L'Ajuntament durà a terme les tres primeres propostes més votades per la ciutadania - EU Xàtiva\nEu Xàtiva — 12 d'abril de 2017\nEs preveu que l’excedent de pressupost es finance amb romanents generats durant la licitació de les obres o amb aportacions addicionals\n3.643 persones participen en les votacions de Decideix Xàtiva\nLa realització del projecte per a la coberta de la piscina de la Ciutat de l’Esport, la construcció del Centre Cultural i Esportiu de Sant Pere i la instal·lació del Centre Social Juvenil d’Abú Masaifa seran els projectes que durà a terme l’Ajuntament, segons ha aclarit l’alcalde Roger Cerdà en la roda de premsa de valoració dels resultats de l’enquesta ciutadana de pressupostos participatius en què ha comparegut junt al regidor de Participació Ciutadana, Miquel Alcocel (EU Xàtiva en Comú). La suma de les valoracions inicials d’aquests tres projectes se situa en els 272.000 euros, mentre que el límit de la inversió és de 250.000 euros. Això no obstant, durant el procés d’elaboració dels projectes d’execució o durant la licitació d’aquestes inversions es poden produir rebaixes dels imports que possibiliten la generació de romanents per tal d’ajustar-se a la quantitat fixada. Inclús l’alcalde no descarta fer una aportació pressupostària addicional per a poder realitzar les tres propostes més votades. A més a més, Cerdà ha avançat que estudia “dur a terme també la quarta proposta, del pas de vianants entre McDonald’s i Family Cash, ja que els resultats de l’enquesta posen en evidència que és una demanda dels veïns i veïnes de Xàtiva i, per tant, l’hem d’atendre”.\nUn total de 3.463 persones varen participar en les votacions del Decideix Xàtiva, el que suposa un 14’49% del total de ciutadans que ho podia fer. El primer edil considera que són uns resultats satisfactoris, ja que “si comparem amb altres municipis de característiques semblants, estem en la part alta de la classificació. Per exemple, Borriana va tindre un 14’04%, Almussafes un 9% o Alcoi un 2%. Al nostre entorn, només Ontinyent, que ja ha tingut una certa experiència, ha tingut més participació amb un 17%”.\nCerdà creu que els processos participatius a Xàtiva estan consolidant-se i es felicita per la implicació d’associacions, col·lectius ciutadans i particulars. En aquest sentit, l’alcalde destaca que “és curiós que dos de les propostes més votades siguen centres de reunió de ciutadans, el que indica que la gent té ganes de participar. Aquestes actuacions facilitaran els propers processos participatius”.\nEntre les coses a millorar, Cerdà assenyala que “caldria repensar algunes qüestions respecte al procés de presa de decisions. Seria convenient que el procés de pressupostos participatius començara abans per tal que coneguérem les propostes ciutadanes de manera prèvia a l’elaboració dels pressupostos municipals. El moment adequat per a iniciar el procés és durant el darrer trimestre de l’exercici”.\nRespecte dels següents passos a seguir, l’alcalde ha comentat que “la idea és que tots els projectes estiguen adjudicats i en marxa durant el que queda d’exercici. Ara encarregarem el projecte de coberta per a la piscina de la Ciutat de l’Esport. Calculem que la inversió per fer la coberta de la piscina es pot assumir de cara als pressupostos de l’any que ve”. Pel que fa a les altres dues propostes que completen el pòdium, Cerdà explica que “el Centre Social Juvenil d’Abu Masaifa és més fàcil de dur a terme, perquè ja existeix un projecte. D’altra banda, per al Centre Cultural i Esportiu de Sant Pere, hem de començar de zero. Hi ha que encarregar el projecte, demanar permís a la Conselleria d’Educació, ja que l’edifici aniria en el pati de l’Atilio Bruschetti i, a més a més, sol·licitar els permisos a Patrimoni, perquè parlem d’una zona protegida que se situa darrere de les muralles”.\nFinalment, l’alcalde ha posat de relleu l’escassa diferència de vots entre la segona i tercera proposta, de només 7 vots. Cerdà observa que “es tracta de serveis que se situarien en els dos extrems de la ciutat. Són barris relativament allunyats del centre i molt poblats que reclamen més serveis”.\nPer la seua banda, Miquel Alcocel ha avançat que el seu propòsit és engegar ja el treball de cara al procés Decideix Xàtiva 2018, proposant a l’equip de govern l’inici d’activitats. Alcocel afirma que “el procés de participació no s’acaba en les votacions. També volem que els col·lectius implicats estiguen presents en el procés d’adjudicació i durant el control de l’execució material de les obres. És una garantia de que els diners públics s’utilitzen adequadament i una nova forma de governar, amb transparència i participació”.\nNext post Xàtiva ofereix un curs gratuït d'escaparatisme per als comerços de la ciutat\nPrevious post Arranca l'enquesta ciutadana dels pressupostos participatius


Secció Sindical CCOO Fundació Pere Tarrés: Reconversió dels contractes en Frau de Llei ILS i monitores de menjador\nReconversió dels contractes en Frau de Llei ILS i monitores de menjador\nAbans de la finalització del curs escolar 2016-2017, la Fundació Pere Tarrés ha cedit a la reconversió de quasi 200 contractes en frau de llei, passant aquests d'obra i servei a fixos-discontinus com marca el conveni col·lectiu del Lleure.\nAquest procés s'ha portat a terme de dues maneres:\nA partir de l'organització d'un col·lectiu determinat i la posterior denúncia a inspecció de treball a través de la Secció Sindical de CCOO. El servei d'interpertació de signes, per alumnes sords escolaritzats en formació post-obligatòria, i gestionat íntegrament per la FPT, constava d'un 49% de contractes en obra i servei. Inspecció de Treball ens dóna la raó i obliga a l'empresa a reconvertir en fixos-discontinus i a reconeixer les antiguitats de les ILS en frau de llei.\nMitjançant la pressió que CCOO ha realitzat tant a la presidència del comitè com a la resta de forces sindicals. Després de més d'un any i mig de la constitució del nou comitè, tant l'empresa com la resta de forces sindicals (UGT i USOC) s'han vist obligades a fer un pas endavant i donar alguna solució a l'elevat percentatge de contractes en frau de llei que existeixen en la FPT. Ara per ara, l'empresa només ha accedit a la transformació dels monitors/es de menjador, un dels sectors amb el percentatge més elevat d'obres i serveis. També s'ha compromès a reconèixer l'antiguitat de les treballadores amb contractes reconvertits i a què les noves contractacions siguin totes fixes- discontinues.\nLa Secció Sindical de CCOO porta denunciant, any rere any, la utilització d'aquests contractes per part de l'empresa en frau de llei, que impliquen una important precarització, e incertesa a les treballadores. Considerem, que tot i que aquesta reconversió és un gran pas per l'estabilitat de moltes treballadores, encara queden sectors dins de l'empresa amb elevats índex de contractes en frau de llei. L'última reconversió de contractes que va realitzar la FPT va ser l'any 2012, en aquell moment també es va decidir reconvertir només aquells contractes del sector de menjadors, i es va aplicar a partir d'un acord amparat per UGT, i al que CCOO tampoc va voler signar. Per tant, ens trobem davant d'una important acumulació de contractes fraudulents, any rere any.\nDes de la Secció sindical de CCOO creiem insuficients aquestes reconversions i no podem conformar-nos. La nostra fita i el nostre treball ha d'estar orientat a la legalització de tots els contractes, independentment del sector, és per aquesta raó que encoratgem a la resta de forces sindicals (UGT-USOC), per no conformar-nos amb els oferiments de l'empresa, i demanar tot allò que correspon legalment a les treballadores. Nosaltres com a CCOO així ho farem.


La Universitat d’Alacant recupera les fonts d’aigua potable als edificis després de dos anys fora de servei per la pandèmia | Notícies Dígitals\nLa Universitat d’Alacant recupera les fonts d’aigua potable als edificis després de dos anys fora de servei per la pandèmia\n14/01/2022 covid19, fonts aigua potable, universitat alacant\nLes fonts d’aigua potable instal·lades als diferents edificis del campus de Sant Vicenç de la Universitat d’Alacant tornen a funcionar des d’aquesta setmana després de més de dos anys fora de servei a causa de la pandèmia provocada per la COVID-19.\nLa Universitat d’Alacant compta amb quaranta-quatre fonts d’aigua potable instal·lades als diferents edificis de facultats, aularis i serveis del campus universitari. Assortidors d’aigua que durant aquesta setmana han estat revisats i posats a punt perquè puguin tornar a oferir servei a tota la comunitat universitària.\nLes fonts no només dispensen aigua potable i segura, també disposen de filtres que milloren el sabor de l’aigua que a més surt fresca i permeten omplir envasos reutilitzables i minimitzar així la generació de residus de plàstic d’un sol ús.\nEl mapa complet de les fonts d’aigua potable al campus es pot trobar en aquest enllaç.\nA més, des de l’Oficina d’Ecocampus es recorda que la Universitat d’Alacant té màquines expenedores de begudes calentes que permeten l’ús de tasses dels usuaris. Per això, només cal col·locar la tassa en la seva posició i triar el producte desitjat. La màquina detecta automàticament si heu col·locat la vostra tassa o no.\n← Els premis Altea de la Càtedra Enric Valor de la Universitat d’Alacant es presentaran per primer cop a Barcelona\nLa Universitat d’Alacant rep el Segell de Qualitat a l’àmbit del Cos Europeu de Solidaritat →


2324 - 30/10/2014 El govern espanyol ja compta amb l'informe favorable del Consell d'estat per impugnar el nou 9-N - 2324\nEl govern espanyol ja disposa del vistiplau del Consell d'Estat per impugnar el nou 9-N. Amb tota seguretat ho decidirà durant el consell de ministres d'aquest divendres. El programa d'aquesta nit ha tractat d'aquest fet, nou capítol del procés sobiranista. Les forces que donen suport a la consulta s'han posat a caminar i han encetat el procés divulgatiu per demanar el doble SÍ, com és el cas de CDC, ERC i la CUP i del SÍ en el d'Iniciativa i Unió Democràtica. Han estat convidats tots els partits polítics amb representació parlamentària. Han acceptat tots menys Unió Democràtica i el PSC, mentre que el PP s'ha disculpat per raons logístiques.\nMeritxell Borràs, de CDC, ha dit: "Tothom té dret a dir-hi la seva. El 9-N és un dia per viure'l". Lluís Salvadó, d'Esquerra Republicana, ha denunciat "l'absoluta parcialitat del Tribunal Constitucional, que contrasta amb el dret a construir un país nou". I Josep Vendrell, d'Iniciativa per Catalunya Verds EUiA, ha destacat que espera "un alt grau de participació per la dignitat democràtica del país" i alhora ha criticat el "cinisme amb el qual actua el govern espanyol". Des del cantó pro consulta també s'ha explicat el representant de la CUP, Josep Garganté, que ha remarcat que "tot aquest procés ha servit per augmentar la conciència política en un moment de democràcia zero".\nCom a únic portaveu en contra de la consulta ha assistit el diputat Carlos Carrizosa que s'ha limitat a repetir que "si no hi ha garanties jurídiques l'acte del 9-N no té valor polític" i ha reiterat que "s'està enganyant a la ciutadania".\nCom a colofó i entre frases, s'ha pogut saber que es prepara una ofensiva internacional per donar a conèixer tots els passos del procés sobiranista i també denunciarv els impediments de l'estat espanyol per la seva tramitació.\nReproduir. Torra i Aragonès recorden a Sánchez els consensos de Catalunya\nNotícies 3/24 Torra i Aragonès recorden a Sánchez els consensos de Catalunya


Què és l’economia blava?\nL’economia blava és l’activitat econòmica del sector marítim (turisme costaner, transport marítim, pesca, …). Té la sostenibilitat i el mar com a base, i reconeix la importància dels mars i els oceans com a motors de l’economia pel seu gran potencial per a la innovació i el creixement. Si l’economia blava global fos un país, seria la setena economia més important del món.\nL’economia blava cobreix set sectors: Recursos marins vius, Recursos marins no vius, Energia marina renovable, Activitats portuàries, Construcció i reparació naval, Transport marítim i Turisme costaner. A més, reconeix que l’aliança entre ciutats i ports és clau, que el sector nàutic ha de servir de palanca per l’economia blava, i que els ports han d’actuar com a centres neuràlgics.\nEl paper de Moll House\nMoll House té una posició immillorable per contribuir a l’economia blava. Per què?\nLa Costa Brava – no hi ha millor lloc per promocionar l’economia blava: tots els diferents sectors hi estan presents.\nEl turisme – és el sector de Moll House, i és clau per al creixement i el desenvolupament de l’economia blava i del país.\nLa innovació – Catalunya és una regió puntera en quant a innovació.\nMoll House col·labora amb empreses i ONGs locals per promocionar de manera sostenible la regió i millorar el territori costaner de la Costa Brava. A totes les nostres propietats, els clients troben un folletó informatiu i recomanacions d’activitats per fer amb empreses locals del sector.\nConeix la Costa Brava amb la gent local! Participa a les activitats que ofereixen les empreses de la zona, des del lloguer d’embarcacions (fondejant de manera correcta) amb Nàutica Costa Brava a plogging pel camí de ronda amb TwinApp, i no te’n vagis sense visitar el Museu de la Pesca.


