi, que ens ha fet gaudir la poesia d’una forma ben diferent. Hem cantat, recitat i buscat resposta a endevinalles ben curioses.\nAquest curs s’acaba, però en uns mesos n’iniciarem un altre que de ben segur ens portarà moments molt especials. Només espero que sigui igual de fantàstic que aquest que hem passat i que no deixeu mai de fer volar lectures.\nGràcies per fer aquest camí amb nosaltres.\nbiblioblanes 4 de juny de 2021 4 de juny de 2021 Activitats, Fes una ullada, Trobades CLI Sense comentaris\n← NOVETATS JUNY 2021\nMiniclub: juny 2021 →


El diputat Raúl Moreno explica a Montcada i Reixac la Renda Garantida de Ciutadania | Vallès Occidental Sud | Partit dels Socialistes de Catalunya\nEl diputat Raúl Moreno explica a Montcada i Reixac la Renda Garantida de Ciut...\nEl diputat Raúl Moreno explica a Montcada i Reixac la Renda Garantida de Ciutadania\nActualitzat: 13/7/2017 a les 17:42\nLa Federació del PSC del Vallès Occidental Sud va organitzar dimarts a l’Agrupació del PSC de Montcada i Reixac una xerrada sota el títol: «Renda garantida de ciutadania. Un nou dret social».\nXerrada sobre la Renda Garantida a Montcada i Reixac\n«L'acord entre el Govern de Catalunya i la Comissió Promotora de la Renda Garantida de Ciutadania és un pas important, que no definitiu, per generar un canvi substancial en el sistema de prestacions socials i en la concepció de la garantia de rendes com un mecanisme més just i eficaç per assegurar que els col·lectius en risc d'exclusió disposin d'ingressos mínims que garanteixin les seves necessitats bàsiques». Aquestes afirmacions les va fer dimarts en una xerrada a Montcada i Reixac, Raúl Moreno, diputat del PSC en el Parlament de Catalunya i ponent de la Renda Garantida de Ciutadania.\nLa secretària de Polítiques Socials de la Federació del PSC del Vallès Occidental Sud, Maria Lladó, que va ser l’encarregada de presentar l’acte, va dir que «l’aprovació de la Renda Garantida és una bona notícia per garantir uns ingressos mínims i cobrir les necessitats bàsiques de les famílies».\nDurant la xerrada es va explicar que la Renda Garantida de Ciutadania és un element cabdal per caminar cap a un nou model de protecció basat en la garantia de rendes. L'objectiu fonamental, segons Raúl Moreno, és assegurar que tots els catalans i catalanes disposin d'uns ingressos mínims que els garanteixin les necessitats bàsiques, els apoderi i els acompanyi per sortir de la situació d'exclusió social, generant un nou dret subjectiu, aplicant itineraris d'inserció social i laboral i incidint en la nova realitat existent en la nostra societat.\nMoreno va recordar que el recorregut de la Renda Garantida de Ciutadania es va iniciar en 2012, amb la recollida de signatures per part d'entitats socials, sindicals i alguns partits polítics, entre els quals es troba el PSC. 121.000 signatures que van donar lloc a una ILP que va haver d'esperar fins a 2014 per ser aprovada pel Parlament de Catalunya. Posteriorment, l'actitud relaxada del Govern en la seva tramitació i les diverses convocatòries electorals, van provocar que en 2015, diversos grups parlamentaris sol·licitéssim la tramitació d'urgència.\n«Bé està el que bé acaba, però seria injust no recordar les dificultats que la comissió promotora ha tingut durant els últims anys davant un Govern que s'ha mostrat insensible a la situació de crisi econòmica de molts ciutadans i ciutadanes», va dir Moreno.\nSegons el diputat, la situació de les famílies vulnerables, malgrat la millora de l'economia, amenaça amb cronificar-se i la reforma laboral del PP, que va comptar amb el suport de CiU, «ha generat una nova categoria: el treballador pobre».\nEn aquest sentit, el diputat va explicar que la Renda Garantida de Ciutadania compta amb un important element que la diferència de la resta de prestacions anteriors: la complementarietat amb les rendes del treball. «A partir del proper mes de setembre, les famílies monoparentals amb fills i els beneficiaris de la Renda Garantida amb contractes parcials veuran complementats els seus ingressos fins a aconseguir la quantia de la renda, això sí, només durant 6 mesos», va assenyalar Moreno.\nEl diputat diu que les famílies en risc d'exclusió porten esperant massa temps una solució potent i integral com aquesta, nascuda de l'acord de sindicats, entitats, Govern i grups parlamentaris: «La pobresa no només la podrem atacar amb una Renda Garantida, però sens dubte és un element que introdueix un canvi de paradigma en el nostre sistema de protecció».


