Christina Rosenvinge (Madrid, 1964) s’estrena a El Segell, la discogràfica del Primavera Sound, amb el disc 'Lo nuestro', en el qual remena temàtiques de responsabilitat social, identitat i gènere.\nXAVIER CERVANTES Barcelona 31/03/2015 00:00\nChristina Rosenvinge (Madrid, 1964) s’estrena a El Segell, la discogràfica del Primavera Sound, amb el disc Lo nuestro, en el qual remena temàtiques de responsabilitat social, identitat i gènere. La presentació a Barcelona serà el 16 d’abril a L’Auditori, dins del festival Guitar BCN. El 17 d'abril, a València (La Rambleta), i el 27 de maig al Festival Primavera Sound.\n¿Des de quin sentiment has fet les cançons de Lo nuestro ?\nEl punt de trobada estava entre el meu moment personal i tot el que es viu al voltant. Escriure cançons intimistes o més emocionals no tenia gaire sentit. Volia plantejar qüestions més importants, existencialistes, encara que és una paraula que fa molta por i que pot semblar massa ambiciosa. D’altra banda, volia transmetre la sensació de desencís i de desemparament que tenim com a ciutadans. I també hi ha una sensació de fúria.\nPerò no és un disc fosc.\nEm qüestiono a mi mateixa i qüestiono moltes coses, però sempre des d’una posició si més no vitalista i de vegades optimista.\nL’hauries pogut fer fa deu anys?\nNo. En aquest sentit, fer anys juga a favor. Paraules molt grans com ara mort, temps, vida o amor si les dius als 20 anys sonen grandiloqüents, però si les dius als 50 tenen més pes. Estava esperant aquest aniversari per poder escriure amb tot l’aval que tinc ara i que abans no tenia.\n¿Les decisions musicals tenen a veure amb el que dius a les lletres?\nCom que les temàtiques eren més existencialistes que emocionals, vaig pensar que si les acompanyava amb una guitarra acústica tot plegat sonaria ensucrat i pretensiós. Al final vaig decidir lligar-ho a sons sintètics perquè vaig pensar que era la manera de donar-li el ressò que havia de tenir.\nAl disc també s'hi sent un banjo, un instrument que últimament s'està convertint en habitual en cançons de contingut social.\nSí, a Alguien tendrá la culpa hi sona un banjo i també un charango, un instrument d'Amèrica del Sud. Vam tenir una discussió ideològica amb el Raül [Fernández, el productor del disc]. Jo li deia que no volia un banjo, perquè és una cançó que parla del sud i que el banjo és un instrument del nord, on tenen altres problemes. Al final hi sonen els dos instruments, perquè un dia que jo no hi era el Raül va acabar posant-hi el banjo.\n¿Has hagut de depurar molt la tria de les paraules?\nSí, perquè les lletres de temàtica social són un terreny on és molt difícil no caure en llocs comuns i no sonar pamfletari. Aquesta és la part que més m’ha costat.\n¿Per què a la cançó Alguien tendrá la culpa fas que sigui un cor de nens qui canti la tornada?\nPerquè la meva generació és la que ho ha espatllat tot. Haurem de passar comptes amb les generacions del futur, perquè els estem dient que viuran pitjor que nosaltres perquè ho hem fet molt malament. Cal afrontar aquesta responsabilitat social. Recordo el moment en què tothom era punk i quatre anys més tard estaven jugant a borsa. Aquella frivolitat i falta de principis és la que ens ha portat fins aquí. A més, la reacció de tothom quan és inculpat és assenyalar un altre, com si la culpa sempre fos d’un altre. D’això en parla, la cançó. Hem de mirar els nens i dir-los: “Tu viuràs pitjor que jo perquè jo no he fet el que havia d’haver fet”.\nEn altres cançons abordes els prejudicis que has hagut de patir en la teva trajectòria artística.\nLa muy puta està escrita en clau de farsa i té molta ironia i sarcasme respecte als prejudicis que se segueixen perpetuant sobre mi.\n¿ La muy puta i La tejedora comparteixen discurs feminista?\nLa tejedora ve després d’haver passat per la maternitat i d’haver vist dones molt més joves que jo que queien en la trampa del sacrifici femení. Se suposa que les dones són les úniques que han de tenir cura dels altres. És una inèrcia que ve de la religió i hem de lluitar contra això perquè no hem caure en aquesta trampa. Tant aquesta cançó com La muy puta estan escrites des del mateix sentiment de rebel·lió contra el que la societat o els altres esperen que facis.\n¿La religió era molt important a casa dels teus pares?\nA la meva família hi ha pastors protestants i els meus pares eren protestants que es van convertir al catolicisme. Encara que a casa no es parlava de Déu, sí que vaig fer la primera comunió i tinc records relacionats amb la religió, com tots els que han viscut a Espanya. I la religió encara ara és un poder.