Tribus de l'Altiplà del Nord-Oest - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nTribus de l'Altiplà del Nord-Oest\nCor del Monstre, Parc Històric Nacional Nez Perce, Lapwai (Idaho)\nDona kutenai, 1910 fotogravatper Edward Curtis\nLes Tribus de l'Altiplà del Nord-oest són amerindis de l'interior de la Colúmbia Britànica, Canadà, i les regions no costaneres dels estats del nord-oest del Pacífic dels Estats Units.\nEls seus territoris estan situats a les parts interiors de les conques dels rius Columbia i Fraser. Aquestes tribus viuen en parts del centre i sud de l'interior de la Colúmbia Britànica, al nord d'Idaho, Montana occidental, a l'est de Washington, est d'Oregon i nord-est de Califòrnia. El flanc oriental de la Serralada de les Cascades es troba dins del territori dels pobles de l'altiplà.\n2 Tribus i bandes\n2.1 Pobles Chinook\n2.2 Salish de l'Interior\n2.4 Altres o ambdós\n4.2 Cistelleria i tèxtils\n4.7 Arts actuals\nAl Canadà, sis pobles principals ocupen l'Altiplà Interior. La principal són els Salish de l'interior, la tribu més gran; els lillooet amb llurs terres a la vall del riu Lillooet; les Primeres Nacions Thompson, amb llar a la vall del riu Fraser de Yale a Lillooet; els Secwepemc (Shuswap) de la vall del riu Fraser de Lillooet a Alexandria i la part oriental de la muntanya; els okanagan de la vall del riu Okanagan (la Primera Nació Lake també hi viu), i finalment, la tribu kutenai, que es van establir a la part sud-est de la Colúmbia Britànica després que en marxessin els Blackfoot cap al 1750.\nLes Primeres Nacions de l'Altiplà s'han vist influïdes per les Primeres Nacions de la costa del Pacífic. Les Primeres Nacions de l'Altiplà comerciaven amb les Primeres Nacions de la Costa del Pacífic. Les tribus del Pacífic creien en els avantpassats del clan que van ser adoptades pels grups salish de l'interior, però no n'adoptaren el sistema social.\nTribus i bandes[modifica | modifica el codi]\nDona yakama, fotografiada per Edward Curtis\nSherman Alexie, novel·lista i poeta Spokane/Coeur d'Alene\nLes tribus de l'Altiplà inclouen:\nPobles Chinook[modifica | modifica el codi]\nWasco-Wishram, OR i WA\nSalish de l'Interior[modifica | modifica el codi]\nCoeur d'Alene, ID, MT, WA\nFlathead (Selisch o Salish), ID and MT\nBaix Kalispel, WA\nAlt Kalispel, MT\nNlaka'pamux (Thompson), BC\nSecwepemc, BC (Shuswap)\nSinkiuse-Columbia, WA (extingit)\nSt'at'imc, BC (Alt Lillooet)\nLil'wat, BC (Baix Lillooet)\nIn-SHUCK-ch, BC (Baix Lillooet)\nSahaptins[modifica | modifica el codi]\nAlt Cowlitz o Taidnapam\nKittitas (Alt Yakima)\nNez percé, ID\nTygh (Alt Deschutes), OR\nWyam (Baix Deschutes)\nAltres o ambdós[modifica | modifica el codi]\nKalapuyes, nord-oest OR\nSantiam, nord-oest OR\nYaquina, nord-ost OR\nPobles del baix Snake: Chamnapam, Wauyukma, Naxiyampam\nMolales (Molale), OR\nAtapascans de Nicola (extingit), BC\nAlt nisqually (Mishalpan)\nLes tribus de l'Altiplà parlaven principalment llengües salish de l'interior o llengües shahaptianes. També parlen llengües chinook, que sovint es classifiquen com a penutianes, però aquesta classificació no és acceptada universalment. Els Ktunaxa parlen kootenai, que és una llengua aïllada.\nCultura tradicional[modifica | modifica el codi]\nCuina[modifica | modifica el codi]\nL'Altiplà tradicional inclou plantes silvestres, peixos, especialment salmó, i cacera. Els pobles de l'altiplà sovint tenien llogarets estacionals o campament en diferents àrees per aprofitar al màxim els aliments silvestres. Les dones reunien una gran varietat de verdures i fruites comestibles, incloent camassia, lewisia rediviva, peucedanum, amelanchier, cirerer de Virgínia, ericàcia, i fragaria.\nEls bulbs del lliri de camas van ser un aliment bàsic però perillós. Els camas amb flors blaves són segurs per menjar, però els de flors blanques són verinoses. Per raons de seguretat, els pobles de l'altiplà reunien aquests bulbs quan encara estaven creixent i els cavaven amb banyes de cérvol. Les dones de la tribu cuinaven les arrels en un clot poc profund ple amb pedres calentes. Quan el sòl al voltant de les pedres era prou calent es retiraven les pedres i els bulbs es col·locaven en el forat per cuinar durant la nit.\nLes dones de l'Altiplà fan pastissos de baies amb baies de Saskatoon. Les baies s'assequen sobre bastidors coberts de fulles. La recollida i tractament de les plantes silvestres per les dones continua sent una manera de vida tradicional entre molts dels habitants d'aquestes tribus avui dia.\nEls homes complementen la dieta amb la caça i la pesca, la pesca del salmó constitueix una part important del seu subministrament d'aliments. Quan els cavalls es van introduir a la zona, el món de la gent de l'altiplà es va expandir després adoptar l'ús de cavalls, el que els va permetre comerciar amb les tribus de les planes a l'est de les Muntanyes Rocalloses carn i pells de bisó. Grups de caçadors van cavalcar lluny a caçar bisons, cérvols i uapitís.\nA l'estiu el salmó podia nedar fins als rius del Pacífic. Els pescadors de l'Altiplà aprenien moltes formes per atrapar salmons. Les estaques s'alineaven per fer una paret, impedint al salmó de nedar més lluny, i després els peixos eren trets de l'aigua amb una cullerada. La majoria del salmó es fumava en una foguera, i part s'emmagatzemava sota terra en fosses. Una altra part era bullida en aigua calenta per obtenir oli.\nLes aus eren caçades amb xarxes. Els homes solien usar paranys per capturar animals més grans com cérvols. Cavaven pous profunds al mig d'un camí on passaven cérvols, omplien els forats amb branques i fulles i una vegada que el cérvol s'acostava a la pila de branques i fulles, hi cauria i hi quedaria atrapat. Depenien tnt dels cérvols tant que seguien els ramats.\nCistelleria i tèxtils[modifica | modifica el codi]\nLes tribus de l'Altiplà va sobresortir en l'art de la cistelleria. Ells més usats cànem silvestre, tule, artemisa o escorça de salze. Aquests materials també es van utilitzar per fer barrets, roba de llit, xarxes i cordes.. Els avantpassats dels indis de l'altiplà van crear les sabates més antigues coneguts al món, les sandàlies de Fort Rock, fetes d'artemisa torta i datades entre 10.390–9.650 anys a.C.\nEines[modifica | modifica el codi]\nLes eines eren fetes de fusta, pedra i os. Les fletxes per a la caça estaven fetes de fusta i amb puntes de fletxa estellades de roques especials. Usaven astes d'animals per a cavar arrels.\nCasa comunal Cathlapotel Washington\nHabitatge[modifica | modifica el codi]\nL'habitatge tradicional de l'Altiplà inclou cases comunals amb sostre d'estores de tule. El tule, usat amb molts propòsit, és un senill alt que creix en zones pantanoses i sovint és anomenat jonc. COM a vivendes d'hivern cavaven un clot d'uns metres a terra i hi construïen un marc de pals lligats en un pic per sobre. Ho cobrien amb mates de tule o escorça d'arbre, acumulaven terra al voltant i parcialment sobre l'estructura per proporcionar aïllament al refugi semi-subterrani. Les grans cases de camp d'hivern eren compartides per diverses famílies; eren rectangulars a la base i triangulars amunt. Eren construïdes amb diverses capes de tule; com les capes superiors de tule absorbeixen la humitat, s'inflaven per mantenir la humitat fora de les capes més baixes i de l'interior de la casa.\nEn anys posteriors van utilitzar llenç en lloc de tule. A començaments del segle XVIII els pobles de l'altiplà van adoptar el tipi dels indis de les planes. Estaven fetes d'un pal central cobert amb pells d'animals o estores teixides amb canyes. Cada mes les dones es quedaven en barraques menstruals rodones d'uns 6,1 metres de diàmetre.\nLes tribus salish de l'interior feien les seves cases d'hivern de manera molt diferent a les dels altres grups de Primeres Nacions. Cavaven pous a prop del riu. Els forats eren similars a un tipi i després s'hi va construir a sobre. Es feia un habitacle en esglaons i es col·loca en l'obertura. El menjar sec s'emmagatzemava fora d'aquestes cases d'hivern. A l'estiu les tribus salish vivien en sales cobertes amb estores.\nD'altres tribus feien llurs cases de trossos de cedre o d'escorça d'avet. Les cases tenien sostres de cedre que arribaven fins a terra, mentre que les cases d'escorça d'avet semblaven dues tendes de campanya enfront de l'altra.\nRoba[modifica | modifica el codi]\nLa gent de l'Altiplà portaven molts tipus de roba de les Primeres Nacions de l'Altiplà. Les dones portaven camises de pell d'ant, teles de natges, polaines i mocassins, i els homes portaven camises llargues. La roba d'hivern es feia amb pell de conill, marmota o d'altres animals.\nA més de les seves eines tradicionals, més tard van adoptar l'ús d'articles de metall com ara olles, agulles i armes adquirides del comerç amb els europeus.\nArts actuals[modifica | modifica el codi]\nAvui els nadius encara fan roba tradicional, bosses, cistelles i altres articles. Encara que una part del coneixement de les arts tradicionals s'ha perdut amb el temps, la pràctica de les habilitats fines segueix sent una part important de la seva forma de vida. Les mares i àvies decoren vestits dels seus fills per a celebracions i danses. Els articles guarnits com ara tambors, bosses teixides i altres artesanies s'utilitzen en les celebracions tradicionals i ocasions especials. Aquesta regalia s'utilitza durant la Dansa de l'Esperit que es convoca un cop l'any.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 Pritzker, 249\n↑ "Official Sherman Alexie Biography", Falls Apart, 2009 (retrieved 23 Dec 2009)\n↑ Pritzker, 250\n↑ Connelly, Tom. "The World's Oldest Shoes", University of Oregon (retrieved 31 March 2010)\n↑ Pritzker 269\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tribus_de_l%27Altiplà_del_Nord-Oest&oldid=18597727»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 juny 2017 a les 16:17.


