Instal·lats en l’imaginari de la polarització - Josep Ramoneda\nEl Congrés de Diputats, a Madrid, en una imatge d'arxiu. Ricardo Rubio / Europa Press\n1. L’altre. Fa cinc anys, John Gray escrivia: “El vot a favor del Brexit demostra que les regles de la política han canviat de forma irreversible. El tipus de capitalisme desigual que existeix avui és intrínsecament inestable i no es pot legitimar democràticament. L’error dels pensadors progressistes de tots els grans partits ha consistit en imaginar que era possible aplacar el descontentament de la població oferint-li el que en el fons era una continuació de l'statu quo”. Seguim allà mateix. En temps de desconcert, la simplificació: polarització que estalvia moltes hores de pensar, perquè només cal trobar una oposició que marqui la incompatibilitat radical amb l'adversari i repetir-la fins a l’infinit. En poques hores a la política espanyola hem sentit "socialisme o llibertat", "llibertat o feixisme", "comunisme o llibertat", segons cadascú anava movent les peces. A Catalunya fa temps que estem instal·lats en l’unionisme (constitucionalisme) o independentisme (sobiranisme).\nAmb aquest panorama les idees van escasses i tot gira entorn de la construcció del monstre: l’altre. És l’herència de la revolució neoliberal a la qual la socialdemocràcia es va entregar i els efectes d’un sistema de comunicació nou que escapa als partits convencionals. A l’esquerra ningú s’ha preguntat seriosament què s’ha fet malament perquè la gent l’abandoni pels portadors de promeses del passat sobre les quals l’autoritarisme postdemocràtic va prenent cos. A Itàlia, com a França, l’esquerra socialdemòcrata esta pràcticament desapareguda, i aquí si els socialistes encara aguanten –amb l’ajut de la carambola d’errors que va fer la vella guàrdia quan va voler liquidar Sánchez– és perquè el record de la dictadura encara pesa, la dreta encara té dificultats de reconeixement i l’extrema dreta fa revenir la memòria del pitjor.\nEns juguem el futur de tots plegats i alguns descaradament es llancen a salvar el seu futur personal\nSi a Espanya s’està passant massivament de fer política a jugar a fer política, a Catalunya seguim encallats en l’imaginari de la polarització, convertit ja en statu quo. És a dir, amenaçats per una fase de perllongat estancament, sense capacitat per bellugar en cap direcció. És impossible trencar aquestes inèrcies?\n2. Exhibicionisme. Hi ha qui pretén que l’embolic que viu Madrid és conseqüència del conflicte català. Tot serveix per atribuir-se medalles quan es treballa des d'una visió orgànica del coneixement. Tinc la sensació que ve de bastant més lluny. És des de la crisi del neoliberalisme el 2008 que els sistemes democràtics occidentals, en diferents graus, estan en el desconcert, com si de cop el buit els habités. Els esforços per omplir-lo fracassen en cadena. I de moment sembla que el pensament reaccionari és el que s’adapta millor a la societat de la desinformació, mentre l’esquerra segueix sense trobar-se a si mateixa, perduda en territori advers. Tanmateix, la polarització dona espectacle i alimenta la simplificació quan ningú és capaç d’apuntar cap on anem.\nL’exhibicionisme –que ha tingut aquests dies moments estel·lars per part de dues persones que el porten a la sang, Isabel Díaz Ayuso i Pablo Iglesias– té la virtut de donar peu a tot tipus de teories de la conspiració que, com va explicar Borges, són alleujadores per a una espècie que necessita trobar sempre un culpable de la seva dissort. Però tinc la sensació que tot ha estat fruit d’una cadena de decisions que es volen presentar com a molt pensades però que no crec que tinguin més solidesa que la pulsió reactiva de gent amb egos necessitats d’atenció (cosa que segurament forma part de l’ofici). Veig contundents pronòstics sobre el resultat de tot plegat. Alguns parlen fins i tot d’eleccions generals anticipades. Però em sembla raonable esperar a veure les cartes. Perquè, malgrat tot, serà la ciutadania la que les repartirà. I en unes circumstàncies en què no és fàcil preveure la seva reacció. Estem en el moment decisiu de la pandèmia, ens juguem el futur de tots plegats i alguns descaradament es llancen a salvar el seu futur personal. Per molt que es vulgui minimitzar, el risc és que Vox pugi a cavall del PP. I que aquest s'hi trobi a gust: al capdavall Ayuso ja ha dit que “si et diuen feixista significa que estàs al costat bo de la història”.\nLa Moncloa diu que queden "detalls" per tancar del relleu d'Iglesias i no confirma Yolanda Díaz com a vicepresidenta\npolarització Isabel Díaz Ayuso Pablo Iglesias


Del total de 31 detinguts a disposició judicial a Barcelona, es va decretar 8 presons provisionals i 23 llibertats provisionals\nAquest dilluns se celebrarà una concentració de suport als detinguts en el marc de la vaga general. Convocada per Alerta Solidària, la protesta tindrà lloc a les set de la tarda a la Plaça Universitat de Barcelona i vol donar suport als empresonats i als detinguts, denunciar la brutalitat policial i demanar la retirada dels càrrecs dels detinguts i la llibertat immediata dels quatre empresonats.\nLes comissaries on dijous van anar a parar els detinguts: Badalona, Barcelona, Gramenet del Besòs, Mataró, Palma, Sabadell i Tarragona, ja estan buides, però hi ha un total de quatre persones a la presó, dues d'elles militants de l'Associació d'Estudiants Progressistes (AEP). Precisament l'AEP ha obert una pàgina per recollir suports que ja aglutina més de 4.000 persones.\nA banda d'aquestes persones, hi ha un grup nombrós de detinguts que han estat deixats en llibertats però amb càrrecs. Alguns d'ells han hagut de pagar fiança per poder sortir, com el militant del SEPC.\n"Han menystingut el creixent grau de tensió en les classes populars"\nL'organització antirepressiva Alerta Solidària denuncia que polítics i mitjans oblidin "el context en què s’han produït aquestes detencions, en el marc d’una jornada de lluita obrera". "Abocats a difamar i condemnar abans d’hora el col·lectiu de represaliades, han menystingut el nombre de persones ferides, les càrregues indiscriminades però també el creixent grau de tensió entre les classes populars del nostre país front agressions diàries als nostres drets socials, laborals i nacionals", critica.\nA més, remarca que l’anunci de l’amnistia fiscal "per als autèntics professionals de la violència, al costat de la criminalització del moviment obrer que lluita com pot i sense renunciar a res, és una evidència del bàndol per al qual treballen els nostres governants i la seva premsa afí".\nAlerta Solidària anuncia que des de l'Esquerra Independentista farà costat a les persones empresonades, a les nombroses persones ferides i al conjunt de represaliats en els diversos processos judicials que ara tot just comencen.\n"Les mesures coercitives de l'Estat prendran més rellevància"\nL'organització posa de manifest que "a mesura que els nostres drets civils i laborals s’equiparen cada dia més als dels països del nord d’Àfrica, les mesures coercitives de l’Estat, l’equipament i impunitat policial, les extralimitacions judicial, les excepcionalitats penals, etc, prendran cada dia més rellevància i acompanyaran així els plans de precarització progressiva de les nostres vides i d’aquesta empobrida democràcia".\nPer això, adverteix que "ens caldrà molta constància, tenacitat i entrega per revertir aquest procés". Amb tot, afirma que "malgrat xifres enormes de detingudes, grans dosis de criminalització mediàtica, la realitat és la que és, la classe treballadora cada dia pateix més i amb aquest sofriment, arriba l’organització, i amb l'organtizació assolirem el nostre dia".\n-\tVan passar a disposició un total de 8 detinguts (6 dissabte i 2 diumenge) en el jutjat d’instrucció 3 de Tarragona que es trobava de guàrdia. Tots ells van quedar en llibertat provisional.\n-\tEls 6 detinguts que van passar a disposició judicial van quedar en llibertat provisional imputats, 2 d’ells per un delicte d’atemptat i els altres 4 per un delicte desordres públics.\n-\tEls detinguts que van passar a disposició diumenge van quedar en llibertat provisional amb obligació de comparèixer els dies 1 i 15 de cada mes en el jutjat i segueixen imputats pels delictes de desordres públics, danys i atemptat.


La ciutadania les podrà adquirir a partir d’aquest dijous 15 d’abril a un preu de 20 euros\nLa campanya 'Jo compro a Altafulla' ha estat un èxit i bona prova d'això és que la regidoria de Comerç de l’Ajuntament d’Altafulla, que encapçala l’edil Natalia Sanz, ha ampliat la quantitat de targetes moneder en 200 més que entraran en circulació a partir d’aquest dijous 15 d’abril.\nLes targetes s'adquireixen a un preu de 20 € i van carregades amb 20 € més (un total de 40€) aportats per la línia de subvencions de l'Ajuntament d’Altafulla. D'aquesta manera es dona un impuls al comerç local alhora que també s'ajuda a l'economia familiar, com ha recordat Natalia Sanz.\nLa campanya, que va tenir un tret de sortida molt significatiu el passat 26 de febrer en què ja en la primera setmana s'havia fet despesa als establiments locals per més de la meitat del valor total de les targetes que estaven en circulació, no inclou els establiments comercials amb una superfície superior als 500 m2.\nPer a ser beneficiari/a de la targeta cal estar empadronat/da al municipi. Les targetes s’han d’adquirir a l’Oficina de Turisme, que s’ubica a la Pallissa de l'Era del Senyor, Camí de l'Ermita, número 10. L’horari és de dilluns a dissabte, d'11 a 13 hores. El telèfon és el 977651426.\nLa campanya #JoComproAltafulla compta amb una trentena de comerços participants. En la primera edició es van expedir un total de 500 targetes que es van esgotar ràpidament. El termini per esgotar l'import és fins el 23 de maig.


Les Cooperatives d'Alumnes a Educa.Barcelona\nEl passat mes de juny, Educa.Barcelona va publicar un article sobre les cooperatives d’alumnes a Barcelona. Sota el títol “Cooperatives a les aules: una eina per la consciència social i l’apoderament” s’explicava l’experiència innovadora de les cooperatives d’alumnes de dos centres educatius de la ciutat, un institut públic Ausiàs March, i una escola cooperativa la Institució Montserrat. La Sandra Vicente va visitar les dues cooperatives i va parlar amb els seus representats i els seus docents responsables, també va entrevistar-se amb el director de la FeCEC, Joan Segarra. Us convidem a llegir-lo seguint aquest enllaç.\nLes cooperatives d’alumnes Damsix i VerduraIM formen part de la Federació de Cooperatives d’Alumnes de Catalunya, AlumnesCoop. Volem agrair-vos a tots els que heu fet possible aquest article la vostra contribució a difondre aquesta activitat educativa i d’emprenedoria real. Volem que les cooperatives i el cooperativisme no siguin estranyes per als joves i que l’opció laboral cooperativa no només no els sigui aliena, sinó que sàpiguen com “resoldre conflictes, compartir feina, fracassos i èxits”, Joan Segarra, director de la Federació de Cooperatives d’Ensenyament de Catalunya.\nEduca.Barcelona és un projecte comunicatiu per donar visibilitat a les experiències educatives que tenen lloc a la ciutat de Barcelona. Aquest projecte l’impulsen El Diari de l’Educació (de la Fundació Periodisme Plural) i l’Institut Municipal d’Educació de Barcelona (IMEB).\nPublicat a Actualitat i notícies, AlumnesCoop amb les etiquetes Als mitjans de comunicació\n← Demanem al conseller Bargalló ser interlocutors de les EscolesCoopEls beneficis de la Duatló de l’Escola Ginebró i Llinars per REIR →


Antoni Barceló, nou president d'Habtur a les Balears\nJoan Miralles assumirà la vicepresidència de la patronal del lloguer vacacional\nEl president d'Habtur, Antoni Barceló. IMATGE D'ARXIU\nPalmaAntoni Barceló ha estat elegit nou president d'Habtur Balears. Així es va decidir en l'assemblea extraordinària feta ahir dijous. La seva ha estat l'única candidatura que s'hi ha presentat. A la presidència de Barceló, s'hi suma una vicepresidència, la de Joan Miralles, informa la patronal del lloguer turístic en una nota.\nBarceló explica que agafa el càrrec en un moment complicat per al sector i l'associació. "Estam patint les conseqüències de la crisi sanitària i l'hem de reactivar perquè torni a tenir força", diu. Així mateix, comenta que entre els seus objectius principals hi ha "una aposta decidida per augmentar la massa social de la nostra entitat, a més de la necessària modernització del sector per adaptar-nos als nous temps i obrir altres canals de venda per a aquesta modalitat d'allotjament que representam", apunta.\nHabtur impugna vuit punts del PIAT perquè restringeixen l'activitat del lloguer vacacional\nPel que fa al futur immediat, Barceló ha posat de manifest que "és primordial centrar-nos en la digitalització i augmentar la nostra representativitat". El president també ha destacat que "hem de crear valor afegit i dignificar de manera definitiva un sector que té molts efectes positius en l'economia i és un motor de reactivació en la situació pandèmica que vivim".\nLa resta de la junta directiva estarà formada pel secretari, Antoni Quetglas, i la tresorera, Maria Gibert. També hi ha sis vocals: Antoni Serra, Tolo Gomila, Biel Vives, Doris Obermayr, Antoni Pascual i Joan Serra.\nhabtur Lloguer Turístic Lloguer vacacional