Enviaments Informació activitats\nOmpli tots els camps per poder enviar-li la informació que més li pot interessar.\nLa Fundació Universitària Martí l'Humà utilitzarà la informació que proporcioneu en aquest formulari per estar en contacte amb tu i per proporcionar informació sobre les nostres activitats. Si us plau, marca la forma en que t'agradaria saber de nosaltres:\nPodeu canviar d'opinió en qualsevol moment fent clic a l'enllaç de cancel·lar la subscripció al peu de pàgina de qualsevol correu electrònic que rebis de nosaltres o contactant-nos a enviaments@fumh.cat. Sempre tractarem la vostra informació amb respecte. Per obtenir més informació sobre les nostres pràctiques de privacitat, visiteu el nostre lloc web. En fer clic a continuació, accepteu que podrem processar la vostra informació d'acord amb aquests termes.


A LA MEVA MANERA DE VEURE: TENIR VIDA INTERIOR AJUDA A SUPORTAR LA SOLEDAT, PERÒ NO ÉS SUFICIENT\nTENIR VIDA INTERIOR AJUDA A SUPORTAR LA SOLEDAT, PERÒ NO ÉS SUFICIENT\nPROPOSTA DE REFLEXIÓ (dijous 19 abril 2018)\n.- No teniu la sensació que massa gent que viu sola sembla estar renyida amb ella mateixa? Que quan es queda sola, tot li pica i se sent incòmoda? Tinc por que ens trobem en les beceroles d’un problema que pot esdevenir molt important els propers anys, si aquesta inestabilitat emocional s’estén. Però el que em preocupa encara més, és que aquesta mena de virus no ataca a un segment de població determinat, sinó que gent de totes les edats, sexes i ètnies hi estan igual d’exposades. L’únic comú denominador entre els que pateixen d’aquest nou síndrome, és que un percentatge significatiu i preocupant dels afectats pertanyien fins no fa gaire a la classe mitjana que, després de la crisi, avui està francament de capa caiguda. Això em porta a arriscar una primera hipòtesi: als que tenien la vida més o menys resolta i no patien pels diners, no solien trobar temps per fer-se amics d’ells mateixos, per aixoplugar-se al recer d’una vida interior rica, quan se sentissin sols. La soledat sense tenir l’alternativa d’una vida interior pròpia on arrapar-se com a un ferro roent, és tan terrible que estic segur que aquesta sensació es troba en l’origen de la majoria de suïcidis. En canvi, les persones acostumades a passar-les magres han après, si us plau per força, a relacionar-se i fer-se amigues del bessó que cadascú porta dintre, en diguem ànima o consciència. No entendre’s amb un mateix, no tenir un moment d’intimitat per mirar-se al mirall o per retrobar la pau d’esperit quan totes van mal dades, porta a la desesperació i al que és pitjor: a les rampellades.\nTenir vida interior no vol dir ésser un introvertit ni portar vida contemplativa; jo diria que la definició que més s’hi acosta seria: l’estat d’ànim que permet no avorrir-se de la vida estant més sol que la una ni envejar la vida dels altres. És a dir: que no es necessitin estímuls exteriors per sentir-se viu. Una persona eixorca de vida interior sempre dependrà d’alguna crossa manllevada per tirar endavant, i si no surt de dintre d’un mateix la capacitat de reacció, la voluntat de superació, la conformitat amb la vida que t'ha tocat, mala peça tenim al teler. L’autoestima, precisament, es basa en tenir una bona entesa amb un mateix. Ara bé, per aconseguir-la tenim dos problemes. El primer, que establir un bon rotllo amb un mateix no s’ensenya ni a l’escola ni a les esglésies, ni tampoc hi ha una vacuna que dispensin els hospitals. La vida interior rica s’ha d’anar conreant dia a dia, pessic a pessic, trompada a trompada... Però si la soledat ve acompanyada de misèria, de precarietat econòmica, perquè s’està a l’atur o perquè la pensió no arriba a fi de més, per molta vida interior que es tingui, la cosa es complica de mala manera. Per aquesta raó, un govern realment sensible envers les necessitats bàsiques de les persones no hauria de permetre que l’especulació, l’explotació i l’egoisme d’una societat cada dia més hedonista i insolidària - malgrat una minoria voluntarista ho emmascari -, anorreï tantes vides, sovint tan anònimes que els petits drames quotidians de les persones que se senten soles patològicament, passen desapercebuts fins i tot, de moment, per a l’estadística.