La Plaça del Llibre torna a Gandia amb més de 40 activitats programades i moltes novetats | Socialistes / Socialistas de Gandia. PSPV-PSOE\nHomeNotíciesLa Plaça del Llibre torna a Gandia amb més de 40 activitats programades i moltes novetats\nLa Plaça del Llibre s’ha establit amb els anys com l’esdeveniment principal de la literatura escrita en valencià al nostre territori. Amb la consolidació de les Places a Castelló, València i Alacant; en 2022, el festival literari arriba també a Elx i Sueca i, per segon any consecutiu, a Gandia. S’establix així com un punt de trobada imprescindible per als amants de la lectura que omplirà de cultura la plaça del Rei Jaume I del 19 al 22 de maig rodejats de 1.500 títols en valencià.\nL’encontre literari a Gandia ha estat presentat este dimarts 17 de maig, a la Biblioteca Central, i ha comptat amb la presència de Liduvina Gil, regidora de l’Institut Municipal d’Arxius i Biblioteques (IMAB), Teresa Val, directora de la Fundació FULL; Rafael Domínguez, director de la Plaça del Llibre; Josepa Costa, assessora lingüística del Campus de Gandia de la Universitat Politècnica de València (UPV); ; i Carmina Prats, cap de servei de foment a la lectura de la Direcció General de Cultura i Patrimoni.\nDurant les quatre jornades de la Plaça, els visitants podran descobrir les últimes novetats de les editorials valencianes i gaudir de les més de 40 activitats programades: presentacions de llibres, taules rodones, tertúlies literàries, signatures, espectacles infantils i concerts. Enguany, i per primera vegada en la història de la Plaça del Llibre, s’emetrà en directe el podcast de Gent Ràndom, un espai literari presentat per Quim Ruiz, Lourdes Frasquet i Empar Puerto, els quals fan un repàs de l’actualitat literària amb l’excusa de parlar sobre qüestions vitals en clau d’humor; així com un taller de graffiti a càrrec de l’artista Galleta María.\nGANDIA, CAPITAL LITERÀRIA D’ARRELS I TRADICIÓ\nLiduvina Gil ha incidit que la celebració de la Plaça del Llibre a Gandia suposa la consolidació d’esta ciutat com a punt de referència del mercat editorial i de la lectura en valencià. “Els ciutadans de Gandia van a poder gaudir d’una varietat molt ampla d’activitats per a totes les edats durant quatre dies”, ha afirmat la regidora socialista, qui també ha posat èmfasi en l’èxit de vendes i assistència de l’any passat, esperant que enguany siga igual.\nAixí com Josepa Costa, representant a la Universitat Politècnica de València a Gandia, qui s’ha alegrat de poder col·laborar en este projecte que té els mateixos valors que les entitats que representa (ACPV, UPV Gandia i Escola Valenciana).\nTal com ha explicat Teresa Val en este acte, la Plaça del Llibre és un projecte compartit entre diverses entitats que va nàixer fa deu anys i que ja s’ha consolidat com un gran aparador literari amb més de 40 entitats col·laboradores. “La Plaça del Llibre va sorgir amb una convicció molt forta de normalitzar el llibre en valencià, a poc a poc, la vertebració literària es va convertir en la vertebració territorial”, assegura. En este sentit, Val apunta que “estar a Gandia és cabdal perquè significa descentralitzar”.\nCarmina Prats, cap de servei de foment a la lectura de la Direcció General de Cultura i Patrimoni, al seu torn, ha incidit en la importància de les Places del Llibre per l’expansió del foment de la lectura: “S’ha de dur a terme d’una manera transversal, on xiquetes, xiquets, mares, pares, llibreters, autors, editors i mestres, siguen els protagonistes de cada Plaça”. A més a més, ha subratllat sobre la necessitat de fer una Plaça del Llibre a Gandia, ja que “és el bressol de moltes de les nostres figures de la literatura valenciana”.\nPer la seua part, Rafael Domínguez, director de la Plaça del Llibre, ha posat l’accent en la identitat pròpia de cada Plaça, i, de manera especial en la de Gandia, que és Arrels i Territori per segon any. Domínguez ha fet un breu recorregut en la programació de l’esdeveniment parant atenció a les 18 activitats dedicades exclusivament a la temàtica de la Plaça de Gandia, com són “les taules redones dedicades a Fuster, la muixeranga, els concerts, el lliurament dels Premis Literaris Ciutat de Gandia i els quatre contacontes infantils que s’ajusten a la temàtica identitària”.\nUN FESTIVAL LITERARI AL COR DE GANDIA ADREÇAT A TOTS ELS PÚBLICS\nAmb més de 40 activitats programades per a les quatre jornades, 18 editorials participants en activitats i 150 que ho fan com a part del fons bibliotecari, la Plaça del Llibre de Gandia oferix una gran varietat d’activitats per a totes les edats i gustos. Des d’activitats infantils adreçades a escolars o presentacions infantils com La llegenda de Bernat, el pirata malfadat a càrrec de Santiago Díaz i Irene Verdú (Andana Editorial), que tindrà lloc la vesprada de dissabte; fins a un taller de graffiti a càrrec de la graffitera Galleta Maria, organitzada per la Fundació FULL, que es durà a terme el matí de diumenge; passant per una muixeranga i pels concerts de Mans de destral i Jazzmatiks, grup de la Marina que versiona en clau de jazz poesia de grans poetes valencians, com Estellés o Granell, el qual es podrà gaudir com a cloenda de la 2a Plaça del Llibre de Gandia.\nAra bé, l’eix temàtic de la Plaça de Gandia és la tradició literària i les arrels identitàries. D’esta manera, moltes de les activitats giren en torn estos afers, destacant sobretot les que tenen a Joan Fuster com a protagonista, coincidint amb l’any Fuster, degut al centenari del naixement de l’escriptor suecà. Així, els assistents podran delectar-se amb tertúlies al voltant d’esta figura literària, com la taula redona Llegir a Fuster, llegir sobre Fuster a càrrec de Gustau Muñoz, Josep Antoni Fluixà, Ferran Carbó i Toni Mollà i moderada per Isabel Garcia; o les IV Jornades Safor de Lletres, enguany amb Fuster després de Fuster com a bandera, organitzades pel Cefire de Gandia. Si més no, esta Plaça de la Safor, també alberga el lliurament dels Premis Literaris Ciutat de Gandia, una cita indispensable en la literatura valenciana que va nàixer en 1959 i ha estat dedicada des de llavors a l’il·lustre poeta Àusias March.\nTambé hi ha programades presentacions i tertúlies destinades al públic juvenil, com ara l’esmentada emissió en directe del podcast Gent ràndom, on es parlarà d’escriure sobre escriure i altres qüestions literàries; o la presentació de Piranya social, de Mariló Àlvarez (Sembra Llibres). Ambdós coincidint durant el matí de dissabte. També destaca el joc de taula a càrrec d’Anna Aura, Fent camí: La Safor-La Marina Alta (dissabte vesprada).\nD’entre la programació adulta destaca la diversitat d’activitats i de gèneres presents: presentacions de novel·la com Històries de lluna vella, de Josep Colomer (Edicions Tres i Quatre); d’assaig històric com Matèria de València. Fets i personatges sorprenents de la nostra història, de Vicent Baydal (Llibres de la Drassana); i, fins i tot, de revistes especialitzades com la Revista FULL, presentada per Jesús Figuerola i Dolors Pedrós (dijous vesprada). Altrament, la 2a Plaça de Gandia compta amb un recital de poesia, organitzat per Pruna Llibres i Edicions del Buc (dissabte vesprada); una tertúlia sobre el consentiment en la literatura a càrrec d’Antònia Carré, Mercè Pérez i Anna Oliver (diumenge matí); i diversos clubs literaris.\nAmb tot això, la Plaça del Llibre treballa constantment amb l’objectiu de fer este projecte accessible a totes les persones, independentment de les seues capacitats o localitzacions geogràfiques, per tal d’augmentar la democratització de l’esdeveniment. Per esta raó, totes les activitats són gratuïtes i s’oferix la interpretació en llengua de signes per a moltes de les activitats del programa. D’esta manera es garantix l’accés a la lectura i a l’activitat cultural literària per a tot el món. Amb la celebració de diverses edicions -repartides al llarg de l’any i arreu tot el territori valencià-, i el manteniment de la Llibreria Virtual -encetada al 2020-, l’organització s’assegura que tothom puga tindre accés a la compra de llibres en valencià des de qualsevol localitat.


IniciNewsInaugurem nova web!\nanafaustinoatelier.com és molt més que un canvi en la nostra pàgina web, representa l'evolució de la Coqueteria Boutique inicial cap a un nou concepte, Ana Faustino Atelier. Un atelier, especialitzat en casaments, centrat en el disseny personalitzat de vestits i complements per a núvies i convidades.\nAna Faustino és la fundadora i alma mater d'aquest Atelier en ple Eixample barceloní. Anna, originària d'Évora (Portugal), és Llicenciada en Belles Arts i especialitzada en disseny de moda i estilisme. Ella és la directora creativa d'Ana Faustino Atelier i la principal artífex de totes les col·leccions i dissenys que trobaràs a la web.\nConsulta online totes les nostres Col·leccions de núvies, convidades, bosses i tocats. Amb títols tan suggerents com Tropicália, Soft and Sun, Silk collection i Jazz & Love, segur que algun model s'adapta a tu. Compleméntalo amb els nostres sabates, peces de pell fetes a mida al nostre atelier.\nI, com sempre, el millor per al final, ja pots comprar en online els nostres best-sellers. 'Les sabates, bosses i tocats que més han triomfat poden ser teus en menys de 48 hores!


Si no t’hagués conegut. Un trencaclosques o una història d’amor? | Joan Burdeus\nSi no t’hagués conegut. Un trencaclosques o una història d’amor?\nLa qualitat d’una obra de ciència-ficció no depèn de les particularitats de la realitat alternativa que proposa, sinó de la manera com aquestes posen a prova la humanitat dels personatges. Conscient d’això, Si no t’hagués conegut, la nova sèrie de TV3 creada per Sergi Belbel, va invertir la primera mitja hora de vida en una tasca d’identificació entre l’espectador i l’Eduard (Pablo Derqui), que haurà de servir de centre de gravetat sentimental per a la resta de la història. Dècades d’anuncis macabres de la DGT han construït un imaginari col·lectiu sobre la tragèdia viària amb el qual s’hauria pogut accelerar el procés d’empatia fàcilment, però els creadors van decidir fer zoom a la ferida i narrar la genealogia del trauma amb parsimònia. Dos objectius: recordar-li a espectadors de tot tipus que la cosa va més d’emocions universals que de puzles metafísics, i deixar clar que els impulsos suïcides del protagonista estan justificats.\n“Si no t’hagués conegut” és la nova sèrie de TV3 | Foto: CCMA\nI aleshores arriba Mercedes Sampietro. La irrupció providencial del personatge de Lisbeth Everest ens avisa que abandonem la realitat coneguda i ens endinsem en un món on els perruquers són el pitjor enemic de les científiques boges. O de les bruixes de Hogwarts, perquè Sampietro juga als dos jocs alhora. I és que hi ha dues maneres de representar el punt en què l’univers d’una ficció audiovisual es diferencia del nostre: apostant per la versemblança sociològica i tecnològica, com ho fan la sèrie Black Mirror, o pactant amb l’espectador que aquest no és el punt més important, com a la pel·lícula Eternal Sunshine of the Spotless Mind. El que vam veure al primer episodi de Si no t’hagués conegut competeix a la segona lliga: en comptes de corporacions multinacionals, bates blanques i col·lisionadors d’hadrons; un soterrani de mala mort a Barcelona que condueix a un no-lloc guarnit amb cortines futuristes a joc amb la melena de Sampietro i un divan interdimensional de l’any de la picor.\nCal remarcar “el que vam veure al primer episodi”. Des de la seqüència inicial en què l’Eduard atropella una dona misteriosa que després s’esfuma, Si no t’hagués conegut està jugant amb la nostra percepció de la realitat. La il·luminació i els enquadraments amb què se’ns mostra una vida familiar suspectament idealitzada ho cobreixen tot amb un vel presumptament oníric, accentuat pels plans detalls del clauer amb un dau que trenquen la continuïtat per dir-nos alguna cosa que encara no sabem què és. El contrast es fa palès quan l’Eduard salta a una altra dimensió i apareix al vagó del tren: a partir d’aquell moment, la realització canvia cap a un realisme més brut. En altres paraules, el joc entre què és veritat i què és imaginat, què és present i què és passat, i altres nivells de realitat imaginables –somnis induïts tipus Inception, realitats virtuals à la Matrix, esquizofrènies tipus Fight Club-, està present des del primer moment i forma part de les convencions del gènere. Abraçar o rebutjar aquest tipus de propostes divideix a les audiències però servidor, que seguirà la sèrie capítol a capítol, us convida a delectar-vos amb la tensió entre els dos pols, sospitant a la vegada que ens deixem encantar per la història. Quan arribi un gir conceptual dels que fa caure de cul –del qual no en sé absolutament res, que quedi clar-, ja el jutjarem en els seus justos termes, però si sou dels que utilitzeu l’expressió “menjada d’olla”, us anticipo ara mateix que no quedareu satisfets.\nContradient el que he dit al principi, bona part de la història sí que girarà al voltant d’un trencaclosques metafísic/científic que condicionarà la recepció de tots els episodis i els farà dependents de la lectura retrospectiva que només podrem fer al final de la sèrie. El pilot de Si no t’hagués conegut havia de funcionar com la primera peça d’aquest mosaic i oferir una narrativa autònoma al mateix temps. Les virtuts i els defectes del capítol s’expliquen a partir d’aquesta doble condició: el millor, un misteri ben dosificat que excita la imaginació de l’espectador curiós i l’enganxa amb grans preguntes; el pitjor, un relat del trauma excessivament convencional amb poca cosa a oferir més enllà d’un excés de llàgrimes que semblen pensades per demanar perdó per la complexitat narrativa. Si no t’hagués conegut beu clarament de la sèrie The Leftovers, la joia imperdible de Damond Lindeloff, de la qual imita des de l’afectació i la imatge del protagonista fins a l’ús de leitmotivs musicals d’alt voltatge sentimental. The Leftovers va demostrar que estirar les costures del nostre món pot fer que una història explori llocs que el realisme no pot explorar però que, en última instància, una sèrie serà tan bona com ho siguin els seus personatges. Si no t’hagués conegut se la jugarà aquí mateix i, com sempre, a Núvol en parlarem cada setmana.\nP.D. De la diferència d’edat entre Pablo Derqui i Andrea Ros en parlarem més d’hora que tard, no patiu.\nSergi el 16 octubre 2018 a les 10:37 ha dit:\nLi haurem de donar una nova oportunitat, però el primer capítol em va semblar un petit cagalló.\nQuim el 16 octubre 2018 a les 14:16 ha dit:\nSeguirem la sèrie a veure cap on va, de moment amb molts dubtes. Esperem que no creuin una línia que ahir es va acostar perillosament\nJM Armengou el 16 octubre 2018 a les 16:02 ha dit:\nBé, de moment, ahir, ben decebut.\nAmb la impressió que estirem més el braç que la màniga.\nAleix el 17 octubre 2018 a les 11:22 ha dit:\nEl primer capítol va ser horrorós! En l’àmbit literari i cinematogràfic hi ha mil històries de realitats paral·leles, noves dimensions i viatges en el temps, amb molta més versemblança i saber estar que el què vàrem veure. Sé que no es pretén competir amb relats d’Asimov o amb pel·lícules tipus Interestellar, però… si us plau! Sense saber absolutament res del que passarà a la sèrie, suposo que tiraran pels tòpics de sempre, com que ja estava mort, que ell anava al tren quan s’intenta suïcidar, que a la persona que atropella al primer capítol és ell mateix o que haurà de refer part del seu passar per solucionar el futur. Ho deixo escrit per poder dir que ja havia avisat.\nAl marge d’això, espero que siguin conscients que jugar amb realitats paral·leles i viatges en el temps és, pel que fa a guió, molt complex. Ja hem vist que només viatge el protagonista d’una realitat, i els altres estan impertorbables a la seva, això dóna a entendre que tenim tants personatges com realitats. I també podem deduir que al modificar una realitat alterna no es modifica la “present”, de manera que científicament està molt bé viatjar per totes les dimensions, però no té cap efecte real a la realitat del nostre protagonista. Per tant, no deixa de ser un conillet d’índies? Bé, veurem com ho gestionen…\nDe diferències d’edats entre personatges prefereixo no parlar-ne. A l’igual que tampoc vull parlar de la científica americana amb un català de Vic espectacular.\nSeguiré la sèrie, però no em convenç gens de moment…\nNÚRIA el 18 desembre 2018 a les 14:33 ha dit:\nspoyler. no calia dir que la Sampietro es la Lisbeth Everest. que jo sàpiga no es diu mai i a més es el cop de gràcia final de la película. potser l’únic cop de gràcia de aquest bodriu aburrit