#27S2015: Miquel Ibars\non Dijous, 05 Febrer 2015. Posted in Actes\n#27S2015: Lluís Sentís\n#27S2015: Josep Sementé\n#27S2015: Xavier Domènech\non Dimecres, 04 Febrer 2015. Posted in Actes\nWritten by Arcadi Oliveres on Dissabte, 31 Gener 2015. Posted in Actes\nEs que jo ja sabia.. que el ventitjol del Montseny em feia dir les coses com les sento dins del cor i així les sento..\nI mira abans de començar us vull fer una confessió domèstica: avui m'ha tocat posar la rentadora i estendre la roba, al matí, a les 12 i encara no tenia resolt el tema de què diria avui aquí.. i feia un sol a Breda impressionant, bufava un ventitjol que venia del Montseny, fresquet i agradable.. i jo estenent i entre roba i roba, llençol i llençol, samarreta i samarreta m'he inspirat: òndia ja se què diré, ja se com s'han de guanyar les eleccions..!\nHe portat una mica de la roba que com que feia molt de vent se m'ha assecat tota, una delícia!\nQue "Com guanyem unes eleccions ara mateix a Catalunya"? Doncs em sembla que ara mateix qui millor la pot respondre, aquesta pregunta, és Artur Mas. Sí: crec que ell ho té molt i molt clar; i malgrat no tenir cap full de ruta; i malgrat la Carme Forcadell digui "Això és un catxondeo". I malgrat el President Mas pregui molts independentistes com el "pito del sereno".\nAra mateix, en Mas sap com guanyar unes eleccions aquí, a Catalunya. A més a més, s'ho està passat "en gran", des del sofà de casa seva riu desmesuradament i li diu a la seva senyora: "Mira que fàcil que ens ho posen, que ara es tiren els plats pel cap i s'obliden de tirar-nos-los a nosaltres. Et pots creure, Helena, que fa uns dies he vist a Twitter una fotografia que equipara l'Ada Colau amb la Camacho? I el més divertit, Helena, és que ho penja gent d'esquerres!\nDic això per parlar de com les cyberbaralles, aquests dies, omplen les xares socials. Baralles de companyes i companys, que fa escassos sis mesos s'alçaven juntes, en tota mena d'actes, per demanar justícia social! S'alçaven juntes per aturar desnonaments! S'alçaven juntes per defensar una escola pública! Junts i juntes per a defensar la Sanitat, per aturar les retallades! S'alçaven juntes les persones per a fer fora el patriarcat, perquè una revolució sense dones, no és una revolució! S'alçaven per defensar que elles no salven bancs, salven persones, juntes per defensar la llibertat d'expressió i per denunciar la violència policial!\nPerò.. estàvem escoltant el Sr. Mas des del sofà de casa seva, trinxant-se de riure, mirant com ens tirem tots els plats pel cap. Ahir un article deia que l'Ada Colau s'ha passat a Espanya; un altre que els de Guanyem estan finançats per la banca; un altre que els de Podem són espanyolistes; un altre que què passa amb el Procés Constituent; i encara un altre article afirmava que la CUP és molt sectària. I mentre tot això passava, abans d'ahir, CIU, PP i Ciutadans s'unien per defensar el TTIP al Parlament de Catalunya. Així és, es parteixen... es parteixen de riur; i mentrestant es van inventant un full de ruta que és una estafa i que ens reserva el paper de comparsa: que si la consulta, que si la pseudoconsulta, que si plebicitàries a la una, a les dues, a les tres.. ara no, ara sí, ara eleccions al setembre i no pas al març, i no pas plebiscitàries.. quin problema! Saben com guanyar les eleccions a Catalunya; prou bé que ho saben. I lideren el procés sobiranista, van al capdavant, se l’han apropiat i li han pres el protagonisme al poble, han convertit el poble en pura i veritable comparsa, tot i ser en essència el poble qui desitja, de veritat, un canvi per a Catalunya!\nWritten by Marta Sibina on Dijous, 29 Gener 2015. Posted in Actes\nD'on venim i les implicacions de per on volem anar\nWritten by Vicenç Navarro on Dimarts, 27 Gener 2015. Posted in Articles, Actes\n27 de Setembre: data d’inici d’un procés constituent a Catalunya\nDissabte vinent, 24 de Gener, i amb el lema “Com guanyar les properes eleccions i obrir un procés constituent?”, Teresa Forcades i Arcadi Oliveres participaran en un acte del Procés Constituent en què es parlarà sobre la tasca tan important que aquest moviment emprendrà des d’ara fins al 27 de setembre, data de les pròximes eleccions al Parlament de Catalunya. A l’acte, que comptarà també amb la participació de Marta Sibina, Josep Bel, Josep Maria Antentas, Sandra Ezquerra, Xavier Domènech, Coro Luengo, Josep Sementé i Judit Borrell, es debatran les accions estratègiques de la formació dels propers mesos.\nEl Procés Constituent ha treballat des dels seus inicis per la consecució d’una àmplia candidatura unitària de ruptura, que reuneixi el conjunt de forces socials i polítiques que es posicionen a favor d’engegar un procés democràtic de ruptura i participatiu. Des d’aquest grup s’ha volgut sempre subratllar que aquest objectiu ha d’anar acompanyat de la reivindicació social per a un nou model d’estat que acabi amb les desigualtats, que s’han anat eixamplant cada cop més des del començament de la crisi. És per l'objectiu del Procés Constituent de construir una República Catalana sobirana i amb justícia social que, a més de parlar de la nova etapa que s'obre amb les eleccions anunciades al 27 de setembre, es debatrà sobre les mobilitzacions de les Marxes de la Dignitat previstes per al març així com de diverses ILPs impulsades des dels moviments socials i que des del Procés Constituent es col·labora a impulsar i difondre (la ILP d'educació, la ILP de la renda garantida, la ILP d'habitatge i pobresa energètica, la denúncia del tractat de lliure comerç entre Estats Units i Europa (TTIP), etc.\nL'acte es farà al Teatre del Col·legi La Salle-Bonanova (Passeig de la Bonanova 8; FGC-Av.Tibidado/El Putxet/; Barcelona) a les 17:30h.\nWritten by Procés Constituent on Dimecres, 21 Gener 2015. Posted in Actes


Consells per als treballadors i treballadores que es reincorporen a la feina -\nabr. 15, 2020 Covid19\nAvui, moltes persones es reincorporen a la feina. Tot i això, el confinament es manté vigent. El Departament de Salut recomana a aquests treballadors i treballadores seguir una sèrie de mesures a la feina, a casa i a l’hora d’utilitzar el transport públic per evitar el repunt de contagis\nDestaquem, primerament, i sempre que es pugui, que és important prioritzar el teletreball. En cas que això no sigui possible, abans us haureu de preguntar si presenteu símptomes. Si és així, no podeu anar a treballar. Alhora, si els símptomes apareixen a la feina, haureu de tornar a casa i posar-vos en contacte amb el metge o metgessa trucant al 061 i contactant amb el servei de riscos laborals de l’empresa.\nEn segon lloc, si sou una persona vulnerable o si esteu en contacte estret amb algun cas de COVID-19, caldrà, abans d’anar a la feina,que consulteu la situació amb el servei de riscos laborals de la vostra empresa i, per descomptat, que feu un seguiment dels símptomes que teniu dos cops al dia a través de l’aplicació STOP COVID19 CAT.\nPer als treballadors que hagin d’acudir a la feina, per desplaçar-se es recomana anar a peu o amb transport individual (cotxe, motocicleta o bicicleta). Si s’ha d’utilitzar el transport públic, cal portar la boca i el nas tapats amb peces de roba, mascaretes quirúrgiques o elaborades a casa (cal desinfectar-les diàriament), garantir la distància de seguretat d’1,5 metres, reforçar la higiene de les mans amb sabó o solucions hidroalcohòliques abans i després d’agafar el transport públic, i procurar tocar el mínim imprescindible els elements comuns, com ara botons, barres, portes, seients, vidres, etc.\nA la feina cal, novament, mantenir la distància d’un metre i mig amb els companys, no compartir equips o dispositius, intentar evitar els ascensors, com ara les hores punta i, sempre que es pugui, flexibilitzar els horaris d’entrada i de sortida a la feina. Una vegada a casa, cal rentar-se les mans de seguida o dutxar-se i netejar els objectes que han estat fora de casa amb vosaltres, com ara el mòbil o les ulleres.


Boker tov, Catalunya.: Es veu que aquest no és pas un mur del Apartheid, sinó un mur altament solidari i desitjable...\nEs veu que aquest no és pas un mur del Apartheid, sinó un mur altament solidari i desitjable...\nSegons informa el diari Ha´aretz, ahir el govern egipci va iniciar la construcció d´un mur subterrani per a evitar el tràfic d´armes, d´explosius i de tot tipus de productes pels tunels clandestins que comuniquen la frontera gazano-egipcia al pas de Rafah. Segons fonts egipcies consultades pel Ha´aretz, el mur d´acer tindrà una llargària de 10 kilómetres i una alçada d´uns treinta metres i serà impossible de destruir-lo o de fondre´l.\nDoncs bé, pels pacifistes new age europeus aquest és un mur "solidari i altament desitjable", no és pas un mur "del apartheid i criticable" com el vallat israelià a Cisjordània. En fi... el doble raser dels grups pseudo-pacifistes i dels pro palestins amb kufiah al coll, samarreta del Che i VISA a la cartera és prou clar: les seves critiques només van dirigides contra Israel i els Estats Units, quan els "culpables" són governs àrabs o islàmics doncs es fan els suecs i aquí no passa res...\nApunt: a més a més d´evitar el contrabandeig d´armes o de qualsevol altre tipus de producte, el govern egipci també ha construït el mur per a evitar el contacte dels germans musulmans egipcis amb els terroristes del Hamas. No cal oblidar que els segons van nèixer com una branca de la germandat musulmana egipcia a la Franja de Gaza. De fet, el fonamentalisme islàmic no només és una amenaça seriosa per al govern israelià, sinó també per a tots els governs àrabs de la regió aliats dels EEUU, com per exemple la monarquia jordana o el govern presidencialista egipci encapçalat per Hosni Mubarak.\nPublicat per Jaume a 11:17\nEtiquetes de comentaris: actualitat, bonisme europeu, conflicte israelo-palestí, Orient Mitjà, pacifisme de pà sucat amb oli


El concert que es va dedicar al món del cinema a l'Ordino Clàssic. Arxiu ANA\nOrdinoOrdino Clàssic ha cancel·lat l'actuació ‘Un concert de conte’ prevista per a aquest dissabte 4 de desembre a causa de la situació actual de la pandèmia. Des de l'organització, el comú d'Ordino i la Fundació Crèdit Andorrà, justifiquen l'anul·lació "per motius de seguretat i responsabilitat vistes les noves mesures excepcionals adoptades pel Govern per frenar els contagis de la Covid-19".\nD'aquesta manera, defensen que es vol "preservar la salut del públic, que en aquest concert era majoritàriament infantil, dels artistes i dels organitzadors, vista la situació actual de la pandèmia", i lamenten haver de prendre "aquesta dura decisió". Informen que es retornarà l’import de les entrades, abans de finals de desembre, a tots els espectadors que n’havien adquirit.\nL'Ossa d'Ordino es trasllada a dimecres per la previsió de mal temps\nDavant la previsió meteorològica prevista per aquest diumenge, en què s'esperen nevades, vent i fred, l'Associació de Cultura Popular d'Ordino i el comú han decidit ajornar la representació de l'Ossa d'Ordino, que estava programada per a diumenge al migdia i traslladar-la al dimecres dia 8 a les 12 hores al Prat de Call.\nCal recordar que la representació arriba amb novetats força destacades. La primera d'elles és la inclusió en l'obra d'una interpretació per part de la canalla que es farà en un acte preliminar i que serveix de prèvia als cinc actes posteriors que protagonitzen els adults. Els nens simulen ser els fills dels dallaires, amb les mateixes virtuts i defectes que els seus pares. Previ a la interpretació de la canalla i a l'inici de l'obra, hi haurà l'aparició d'un nou personatge amb l'escena anomenada 'El despertar de l'Osseta d'Ordino'. Aquesta mateixa escena comptarà amb la música creada expressament per Andreu Ferrer i que serà tocada en directe pels grallers dels Castellers d'Andorra. I la darrera de les novetats és un cant dels dallaires amb la música de les 'Ninetes d'Ordino' però amb lletra adaptada. Els membres de l'associació porten preparant l'actuació des de principis d'octubre.\nCom cada any, els diàlegs dels personatges han estat adaptats fent burla de l'actualitat social i política d'Ordino i enguany s'han editat en un llibret que es podrà adquirir després de la representació al preu popular de dos euros.\nUna representació anterior de l'Ossa d'Ordino. Arxiu ANA\nOrdino Ordino Clàssic