\nPer als teus pares, que venien de Dinamarca, ¿no va representar un xoc cultural la manera de viure la religió a Espanya?\nNosaltres formem part d'una ètnia dins d'Espanya: els guiris del nord que es van establir al sud atrets per l'alegria de viure. Amb el temps n'he anat trobant molts com jo, tots amb una història de desarrelament, d'inadaptació i amb aquest xoc cultural entre una visió del nord que és molt més rígida i una visió del sud que és molt més permissiva però que també és més hipòcrita en certes coses. Jo formo part de la generació pont, però fins i tot els meus fills pateixen encara la cosa de ser guiris, de ser una mica diferents.\nAl disc reflexiones també sobre el valor de la música. ¿L'has descobert?\nÉs una crisi constant. Si vols fer música amb llibertat total has d'entendre que és una professió dura en el sentit que és absolutament insegura econòmicament, i ara encara més. Hi ha moments que et planteges si per donar-te gust a tu mateixa té sentit que et dediquis a la música quan tens persones que depenen de tu, i penses si no és una mica un caprici infantil. A mi m'agrada tocar i fer música, però com a ofici de vegades és contraproduent. A la cançó La absoluta nada parlo sobre per què seguir escrivint cançons quan moltes vegades les circumstàncies et diuen que no ho facis. Les persones assenyades que tinc al voltant a les quals no els importa la música sempre em diuen que no acaben d'entendre per què segueixo fent això a la meva edat, anant a fer un concert vés a saber on i del qual tornes amb 30 euros. Però és que m'agrada. Sí, de vegades em pregunto quina és la justificació.\nI la trobes?\nÉs que mentre em segueixin sortint les cançons les he de gravar. Quan es tanqui l'aixeta ja ho pensaré. Però és que de moment sento que encara hi ha un creixement. Estic aprenent coses que no sabia fer fa uns anys i això és molt excitant.\nKim Gordon, a la seva autobiografia ( La chica del grupo), recorda que quan Sonic Youth van fitxar per Geffen ella va començar a aparèixer al centre de les fotos. I a partir d'aquesta percepció elabora un discurs sobre el masclisme.\nAra hi ha veus molt vàlides que discuteixen sobre feminisme. Crec que s'ha obert un període de reflexió molt valuós. I una de les qüestions que es tracten és la utilització de la imatge. Vaig llegir una tesi de Laini Michelle Burton sobre aquest tema, The blonde paradox [La paradoxa rossa], que només pel nom ja em semblava fantàstica. Parla de la sexualització de la dona i de com les rosses en concret utilitzaven la seva aparent candidesa i la seva sexualitat com a màscara, una màscara que funciona per no revelar qui ets de debò i alhora per penetrar en un món patriarcal. Em va semblar interessantíssim que revelessin això i crec que no és una cosa necessàriament negativa, sinó una qüestió de supervivència. ¿En quina mesura et beneficia o et perjudica? ¿Fins a quin punt ets víctima de tot això o t'ajuda?\n¿La música continua sent un món eminentment masculí?\nSí, i no pots fer veure que la qüestió de gènere no existeix. En un festival, el programador, que és qui decideix qui toca, acostuma a ser un home, però probablement qui està fent les trucades i aconseguint que allò es faci realitat és una dona. I quan un home programa un festival, no posa una dona com a cap de cartell perquè no s’identifica amb el que diu o perquè no hi percep la força que té.\n¿Ni quan hi estableix una fascinació sexual?\nCom a molt col·locarien la dona com un element convenientment decoratiu. He lluitat molt contra aquest paper convenientment decoratiu. Per exemple, quan de sobte tothom vol fer duos amb mi perquè és fantàstic això de fer un duo amb una rossa. És una cosa que jo no vull fer.\n¿No t’has plantejat mai tenyir-te de morena com a protesta contra aquest estereotip?\nNo. Entre la música i la sexualitat hi ha una relació directa, i jo no hi vull renunciar per una qüestió ideològica, com si ara el més políticament correcte fos amagar el cos. La meva posició ja és una mica irònica. Em prenc molt seriosament la part de fer música, i aquí no hi ha ni sexe ni gènere. Ara bé, en la part pública m’estimo més jugar l’estúpid paper d’estrella amb ironia i sentit de l’humor. Diguem-ne que vull ser Lou Reed i Nico alhora. No vull ser el lleig ni vull ser només la rossa. No vull renunciar a ser qui vull ser encara que els rols socials diguin que només pots ser una cosa o l’altra.