Salt serà la seu el 17 d'octubre d'una jornada d'innovació empresarial i emprenedoria social\n+ Notícies - 09/10/2019 - 15:13\nEmmarcada dins el programa Co-Creix de suport a l'emprenedoria a les comarques gironines comptarà amb la participació de Mohamed El Amrani, Maria Rosa Terradellas, Jordi Reixach i Guillaume Teyssie\nL'Auditoria de la Factoria Cultural Coma Cros de Salt serà la seu el proper dijous 17 d'octubre de la jornada d'innovació empresarial i emprenedoria social que porta per nom Connectant idees i persones. La iniciativa impulsada pel Viver d'empreses i l'Espai Municipal d'Ocupació de l'ajuntament saltenc forma part del programa Co-Creix d'impuls a l'emprenedoria a les comarques gironines i compta amb la col·laboració de l'associació Azahara, la Diputació de Girona i el cofinançament dels fons FEDER de la Unió Europea.\nLa jornada s'iniciarà a les nou del matí amb la recepció i acreditació dels assistents i, després dels parlaments de benvinguda, a partir de les deu del matí es donarà pas a les càpsules formatives.\nLa primera d'elles, El mètode Pentagrowth: com dissenyar un model de negoci exponencial anirà a càrrec de Guillaume Teyssie, consultor de l'empresa Ideas for Change. Posteriorment, el professor de màrqueting i innovació de la UdG parlarà sobre l'Storytelling aplicat a l'empresa.\nEmpreses amb ànima social és el nom de la càpsula que impartirà Maria Rosa Terradellas, professora de pedagogia de la UdG, mentre que l'emprenedor i comunicador Mohamed El Amrani serà l'encarregat de dinamitzar el networking que es durà terme abans de la cloenda. L'acte es clourà amb una visita al Viver d'Empreses de Salt i el termini per inscriure's finalitza el 15 d'octubre i s'han d'adreçar a www.elviversalt.cat/calendari