Les Rutes Reus s’estrenen amb una concorreguda caminada popular | Reus Esport i Lleure\nInici > Notícies > Les Rutes Reus s’estrenen amb una concorreguda caminada popular\nLes Rutes Reus s’estrenen amb una concorreguda caminada popular\nAmb un total de 536 inscrits, el Parc del Trenet ha estat l’escenari aquest diumenge de la sortida i arribada de la caminada popular que ha servit per presentar el nou conjunt d'itineraris Rutes Reus, dissenyat per l'Ajuntament de Reus.\nLa caminada ha suposat un tastet d’aquestes Rutes Reus i consistia en un tram inicial coincident que s’ha dividit a la Plaça Almoster en dos recorreguts; el curt (134 participants inscrits) consistent en un tram de la ruta 2 (Parc del Trenet – Castellvell) per enllaçar amb el tram final de la ruta 1 (Passeig de Ronda). El recorregut llarg (404 participants inscrits) ha completat fins a Castellvell del Camp la ruta 2, en aquest punt ha enllaçat un tram de la ruta 6 (la gran volta) per finalment completar el recorregut amb el tram final de la ruta1.\nA la caminada, inclosa com a acte de la Setmana de la Mobilitat Sostenible i que ha tingut un públic amb un perfil majoritari de persones orientades a l’activitat d’exercici físic per la salut, també s'hi ha sumat el grup ciclista Bici Parc de Reus. Aquest col·lectiu ciclista ha volgut estrenar el recorregut número 5 “La gran volta” i ha completat els 27,1 kilòmetres de trajecte. Es tracta d'un recorregut més exigent físicament i d’un major grau de dificultat, ja que el circula per rieres i camins de la perifèria de la ciutat, inclosos petits trams de transició pels termes municipals veïns.\nEls participants, a més de conèixer la tipologia de senyalètica dels recorreguts i dels punts de trobada, han pogut familiaritzar-se amb el seu ús, han pogut recollir els primers exemplars de les guies editades en paper (edició limitada), les quals estan disponibles al lloc web de l’Ajuntament i a l’aplicatiu per a mòbils “Reus City”.\nA la caminada hi han assistit l’alcalde, Carles Pellicer, i els regidors d'Esports i Via Pública i Medi Ambient, Joaquim Enrech i Hipòlit Montseny, que han destacat el bon ambient i acollida dels participants.


Hospitals Privats en Wiesertsweiler - Directori - Llistat - Guia - hospital - Privats - Tubinga distrito - Baden-württemberg - Alemanya - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per categoria › Privats › Alemanya › Baden-württemberg › Tubinga distrito › Wiesertsweiler\nHospitals privats en wiesertsweiler Tubinga distrito > Baden-württemberg > Alemanya\nLa nostra guia Hospitals Privats en Wiesertsweiler és dinàmica, estem oberts a qualsevol persona que pugui registrar un hospital que no pertany a la nostra llista d'hospitals Alemanya, ja que tenim un formulari per registrar la informació.\nEstàs a Wiesertsweiler? Vols trobar l'hospital més proper a casa teva? Aquí trobareu una llista que us mostrarà tot Hospitals Privats en Wiesertsweiler. Si teniu un problema de salut que requereix atenció mèdica, aquesta guia us pot ajudar a començar a solucionar aquest problema.\nLa vostra universitat us proporciona experiència pràctica Hospitals Privats en Wiesertsweiler? Necessiteu saber on estan i els contactes d'aquests hospitals Wiesertsweiler? Cerqueu en aquest lloc web i trobareu en una llista ordenada per rellevància tots els hospitals d'aquesta regió.\nLlistat de Hospitals Privats pròxims a Wiesertsweiler


LAURA SERRA Barcelona 14/06/2012 13:54\n260x366 Alba Sarraute Alba Sarraute\nPer primer any l'Institut Ramon Llull apadrina vuit companyies catalanes perquè participin al prestigiós festival d'Avinyó, que se celebra durant el mes de juliol. Es tracta de la companyia de Circ Eia (circ), la Companyia PelMànec (marionetes), la Companyia de Pere Faura (dansa) i la Companyia d'Alba Sarraut (clown), a més de la Companyia Katraska (clown), Los Excéntricos (clown), el Cor de teatre (música i mim) i la companyia Mariantònia Oliver (dansa-teatre).\nEl director adjunt del Llull, Àlex Susanna, va assegurar que l'operació "és conseqüència que el moment de l'escena de casa nostra és òptim i que les companyies ja han sigut presents els darrers anys als festivals francesos". I també va tranquil·litzar el sector assegurant que la presència a Avinyó tindrà continuïtat, cosa imprescindible per assolir els objectius que no és arribar a aquest festival sinó vendre, i que les companyies tinguin una presència continuada al mercat veí. La magnitud del certamen hi obliga: l''off' d'Avinyó consta de mil espectacles, però també acull quatre mil programadors. L'escena catalana intentarà fer-s'hi un forat.\nDe les companyies, quatre han sigut escollides i subvencionades totalment pel propi Llull –seleccionades per una comissió d'experts– i quatre més ja tenien intenció d'anar al certamen i han rebut un cop de mà de l'entitat de promoció de la cultura catalana. El pressupost total d'aquesta "operació estratègica" és de 135.000 euros.


Es dispara el risc de rebrot a les Terres de l'Ebre i se situa en risc alt mentre al Camp de Tarragona segueix millorant\nPel que fa al procés de vacunació, 559.127 persones a la província ja tenen la pauta completa\nActualitzada 10/09/2021 a les 10:17\nEl Departament de Salut no ha notificat cap nova defuncions per coronavirus a la provícnica, per tant, el Camp de Tarragona es manté en 1.200 defuncions i les Terres de l'Ebre en 188.\nLa detecció de nous casos en les darreres vint-i-quatre hores es manté per sota del centenar amb 88 nous positius. A les comarques tarragonines s'han detectat 60 casos amb proves PCR o Test d'Antígens, 61.816 en el còmput total. Les comarques ebrenques sumen 28 nous positius i la xifra total s'eleva a 14.580.\nPel que fa a les dades epidemiològiques, el risc de rebrot al Camp de Tarragona segueix baixant i arriba avui als 67 punts, 2 menys que ahir. Aquesta xifra és la xifra més baixa a la regió des del dia 10 d'agost de l'any passat. L'índex de propagació és de 0,63. A l'Ebre el risc de rebrot ha augmentat i torna estar a superar la barrera dels 100 punts, es troba en 101 i se situa en risc de alt. La velocitat de propagació del virus és de 0,95, una xifra molt propera a l'1.\nEn relació amb la pressió hospitalària, les xifres segueixen baixant. Als centres de les comarques de Tarragona hi ha 38 pacients ingressats a planta, 5 menys, i les UCI en registren 13, 3 menys. A les comarques ebrenques actualment hi ha 7 pacients ingressats a planta, els amteixos que ahir, i 6 les UCI.\nFinalment pel que fa al procés de vacunació, 559.127 persones ja tenen la pauta completa, d'aquestes 429.801 pertanyen al Camp i 129.326 a l'Ebre. A Tarragona hi ha un total de 448.603 persones amb la primera dosi i 388.628 amb la segona, això significa que ahir es van injectar 1.949 vacunes. En el cas de la regió de les Terres de l'Ebre, un total de 133.444 persones han estat vacunades amb la primera dosi i 118.028 amb la segona, per tant ahir es van inocular un total de 672 vacunes al territori.\nEl risc de rebrot baixa aquest divendres per sota de 100 i se situa concretament en 96. L'Rt, però, puja una centèsima, fins a 0,78. Salut ha declarat que hi ha 30 hospitalitzats menys a causa de la covid-19 en les darreres hores (812) i 7 crítics menys a les UCI, que passen de 285 a 278. En paral·lel, s'han notificat 1.037 nous contagis confirmats per PCR o TA, que situen el total des de l'inici de la pandèmia en 901.666. S'han notificat 18 noves morts en les últimes hores i el total de defuncions des de l'inici és de 23.711. El 3,49% de les proves en la darrera setmana ha donat positiu. La incidència acumulada a 14 dies passa de 138,64 a 129,8, mentre que a 7 dies baixa de 55,29 a 52,72.\nComenta el contingut : Es dispara el risc de rebrot a les Terres de l'Ebre i se situa en risc alt mentre al Camp de Tarragona segueix millorant


PROJECTE D’INTERIORISME SHOWROOM AQUAVIA SPA\nA través de l’estudi Duplex Creativity ens arriba l’encàrreg del disseny d’interiors del showroom que la marca Aquavia te a Toulouse, una de les botigues de la cadena Ambiance et Spa.\nUna de les premisses que marca el client és generar un espai que estimuli els cinc sentits dels usuaris quan visitin l’espai, fer que el procés de compra sigui una experiència sensorial i que, al mateix temps, transmeti els seus valors de marca.\nLa proposta per al showroom d’ Aquavia té com a objectiu crear un espai diferenciador respecte la competència, convertint aquest punt de venda en la seva flagstore, és a dir, en la botiga referent de la marca.\nProposem un projecte integral on l’usuari quedi inmers en un univers on es despertin els seus 5 sentits, creant una experiència fascinant de benestar, calma i serenitat on es combinen l’interiorisme i el marketing sensorial.\nPer tal de crear un espai en el que el client es pugui submergir en aquesta experiència, es plantegen varies opcions com utilitzar aromateràpia amb un odotip personalitzat, estímuls tàctils mitjançant la utilització de diferents materials així com permetre l’ús d’alguns dels seus spas dins la botiga. Es crea una zona d’atenció al client diferenciada on es pot oferir begudes per a estimular el gust, es treballen els estímuls visuals en els diferents espais, i acústics mitjançant el fil musical.\nEl showroom es distribueix en dues zones, una àmplia àrea d’exposició de producte i dos punts d’atenció personalitzada. Dins d’aquest entorn, es genera una zona diferenciada on es dona protagonisme als spas d’alta gamma incorporant elements que ens transporten a la natura: els llistons de fusta i el jardí vertical.\nUn dels punts importants per la botiga és treballar la il·luminació, tant a nivell general com puntual. S’utilitzen unes làmpades de forma circular que recorden la forma del monograma de la marca, combinat amb torretes amb plantes penjants del sostre dissenyades al nostre estudi que són un dels elements decoratius que ens ajuden a aportar calidesa, elegància i modernitat al showroom, i a diferenciar-lo de la resta.\nEl projecte d’interiorisme Showroom Aquavia Spa és un projecte multidisciplinar en el qual s’ha treballat conjuntament amb l’estudi Duplex Creativity ( http://www.duplexcreativity.com/ )\nSi vols veure un altre dels nostres projectes d’ interiorisme clica en el següent enllaç: https://www.saltandpepperespais.com/projecte/projecte-interiorisme-restaurant-portaferro-manresa/