Alexia: nou reenviament de credencials | INS Torras i Bages\nFotografies del curs 2018-2019\nAlexia: nou reenviament de credencials\nSou moltes les famílies que ja s’han donat d’alta a la plataforma Alexia, però encara d’altres no han activat el seu usuari. Les credencials que vam enviar, en cas de no haver-les activat, caduquen, així que dijous 31 d’octubre tornarem a enviar-les per tal que tots els usuaris es donin d’alta. Us recordem que les contrasenyes caduquen en 48 hores, així que és molt important que un cop rebeu el correu d’activació d’usuari, el doneu d’alta el més aviat possible.\nPer fer-ho bé, us recordem els passos a seguir:\na) Abans de dijous cal tenir activat el correu de família de l’institut. Hi podeu entrar des de l’enllaç d’aquesta web i a www.gmail.com. Recordeu que és el nom del vostre fill o filla (en cas que tingueu més fills al centre, cada germà tindrà un correu diferent): nom.cognom.familia@instorrasibages.cat. La contrasenya d’aquest correu us la va donar el tutor o tutora a la reunió d’inici de curs: si no la teniu encara, poseu-vos en contacte amb ells!\nb) Les famílies que no hagin entrat mai rebran un correu dijous, on hi haurà el nom d’usuari d’Alexia i un enllaç per posar la contrasenya que es vulgui.\nAlexia serà la via de comunicació del centre amb les famílies i el mitjà per fer el seguiment d’incidències i de les notes, així que és imprescindible que les famílies el tinguin activat i el consultin habitualment.\nCristian 30/10/2019 a les 21:58\nAvui dijous no e rebut la contrasenya Alexia.\nAnglès Audiovisuals Educació física Escola verda Expressió escrita Expressió oral Matemàtiques Salut Sant Jordi Sortides Tallers Teatre Xerrades\nSortida de 1r de Batxillerat: esports nàutics a Premià de Mar\nCristian en Alexia: nou reenviament de credencials\nAndrea Condori en Sortides de convivència


Fotografia Nocturna de l'Empordà: Verticals pels entorns complexes?\nChabier Lozano 9 de juliol de 2014 a les 12:16\nDepend de molts factors. Aquí demana a crits una vertical per les linies, està clar. Però ara que ho dius, jo sol fer-ne moltes verticals... M'ho faré mirar :-D\nEduard Marquès 9 de juliol de 2014 a les 15:12\nHi ha companys que diuen que va per temporades..., no ho crec. Una abraçada\njcarles 10 de juliol de 2014 a les 7:39\nNo sé què passa però darrerament quan clico a publicar el comentari no ho fa i es perd....Resumint, apart d'estar d'acord amb el Chabier, deia que composar en horitzontal o vertical depèn dels elements d'interès que tinguis disponibles i de com els vulguis distribuir a la imatge. Composar preferentment en vertical o horitzontal més que no pas èopques, possiblement siguin etapes del procés evolutiu com a fotograf de cadascú\nEduard Marquès 10 de juliol de 2014 a les 22:26\nSe to que et passi això, a mi em passa quan ho faig des de la tablet. Pel que fa a la composició no soc dels que s,ho pensa gaire, vaig força de intuició Una abraçada