Los Folloneros: XXIIª CAMINADA DELS HOSTALETS DE BALENYÀ\nXXIIª CAMINADA DELS HOSTALETS DE BALENYÀ\nDistància recorreguda: 20,76 quilòmetres.\nDesnivell acumulat pujant: 600 metres, baixant: 519 metres.\nAltitud mínima: 533 metres, màxima: 882 metres.\nLa població dels Hostalets es va crear en un lloc estratègic, al capdamunt de l'antiga pujada de Pujolric, coneguda més tard com a pujada de Sant Antoni, a causa de la capella i l'hospital de Sant Antoni que hi havia en el punt de contacte entre el municipi de Seva i el de Centelles. Els carreters i traginers que anaven de Barcelona o del Vallès cap a Vic, després de la forta pujada, feien una parada per recuperar-se de l'esforç. Per això es van erigir en aquest lloc, a principis del segle XVI, un o dos petits hostals.\nLa caminada comença a la Plaça de l'església de Sant Fruitós dels Hostalets de Balenyà. Seguim pel carrer del Sol i travessem per sobre la línia de ferrocarril de Barcelona a Puigcerdà. Tombem pel carrer de Vall-llossera fins el carrer de Sant Antoni Maria Claret que seguirem per la dreta. En arribar al final del carrer, agafem un corriol a l'esquerra que travessa el torrent de Vall-llossera i s'enfila fins a trobar el Camí del Fitor. Anem seguint aquesta pista per la dreta que ens porta al mas de l'Alzinar.\nLa Masia de l'Alzinar és una típica masia catalana encara que amb adossats, i amb les finestres tapiades. Des d'aquest punt es gaudeixen de bones vistes sobre Centelles i les muntanyes properes: el Puig Fabregar, el Castell de Centelles, el Puigsagordi, el Castellar i el Roc de la Guàrdia. La caminada continua seguint el Camí del Fitó enmig dels camps verds de primavera, ens trobem en una zona essencialment agrícola i ramadera. En arribar al Pla de l'Alzinar deixem el camí que seguíem i girem envers l'esquerra i anem a trobar un altre pista per on seguim. Travessem el torrent del Fitó i més endavant el de la Vall del Castell.\nDurant aquest tram, i si mirem cap a ponent, podem contemplar allunyat el Castell de Sant Martí de Centelles. Situat dalt d'un turó, en un lloc privilegiat, vigila la plana de Vic i el Montseny. Se'l coneix també com a castell de Sant Esteve o dels comtes de Centelles, i va ser un dels castells més importants de la Catalunya medieval que donà lloc a la Baronia de centelles.\nFinalment el sender arriba a la masia i Castell d'Esparreguera.\nCASTELL DE FITOR O D'ESPARREGUERA\nPer la seva proximitat al gran mas del Fitor, és conegut també popularment per Castell del Fitor. És una antiga domus, que va ser habitada pels antics cavallers de la família Esparreguera i després pels Vilanova, castlans menors del castell de Centelles.\nCitada documentalment des de l’any 1201, avui es conserven els quatre murs fins a l'alçada d'un primer pis, que revelen que era un casal d'època de la fi del romànic, de bona pedra i amb una situació estratègica. Les domus són cases fortificades amb un alou al seu voltant que rebia generalment alguns drets de protecció sobre una part del terme del castell on es construïa. Moltes domus van desaparèixer per desaparició també de les famílies o es van convertir en grans masos. De l’edifici antic resten unes importants ruïnes que denoten la importància que tenia el casal residencial i a la vegada defensiu, encara que mai va ser un castell, com popularment se l'hi atribueix.\nD’aquest edifici podem veure encara les parets emmurallades que envoltaven el casal de planta gairebé quadrada. Fa 14,97 x 14,35 metres i les muralles es troben a les cares de llevant, de migdia i de ponent, mentre que la de tramuntana queda flanquejada a tot el llarg per un espadat de roca. Les fortes pluges del novembre de l’any 1984 van ensorrar el mur de migdia que encara es mantenia dret. Actualment resta una part del mur de llevant en estat molt precari i una part del de tramuntana, aquest es troba ben lligat amb el de ponent i es manté sencer en tota la seva llargada i alçada fins al primer sostre. El mur que va caure tenia dos esvorancs, dels quals s’anaven desprenent les pedres, que es trobaven pobrament lligades amb un morter de calç molt poc consistent.\nL’aparell dels murs ha estat construït amb carreus desbastats, disposats en filades uniformes i regulars formant un mur de 94 centímetres de gruix.\nDes de dins hom pot veure al parament del mur de ponent un seguit de mènsules de pedra de suport de les bigues i d’un forjat. També en aquest mur hi ha un portal i una finestra amb llindes de roure, sense cap element ornamental, que es repeteix en la paret de llevant. Des de l’exterior a la façana de ponent hi ha una sèrie d’espitlleres molt juntes que corresponen als baixos del castell, estan repartides regularment a tot el llarg de la façana. Per fora algunes es troben tapades i es fan imperceptibles; en canvi des de l’interior totes són visibles.\nA les cares de llevant i de tramuntana, que no tenen les parets dretes, es pot veure bé l'inici d’aquestes i els seus fonaments.\nTambé són apreciables les parts de les muralles enderrocades dels voltants de les cares de llevant, de migjorn i de ponent. L’estructura interior del casal és avui desconeguda a causa de l’estat de les ruïnes, les quals només dibuixen el seu perímetre. Per l’estructura de l’aparell, podria ser situat dintre la segona meitat del segle XI.\nL'actual masoveria d'Esparreguera es va edificar als peus del vell casal o castell, a l'indret de l'antiga capella romànica de Santa Fe d'Esparreguera. De la capella només podem veure alguns murs que foren aprofitats per construir la masoveria.\nEl recorregut continua per la part nord de les runes en direcció llevant. Passem pel costat de la bassa d'Esparreguera i travessem diferents camps de conreu.\nEl camí continua entre boscos i camps de conreu, i després de passar un llom de carena arriba al veïnat de Perafita pertanyent al municipi de Seva. Ben a prop del dipòsit d'aigües de Perafita ens espera el primer avituallament. A sota nostre podem veure la masia de Perafita, que actualment és un luxós hotel-restaurant. El nom d'aquest veïnat prové del menhir que hi ha clavat davant de la capella de Santa Madrona. Segons conta la llegenda, un dia que Santa Madrona es dirigia a Seva amb el menhir al cap, per tal d'ajudar a erigir el nou campanar, es creuà amb un home que l'informà de la finalització de les obres. En sentir la notícia, Santa Madrona llença el roc a terra, i quedà clavat en aquella posició.\nDesprés de recuperar una mica les nostres forces, reemprenem el camí i anem seguint els carrers asfaltats de la urbanització. Seguim primer el carrer del Turó de l'Home cap a l'esquerra. Arribem a un encreuament on hi trobem un cartell de benvinguda a un altre urbanització de Seva: el Montanyà. Aquesta urbanització es va crear dintre l'heretat del Montanyà i disposa de sectors esportius i restaurants. El Montanyà va ser escollida com a subseu olímpica per algunes de les proves d'hípica dels Jocs Olímpics del 1992.\nHem deixat els camps i conreus del sector agrícola, per conèixer una de les moltes urbanitzacions que han crescut al voltant del Montseny. Girem a l'esquerra seguint l'avinguda d'en Joan Miró. Uns metres més enllà girem a la dreta pel carrer de Sant Bernat i continuem per l'avinguda del Montanyà. Passem a tocar del Pantà del Petges, una gran bassa que hi ha just a sota de l'Hotel del Montanyà, on veiem un conjunt de magnífics verns.\nAvancem per l'asfalt fent pujades i baixades. Deixem a l'esquerra l'Hotel El Muntanyà i a la dreta el camp de futbol. Entre l'Hotel i el complexe esportiu podem observar la antiga masia del Petges.\nAnem avançant fins que se'ns afegeix per la dreta, un camí terròs i l'avinguda fa un gir de noranta graus cap a l'esquerra. Aleshores deixem l'asfalt i seguim recte per un corriol que s'endinsa al bosc. Anem baixant rodejats de brucs ben florits i pins esclarissats. Posteriorment ens enfilem de nou a buscar els camps de Roquerols.\nEns anem allunyant de la zona urbanitzada i pugem una mica cap al Serrat Brugar. Pel camí de pujada, trobem un parell de pins que per les seves formes podríem batejar de pins cargolats. A la nostra esquerra veiem el conjunt de la masia del Muntanyà. Aquesta gran masia disposa d’una magnífica galeria molt pròpia dels masos d’aquesta zona, d'una masoveria i d'una capella independent, dedicada a la Degollació de Sant Joan Baptista, datada del segle XVIII.\nDesprés de la pujada, arribem a les pinedes del Rourell i a un magnífic altiplà presidit pel mas del mateix nom.\nEl Rourell és una de les masies històriques del Brull. Les altres són la Sala, Casademunt, l'Estanyol, el Boix, el Bruguer, el Solà, el Pujol, la Castanyera, la Morera, les Planes i el Prat i, al sector de Viladrover, el Grau, els Bastons, el Pla i Serra-Montmany. Tots aquests masos existien ja el 1270. Bastants d'ells els veurem en la caminada d'avui.\nLa imatge d'aquest pla, d'un viu color verd, amb el mas en un extrem i rodejats de boscos, és un plaer per la vista i l'esperit. Les vistes sobre els Cingles de Bertí i els espadats de Centelles, són extraordinàries. No podem deixar de contemplar aquesta bellesa.\nEn aquest punt, els amics de la caminada dels Hostalets de Balenyà, ens han preparat l'entrepà. Quin millor lloc han escollit per omplir el cos i l'ànima!!!!\nAmb les forces renovades, ens acomiadem d'aquest bonic lloc i reemprenem la caminada passant pel costat del mas. A la propera bifurcació, tombem a la dreta i seguim pel costat de les instal·lacions del Club de Golf Osona-Muntanyà-El Brull, per la seva part de migdia. La vida moderna ha fet que molts d'aquests espais agrícoles es transformin en llocs residencials i turístics. El Camp de Golf s’estén per l’antiga gran finca de l’Estanyol, una històrica casa pairal i senyorial del Brull.\nUna vegada hem travessat el torrent del Rourell, girem a la dreta i seguim el camí de la Fàbrega. Aquest s'endinsa en un bosc d'alzines amb alguns roures joves i amb un sotabosc fresat pel bestiar. El camí ha anat pujant suaument fins arribar al Pla de l'Omeda. Punt més alt de la nostra caminada, 844 metres d'altitud, i cruïlla de camins presidida per una alzina.\nLa pista, a continuació, comença a davallar fins enllaçar amb el camí asfaltat d'Aiguafreda al Brull. A sobre la cruïlla hi veiem la masia de Can Rovira.\nLa caminada tomba a l'esquerra en direcció al Brull. A la dreta, sota els espadats de la Serra de l'Arca, corre la riera de Picamena; a l'altre costat veiem el Tagamanent, el Pla de la Calma i el Matagalls.\nMentres seguim la carretera anem veien, sota nostra els masos del Solà i el Solà de Dalt, Can Croselles i Can Coromines. A l'altre vessant, una mica enlairades i allunyades, s'observen el Pujol i Can Serradussà.\nAquest tram del recorregut coincideix amb el sender GR-2. Ens trobem molt a prop del Brull, però no hi arribarem. En arribar a l'alçada del Pla del Monjo, deixem la pista i el GR que continuen recte, nosaltres girem a l'esquerra i en un recorregut enmig del bosc, on predominen les alzines, els roures i els pins, arribem al conjunt de Can Casademunt.\nMAS CAN CASADEMUNT\nEl que va ser conegut com a mas de Casademunt, originari del 1485, està format per un bell edifici quadrat. Va ser construït per picapedrers francesos entorn del 1540 i embellit al segle XVIII amb rajoles de València i altres ornamentacions, quan era propietat de la família Pons. Posteriorment es convertí en un sanatori antituberculós i, en l'actualitat, és una casa d'espiritualitat.\nSituada al costat del mas Casademunt, es construí per als serveis religiosos dels interns del sanatori. Amb un estil ple de reminiscències goticomodernistes, va ser construïda entrre el 1894 i 1895. Destaca el campanar neogòtic de principi de segle. També sobresurt el robust edifici del darrere de l'església.\nA prop del santuari es troba un arbre monumental: el Ginebró de Casademunt. Les seves mides són espectaculars: 14,1 metres. Generalment els ginebres són arbustos o petits arbres de poc més de 4 metres d’alçada. A més se li atribueix una edat de prop de 2000 anys.\nIniciat el 1900 la tuberculosi va matar molta gent. Davant l’increment i els estralls que feia entre la població, sobretot de les ciutats, l’anomenada pesta blanca, es van començar a construir sanatoris antituberculosos. L’any 1911 es va obrir el sanatori antituberculós de Torrebonica, a Terrassa, un altre a Olot el 1913, i encara un altre a Santa Coloma de Gramenet el 1918. L’any 1913, el doctor Jacint Reventós i Bordoy i el doctor Joan Darder i Rodés van fundar un sanatori a Olost. Aquest, però, va haver de tancar les portes només tres anys després per problemes administratius. Més tard se’n van obrir d’altres, com el del Mas Badó, a Sant Quirze de Safaja, l’any 1931, i dos anys després el de Puig d’Olena, aquest també a Sant Quirze de Safaja. Aquí, al massís del Montseny, l’any 1928 ja es va voler construir un conjunt d’edificis que servissin per acollir les persones afectades per malalties pulmonars. El projecte, però, no va reeixir. El del Brull, conegut arreu com el Sanatori del Montseny, es va obrir l’any 1931 per iniciativa dels metges Josep Reventós i Farrerons (cosí del doctor Cinto Reventós, ja citat) i Lluís Rosal i Catarineu. Aquest sanatori, s'instal·la al mas Casademunt, l’antiga mansió del marquès Alexandre M. Pons. La seva capacitat era de quaranta llits.\nEn acabar la guerra civil, la situació d’extrema misèria en que vivia la població va portar com a conseqüència que la tuberculosi rebrotes i s’escampes per tota la península Ibérica.\nA mida que millorava la situació econòmica i amb ella les condicions sanitàries, aquests edificis de grans proporcions, situats generalment en indrets de gran bellesa, anirien reben altres destinacions. Mentre alguns famosos sanatoris europeus, com els suïssos, esdevindrien estacions d’esquí, el del Montseny (com ho faria també el de Puig d’Olena, a Sant Quirze de Safaja) es van convertir en cases de repòs o convents d’ordres religioses. El juliol de 1956, l’edifici del sanatori Casademunt del Brull, va ser adquirit per la Congregació Religiosa de Jesús i Maria.\nVal a dir que al Brull, al final de la Guerra Civil i primeria de la postguerra, es va habilitar un altre centre per al tractament i repòs de les persones "malaltes del pit", com es deia, que es trobessin menys greus. És el que es va conèixer com a Sanatori del Brull, establert a l’edifici del Brull-Hotel, establiment que havia construït, uns anys abans, el 1933, el paleta de Seva Josep Crivillé, precisament per allotjar familiars dels ingressats al Sanatori del Montseny.\nCom altres sanatoris, el del Montseny no era tan sols, per als interns, un lloc d’estar-se sempre reclòs a l’habitació dins el llit amb mantes i termòmetres, o passejant pels jardins que envolten l’antiga casa senyorial. Els residents procuraven passar-s’ho bé, organitzant festes, balls, campionats, etc.\nHem trobat un seguit d'anècdotes, força interessants. Una d'elles parla de l’amic d’un intern que tenia una avioneta. Per distreure’l a ell i als altres interns, passava una vegada i una altra per sobre Casademunt fent cabrioles en l’aire, fins que un bon dia s’estavellà al bosc proper del sanatori. Per sort no va pendre mal ningú.\nMossèn Antoni Pladevall, en la monografia que va dedicar al Brull, ens explica el cas d’aquelles monges que, als anys trenta, diuen al bisbe de Vic que marxen del sanatori per la poca moralitat dels malalts i el perill que això representava per a la seva professió religiosa i per a la seva vida espiritual.\nO aquell altre cas, explicat en les memòries d’un intern de la postguerra, que ens diu com una minyona d’aquell establiment sanitari, que als matins netejava les cambres dels malalts, va quedar embarassada d’un intern jovenet amb aire rústec.\nContinuem per la mateixa pista, en molt lleugera baixada, deixant els trencalls de la dreta i de l'esquerra, fins arribar a una cruïlla. Veiem a l'esquerra la masia de Can Serrà. Deixem la masia a l'esquerra i continuem baixant fins arribar a la tanca del Pantà de les Illes. En aquest punt ens espera un nou avituallament.\nAnem seguint en lleugera pujada pel costat del pantà, tot resseguint la tanca del Camp de Golf Osona-Muntanyà-El Brull.\nAnem a parar a un camí paral·lel a la carretera de Sant esteve de Palautordera a Seva. Seguim arran de la tanca del golf. Ens trobem en la urbanització de l'Estanyol, que ha crescut al voltant de l'antiga masia de l'Estanyol, restaurada i convertida en la seu social del Club de Golf. Aquest va inaugurar les seves instal·lacions l'any 1990.\nLa ruta voreja el camp de golf i la zona residencial. En un punt ens allunyem d'ell per prendre la direcció nord-oest. Creuem diversos vials asfaltats de la urbanització fins a trobar un camí carreter. El seguim cap a l'esquerra. Més endavant deixem un dipòsit d'aigua a la dreta i entrem en el bosc esclarissat de Serrabardina. Anem resseguint camins de pedra grisa, més secs que els que havíem trobat fins ara. Passem pel Pla Rodó i ens anem decantant cap a ponent.\nAntigament El Brull era un terme essencialment agrícola i ramader, avui dia encara podem veure aquesta característica a la part del sector de Viladrover. Camps conreats, explotacions de bestiar boví, margueres amb l'arç blanc vora els conreus, els primers turons grisencs de la Plana de Vic, tot això es va succeint en aquesta part final del recorregut.\nCreuem el Bosc del Grau i arribem a una pista més ampla. La seguim a la dreta cap al nord-oest. En arribar a una zona d'abundants margues blavoses, deixem la pista i fem drecera cap a l'esquerra.\nA la nostra dreta, cap al nord, veiem dues de les més importants masies d'aquest sector: el Grau i Serra-montmany.\nAra el recorregut es dirigeix clarament cap al sud. A la dreta, una mica separat, veiem el veïnat de Viladrover o Sant Jaume de Viladrover. Aquest forma un apèndix del municipi del Brull que parteix el terme de Seva i arriba fins a la via del tren, ja que limita amb Balenyà per l'antic camí ral de Vic a Barcelona. El lloc de Vilar Adroario és conegut des del 1029, i sempre va formar part de la parròquia del Brull.\nL'església de Sant Jaume de Viladrover ja era un feu de domini particular el 1131, però sotmesa a la jurisdicció parroquial del Brull. És un edifici romànic, fet en el pas del segle XI al XII, amb un campanar esvelt sobre la volta i el mur de ponent; a causa de la poca consistència dels murs hom va renovar la volta i hi construí un absis nou entre el 1916 i el 1920. Tot i això, conserva una bellesa de línies i una puresa romànica, sobretot a l'exterior. Es troba prop de dues grans masies, la del Grau i la dels Bastons. La proximitat d'aquesta darrera fa que se la conegui popularment per Sant Jaume dels Bastons, bé que no s'ha perdut l'antic nom de Viladrover.\nTornem a trepitjar una zona de margues. És el Pla de l'Estalviada, format per roques riques amb fòssils marins. Més endavant creuem les Rompudes del Grau i després la Font dels Pardals, zona emblemàtica del nucli de Sant Jaume com a espai d'esbarjo (actualment en molt mal estat i ple de vegetació). En el següent encreuament girem a la dreta i baixem fins la propera masia de la Font-de-l'Òbi. Abans d'arribar-hi, a l'esquerra, hi trobem la font del mateix nom.\nEn aquest lloc hi ha l'últim avituallament de la caminada. És un racó força bonic, rodejat de camps plens de color amb alguna alzina aïllada.\nEns anem apropant als Hostalets de Balenyà. Ho fem entrant pel Polígon Industrial La Bòbila del barri de la Cogullada. Seguim el carrer de la Cogullada cap a l'esquerra. Continuem pel carrer del Sol i finalment arribem a la Plaça de l'Església de Sant Fruitós. Després de recollir un parell de fuets de record i de parlar amb els companys d'Hostalets, donem per acabada aquesta bonica i profitosa caminada.\nXXIIª CAMINADA POPULAR DELS HOSTALETS DE BALENYÀ\nCrònica de josep-GPS a 18:44\nRichards J.Arias ha dit...\nbonitas fotos...jjeej ese vicente... que grande que es jejejej saludos\njoan Plata ha dit...\nMolt bona i documentada crònica, els que organitzem aquesta caminada us donem les gàcies, i us esperem a la propera caminada.\n16 d’abril de 2011, a les 10:09