La 29 Setmana del Medi Ambient se centra en l’emergència climàtica i les solucions que tenim a l’abast - Created by Redacció malarrassa - In category: Destacats, Política / Societat - Tagged with: 29 Setmana del Medi Ambient, Ajuntament de Terrassa, Dia Mundial del Medi Ambient, emergència climàtica, La solució és a les nostres mans - malarrassa - El periòdic independent i de distribució gratuïta de Terrassa\nYou are here: Home / Destacats / Política / Societat / La 29 Setmana del Medi Ambient se centra en l’emergència climàtica i les solucions que tenim a l’abast\nLa 29 Setmana del Medi Ambient se centra en l’emergència climàtica i les solucions que tenim a l’abast\nLa crisi sanitària generada per la covid-19 ha fet que aquesta 29 edició de la Setmana del Medi Ambient, organitzada per l’Ajuntament de Terrassa, sigui totalment diferent de les anteriors quant a format, presentació i activitats. La setmana començarà aquest divendres 5 de juny, Dia Mundial del Medi Ambient, i finalitzarà el dia 11. En aquesta ocasió, s’ha apostat per oferir tot un seguit de propostes a realitzar a través d’internet. En destaquen dues organitzades directament pel servei de Medi Ambient. D’altra banda, la pandèmia ha obligat a suspendre la Festa del Medi Ambient, que durant els darrers anys s’ha celebrat al Parc de Vallparadís.\nEl lema triat per aquesta edició és ‘La solució és a les nostres mans’, en relació directa a l’emergència climàtica que vivim en el context de la covid-19, i dóna a entendre que el retorn a la normalitat ha d’anar marcat cap a una economia més cooperativa i inclusiva, baixa en carboni, eficient i flexible, que ens ajudi a adaptar-nos als nous contextos socials i econòmics. Reptes que entre tots i totes es poden assolir si, per exemple, s’adopten nous hàbits socials i de consum i una mobilitat diferent.\nTaller d’energia solar i concurs de fotos a Instagram\nUn dels objectius de la Setmana del Medi Ambient és aconseguir que sigui un punt d’inflexió pel que fa a la sensibilització, prevenció i coneixements de tots els aspectes vinculats al medi ambient, des de l’acció local fins a la global. L’Ajuntament convida la ciutadania a fer una reflexió sobre la sostenibilitat ambiental i la necessitat que tothom adopti el compromís de contribuir a preservar el medi ambient no només durant la Setmana del Medi Ambient, sinó durant tot l’any.\nLes dues activitats destacades d’aquesta edició són un taller titulat ‘Energia solar a casa’, que s’impartirà a través de la plataforma Zoom i que mostrarà les diferents possibilitats d’autoproducció energètica a una casa que funcioni amb energia solar fotovoltaic; i la segona edició del Concurs d’Instagram #setmanamedamtrs2020, on els guanyadors veuran publicades les seves fotos en el programa de la Setmana del Medi Ambient 2021.\nEnguany, el programa conté un total de 13 activitats, les quals es poden consultar a la web de Medi Ambient a www.terrassa.cat/mediambient. La difusió es farà per l’agenda digital de l’Ajuntament i per les xarxes socials de medi ambient: Instagram: (@terrassamediambient), Twitter: (@trsreciclabe) i Facebook: (@Terrassareciclable).


Les obres del 19è Concurs de Poesia i Narrativa es poden presentar fins al 18 d'abril\nL’Associació Casal de la Gent Gran de Rubí organitza la 19a edició del Concurs de Poesia i Narrativa, que està dedicat a l’escriptor i poeta rubinenc Francesc Alujas.\nPoden participar en aquest certamen les persones majors de 15 anys i els autors podran presentar un màxim de dues obres. El tema és lliure i pot ser en català o en castellà, però haurà de ser un text inèdit. L’extensió de les poesies serà de com a màxim 60 versos, mentre que per la narrativa, l’extensió serà de 2.000 paraules.\nEls treballs s’han d’enviar a l’atenció de Pilar Ansó, al correu electrònic [email protected] o bé a [email protected] Les obres han d’anar sense signar. A banda, s’han d’enviar les dades completes de l’autor i els títols de les obres presentades, a la mateixa adreça de correu. En cas de dificultat, les obres es poden fer arribar a través de correu postal a l’adreça carrer Magallanes, 60 (08191) Rubí, a l’atenció de l’Associació de la Gent Gran de Rubí.\nEl termini de presentació de les obres finalitza el 18 d’abril. El jurat estarà format per Roser Tutusaus, Carme Pomareda, Albert Bové i Adrià Martín. Hi ha quatre categories: poesia en català, poesia en castellà, narrativa en català i narrativa en castellà.\nEl nom dels guanyadors, que rebran un obsequi, es faran públics el 4 de maig en un acte al Casal Cívic del carrer Magallanes a les 18 h, durant el qual actuarà la Coral del Casal Josep Rusiñol.


octubre | 2019 | Escola Santa Anna\nEls dijous fem racons matemàtics en petits grups. Treballem mesura, lògica, jocs, numeració i geometria. Cada setmana es treballen diferents propostes.\nJa hem fet els intercicles relacionats amb la tardor. Treballem tots junts per confeccionar manualitats que després serviran per decorar l’escola. Els grans ajuden als més menuts, és una forma de col.laborar tots plegats en una mateixa finalitat. Al següent intercicle ja s’afegiran els cursos… Llegeix més»\nPortada intercicles 6\nEns divertim amb les mates!!!\nCom ja sabeu tots hem decidit treballar las matemàtiques de forma més completa i més innovadora. La finalitat és aconseguir que aquests materials ens ajudin a entendre aquesta assignatura que en alguns moments ens costa una mica. I el que és important, en petits grups.\n6è, General, Promoció 2012-21 0\nEls dimarts fem racons matemàtics en petits grups. Treballem mesura, lògica, jocs, numeració i geometria. Cada setmana es treballen diferents propostes.\nPromoció 2011-20 (Institut) 0\nTreballem la plàstica amb grup desdoblat per a poder fer la plàstica amb més qualitat. Treballem la tardor i així decorem els murals del passadís, coneixem i pintem com a Picasso, fem dibuix linial… Per fer bé la plàstica principalment s’ha de tenir paciència, perquè… Llegeix més»\nPlaer per la lectura\nEls inicis del dia i de la tarda, més la tornada del pati, sempre fem deu minuts de lectura. Intentem fomentar el plaer per la lectura. Cadascú pot llegir el que vulgui, i agafar llibres de la biblioteca de classe o portar-ho de casa.\n“La lectura… Llegeix més»\nAquesta setmana hem començat amb la iniciativa dels alumnes de 6è de cap nen/a sol/a al pati. Aquesta proposta sorgeix de la necessitat que els alumnes van detectar que hi havien infants al pati que no jugaven i estaven sols.\nEls agents de pati no sols… Llegeix més»\nPortada, Promoció 2011-20 (Institut) 4\nJa hem començat el torneig d’scrabble intern que fem a l’escola. Això ens servirà després per poder seleccionar qui anirà al campionat d’Scrabble que es fa a l’Institut Valerià Pujol.\nEducació Física, Primària, Promoció 2011-20 (Institut) 0


Avui el alumnes de 5è i 6è i la coral de l’escola han participat a l’acte del DENIP (Dia escolar de la no violència i la pau) que s’ha organitzat al Palau Firal i de Congressos.\nAquest any l’acte a girat al voltant del lema “Celebrem la diversitat; la diferència ens enr...\nAquesta setmana són la Laura, la Mar i la Mari Carmen, alumnes de tercer de primària, que ens ensenyen els seus treballs del cap de setmana!\nL'Elsa va ser la protagonista de la classe dels Ratolins.\nEns va portar algunes de les coses que més li agraden per ensenyar-ho a la classe.\nUn dia ens va portar una disfressa de la Frozen, també ens va ensenyar una samarreta amb el seu nom, alguns dibuixos que ella mat...\nLa Gina, va ser la protagonista de la classe dels Ratolins.\nHem vist alguns objectes personals de quan era petita, un ós de peluix, ens ha ensenyat fotografies de la seva família, l’àlbum que li van fer els seus pares dels seus primers dies, roba de quan era petita, el...\nEls alumnes de Cicle inicial van celebrar divendres una assemblea per saber el veredicte del jurat sobre la primera prova proposta: Fem bé la fila. Hi ha hagut poques medalles, però segur que els nostres alumnes s'esforçaran per superar el següent repte: seiem bé. Som-...\nEl Marc ha sigut el protagonista de la classe de les Erugues.\nEns ha portat a la classe algunes de les coses que més li agraden com els tambors i els contes i ens ha explicat moltes coses del que acostuma a fer amb el quadern del protagonista.\nEl dimecres ens van...\nL'Alejandra, ha sigut la protagonista de la classe de les Erugues.\nHem vist algunes de les seves joguines preferides que ha portat a la classe.\nEl dijous ens va venir a visitar a la classe la seva mare.\nVam fer un taller molt divertit i entretingut. La mama de l'Alejan...\nAquest passat divendres ha vingut a la classe de 4tB el Manolo, el pare del Saúl. Ens ha explicat una història que s'ha inventat ell, on tota la classe érem una tripulació pirata. Tota una aventura sense sortir de la classe, on hem aconseguit trobar el tresor!\nAquest passat divendres a 4t A ens ha visitat la mare de l'Òscar, la Isabel. Ens ha explicat la història dels Mossos d'Esquadra, de la seva feina (com es va crear, quan, perquè...).\nHa sigut molt interessant, despertant la curiositat dels alumnes, que no han parat de fe...


El San Cristóbal manté el pols amb el Martinenc gràcies a un gol de Cristian | Canal Terrassa\nEl San Cristóbal manté el pols amb el Martinenc per aconseguir el primer lloc i l’ascens directe a la Tercera Divisió. Els dos equips no han fallat aquest cap de setmana i han aconseguit victòries sofertes: els barcelonins al camp del Valls (0 a 1) i els parroquials a Cornellà, al camp del Sant Ildefons, per 1 a 2. A la primera part el Sancristóbal va generar perill sobretot a pilota aturada. Però va ser una acció personal de Cabrera la que va significar el primer gol visitant, a l’etzibar un bon xut des de fora l’àrea.\nAdri treia una mà salvadora en un excel·lent llançament de falta del Sant Ildefons, però va no va poder fer res en el gol de l’empat, obra de Víctor García, en una bona jugada trenada per l’equip local.\nAdri seguia sostenint el San Cristóbal a l’inici de la segona part, quan el Sant Ildefons va tenir més aproximacions a l’àrea terrassenca. El partit s’anava escolant mica en mica fins que a les acaballes els parroquials van tenir un penal. El xut, però, el va aturar José Muñoz. La decepció va durar poc, perquè a la jugada següent Cristian feia el gol de la victòria i desfermava l’eufòria.\nEl Sant Ildefons encara va tenir una bona ocasió per empatar, però Adri, altre cop, estirava la cama per salvar dos punts molt valuosos. Queden dues jornades per acabar la lliga i la setmana que ve, davant del Valls, el San Cristóbal podria assegurar-se, com a mínim, la promoció d’ascens.\nTags: futbolPrimera Catalanasan cristóbalSant Ildefons


“Jack Ryan”, acció sense complexos - Inside Media\n“Jack Ryan”, acció sense complexos\nPublicat el 13 Novembre, 2019 2 Desembre, 2019\nLa segona temporada de la sèrie dedicada al personatge més popular de Tom Clancy és encara més fidel a l’esperit dels llibres\nLa primera temporada de “Jack Ryan” va saber atrapar l’audiència i va convertir-se en un d’aquests títols que qui més o menys tothom gaudeix però poca gent reivindica. És, en el fons, una víctima més d’una síndrome molt estesa en els “actioners”, segons la qual una sèrie està bé i es mira amb fruïció, però pel fet de tractar-se d’un producte de gènere és sistemàticament apartat del concepte de “qualitat”. És una mica el mateix que li passa a “24”, poc esmentada quan es parla de clàssics moderns de la televisió, o títols tan recomanables com “Cóndor”, de les millors dels darrers anys malgrat s’insisteix a tractar-la com una corredora de fons. La primera entrega de “Jack Ryan” sortia airosa d’una sèrie de decisions que l’abocaven a despertar recels entre els fans de la cosa. La més vistosa, l’elecció de John Krasinski per donar vida al protagonista, que l’actor resolia omplint el personatge d’uns matisos poc habituals de veure en produccions d’aquest estil, però també l’intent de la història per ser més un híbrid entre “Homeland” i la saga de Jason Bourne que no una adaptació en tota regla dels llibres de Tom Clancy. La fórmula li funcionava, malgrat tot, perquè sabia trencar el guió de no pocs clixés. El més important, i no és una dada menor, la configuració del dolent de la funció, que els guionistes s’entossudien a no presentar com un terrorista a l’ús.\nLa segona temporada, recentment estrenada a Amazon Prime, manté els seus aires referencials (hi ha una persecució per Londres clarament inspirada en “Missió: Impossible”) però apuja l’aposta del front que la seva predecessora descuidava. “Jack Ryan” deixa de banda l’hiperrealisme sense acabar de trair-lo del tot i s’entrega a un espectacle d’acció i suspens que busca capturar l’essència dels relats de Clancy. I ho aconsegueix. D’acord, ideològicament es torna molt més ambigua i d’acord, hi ha situacions (la que planteja el darrer episodi, per exemple) que són dignes d’una producció de la Cannon. Però aquí a la pregunta a fer és: i què? Aquí residia la gràcia de les novel·les de Clancy i també d’aquesta sèrie, la capacitat de fer un diagnòstic de les intrigues geopolítiques del món convertint-lo en un ball de bastons sense complexos. A “Jack Ryan” hi ha acció molt ben rodada, dolents d’opereta (ni més ni menys que el president de Veneçuela, interpretat per Jordi Mollà), tocs de “buddy movie”, espies sofisticades i venjances bíbliques. Hi ha dards a la burocràcia, als falsos patriotes i a l’obscuritat administrativa; també humor soterrat, personatges que evolucionen i homenatges als altres Ryan de la pantalla. Krasinski li ha agafat el to al personatge, i Wendell Pierce i Michael Kelly hi encarnen el tipus de secundari que millora la funció cada vegada que apareix. No canviarà el gènere, però és que tampoc no ho pretén. I en aquest temps de sèries allargassades fins a l’extenuació, que una d’elles sàpiga tenir la mida justa i fins i tot es faci curta és un mèrit digne d’aplaudir.\n← La SEMINCI (Setmana Internacional de Cinema de Valladolid)\nTomohisa Yamashita, actor: “A ‘The Head’ la història va més enllà de cultures i llengües” →


… destacant en solidaritat antirepressiva!! – CAU-IAC\n… destacant en solidaritat antirepressiva!!\nClaustrals, organismes unitaris, seccions sindicals, i persones a títol individual mostren solidaritat i donen suport ecònomic en la defensa de l’ex-membre del Comitè d’empresa del PAS imputat per participar en una roda de premsa.\nEl passat 23 de novembre l’assemblea de persones treballadores del PAS de la UAB es va reunir per a tractar del cas de la denúncia contra un ex-membre del Comitè d’empresa del PAS al que se li demanen 11 anys de presó per participar en una roda de premsa en representació dels organismes unitaris de la UAB. En aquesta assemblea es va explicar l’actualitat de la situació, que afecta a 27 membres de la comunitat universitària (25 estudiants, 1 PDI i 1 PAS), en un procés que ha entrat en fase de judici oral, tot i que no hi ha encara convocada data per la primera sessió.\nAquesta assemblea es va prendre la decisió de que els organismes unitaris del PAS facin arribar a UAB, jutjat i fiscalia, el posicionament de l’assemblea de persones treballadores del PAS sol·licitant l’arxiu o absolució del imputats en aquest procés penal; demanar, a la UAB una vegada més, que renunciï a reclamar qualsevol responsabilitat civil i sufragar, des de la solidaritat, amb aportacions dels organismes unitaris i de la Caixa de resistència del PAS, les despeses de defensa jurídica del membre del Comitè d’Empresa imputat en aquest cas.\nAquests acords han suposat una reactivació de la Caixa de resistència destinada a col·laborar amb les despeses de representació jurídica del membre del PAS imputat i amb el compromís d’aportacions des de les seccions sindicals i organismes unitaris UAB.\nD’altra banda, una trentena de claustrals va presentar una proposta de resolució al Claustre del passat 18 de desembre instant a l’equip de govern a renunciar a la reclamació econòmica de responsabilitat civil a les persones encausades (en el conegut com a cas dels 27 i més) i donar-ne trasllat al jutjat pertinent i fiscalia.\nMalauradament, i malgrat ho aprovés en Claustre, la rectora va dir que no implementaria aquesta resolució pel risc de que se la pogués acusar a ella de malversació. Aquest posicionament contrasta frontalment amb l’expressat per ella mateixa, en la sessió de Claustre del 14 de febrer passat: dieu-nos quines coses creieu que poden ser útils per què no hi ha cap element més enllà que retirar els 11.000 euros, “valè”? I si m’ho diu el Consell de govern, i si m’ho diu el Claustre, evidentment ho faré i assumiré jo la responsabilitat per què la responsabilitat l’assumeix el rector. Aquest canvi en el posicionament de la rectora respecte la seva capacitat d’assumir responsabilitats, i d’implementar les resolucions del Claustre, no treu cap importància al clar posicionament del màxim orgue de la comunitat universitària.\nTot això ens ha fet acabar l’any 2018 amb una profunda satisfacció: especialment per la demostració de solidaritat antirepressiva que s’ha fet expressa per part de tota la comunitat universitària i la seva representació. D’una banda als diferents posicionaments de suport dels claustrals, d’altra, el suport dels organismes unitaris i les seccions sindicals UAB i molt, molt, especialment les moltes persones que han fet contribucions a la Caixa de resistència, demostrant que la comunitat UAB segueix destacant en la seva solidaritat antirepressiva!


Berta - Dra. Nogueras | Clínica dental familiar\nProblemes de mossegada, com solucionar-los\nBy BertaIn Clínica Nogueras, Preguntes Freqüents, Salut BucodentalPosted diciembre 2, 2021\nEls problemes de mossegada o maloclusions són molt freqüents i, a més de poder ser un problema estètic, també poden generar molèsties, disfuncionalitat i conseqüències perjudicials per a la nostra salut dental. La nostra manera de mossegar determina en part la nostra estructura facial i aparença i a més, ens...\nTags: Clínica Dra. Nogueras, maloclusió, problemes de mossegada\nBlanqueig dental, tipus de tractaments\nBy BertaIn Clínica NoguerasPosted octubre 29, 2021\nAltres vegades ja us hem parlat dels tractaments d'estètica dental, i en concret del blanqueig dental. Avui volem aprofundir en els tipus de blanqueig dental que existeixen i explicar en què consisteixen. Abans de començar, hem de recordar que el blanqueig dental és un tractament odontològic no invasiu que té...\nTags: blanqueig dental, Estètica dental\nCom superar la teva por al dentista\nBy BertaIn UncategorizedPosted octubre 7, 2021\nSents por, angoixa o ansietat quan has de fer una visita al dentista? Primer de tot, dir-te que aquesta por és completament normal i no t’ha de fer vergonya. Moltes persones arreu del món comparteixen aquesta mateixa fòbia. Pot haver estat causada per experiències negatives prèvies, per històries de familiars...\nLes carilles dentals, què són i els seus usos\nBy BertaIn Clínica Nogueras, Consells, Preguntes Freqüents, Salut BucodentalPosted julio 19, 2021\nLes carilles dentals són un dels tractaments més populars a nivell d’estètica dental, i estan pensades per millorar el somriure i deixar-lo amb una forma perfecta. Bàsicament es tracta d’unes fines làmines que recobreixen la part exterior de la dent, i tenen dues missions clares per complir: acabar amb problemes...\nTags: Carilles, Clínica Dra. Nogueras, Estètica dental, Salut bucal\nEl teu millor somriure per a l’estiu\nBy BertaIn Clínica Nogueras, ConsellsPosted junio 21, 2021\nEl bon temps ja està aquí, les restriccions per la pandèmia per la Covid-19 van reduint-se mica en mica i tots tenim ganes de tornar a descansar i escapar dels últims mesos. Per això, una bona manera de poder tornar a ser feliços és somriure al món de la millor...


-Augmenta la activitat física. No sols fer més exercici, sinó que has de moure't més, en la teua rutina diària, “El que no s'usa, s'oxida”. Pots incrementar l'activitat diària durant totes les hores del dia, com per exemple: fer estirades a casa, pujar per les escales sempre que pugues, aprofitar les cues del cinema per a exercitar els abdominals o deixar d'anar als llocs amb cotxe per a caminar més…\nApaga el televisor i ix al carrer! L'important és que estigues àgil i en moviment! L'activitat física recomanada és de 20 a 60 minuts d'activitat aeròbica diària amb una intensitat moderada, de totes maneres si et dóna peresa practicar-la pel teu compte, sempre pots apuntar-te a un gimnàs o contractar un personal trainer , és a dir, pagar-li a un instructor professional perquè et motive, t'entrene i et guie segons les teues metes.\n-Menja millor. La millor dieta consisteix en menjar de tot i una gran varietat d'aliments; s’aconsella que moderes les porcions i selecciones aquells aliments que continguen una major quantitat de nutrients. Millora la teua forma d'alimentar-te realitzant 5 menjades diàries, açò et permetrà mantindre l'energia i el fam baix control; Has de consumir productes com a llet, iogurt, formatge baixos en greixos, i cereals o altres productes amb baix contingut de sucre. Es recomana que els greixos no superen el 30% de les teues menjades diàries i les proteïnes han d'aportar el 15 % de les calories totals. És millor enfornar o torrar el menjar, en compte de fregir-lo. Cal recordar la importància del consum diari de fruites i verdures, consumint com a mínim de cinc porcions diàries.\n-No botes el desdejuni. És el menjar més important del dia, per això es fonamental que el desdejuni, no siga només un got de llet o un café i unes poques galetes. Cereals integrals, alguna peça de fruita i lactis és el que necessites…Si ixes de casa de bon mati i no et dóna temps a desdejunar, busca una alternativa; docs si vols, pots desdejunar-te de manera nutritiva inclús fora de casa.\n-Beure abundant aigua. Un mínim de 2-2.5 litres diaris.\n-Dormir prou. La son junt amb l'alimentació són uns dels pilars bàsics del nostre equilibri, dormir és essencial per a tindre un estil de vida saludable. Un estudi recent ha observat que els individus que porten un estil de vida saludable presenten una son totalment reparador. Els xiquets menors de 5 anys necessiten dormir onze hores per dia, els xiquets entre 5 i 10 anys, deu hores per dia; i els xiquets majors de 10 anys nou hores per dia, en la resta són suficients 8 hores per a aconseguir el descans òptim.\nPer a dormir be és aconsellable practicar una rutina relaxant abans d'anar-se'n al llit: puix no és res aconsellable l'exercici físic abans d'anar a dormir, tampoc no s'han de realitzar menjars copiosos, ni anar-se'n al llit amb el menjar a la gola. Pren un bany relaxant, escolta música tranquil·la, i agafa un got de llet calenta per anar-te’n al llit, a més si aconsegueixes acostar-te i despertar-te, tots el dies a la mateixa hora, el teu son serà molt beneficiós.\n-No fumes. Augmenta la incidència de càncer de pulmó, d'hipertensió i de malalties cardiovasculars. Oblida't del mal sabor de boca i de les dents groguenques. Si deixes de fumar et sentiràs bé per dins i per fora, ja que el teu cos en tan sols un any reduirà el risc d'infarts, recuperant la total vitalitat interna en uns 8-10 anys.\n-Evita l'alcohol, les drogues i l'automedicació. Si sents alguna molèstia és important que ho consultes amb el teu metge de capçalera; l'automedicació pot ser un gran perill per a la teua salut. A més, una vegada a l'any, es convenient realitzar-te una revisió mèdica.\nControla el que prens i el que beus, l’alcohol i les drogues poden tindre efectes devastadors al teu organisme. Açò, no significa que et tornes abstemi, pots prendre alguna cosa però amb cap.\n-Higiene. No significa només veure’ns nets i endreçats per fora, sinó que la higiene també implica cuidar el nostre cos de malalties o infeccions. Diàriament hi han molts hàbits que impliquen una bona higiene, un d'ells és llavar les dents, almenys tres vegades al dia, per a evitar la formació de placa, així mateix, gaudir d'una dutxa diària ajudarà a fer que la teua pell respire i s'allibere de totes les impureses acumulades al llarg del dia. Una altra forma de neteja personal que ha de tindre un caràcter quotidià és el llavat de mans abans de cada menjada. Les mans, al ser les nostres ferramentes, estan exposades constantment a la brutícia. També la neteja de ta casa és summament important, sobretot de la cuina i el bany, d’aquesta manera evitarem el contagi de malalties.\n-Controla l'excés d’estres. Els estils de vida actuals indueixen a una vida afaenada, on el control de l’estrès és summament important. L’estrès en si mateix no és negatiu, un nivell d'acció és positiu i necessari per a moure'ns en el dia a dia; pel contrari un estrès negatiu, és aquell que pertorba la teua vida causant tensió, ansietat i malalties. No et deixes portar per l’estrès, busca vies per a afrontar-ho, per exemple: pots plantejar-te un llistat de possibles solucions als teus problemes, marca't metes i objectius abastables a curt termini, practica mètodes de relaxació a casa i reserva un espai diari per a tu, en el que pugues connectar amb tu mateix. Dóna’t un respir!\n-Actitud positiva. Esta demostrat que una actitud positiva contribueix en el benestar intern; mirar les coses des de l'optimisme t'obrirà moltes portes; en comptes de pensar negativament, pensa en tot lo bo que tens a diari, aprèn a valorar tant el que tens al teu voltant com a tu mateix. Alliberar-te de les emocions negatives et pot permetre un major èxit en la vida.\n-Practica activitats cos-ment. Els tipus d'activitats com el ioga o pilates, són un bon exemple per a connectar ment i cos, activitats que et permetran sentir múltiples sensacions i alliberar-te de l’estrès.\n-Millora la teua autoimatge. La imatge que tenim de nosaltres mateixos l'anem construint des de la infància; tindre una bona imatge de si mateixos és molt important perquè d'això dependrà la nostra autoestima i gran part de la nostra felicitat. Quan et mires a tu mateix no et fixes en els teus defectes, exalça i potencia les teues qualitats.\nÚltima modificación Jueves, 15 Diciembre 2016 14:30\nLeer 2752 veces