Qui farà riure en À.? - Diari La Veu\nEscriba el número 125663\nQui farà riure en À.?\nL'Alt Consell Consultiu de Radiodifusió aposta per productores valencianes amb experiència en el sector i en el camp de l'humor\nA poc a poc es van desvetlant els continguts que han de configurar la programació de la nova televisió pública. Les novetats van arribar ahir amb els onze projectes de ficció que ha seleccionat l'Alt Consell Consultiu de Radiodifusió, Televisió i Altres Mitjans de Comunicació perquè siguen emeses en À. La ficció va ser un gènere que sempre va tindre molt bona acollida entre l'audiència de l'extint Canal 9.\nL'aposta en aquest camp reforça el compromís de les institucions perquè el sector de les productores valencianes tinga una representació majoritària. Així, les empreses seleccionades estan radicades al país i treballen o han treballat principalment amb professionals valencians que després del tancament dels mitjans de comunicació públics van haver de buscar feina en sèries d'altres autonomies.\nA més, una altra característica comuna a les productores triades, que ahir es van publicar al DOGV, és que van tindre experiència a l'extinta Canal 9. L'exemple és el cas de Pot de Plom, la millor valorada per l'Alt Consell i que oferirà Noves històries medievals, o Albena Teatre, que al llarg de cinc anys va entretindre amb molt d'èxit el públic amb l'humor d'Autoindefinits, Maniàtics o Socarrats. Es tracta, doncs, d'una aposta "segura" per a professionals que gaudeixen del vistiplau del públic valencià.\nAltres mercantils no han tingut una vinculació tan directa, però sí que han participat en projectes que es van emetre a RTVV, com ara Wicker Films & Waterdrop Films, els productors de la qual van participar en la direcció de la sèrie Senyor retor, també emesa per Canal 9. Del triatge fet per l'Alt Consell també destaca la selecció majoritària –10 d'11– de treballs que aposten pel valencià com a llengua de rodatge. Segons la informació de DOGV, Fracasados por el mundo seria l'única que usaria el castellà per a adreçar-se al públic.\nPot de Plom: Noves històries medievals és la comèdia de situació que lidera el llistat de projectes publicat aquest dimecres en el DOGV. Els membres de la companyia teatral nascuda a Alcoi el 1992 i liderada per Xavi Castillo van ser els responsables de la sèrie emesa i produïda per RTVV, Historietes Medievals, basada en l'obra homònima. La sèrie de dotze capítols de quinze minuts cadascun va ser emesa per Canal 9. El tema medieval és una constant en els espectacles el Pot de Plom.\nAlbena Teatre: La companyia de Carles Alberola i Toni Benavent, junt amb la productora Conta Conta Produccions, va viure un moment dolç amb RTVV atés que va produir i realitzar cinc sèries d'humor per a Canal 9 que van tindre molt bona acollida entre l'audiència. Autoindefinits en 2005, 2006 i 2007; Maniàtics en 2006; Socarrats en 2007 i 2008; Per Nadal, torrons! i Evolució en 2008, i Check-in hotel en 2009. La seua sèrie Unió Musical Da Capo, per a Canal 9, també va ser premiada el 2010.\nAlbena i Conta Conta van rebre el Guardó a l'Ús Social del Valencià, atorgat per Escola Valenciana per la tasca de la normalització de l'ús de la llengua en tots els seus àmbits, molt especialment en el camp de l'audiovisual, de l'oci i el temps lliure i, concretament, en la producció d'aquestes sèries televisives. Ara, Alberola i Benavent tindran el seu lloc en À. amb Destarifo.\nBeniwood producciones: Amb seu a València i Madrid, la productora es va crear en 2005 i l'Alt Consell Consultiu ha seleccionat el seu projecte Diumenge paella, una comèdia de situació (sitcom) de 13 capítols amb una durada de 25 minuts per peça (195 punts). Des de fa més d'una dècada la productora ha fet creacions de ficció, publicitat i vídeos musicals. Beniwood havia treballat anteriorment amb l'antiga RTVV, encara que en el camp televisiu també han fet produccions per a Canal+, Antena3 i Telecinco.\nEn l'àmbit institucional també han venut creacions tant a la Generalitat Valenciana com a la Diputació de València. En el vessant de la ficció, destaquen diferents curts de terror com Turno de noche, dirigit per Víctor Palacios i protagonitzat per Àlex Gadea; el curtmetratge Doncella Dormida, dirigit per Alberto Evangelio i protagonitzat per Ana Conca i Antonio Hortelano, i La Cruz, dirigit també per Evangelio i protagonitzat per Sandra Cervera, Ramon Ibarra i Pablo Castañón.\nPasarela, grupo audiovisual: Es va fundar en 2006 i compta amb seu a Riba-Roja del Túria. Amb José Acosta Pagador, el grup forma part del col·lectiu de Productors Audiovisuals Valencians (PAV). Amb un espectre diversificat de productes que abraça des d'organitzacions d'esdeveniments fins al lloguer de platós, il·luminació, el disseny d'escenaris i instal·lacions fixes, Pasarela compta amb un vessant creatiu de ficció i fins ara no ha tingut cap vincle directe amb l'antiga RTVV. Per a la posada en marxa de la nova televisió valenciana, l'Alt Consell va seleccionar el seu projecte De camí, una comèdia de situació de 13 capítols de 30 minuts cadascun d'ells.\nLa Pinza films: Al capdavant de la productora està Nicolás López. La Pinza té seu a la Canyada i ha treballat per a l'antiga RTVV de manera indirecta, a través d'altres productores. Compta amb una ampla experiència en el camp de la publicitat, mentre que en el camp de la ficció destaquen el vídeo Viaje a la luna, sobre un espectacle de màgia, o la sèrie per a Antena 3 Fenómenos, dirigida per Nacho García Velilla i protagonitzada per Julián López, Miguel Rellan i Kira Miró, entre d'altres, així com el migmetratge de ficció Reset dirigit per Pau Martínez i protagonitzat per Carmen Comes i Pau Durà. Això no obstant, À. pot comptar amb la seua comèdia de situació: Dones!, una sèrie de 13 capítols de 30 minuts de durada cadascun.\nGonzalo Gurrea: D'entre les deu propostes que aquest dimecres publicava el DOGV es troba també Fracasados por el mundo, un curtmetratge dirigit per Gonzalo Gurrea Ysasi que es va estrenar en 2013. El projecte respon al format de les incipients websèries; de fet, després d'haver participat en el Jameson Notodofilmfest, on va guanyar el premi al Millor Producte de Sèrie Web, la idea va créixer fins als sis capítols i es va convertir així en una websèrie a totes passades. Fracasados por el mundo també va competir en la secció de websèries de Cinema Jove durant la passada edició, al costat de propostes que han aconseguit bons resultats en festivals especialitzats arreu del món, com Desenterrados, Sin vida propia i Cabanyal Z. El projecte de Gurrea fa broma en castellà –és l'únic projecte de la futura À. que empra aquesta llengua– de la visió d'un "espanyol" que viatja per diferents països del planeta.\nWicker Films & Waterdrop Film: Aquesta productora independent està dirigida per Sergi Miralles i Mila Luengo, que han treballat en el cinema i televisió. Entre algunes de les col·laboracions de Miralles, es troba el documental de 2016, L'Ovidi, el making de la pel·lícula que mai no es fa ver. També ha dirigit tres curtmetratges: Distintos (2016), Un domingo cualquiera (2016) i Tagomago (2013), on Luengo ha exercit de productora. Miralles i Luengo van treballar com a ajudant de direcció i auxiliar de direcció respectivament en el rodatge de la sèrie Senyor retor, que fou estrenada a Canal 9 el 16 de març de 2011. La segona temporada es va estrenar el 14 de setembre del mateix any. S'emetia els dijous a patir de les 22.30 hores. Ronda sud està seleccionada com a sitcom amb 13 capítols de 25 minuts de durada cadascun.\nLes coses que... AIE: D'entre els onze projectes que configuren la selecció de ficció, només Les coses que es fan... està produït per una Agrupació d'Inversors Econòmics (AIE). Cal assenyalar que en el sector de l'audiovisual és habitual que es creen grups d'inversos que aporten capital per a dur endavant produccions cinematogràfiques. És un recurs legal que respon a la necessitat de reduir els riscs si la pel·lícula no aconsegueix o bé les subvencions públiques necessàries o bé el recorregut en taquilla que tothom desitjaria. Al tancament d'aquesta edició, Diari La Veu no ha pogut confirmar qui està darrere d'aquest projecte empresarial que també dóna nom a la ficció seleccionada. Algunes de les peculiaritats de les AIE són que es creen per a elaborar un producte concret, en aquest cas, segons la selecció de l'Alt Consell Consultiu, Les coses que es fan... és una comèdia de situació amb 13 capítols de trenta minuts de durada cadascun.\nBuenpaso Films: El productor valencià, Enrique Viciano va crear l'empresa el 2010. Buenpaso Films ha fet de la cultura i l'entreteniment el seu model de negoci. A més de produir i coproduir llargmetratges de ficció, documentals i sèries de televisió també desenvolupa el seu treball en la gestió cultural realitzant seminaris, conferències, congressos i exposicions. Albert Montón, guionista i director del documental sobre el Botifarra. El cant de les arrels, és creatiu de la productora. En À., ara, podrien tindre l'oportunitat de fer riure els valencians amb el projecte Acomboiats.\nDacsa produccions: És una de les productores valencianes més veteranes, ja que les arrels de l'empresa se situen en 1992. En l'any 2000 pren el nom actual i s'integra en la PAV (Productors Audiovisuals Valencians) i posteriorment en la FAPAE (Federació d'Associacions de Productors Audiovisuals Espanyols). Des de la seu a València, Dacsa, amb Francisco J. Crespo al capdavant, ha mantingut un continu vincle tant amb Canal 9 com amb la Televisió de Catalunya amb pel·lícules de televisió com Presumptes implicats i El gran concurs, Electroshock i Des d'un lloc on mai no passa res. Dacsa torna a establir el contacte amb la nova televisió pública valenciana després que la comèdia Familia Baina, amb 13 capítols de 25 minuts, aparega com a última seleccionada per l'Alt Consell Consultiu.\nMarben Media: Amb José Enrique March al capdavant, l'Alt Consell Consultiu ha seleccionat Truc al mar, l'únic projecte multisuport (crossmedia) de 13 capítols de 50 minuts de durada cadascun que conclou el llistat d'onze projectes de ficció per a À.. La productora creada en 2011 a València s'ha mogut en el camp de la publicitat fent projectes per a entitats bancàries, marques del sector jogueter, de bellesa i, fins i tot, per al València CF. March ha produït i dirigit diferents llargmetratges com Escuchando a Gabriel, protagonitzat per Silvia Abascal, i El Artificio, escrit per Pablo Peris i protagonitzat per Enrique Belloch i Maria José Peris, entre d'altres. A més a més, va ser el guanyador del Viareggio Europa Cinema, a Itàlia, i va ser presentat al Festival de Màlaga i a la Trobada de Cinema del Mediterrani a València.\nEscriba el número 888475


Ampliada la capacitat de la Sala d’Estudi – TV Digital Ontinyent\nHome>Educació>Ampliada la capacitat de la Sala d’Estudi\nTV Digital Ontinyent 13/01/2020\tEducació, Ontinyent Comentaris tancats a Ampliada la capacitat de la Sala d’Estudi\nLa sala d’estudi 24 hores habilitada per l’Ajuntament d’Ontinyent per oferir servei en època d’exàmens ha ampliat la seua capacitat de 40 a 45 places davant l’elevada demanda registrada a les dues primeres setmanes de funcionament.\nEl regidor d’Educació, Óscar Borrell, explicava que la sala està sent utilitzada no sols per l’alumnat universitari d’Ontinyent, a qui està adreçada principalment, “sinó també per alumnat universitari de tota la comarca i estudiantat d’oposicions, de secundària i persones que la utilitzen com a sala de lectura. Veïnat de Benigànim o Agullent, per posar dos exemples, estan aprofitant esta sala que ens està servint també per exercir eixa capitalitat amable en la que venim treballant als últims anys el Govern d’Ontinyent”, assenyalava.\nLa sala, oberta al Centre d’Iniciativa Cultural (CiC) del Barri de Sant Rafel el passat 26 de desembre fins el proper 26 de gener de manera ininterrompuda, compta amb taules d’estudi especials amb separadors, calefacció, i esta dotada amb dues possibilitats de connexió wi-fi, la de la biblioteca del CiC i altra adherida a la Xarxa Nacional d’Universitats accessible per alumnat universitari de tota Espanya. A més a més, les persones usuàries poden accedir les 24 hores a la zona de maquines de cafè i menjar de l’edifici adjacent de la UNED, on s’ha disposat ara també un aparell microones. El recinte compta dia i nit amb una persona controlant les instal·lacions i vetllant pel normal funcionament del servei i la cura de les instal·lacions.\nEl regidor destacava que l’ampliació a 45 de les places de 24 hores (que s’afegeixen durant el dia les 32 de que es disposa en la sala de lectura de l’edifici), “mostra que l’aposta que hem fet, pionera a les Comarques Centrals, ha estat un encert. Oferir un servei que només sol ser accessible en grans capitals és un pas més en la nostra aposta per ser una ciutat educativa, que valora la formació com eixa eina imprescindible per construir un futur millor”, concloïa.\nAnterior La majoria del veïnat d’Ontinyent no distingeix l’aigua embotellada de la de l’aixeta\nSegüent Nou sistema de calefacció al CEIP La Solana\nMig centenar de persones participen en la cadena ciclista amb motiu del Dia Mundial de la Bici -… https://t.co/ZYmFiUzmbB14 hores ago


Dolors Pérez i Martí - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n20 desembre 2015 – 20 maig 2016\n20 juny 1995 – 26 maig 2007\nRegidora de l'Ajuntament de Sueca\nIdPV-Compromís (des de 2008)\nDolors Pérez i Martí (Sueca, 5 de juny de 1951) és una política valenciana, senadora de Compromís per València des de 2016 en la legislatura XI. També, ha estat diputada d'EUPV a les Corts Valencianes entre 1995 i 2007.\nDolors Pérez és administrativa amb estudis de Graduat Social, Economia i Medi Ambient. També ha cursat un màster en Economia per la Universitat de Ciències Socials de Moscou i altre màster en Medi Ambient per la mateixa universitat. Ha treball en l'empresa privada com a cap de vendes i secretària de direcció, i és funcionària de la Diputació Provincial de València. Està casada i té quatre fills.\nL'any 1980 entrà en la direcció del sindicat Comissions Obreres de la Ribera Baixa i poc després, el 1985 ingressà en el Partit Comunista del País Valencià, i posteriorment en EUPV. Ha ocupat diversos càrrecs orgànics a la formació d'esquerres com membre consell polític o membre del Consell Polític Federal d'Izquierda Unida.\nA les eleccions a les Corts Valencianes de 1995 es va presentar com a número 2 per València d'EUPV, per darrere de Joan Ribó, i va obtindre l'acta de diputada per primera vegada. Va renovar el càrrec de diputada successivament a les eleccions de 1999 i les de 2003, aquesta última dins la coalició de L'Entesa.\nEl 2007 fou candidata a l'alcaldia de Sueca, obtenint dues regidories i donant suport al candidat del Bloc Nacionalista Valencià Joan Baldoví, que fou elegit alcalde. Pérez s'encarregà de la regidoria de Polítiques d'Igualtat i el seu company de partit, Josep Franco s'encarrega de l'àrea de serveis.\nDolors Pérez abandonà EUPV el gener de 2008, arran de la crisi de Compromís pel País Valencià i s'afilià al nou partit Iniciativa del Poble Valencià. Va ser candidata amb Iniciativa a les eleccions locals de 2011 a Sueca sense obtenir representació.\nA les eleccions generals de 2015 va ser elegida senadora per la circumscripció de València, com a candidata de Compromís dins la coalició Compromís-Podemos-És el moment.\n↑ Joan Baldoví, del Bloc, governarà Sueca recolzat pels socialistes i per Esquerra Unida, a El País de 08/06/2007.\n↑ Edicte d'Alcaldia de Sueca, a la web de l'Ajuntament de Sueca\n↑ «Dolors Pérez, Antoni Cuñat y Pere Manuel abandonan EU y se van con Isaura Navarro» (en castellà). Las Provincias, 08-01-2029.\n↑ Dolors Pérez i Martí encapçalarà la candidatura a l'Alcaldia de Sueca, a la web d'Iniciativa.\n↑ Resultats de les eleccions municipals de 2011 a Sueca, a El País.\n↑ «El PP logra 9 senadores en la Comunitat, el PSOE 2 y Compromís-Podemos 1» (en castellà). La Vanguardia, 21-12-2015.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Dolors_Pérez_i_Martí&oldid=23950354»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 jul 2020 a les 16:39.


La brigada comarcal neteja els camins del GR-331 del terme d’Ares | DiaDia\nInici Maestrat Ares del Maestrat La brigada comarcal neteja els camins del GR-331 del terme d’Ares\nLa brigada comarcal neteja els camins del GR-331 del terme d’Ares\nAmb la recent incorporació d’Ares del Maestrat a la Mancomunitat Comarcal Els Ports, Ajuntament i administració comarcal ja estan treballant per a l’adhesió del municipi al GR-331 “Camí de conquesta”.\nLa Mancomunitat ha posat a disposició de l’Ajuntament la brigada comarcal per tal de netejar els camins del terme d’Ares que s’inclouran en l’ampliació del GR.\nLa brigada ha estat treballant els darrers dies en el camí que uneix Ares amb Vilafranca, concretament en l’assegador per on passa el camí de la transhumància que continua fins als pobles d’Aragó.\nAquesta setmana, els treballadors comarcals es troben realitzant feines de desbrossament del GR-7, el camí que va des d’Ares fins a la Llècua, al terme de Morella.\nAmb aquestes actuacions, es pretén mantenir nets i ben senyalitzats els camins del projecte turístic GR-331 “Camí de conquesta” per tal de poder continuar organitzant caminades per totes les etapes tan prompte com siga possible.


7 primers signes que heu conegut 'el mateix', perquè era amor a primera vista - Cites\n7 primers signes que heu conegut 'L'un', perquè era amor a primera vista\nPer Rebecca Fort 13 d'agost de 2019\n'The One': una persona evasiva amb la qual, per algun motiu inexplicable, estàs segur que hauríeu de passar la resta de la vostra vida. Hi ha qui diu que “només ho sabreu” quan els heu conegut, però la realitat és que no sempre hi ha un moment de raig. Afortunadament, hi ha primers signes que heu conegut 'L'únic' que pot servir com a tota la prova que necessiteu.\nHi ha qui diu que sabia haver trobat “The One” perquè estaven a la mateixa pàgina sobre totes les coses importants, com ara les seves prioritats bàsiques, els seus objectius de futur, els valors i la moral. D’altres diuen que la seva relació es va sentir fàcilment descarada des del primer moment i que, sense esforç, va destacar que eren perfectes. Per a molts, fa falta que amics i familiars expressin la seva aprovació aclaparadora perquè els que saben han trobat la seva parella de vida.\nTot i així, no sempre haureu d’esperar fins que no arribeu a assolir fites importants de la relació, com moure’s junts, trobar-vos amb els pares o dir aquestes tres petites paraules, per tenir aquesta revelació que fa trontollar la terra. Si presteu atenció durant aquestes primeres etapes de la cita, trobareu que hi ha alguns punts subtils que diuen molt sobre la vostra compatibilitat, confort i connexió amb algú. Per tant, vigileu aquests primers signes que podríeu estar amb la vostra persona per sempre.\nEstàs encantat de fer les coses més mundanes junts.\nÉs una cosa que espereu els sopars indulgents en els gastropubs a la moda i els pícnics de vins romàntics al parc. Però, si sincerament us agrada fer gestions quotidianes amb el boo, això és un signe super positiu.\nPer exemple, anar a comprar botigues de queviures o robar plegables pot ser, sincerament, el problema de la vostra existència, però quan fas aquestes coses amb tranquil·litat, són sorprenentment agradables. Això indica que la seva presència pot fer que qualsevol cosa sigui més agradable, i que TBH, que és una persona a la qual es vol mantenir. Al cap i a la fi, el vostre futur futur s’omplirà de tot tipus de tasques mundanes, de manera que si sabeu que la seva simple existència fa que aquestes experiències siguin entretingudes, és possible que hagueu trobat bé “La única”.\nLa seva guàrdia cau de * així. *\nQuan primer comenceu a sortir amb algú nou, pot haver-hi alguns temes de conversa sobre els quals us trobeu una mica temàtica. Té sentit total, mentre que els coneixeu, esteu buscant indicis que poden ser vulnerables. Però si trobeu capaç de deixar la guàrdia molt ràpida amb algú, és un signe estel·lar que potser heu topat amb l'ànima parella.\nQuan podeu compartir informació amb ells lliurement sense tenir por de ser jutjat o rebutjat, això significa que no només us sentireu molt còmodes al seu voltant, sinó que també teniu una sensació de seguretat emocional al seu voltant.\nSents que et coneixes des de sempre.\nSi teniu aquesta estranya sensació com si conegueu el vostre nou boo des de fa molt més temps del que realment teniu, aquest és un altre signe espectacular de que podrien ser 'El Un'. Coneixes aquells vells amics amb els quals pots perdre el contacte durant mesos o anys i, quan et retrobes, és com si no hagués passat cap temps? És així, excepte, per descomptat, que no us coneixíeu mai abans. Això explica perquè us sentiu còmode compartint detalls íntims de la vostra vida tan ràpidament o per burlar-los una mica com si estiguéssiu junts durant molt de temps.\nPoc després que el meu actual xicot i jo vam començar a sortir, ens vam meravellar per aquesta estranya sensació de déjà vu que teníem en relació amb els altres. Va ser difícil envoltar la nostra idea al voltant de la idea que només portàvem penjat dos o tres mesos perquè sentíem que varem estar junts durant anys. Tinc una teoria sobre això. Aquesta sensació aclaparadora de familiaritat es produeix perquè, conscientment o inconscientment, sabies exactament el que buscaves i ho vas trobar.\nDe cop i volta estàs deixant anar tots els llocs.\nA la Sexe i ciutat Episodi de la temporada 2, 'Disparen persones soles, no?' Samantha comença a sortir amb un propietari del club que comença a fer referència a ells com 'nosaltres' gairebé immediatament, i la guanya totalment. Tot i que això no pot resultar bé per a Sam (perquè el propietari del club no pot seguir totes les seves 'promeses'), en realitat pot ser una bona cosa. Quan comenceu a discutir els possibles plans amb algú sense haver de preocupar-vos que els sortireu i els envieu a córrer per les muntanyes, aquest és un signe potent que us sentiu super confiat en el vostre vincle.\nDe fet, un estudi del 2002 realitzat per psicòlegs de la Universitat de Texas a Austin va revelar que les persones que se sentien profundament connectades amb la seva parella tenien més probabilitats d'utilitzar pronoms plurals com 'nosaltres' i 'nosaltres' en lloc del singular 'jo' o ' jo ”.\nPer tant, tingueu en compte si vosaltres o bé, bae casualment, comenceu a dir coses com 'Haurem de revisar aquell restaurant nou que s’obri a la tardor' o 'Hauríem de fer un viatge per carretera un cop el clima sigui càlid.' Aquest és un signe sòlid que els podreu veure en el vostre futur i que us poden veure al vostre.\nNo suareu les coses petites.\nL’etapa primerenca de sortir amb algú nou es pot carregar d’ansietat. Pot ser que estigueu pendents del que heu de portar a la vostra data, tant si es truca com si els envieu un missatge de text i si serà massa aviat per deixar-los conèixer als vostres amics. Si trobeu que totes aquestes preocupacions típiques són MIA, és possible que hàgiu conegut 'L'únic'.\nEl cas és que, quan estigueu amb la persona adequada, és menys probable que escombreu les coses petites perquè potser sentiu amb ell una sensació aclaparadora i inexplicable de calma i seguretat. Això vol dir que probablement no us obsessioneu quan els envieu els missatges de text perquè no us haureu de preocupar de reproduir-lo fresc ni mantenir la distància.\nVostè és compromès amb compromís.\nLes baralles són una inevitabilitat en qualsevol relació. Però, segons el terapeuta destacat de la parella, el doctor Gary Brown, hi ha una gran diferència entre argumentar 'guanyar' i argumentar arribar a una entesa.\nQuan teniu un conflicte amb el boo, sou capaços d’escoltar-vos realment i, finalment, trobar un terreny mitjà (o estar d’acord en desacord)? Aquest és un indicador contundent que podrien ser materials de parella. No només comprometre's demostra que respecteu les perspectives mútues, sinó que demostren que podeu utilitzar els vostres conflictes com a oportunitat per aprendre, no només una batalla que es pot guanyar o perdre.\nEt desafies els uns als altres.\nTot i que tenir algunes bases comunes és òbviament important en les relacions, tenir algunes diferències també pot ser útil. La clau és trobar algú que les seves diferències us complementin i us impulsin a ser la millor versió de vosaltres mateixos.\nPer exemple, si el boo és més afirmatiu del que ho és, pot ser que puguin desafiar-vos a començar a parlar per vosaltres mateixos, a establir límits i a dir que no quan ho necessiteu. Si sou més d'un amic de risc i que us agrada jugar segur, pot ser que pugueu reptar-los a ser una mica més atrevits en assolir els seus objectius.\nAllunyar-se de les vostres respectives zones de confort pot significar que heu trobat 'The One', ja que indica que la vostra relació us inspira a créixer com a individus.\nSegur, hi ha qui diu que l’amor a primera vista existeix. Però a vegades, necessites una mica més que una ullada ràpida o una sensació d’intestin per assegurar-te que es tracta de “L’únic”. Si alguns d'aquests signes us semblen familiars, enhorabona, sembla que és possible que hagueu conegut el vostre #EndGame.