Florenci Salesas: Presentació del projecte Ictineu 3\nPresentació del projecte Ictineu 3\nUn assumpte en el qual encara hi ha molta feina a fer\nEn general acostumem a tenir un coneixement sobre les possibilitats de la ciència i fins allà a on ha arribat i a on no, en el millor dels casos, erroni, desenfocat. Ens embadalim davant innovacions molt discutibles, només en la seva aparença, i passem de llarg, amb indiferència, davant les fonamentals de debò. No cal posar exemples estrictament científics per a entendre el per què d’aquesta paradoxa. Qualsevol professional —de aqualsevol l'àrea— sap de feines que produeixen un gran efecte, tot i ser el resultat d’un esforç rutinari, mentre d’altres, molt més creatives i laborioses, passen desapercebudes i les seves virtuts tingudes com a quelcom sobreentès.\nHem vist tots plegats massa pel·lícules de ciència ficció. Giravoltem dins un tornado de meravelles tecnològiques que fa poc ni ens plantejàvem l’existència. En front d’aquest panorama enganyós, la nostra capacitat de sorpresa es troba narcotitzada. No en tenim tota la culpa: amb les facilitats que se'ns posen a l’abast, l’ajut de la tecnologia actual i el suport suposadament incondicional dels governs, costa poc pensar que ara ja es pot fer tot, que això de posar-se a inventar és bufar i fer ampolles. Res més lluny de la realitat. A la ciència encara li resta molt de camí a recórrer. Davant seu s'estén un vastíssim paisatge inexplorat i la manca de recursos per enfrontar els reptes que se li presenten amb un mínim de dignitat resulta, en llocs com al nostre país, espaordidora, de misèria.\nEls esperits innovadors han d’afegir-hi el sobre-esforç de lluitar començant de zero. Les eines disponibles en l'actualitat superen de molt les dels seus avantpassats —això és evident— però són molt cares i sempre insuficients si a aquests emprenedors no els mou un entusiasme a prova de bomba i un idealisme impermeable a la indiferència d'un públic no sempre disposat a entendre els beneficis reals que rebrà —quan no s'hi oposarà, manipulats per la demagògia dels ignorants de bona fe— i d'un poder preocupat per damunt de tot per mantenir-se.\nMalgrat l’amarga solitud inherent que comporta haver escollit aquest camí, investigadors idealistes, disposats a donar la vida pel bé comú —pocs, val a dir—, per sort, encara n'hi ha. Per natura, la societat, així, d’entrada, margina i ridiculitza al pioner i el seu projecte. Però en el cas que aquest, després de deixar-hi la pell, amb el plus d’haver lluitat per desempallegar-se dels pals a les rodes que se li hauran anat posant pel camí, triomfi, tothom s’apropia de l’èxit. Llavors, l’autor i el seu equip es veuen convertits en herois locals, nacionals o el que més convingui.\nEl pioner ha de prendre consciència d'aquesta reacció causa-efecte inevitable. La solitud més absoluta romandrà com a única companyia fins al dia del seu triomf, si aquest mai arriba.\nUn antecedent il·lustre, però massa poc conegut\nEl fet que volem parlar és un exemple perfecte de tot el que s’ha dit fins ara. Fa tot just 149 anys que un boig fantàstic, un visionari, un entusiasta que no pensava en una altra cosa que en fer el bé a la societat, va construir l’Ictineo 1 i, cinc anys més tard, l’Ictineo 2, els primers submarins totalment reeixits de la història. En Narcís Monturiol (1819-1885), il·luminat lluminós fill de Figueres, s'ha guanyat el dret de destacar com un dels catalans als qui amb més justícia li escau l’adjectiu d’universal, consideració no sempre prou publicitada per culpa de la desídia històrica de tots plegats.\nLa seva bigarrada biografia, però, no s’atura en aquesta magnífica invenció. Proveït d’una energia inesgotable i d’un esperit humanitari desbordant, va ser un revolucionari de cap a peus, en tots els sentits de la paraula. Es va comprometre fins al moll de l’os en tasques polítiques i de servei anticipades al seu temps, ara tingudes com a cavalls de batalla bàsics per tots els partits polítics i associacions socials normals, com la denuncià del masclisme, la violència, el racisme i tot tipus de desigualtats i injustícies. Potser algunes de les seves propostes escoraven cap un idealisme que ara resulta fàcil titllar d’ingenu i delirant, com la promoció de la utòpica ciutat d’Icària, en plena Califòrnia, però les seves intencions sempre emanaven d’una netedat exemplar.\nEn la seva vessant d’inventor —apart dels submarins va idear tota mena d’objectes pensats a fer la vida més agradable— Monturiol va haver de lluitar contra la maquinària esclerotitzada d’un estat conservador, gens amant de la innovació, embrutit i egoista. Gràcies a una perseverança invencible, va aconseguir el finançament per a la seva aventura més famosa. Malgrat el resultat espectacular dels seus esforços, l’empresa va esdevenir un fracàs a mitges en no haver-hi continuïtat per manca de beneficis econòmics immediats.\nMonturiol no va ser el primer a intentar la creació d’un vehicle submarí i, de fet, a alguns dels seus predecessors els va mancar molt poc per reeixir. Cal afegir, però, que tots ells van acabar fracassant, la major part de les vegades de manera tràgica. Per contra, els dos Ictineus van resultar un èxit rotund a tots nivells. Entre els dos submarins es van arribar a fer més de seixanta immersions a profunditats de gairebé trenta metres —algunes de més de vuit hores— sense cap accident ni cap tripulant ferit amb el més mínim mal. En aquestes immersions el submarins no tan sols van mostrar la seva seguretat sinó també una maniobrabilitat i autonomia gairebé comparables als models actuals.\nLes nombroses innovacions aportades per Monturiol i el seu equip van ser de gran valor per als inventors futurs. A nivell de treball, cal destacar la decisió de comptar amb un grup d’especialistes per resoldre problemes específics. Així es va acabar amb la fins llavors romàntica idea de l’inventor únic i genial, que tant sovint havia complicat els bons resultats de molts projectes. A nivell tècnic i científic cal remarcar la invenció dels doble casc, amb el qual s’evitava l’esclafament per la pressió del mar; la generació d’oxigen artificial per mitjans químics; un disseny aquadinàmic inspirat directament en la forma dels peixos —d’aquí el nom Ictineo, del mot ΙΧΘΥΣ, llegit “ichtes” o “ektees”, peix en grec—, o la construcció del primer motor de combustió química, entre moltes altres.\nA més, va tenir la generositat d’abocar tots els seus coneixements sobre el tema en el llibre Tratado de la navegación submarina, publicat postumament, el1891. Aquesta manual complet va ser llegit amb avidesa per tots els inventors de submarins posteriors, fet admès pel propi Isaac Peral —admirador declarat del català— pels alemanys i americans, encara que no tant pels francesos. Tots ells van haver de reconèixer que en Monturiol s'havia avançat trenta o quaranta anys al seu temps i que si hagués pogut accedir a la tecnologia i materials posteriors el seu submarí hauria estat més ràpid. La velocitat dels Ictineus no passava d’un sol nus (uns dos quilòmetres) una xifra no gaire espectacular, certament, però que tampoc s’allunya tant de l'assolida per molts submarins científics actuals.\nEl final de la gesta de Monturiol no podia ser més trista: abandonat, arruïnat i oblidat per tothom, excepte pel cercle privat de parents, amics i les autoritats de la seva vila natal —que sempre el va reconèixer com a fill predilecte, tot cal dir-ho—, el seu nom restà eclipsat per totes les invencions i noms del següent segle. Per sort, darrerament s’ha fet una tasca de recuperació del seu nom, amb l'edició d'alguns llibres i els els primers estudis seriosos sobre la seva vida i obra. Semblaria com si, per fi, s’estigués començant a treure el nom de Monturiol de l’ombra i ubicar-lo al lloc que li pertoca. De tota manera, aquesta tasca no es fa sola. Una recuperació d’aquest tipus no acostuma a caure del cel. La major part dels qui s’esforcen a difondre aquest patrimoni són institucions privades, mogudes molt més per l’idealisme i que, només després d'ensangonar-se els nusos dels punys picant portes, aconsegueixen, molt de tant en tant, algun ajut de l’administració. Aquí, per ser justs, hem de dir que la catalana no sempre ha gaudit dels diners mínims imprescindibles.\nLa presentació de Terrassa\nUna d’aquestes institucions és l’Associació Ictineu, fundada el 2002 pels joves Pere Forès i Carme Parareda, dedicada a preservar i difondre la figura de l'inventor figuerenc. Alhora és, també, una petita empresa que somnia amb construir el primer submarí científic de casa nostra.\nD’en Monturiol, de l’associació i de molt més se’n va parlar la tarda del 20 de maig del 2008 a l’Auditori de La Caixa de Terrassa, a la ciutat que li dona nom, en la presentació oficial del projecte per a la construcció del submarí Ictineu 3. Durant una hora i mitja, molt amena, els incansables Pere i Carme van parlar abastament del com i el per què del submarí i van respondre a les preguntes del públic. Els acompanyava el senyor Josep Garriga, president de l’Associació d’Innovadors Narcís Monturiol, encarregat de presentar i moderar l’acte amb una murrieria deliciosa, i el senyor Roger Marcet, director del Museu Marítim de Barcelona.\nDurant tota l’estona vaig sentir la sensació de compartir un moment històric. M’imaginava dins una bombolla que havia fet un salt de 150 anys enrere per a reviure un moment semblant. De fet, molts dels ingredients tenien, objectivament, molt punts en comú.\nLa convocatòria no va ser massiva —la sala es va omplir més o menys fins a la meitat— però hi s'hi respirava caliu. Per desgràcia, hi vaig a trobar a faltar gent jove, malgrat que alguna parella havia vingut amb el seus nens, un dels quals es va arriscar a participar a la roda de preguntes final. Els ponents estaven situats en una llarga taula, disposada amb un micròfon per membre, i a on hi havia, també, dues maquetes de submarins. Damunt els seus caps hi havia una gran pantalla per a projectar imatges—animacions 3D, fotos fixes i pel·lícules, disparades per la Carme i el Pere des d’un portàtil— i completar la informació parlada.\nEl senyor Garriga va iniciar l’acte amb força puntualitat. Al llarg de la seva intervenció va presentar als companys de taula i l’objectiu principal de la reunió: l’estat actual del projecte Ictineu 3. També va informar que el 2009 serà l’any Monturiol, per celebrar l’efemèride de l’estrena en públic de l’Ictineo 1, i va anunciar la preparació de diverses activitats de divulgació al respecte.\nTot seguit va prendre la paraula el senyor Marcet, qui va compartir amb nosaltres l’engrescadora nova que el Museu Marítim de Barcelona cediria una part de les seves instal·lacions per als treballs paral·lels de, per una banda, la construcció de l’Ictineu 3, i per l’altra, de la reconstrucció d’un vaixell del segle XVI, les restes del qual es van trobar a les aigües del port de Barcelona fa cinc anys. Va especificar que han calgut quatre anys per finalitzar les tasques de restauració d’aquesta nau, les fustes de la qual han estat sotmeses a un meticulosos banys per a dessalinitzar-les, i uns tractaments a base d’unes ceres especials per reforçar-les. Se’m fa impossible no pensar amb al vaixell del segle XIV trobat, fa a penes uns dies, al mateix lloc. Amb aquesta bellíssima idea s’enllaçaria passat i futur amb una cinta invisible, en perfecta simbiosi. El cercle de simbolismes es tanca amb fermall si tenim en compte que el Museu marítim s’erigeix damunt el mateix edifici de les antigues drassanes de Barcelona, des de la llunyana època medieval, i que en Monturiol tenia La Navegación Submarina, la seva companyia, al mateix port de Barcelona.\nAl llarg de la intervenció dels dos cavallers, a la pantalla s’hi podia visionar un bucle d’animació en 3D que mostrava un dels submarins representats en una de les maquetes de la taula, des de tots els angles. Més tard va quedar clar que de moment es tractava del primer prototip.