Els noms de lloc — Cultura Popular de Menorca\nOn som?: Inici / Onomàstica / Toponímia / Els noms de lloc\nTorre sol indicar habitualment un lloc que tenia alguns tipus de fortificació, i sol anar seguit del nom de l’ocupant del lloc (Torre d’en Quart, Torre d’en Saura...); però a vegades el nom correspon a un nom anterior a la conquesta o de difícil identificació (Torrellafuda, per exemple) o bé a un aspecte del lloc (Torralba = torre blanca).\nUn altre aspecte que cal destacar és la proporció entre nombre de llocs i nombre de topònims, que mostra la progressiva segmentació de les finques, especialment al terme de Maó (110 llocs/66 topònims diferents). Aquesta segmentació és visible en la toponímia, per la pràctica de mantenir sovint el mateix topònim afegint-hi ‘de dalt’, ‘de baix’, ‘vell’, ‘nou’, o mitjançant l’ús de diminutius (d’Algendar, Algendaret).\nJocs populars a Ferreries\nFoguera de Sant Joan as Migjorn\n22 jun 2019 - 21:00\n28 jun 2019 - 21:00\nXXXI Trobada de Ball a Ferreries\n29 jun 2019 - 19:00\nMostra de feines del camp a Binissuès\n6 jul 2019 - 11:30\nReceptes de dies de festa\n6 jul 2019 - 19:30


Sant Quirze | SOS Lloret\nArxiu d'etiquetes: Sant Quirze\nSOS Lloret convida als regidors a netejar Sant Quirze\nSOS Lloret ha convidat aquesta setmana mitjançant correus electrònics a tots els regidors i regidores del consistori a la neteja popular de Sant Quirze que l’associació ha organitzat. La convocatòria és per al proper diumenge dia 20 de novembre a les 10h del matí a la nova Oficina de Turisme (a l’Avinguda de les Alegries).\nSOS Lloret vol emplaçar als polítics a seguir preservant de manera activa l’espai que en el seu dia es va desclassificar.\nL’entorn de Sant Quirze més proper a l’ermita es troba força brut i necessita una neteja. Ja que els seus propietaris desatenen aquesta funció i des de l’administració no se’ls fa cap requeriment, SOS Lloret fa una crida als lloretencs i lloretenques que estimen aquest espai a netejar-lo per tal que es continuï preservant en bon estat.\nSOS Lloret creu que és una bona ocasió per a que representants polítics i ciutadania uneixin esforços demostrant l’estima que Lloret ha tingut sempre per aquest espai.\nNetejar aquest entorn, passejar-hi, veure’n la riquesa, ajuda a apreciar-ne el valor i a estimar-lo més encara.\nAquesta entrada va ser publicada a Actes públics i etiquetada Lloret, Medi Ambient, Sant Quirze, SOS Lloret, Territori el 16 Novembre, 2005 per soslloret.\n2a neteja popular de Sant Quirze\nSOS Lloret ha organitzat pel proper Diumenge dia 20 de novembre la 2ª neteja popular de St. Quirze. El lloc de trobada serà davant de l’oficina de turisme (Av. de les Alegries) a les 10 del matí. Si teniu guants gruixuts, és recomanable que els dugueu.\nAquesta entrada va ser publicada a Actes públics i etiquetada Lloret, Medi Ambient, Sant Quirze, SOS Lloret, Territori el 8 Novembre, 2005 per soslloret.\nReclamació a l’Ajuntament per la neteja i manteniment de Sant Quirze\nL’associació ciutadana SOS Lloret ha entrat una instància a l’Ajuntament de Lloret de Mar per tal que es faci càrrec de la neteja i manteniment del paratge de Sant Quirze.\nL’associació va realitzar una neteja popular a aquest sector recentment i va recollir gran quantitat de deixalles i residus urbans. Malgrat això ,SOS Lloret va poder constatar la deixadesa a la que està sotmès aquest entorn natural, un dels més propers a l’entramat urbà. L’entitat no té prou mitjans per tal d’acabar de netejar a fons aquest indret.\nL’abandó al que està sotmès podria generar algun incendi forestal, com ja es va demostrar amb el petit foc que va cremar fa unes setmanes a aquesta mateixa zona. Així mateix al llit de la riera s’hi ha produït abocaments incontrolats des de fa anys que han provocat una estratificació de residus de tot tipus. Es calcula que en el llit de la riera hi ha dos metres de profunditat de deixalles i residus que van dels plàstics i llaunes fins a electrodomèstics i mobiliari divers.\nNo n’hi ha prou amb no deixar construir a la zona, sinó que és necessari que allò que volem preservar ho mantinguem mínimament decent. SOS Lloret ha reclamat:\nQue l’Ajuntament netegi a fons el paratge.\nQue es faci una neteja íntegra de la riera.\nQue s’impedeixi el trànsit a motor per la zona.\nQue s’instal·li algun sistema de papereres i contenidors.\nAquesta entrada va ser publicada a Zones de Lloret i etiquetada Lloret, Medi Ambient, Sant Quirze, SOS Lloret, Territori el 5 Agost, 2004 per soslloret.\nNeteja Popular a Sant Quirze\nEn motiu del primer aniversari de SOS Lloret, l’associació ha organitzat una neteja popular del paratge de Sant Quirze, que és una de les tres zones boscoses que s’ha aconseguit aturar-ne la urbanització.\nA la neteja popular hi ha participat una trentena de persones que durant tot el matí han estat recollint brossa que s’ha anat acumulant en aquest entorn.\nEn concret s’han recollit trenta bosses d’escombriaires de mida industrial i entre les deixalles s’hi trobaven des de llaunes i plàstics fins a electrodomèstics, mobiliari o fins i tot senyals de trànsit. D’aquesta manera SOS Lloret denuncia:\nLa deixadesa dels propietaris de la zona- la falta d’infrastructura per llençar deixalles en aquest sector.\nL’oblit de l’administració vers un entorn boscós molt proper a l’entramat urbà.\nLa fragilitat de l’entorn natural del municipi vers les agressions continues sobre ell.\nLa falta d’educació i respecte de certa part de la ciutadania a la qual s’hauria de sancionar severament.\nLa precarietat en què es troben certs entorns naturals de rica biodiversitat que s’han protegit inicialment de la seva urbanització, posa en entredit la política medi ambiental del municipi.\nPer això la nostra entitat entrarà una instància a l’Ajuntament. SOS Lloret exigeix la neteja urgent, amb més mitjans dels que disposa l’associació, de la riera que passa per Sant Quirze.\nAquesta riera ha estat víctima de múltiples abocaments incontrolats de deixalles que constitueixen un delicte greu contra el patrimoni natural del municipi. També es demana que la zona quedi tancada al trànsit rodat, i que s’hi instal·lin contenidors per abocar deixalles.\nAquesta entrada va ser publicada a Actes públics, Zones de Lloret i etiquetada Lloret, Medi Ambient, Sant Quirze, SOS Lloret, Territori el 26 Juliol, 2004 per soslloret.\nSOS Lloret entrega una petició de desclassificació per al sector de Sant Quirze\nSeguint amb l’objectiu de SOS Lloret per aturar el creixement urbanístic desmesurat del poble I RECOLZATS PER LA VOLUNTAT DE 12.000 CIUTADANS que s’han expressat en aquest sentit, avui la nostra entitat ha presentat la petició de desclassificació per al sector de Sant Quirze (Clau 3 a.6 del PGOU)\nLa petició consta de:\nInforme jurídic realitzat per Eduard de Ribot (advocat de SOS Lloret).\nInforme ambiental realitzat per la Comissió d’Estudis de SOS Lloret.\nDesclassificació del Sòl Urbanitzable.\nClassificació com a Sòl No Urbanitzable.\nSi a finals de novembre del 2003 SOS Lloret presentava la petició de desclassificació del sector Costa Marcona per tal de conservar-lo verge, avui fem un pas endavant demanant la protecció integral de Sant Quirze per evitar que es construeixin els 920 habitatges projectats.Aquesta proposta avança en el sentit d’obtenir un creixement zero en habitatges.\nL’urbanisme de Lloret s’ha de centrar en la rehabilització.\nAquesta entrada va ser publicada a Zones de Lloret i etiquetada Lloret, Medi Ambient, Sant Quirze, SOS Lloret, Territori el 3 Març, 2004 per soslloret.


REGALS DE NADAL PER A FUTURES NÚVIES - La Cuca Weddings - Wedding Planner\nEl Nadal ja està a punt d’arribar, així que ja va sent hora de pensar en els regals. Avui us donaré algunes idees de regals per a futures núvies. Si teniu alguna amiga a punt de casar-se, amb algun d’aquests regals encertareu segur! Si sou vosaltres les que us caseu, espero que us hàgiu portat molt bé aquest any i us regalin algun d’aquests regals que us faran gaudir encara més de l’organització del vostre casament.\nLlibre per organitzar el casament\nHi ha molts weddings planners que han escrit llibres per ajudar als futurs nuvis a organitzar el seu casament. Els millors, sense cap dubte, són Bodas de Cuento. El seu últim llibre és “El libro de nuestra boda” tot i que en tenen d’altres com “La agenda de nuestra boda” que també valen molt la pena.\nLa Petite Mafalda té “El diario de la novia” i Fit For Weddings “El must have de la novia”.\nDefinitivament els futurs nuvis necessitaran una agenda per apuntar totes les seves cites, dates importants i tasques que han de realitzar per tal que el seu casament surti a la perfecció. Per mi, les millors són les de Petite Mafalda i Charuca. Ofereixen diferents tipus de formats, per poder escollir el que millor s’adapti a les necessitats de cadascú. Totes són ideals!\nUn tractament de bellesa no pot faltar per relaxar-se i preparar-se pel gran dia. Pot ser pels nuvis, com un massatge en parella o una tarda en un spa o només per la núvia, com un tractament facial o una manicura.\nA Perfums&Co ofereixen la Beauty Box, una caixeta on pots escollir qualsevol dels tractaments que ofereixen i regalar-la. Als vostres centres de bellesa de confiança, segur que també ofereixen la possibilitat de regalar un tractament.\nUna bata personalitzada és el regal ideal perquè la núvia porti en el seu gran dia mentre es prepara. Hi ha diferents marques, jo us recomano Miss Camisones i Broken Basics. És un detall preciós!\nOrganitzar un casament és preciós però també pot ser una mica estressant. Així que, què millor que regalar una escapada romàntica als nuvis? Perquè puguin relaxar-se, desconnectar i carregar piles.\nI fins aquí les idees de regals per a nuvis. Espero que us hagi servit! Una abraçada a tots.\nPosted in Regals nuvis and tagged Regals nuvis


Inici > ¿On anar? > Natura > La Concòrdia > La Concòrdia\nLa Concòrdia es troba a 15 km del casc urbà de Llíria en direcció a Alcubles i és una de les millors zones de la comarca de Camp de Túria per a la pràctica del senderisme. El paratge compta amb quatre senderes de petit recorregut senyalitzats i homologats. D'aquesta manera es pot fer esport gaudint de la naturalesa i al mateix temps, passar una bona estona o un dia complet. Es pot trobar fauna autòctona, visitar un jaciment ibèric i gaudir de les fantàstiques mostres d'arquitectura rural.\nEl paratge és un sistema muntanyenc que pertany a la serra Calderona (primers contraforts del sistema Ibèric). Presenta una biodiversitat molt rica a força de vegetació característica del clima mediterrani: carrasques, pinedes i matolls de romaní, bruc i llentiscle. De la fauna, destaquen mamífers com senglars, raboses, conills, llebres; rèptils com a fardatxos i serps; i aus com a àguiles, falcons, mussols, perdius i guatlles.\nRecórrer aquesta partida rural, la més gran del terme municipal de Llíria, a més d'un viatge per la naturalesa, suposa un viatge per la història ja que els ibers van habitar el paratge. El Castellet de Bernabé mostra la forma de vida d'un poblat iber dependent de Edeta. Més prop de l'actualitat, el paratge ofereix excel·lents mostres d'arquitectura rural com el Mas del Frare, la Casa de Camp, el Mas del Jutge, i llogarets com els Cellers de Camp, a més de corrals, masies i aljubs.\nExisteix la possibilitat de recórrer aquest paratge mitjançant les quatre rutes de senderisme senyalitzades i homologades: PRV-257 ruta dels Bodegues, PRV-258 ruta del Cavalló de l’Olivera, PRV-259 ruta del Barranc del Gasque i PRV-260 ruta dels Fornillers. A més, per aquest paisatge discorre l'itinerari eqüestre IE-005 Llíria-Muntanyes de la Concòrdia, un dels més complets, amb serveis d'allotjament, restauració, lloguer de quadres i de cavalls.\nPartida de la Concòrdia