\nPoc després, va venir el torn de la Carme i el Pere, els autèntics artífexs d’aquesta aventura fantàstica. La Carme em va semblar una dona forta, dinàmica, d’ulls incisius, penetrants i alhora amables. El seu estil no era gens ostentós però tampoc anodí. Per la seva banda, en la primera impressió visual que vaig tenir del Pere se'm barrejava Gustavo Adolfo Béquer i Chico Marx tot i que, ni de lluny, desprèn l’extrema feblesa malaltissa del primer ni el cinisme agressiu del segon. La carme i en Pere posseeixen la tranquil·la mirada dels qui han sortit de la caverna de Plató però que, un cop han descobert la realitat amb el seu propis ulls, saben carregar-se de paciència i humilitat per convèncer als qui ens hi hem quedat a dins que el que prenem per real no són sinó ombres.\nD’aquest moment ençà, les imatges de la pantalla van anar il·lustrant tot el que s’anava dient, en tot moment.\nUna breu història dels submarins\nEn Pere i la Carme van engegar un recorregut clar i concís per tots els objectius del projecte parlant del mar, l’element que ocupa la major part de la superfície del nostre planeta. Ens van recordar que els oceans tenen una profunditat mitja d’uns 4000 metres i que només un 3% del seu fons sobrepassa els 6000. Van repassar breument la història de les immersions submarines, des d’Alexandre el Magne, fa més de 2300 anys enrere; David Bushnell i el seu Turtle; Robert Fulton i el seu submarí a vela, o l’alemany William Bauer —entre d’altres—, fins arribar a l’estrella de la nit, en Narcís Monturiol, el primer a assolir l’objectiu amb un triomf absolut. Aquest darrer, tot i l’absència física, va exercir tota la nit d’invisible cinquè ponent de la taula.\nEn el poc temps disponible van aconseguir desplegar una panoràmica força exhaustiva sobre les aportacions del figuerenc. De tant en tant, el senyor Roger no se’n podia estar d'esmentar, amb el seu sentit de l’humor, la faceta humanitària i política del personatge, com la defensa del feminisme, tan avançada al seu temps, a revistes com La Madre de Família. En Pere i la Carme van posar el dit a la llaga, en comparar el tractament que es va atorgar a cert inventor americà al seu país amb el que ha rebut Monturiol a casa seva. A aquell se’l convertí en heroi nacional absolut, quan el seu submarí va suposar un fracàs estrepitós en el qual hi va morir tota la tripulació al seu primer i únic intent, mentre el nostre pioner va ser trepitjat, oblidat pels seus contemporanis i, més tard, intencionadament silenciat. Es va mencionar Isaac Peral, figura emprada —sense que el pobre home ho hagués demanat— amb maledicència en contra de l’inventor de l’Ictineo per certs sectors del nacionalisme espanyol més obtús i ranci. Cal dir, en honor al cartaginès, que ell també va patir en vida un injust menyspreu per part de la ignorància del poble i de qui el governava.\nEn arribar al segle XX, es va fer un recorregut pels primers submarins produïts a escala industrial —tots ells per a us militar—, a França, Alemanya, Estats Units i a d’altres països avançats i com va caler esperar fins al 1948 per a botar el Batiscaf, el primer submarí de gran profunditat creat per a fins científics.\nUna situació vergonyosa\nEn ple segle XXI, el club dels submarins de gran profunditat és una élite molt més restringida del que pel·lícules com Titanic podrien fer-nos suposar. A tot el món, hi ha en total només quatre d'aquests aparells capaços de baixar més avall dels 6000 metres de profunditat, vuit a 2000, disset a 1000, trenta-un a 200 i setanta-un a 100. França, aquí al costat, és un dels pocs països que pot ventar-se de tenir-ne com a mínim un en totes les categories. Dins aquest restringit grup s’hi troben, és clar, alguns dels països més industrialitzats però també d’altres, com Hondures, amb una economia molt més precària. A la Mediterrània, només Grècia en disposa d’un d’alta profunditat i Itàlia un de mitja. Ni Espanya, ni Portugal —ni Catalunya, és clar— en tenim cap.\nD’aparells submarins n’hi ha de molts tipus: científics, de rescat, de treball, de lleure, turístics, robots submarins i fins i tot uns objectes anomenats guiders, que fan una indispensable feina de mesura de les corrents.\nI és aquí quan ens van començar a preparar per a la joia de la presentació.\nEn Pere, enginyer naval, tenia la dèria ja des de petit de navegar amb el seu propi vaixell per aquests móns de Déu. Tan aviat va poder, va remoure cel i terra per aconseguir els diners necessaris per dissenyar i construir, amb l’ajut d’alguns amics, el Solstici, la seva primera nau.\nAmb una petita tripulació va iniciar l’aventura de creuar l’Atlàntic. El viatge va durar quatre anys, del 1997 al 2002. Probablement n’hi hauria prou amb aquesta gesta per a posar l’apel·latiu d’herois als dos promotors de l’Ictineu 3. Al llarg de la conferència, però, no va caler que ningú mencionés com influí l’experiència en la vida de tots els participants del viatge: amb un mínim d’imaginació i sensibilitat, la profunditat de la petjada espiritual resultava evident.\nVa ser a Hondures a on se’ls va encendre l’espurna de l’Ictineu 3. A un port d’aquest país centreamericà van topar amb un submarí científic capaç de fer immersions de gran fondària. Què hi feia en aquell lloc un submarí de tecnologia pròpia, mentre Catalunya, pàtria de l’home que els inventà, no se n’ha construït cap en 150 anys?\nEn tornar a casa, en Pere i la Carme van posar en marxa l’Associació Ictineu, dedicda en cos i ànima a la promoció de la figura de Narcís Monturiol i al disseny i construcció del primer submarí científic català —com ja hem dit al principi—, el qual batejarien com a Ictineu3, en honor als seus històrics antecessors.\nSi bé al començament hi havia l'ambició que el model pogués baixar fins als 2000 metres, el sempre complicat tema del finançament va obligar a centrar-se en una idea molt més realista, i la profunditat d’immersió es va haver d’escurçar una mica.\nEl prototip final tindria quatre metres i mig de llarg, i un diàmetre d'un metre setanta d’ample. El volum seria de tres metres cúbics, amb capacitat per a dos tripulants —necessàriament ben avinguts— asseguts en front un immens finestral circular d'un metre vint de diàmetre, que els arribaria pràcticament des dels peus fins al cap. El pes total seria d'unes cinc tones, amb els llasts de seguretat inclosos. La profunditat d'immersió de seguretat màxima seria de 1200 metres, encara que hauria de poder arribar als 1440 sense cap problema, en cas d'emergència. La profunditat de col·lapse romandria en els 2078 metres. El vehicle comptaria, a més a més, amb dos braços robòtics, eina bàsica per a recollir mostres del fons marí, i d'altres aparells també vitals com ROV'S, sensors, sonars, multi-beam, sidescan, CTDSD 204, sonda multi-paramètrica, unitat d'enllaç, sensor de gas, sensor de radioactivitat, turpidesa, fluorescència, entre moltes d'altres conceptes i artefactes que em veig incapaç de desxifrar.\nPer a assegurar el transport del submarí amb seguretat i independència, caldria la construcció d'una nau amb prou força i autonomia. Els membres de la fundació han ideat un catamarà, també de disseny propi, per a aquest fi.\nLa necessitat d’un submarí científic\nPer què ens cal un submarí d'aquest tipus? Per a un bon nombre motius que, en un país mediterrani com el nostre, s'haurien de valorar com a necessitats bàsiques.\nPer a l’arqueologia submarina:\nS’ha planejat que prop d'un 22% de l’ús de l'Ictineu 3 sigui destinat a l’arqueologia. Hi ha dues maneres bàsiques de realitzar aquest tipus de tasques: bé o malament. Amb l'ajut de submarins científics que permetin acostar-se als pesis i a d'altres objectes naufragats, etiquetar, classificar i prendre cura de les troballes, per a poder decidir en cada cas quin ha de ser el sistema menys lesiu per a l'extracció dels objectes descoberts, normalment molt delicats, seria la bona. Tirar pel dret, anar per feina, emprar aspiradors xucladors que aconsegueixen una extracció massiva, indiscriminada, més propera a l’espoliació i a la pirateria marina, seria la dolenta. Aquest tipus d'extraccions pel broc gros, per desgràcia massa esteses, en la que priva la quantitat per damunt la qualitat, fan un mal irreparable en peces que són úniques.\nPer ajudar a resoldre desastres ecològics:\nAquí no es parlà tan sols dels més coneguts i espectaculars, com els vessaments de petroli —que també— sinó de la quantitat de deixalles, en alguns casos inconcebible com, per exemple, vehicles automòbils. S’ha calculat que cada any es vessen unes 6.400.000 de tones a l'any de brossa al fons de les costes catalanes. La xifra, aviat dita, és esgarrifosa.\nPer a treballs submarins de tot tipus:\nCom, per exemple, la recerca de petroli o d'altres fons d'energia naturals, i exploracions purament científiques: el 90% dels volcans actius que hi ha al nostre planeta són al fons del mar i hi ha ecosistemes que amb prou feines són coneguts. D’altra banda, s’està fent cada vegada més urgent l’avaluació de totes les possibilitats per a la construcció de ciutats submarines. En Pere puntualitzà aquí, amb un joc de paraules, que si l'ésser humà ha de cercar algun espai alternatiu per a viure-hi, no ho farà al "planeta Mart sinó al planeta Mar".\nAltres activitats possibles serien la filmació submarina, important tant per a la divulgació i acostament dels coneixements sobre el fons marí i la sensibilització del públic, com per a tenir material de consulta gràfic per als científics; la oceanografia submarina; el control d'espècies protegides; la carta geològica —decep que en ple segle XXI hi hagi encara tant per fer en totes aquestes matèries!— i, finalment, la inevitable explotació turística, un peatge lamentable del que sembla que hom no pot escapar. Crec que aquest és el tipus d'activitat que ens podríem permetre si disposéssim d'una flota de submarins científics excedent, però que fa olor a crim quan només n'hi haurà un —o cap, com passa ara— amb la quantitat de feina urgent, vital, que hi ha per fer als altres apartats esmentats.\nEn la recerca per Internet que vaig fer per a la informació addicional, vaig trobar un article sobre la presentació del mateix Ictineu 3 a la recent fira Galàctica, de Vilanova i la Geltrú. L'autor havia quedat impressionat pel projecte i desitjava que Vilanova, amb un port força competitiu, ajudés a finançar el projecte i fer per manera d'acollir el submarí com a inquilí permanent. El que fins aquí semblava un somni molt interessant i enraonat es malmet totalment en el moment que l'autor passà a defensar una tesi, al meu parer, equivocada, amb un punt de misèria, una perversió de la idea inicial. Em sap greu de dir-li a aquest senyor —des de l'afecte de la discrepància dialogada— que crec que no ha entès res. L'home comença a parlar dels beneficis turístics que una nau així podria reportar a Vilanova. Després passa a criticar les poques places turístiques de la vila respecte a la seva veïna Sitges i acaba amb un retret a les autoritats locals per la seva curtesa de mires per desaprofitar aquest potencial.\nA veure si ens entenem: Si el que es pretén és treure'n un rendiment purament turístic de la tecnologia dels submarins, hi ha els busos-submarí que fan el fet de sobres. De debò l'autor creu que cal segrestar per a aquesta activitat un objecte tan valuós com aquest? Bé, no continuo perquè si no m'embalo.\nI fins aquí arribà la conferència pròpiament dita.\nEl torn de preguntes va ser força intens i va recordar, en alguns moments, a l'interrogatori en el qual les autoritats militars i científiques del Ministerio de Defensa espanyol van sotmetre Monturiol en la presentació del seu primer Ictineo, a Alacant. Aquesta similitud, en aquest cas, enlloc de suposar un record desagradable, em va augmentar la sensació de reviure una història mítica. A més, les qüestions plantejades van permetre l'aclariment d'alguns punts importants que restaven una xic obscurs.\nLa primera va ser, directament, que per què només un submarí? per què no començar ja, d’entrada, amb una producció industrial?\nPer descomptat, aquest era el somni dels mateixos impulsors del projecte i el que de debò caldria en una zona marítima tan rica en tots els sentits com la nostra. Però la realitat, en aquest país —i en molts d’altres— ensenya que aquests projectes tant arriscats pateixen totes les traves del món abans no es fan realitat. La sola recerca del finançament d’aquest submarí ha estat una lluita titànica, esgotadora i altament decebedora. En Pere i la Carme es van mostrar molt educats en no maleir els ossos de tots els qui podrien haver-ho posat més fàcil però que per desídia, ignorància, mala fe o el que sigui, han fet just el contrari. En tot cas, l’eloqüència de les seves mirades ho deia tot.\nCal agrair al segon preguntador de la nit —talment semblava algú molt entès en el tema— que posés una mica contra les cordes als membres de la fundació, en dubtar de la idoneïtat d’alguns dels materials escollits, especialment el metacrilat enlloc del policarbonat, per a la immensa pantalla frontal i el casquet. En Pere va recordar que ell també, en la seva opinió com a enginyer naval, havia compartit aquest neguit, sense entendre el per què de l’ús d’aquest material aparentment inferior en resistència i visibilitat. Però els especialistes que havia contactat per al projecte l’havien convençut que, en aquest cas, les coses no eren exactament així. Com havia fet el mateix Monturiol, en Pere entén que és impossible que una persona sola sàpiga de tot i que no hi ha res com la humilitat davant dels coneixements de qui en sap més. Sense aprofundir en detalls més tècnics, tots els assistents vam quedar convençuts que la tasca que s’està realitzant amb l’Ictineu 3 és veritablement seriosa, fins i tot els qui com jo tenim la capacitat de l’enteniment tècnic molt migrat. Les diferències lingüístiques entre fluorescència i fosforescència, què representa una cúpula tornejada, el segellament a pressió, i d’altres detalls dels quals no en vaig prendre nota, se’m barregen dins la minvada memòria.\nUn altre assistent va inquirir sobre l’energia motora de l’aparell. Gràcies a això, ens ens vam assabentar de que el motor elèctric de l’Ictineu 3 anirà amb unes bateries que li permetran una autonomia de 25 quilòmetres.\nUn quart es va interessar per saber si l’Ictineu 3 seria un submarí més, subsidiari de tot el que ja belluguen per sota les profunditats marines. Ens vam alegrar molt en saber que les novetats són molt importants. D’entrada quedà clar que els submarins que ara hi ha ja tenen els seus anyets i van amb tecnologia dels anys 80. No cal ser una llumenera per a entendre que el que es pot fer avui dia en aquest terreny, és d’una superioritat aclaparadora, comparat amb el que hi havia a la dècada del simpàtic tecnopop. A més, ara hi ha Internet. Tota consulta, tot contacte amb els principals experts del món en cada especialitat és automàtica, eficaç, baratíssima. Algunes qüestions que llavors representaven un esforç feixuguíssim —l’abaratiment dels costos, la selecció dels col·laboradors i materials més idonis, la precisió en resultats de tot tipus— tenen ara una resposta infinitament més ràpida i resolutiva.\nApart de la inevitable millora dels materials, tecnologia informàtica i mecànica, l’aportació més clara i espectacular rau en el disseny de la cúpula frontal. Aquest fantàstic finestral d’un metre vint de diàmetre deixa en no res les ridícules finestretes de tots els models que ara circulen, les quals obliguen els ocupants a barallar-se a cops de colze si volen veure alguna cosa. La sensació que tindran els dos ocupants, asseguts dins l’Ictineu 3, amb pràcticament tota una paret del submarí transparent davant seu, serà la de com si poguessin tocar els peixos amb la mà.\nGràcies a la pregunta d’un nen molt eixerit vaig poder apuntar les dimensions de l’aparell: se m’havien passat quan les havien mencionat abans.\nUn altre cavaller es va interessar pel tema específic de la propulsió i la immersió. Se’ns va informar llavors que per a l’Ictineu 3 —com per a qualsevol altre submarí— s’ha tingut en compte que el seu pes total ha d'equivaler a l’aigua desplaçada pel seu cos; que la velocitat d’immersió serà d’uns seixanta metres per minut, amb una suau frenada en arribar al fons, i que per retornar-lo a la superfície hi haurà una bomba elèctrica que, en cas de fallada, tindrà un sistema de seguretat de bombejat manual.\nI, finalment, per acabar, va intervenir un vell expert submarinista, presentat pel senyor Garriga com a autèntic mite vivent del tema, batedor diversos rècords mundials d’immersió. Aquesta dada, com tantes d’altres, jo la ignorava del tot. L’heroi subaquàtic va tocar un tema que tots teníem al cap però que ningú havia gosat encara mencionar: la seguretat i quines condicions haurien de tenir els tripulants de l’Ictineu 3.\nLes qualitats dels tripulants es podrien resumir en dues: no patir claustrofòbia i tenir un aparell reproductor a prova de puntades de peu. Per a la resta, qualsevol persona normal podria entrar-hi: la composició de l'aire i la pressió atmosfèrica es mantindran constants i exactes a les de l’exterior, sigui quina sigui la profunditat.\nSobre el tema de la seguretat se’ns va fer saber que el submarí segueix exactament el protocol establert en els aparells d’aquest tipus. L’accident més habitual és el de quedar enganxat amb alguna de les moltes xarxes de pesca abandonades al fons marí. Per resoldre aquest enutjós contratemps, el submarí està dissenyat amb unes línies minimalistes i precises que eviten tot sortint innecessari i capriciós. Fins i tot les hèlix romanen cobertes dins una espècie de mampara, com els ventiladors. Tot i això, no es pot descartar mai l’enganxada. En el cas final, el submarí té una sèrie de llasts que, només deixant-los anar, donarien una força d’ascensió pràcticament impossible d’aturar. El senyor Josep va incidir a recordar que el mateix Monturiol va patir aquest problema en una de les proves per l’Ictineo 1 i quan va alliberar el llast el submarí va pujar cap a la superfície com un coet. En Pere va reprendre la paraula per a comentar que, si malgrat totes aquestes precaucions el submarí encara restava atrapat, sempre hi havia la possibilitat d’enviar un missatge per radi, alliberar una boia de posició i esperar el rescat. La quantitat d’aire pur generable dins l’Ictineu3 permet esperar alguns dies.\nUn cop sentides totes aquestes explicacions, el vell submarinista va demanar que quan el submarí estigués disponible no es dubtés a comptar amb ell per a alguna immersió. Després d’aquesta intervenció, es va acabar la vetllada. Els qui volguérem poguérem compartir uns moments amb els ponents, els quals ens van rebre amablement.\nAra no ens podem aturar\nDesprés de tot el que vaig veure i escoltar vaig restar pensarós. Em sembla inaudit que a tota la Mediterrània, bressol de cultures, a on s'hi amaguen tants misteris que ens ajudarien a recompondre el puzle que conforma la nostra història comuna amb tants pobles millenaris, com el nostre, no hi hagi més que un trist submarí d'aquest estil. Per contrast, cada vegada més proliferen els submarins-bus d'esbarjo, d’immersió superficial. Si bé resulta lògic aprofitar el potencial turístic de la bellesa del fons de les nostres costes —sempre que aquesta explotació sigui tan respectuosa com es pugui amb el medi ambient— trobo gairebé indecent l'absoluta inexistència de cap que en permeti un estudi seriós a grans profunditats. El mateix Pere va esmentar, tot arronsant-se d'espatlles, la gran gran quantitat de projectes i investigacions possibles que, per mancança de tecnologia submarina adequada, ni tan sols es plantegen. Aquesta falta de respecte per a la nostra història, amb el seu patrimoni subaquàtic —un dels més rics, antics i valuosos del planeta— i el nostre medi ambient, cada cop més empobrit per part dels nostres governants mediterranis, és inconcebible. Grècia se les compon com pot amb un trist submarí, Itàlia va tirant amb màquines que amb prou feines passen d'unes profunditats risibles. De l'estat espanyol millor ni parlar-ne per no acabar plorant. Sort en tenim tots plegats que França encara sigui un dels pocs estats del món a prendre's seriosament la investigació submarina i que, quan algun dels estats mediterranis pateix la urgència per l’ús d'algun d'aquests vehicles (l'ensorrament d'un petroler o qualsevol emergència similar) el nostre veí ens en cedeix algun. Però, cal anar en compte en no tirar de beta, tampoc en té tants.\nI a on queda Catalunya enmig d’aquest panorama?\nDes de la creació dels dos submarins de Monturiol , farà l'any que ve justament 150 anys —al llarg dels quals s'ha inventat el cinema, la informàtica, l'automòbil, l'avió, l'home ha arribat a la lluna i ha enviat sondes més enllà del Sistema Solar—, quants han estat els submarins científics que s'han construït? Com ja hem dit abans: cap.\nLa fabricació d'aquest submarí no és tan sols un acte de reafirmació nacional, de patriotisme, en uns moments en els quals l'autoestima del nostre poble ja no pot estar més per terra —inspiració del tot legítima però que, per sí sola, té certs components egoistes que molts podrien criticar amb més o menys raó— sinó per tot un seguit de deures morals obligatoris:\nEl deure moral respecte a la resta del món: no podem tenir totes aquelles meravelles de l’antiguitat abandonades a la seva sort, a les profunditats, que no només ens expliquen a nosaltres sinó a una part molt important de la humanitat. El deure moral cap a un dels nostres més importants i maltractats personatges històrics —tot i que no me'n venen al cap gaires de catalans importants que no hagin patit el nostre propi menysteniment— i la possibilitat de no cometre amb el projecte mogut pel Pere i la Carme les mateixes injustícies sofrides per aquell.\nAra hi ha la possibilitat de rentar-nos la cara de tanta brutícia, de ser generosos, no només amb el propi país sinó amb els pobles veïns. Amb el món sencer. Aquest submarí no serà només una màquina nostra, ni s'haurà creada contra ningú, sinó a favor de tothom. Seria fantàstic poder oferir una eina validíssima a aquells científics disposats a treure'n un profit que beneficií l'ésser humà i el planeta que l'acull, prendre cura d'un mar, d'un patrimoni que és el nostre però que també és de tots.\nPer concloure, deixo una pregunta enlaire, que espero tingui una resposta tangible el més aviat possible, ja que el rellotge no s’atura:\nDeixarem escapar aquesta oportunitat?\n(Escrit originalment el 13 de juny del 2008)\nPublicat per Florenci Salesas a 18:40\nEtiquetes de comentaris: Associació Ictineu3, Carme Parareda, Catalunya, ciència, història, Ictineu 3, Ictineu I, Ictineu II, Mediterrani, Narcís Monturiol, Pere Forés, submarins\nJo diria que és Pere Forès i no pas Pere Fornés.\nL'altre dia precisament fullejava el llibre que tot just s'ha publicat sobre la singladura atlàntica: sembla molt interessant.\n4 de setembre de 2008 a les 11:08\nUps, gràcies Montse, ara mateix corro a coregir l'errada (mira que el cognom és curt!)\n7 de setembre de 2008 a les 19:48\nTranquil, aquestes coses passen. L'altre dia precisament vaig comprar-me el llibre de la travessia Atlàntica d'aquesta parella tan intrèpida.\nI, una coseta, que no renoves aquest bloc? Vinga: t'hi animo!\n8 de setembre de 2008 a les 19:47\nGràcies maca, però el que passa és que en aquests moments no puc anar més de bòlit. Hi ha una pila d'històries que m'agradaria posar-hi però no trobo temps.\nPer cert, haig de fer per manera d'aconseguir el llibre de la travessia que comentes. El tenien el dia de la presentació però -ai, el problema de sempre...- no duia prou divises.\nPer cert, que les fotografies del teu bloc són especialment bones, de debò.\nEp, me'n vaig corrent a fer el sopar, que ja vaig tard!\n8 de setembre de 2008 a les 20:46\nI serà per "per certs"! :D\nAra sí, adéu siau!\n8 de setembre de 2008 a les 20:47\nEl llibre el trobes a l'Abacus per uns 20 euros; l'editorial es diu Noray.\nSalutacions d'una vilanovina que fa vida al Poble-sec\n9 de setembre de 2008 a les 22:20\nConeixo en Pere Forès de fa temps, i molt de temps, fa més temps que el coneixo a ell que no a tu Florenci, imagina't si fa temps. :-) En Pere, sempre ha estat un enamorat del mar, i sempre s'ha construït les seves pròpies embarcacions. És curiós la de voltes que dona la vida, Florenci. I també resulta curiós que tard o d'hora tots ens acabem coneixent. No se si te'n recordes d'una samarreta que portava per Studio Camara, d'un vaixell anomenat Syrius, feta amb un estil semblant al del Mariscal. Doncs aquesta samarreta servia per finançar la construcció d'aquell vaixell que ell mateix s'havia fet. Et sona la història, Florenci? :-)\n20 de desembre de 2013 a les 13:21\nM'acabes de deixar parat!!\n20 de desembre de 2013 a les 16:16