Faux Pas de marca Twitter | Martech Zone\nFaux Pas de marca Twitter\nDilluns, agost 24, 2009 Diumenge a, d'agost de 2, 2015 Adam Petit\nHi ha un noi a Twitter que em segueix i em segueix el que sembla setmanalment. Crec que creu que el seguiré de sobte (ja que no he provat les últimes 27 vegades). Ha d’imaginar que he automatitzat el meu compte o que sóc una ovella que farà clic seguir a qualsevol que em segueixi.\nNo el vaig seguir enrere la primera vegada perquè vaig mirar la seva cronologia i no vaig veure res de valor directe per a mi. No és que digués res dolent ni que impulsés la pornografia. Simplement no m'interessa el producte que està venint, no és al meu camp, no diu res que trobi interessant ni que sigui local; tots els criteris que utilitzo per decidir si seguiré algú o no. (No heu de complir tots els criteris; només un.)\nNo tinc els desitjats grans números de seguiment, però i què? No vull grans números només perquè sigui genial. De totes maneres, fins ara he ignorat l’home. En tot l’esquema de les coses, realment és només una petita molèstia com aquell mosquit que va aparèixer a la barbacoa. Però això és el cas: començo a veure a aquest noi com un mosquit.\nEn realitat, ho és danyant la seva marca amb un individu que sembla tan desesperat de trampejar. Si bé al principi el veia com un empresari legítim amb un producte decent que no m’interessava, ara el veig com un llim depredador que mai no recomanaré a una ànima.\nAra que ho he canviat, deixeu-me fer-vos una pregunta, estimat lector. Si esteu compromès a utilitzar Twitter com a tàctica de creació de marques, quins comportaments creieu que poden perjudicar la vostra marca?\nActualització: abans que tingués l'oportunitat de publicar aquesta publicació, l'usuari de Twitter en qüestió devia haver vist els meus tweets sobre ell. Va bloquejar me. Simplement em fa gràcia.\netiquetes: mal comportament de twittererror de twitterTwitter segueixerrors de twitter\nCinc lliçons i un gran secret per fer blocs més ràpid\nPesca en un milió de llacs


Publicat per Punto Blanco 29/04/2019\nJa coneixeu els nostres mitjons jaspiats elaborats amb vigoré... Però aquesta vegada us els presentem amb colors més vius a la nova col·lecció JEANS!\nNormalment associem els colors freds, com el blau marí, a l'hivern i els colors càlids, com el taronja, a l'estiu. I a la primavera? Aquella època de l'any que tot ho altera, que tot ho canvia i que dia rere dia ens posa a prova davant de l'armari? Per posar-t'ho fàcil a Punto Blanco aquesta primavera hem volgut fusionar el millor de cada estació per crear la nova col·lecció Jeans amb els colors que acompanyaran els teus outfits més denim, tan de moda aquesta temporada, fins a l'arribada de l'estiu.\nBlaus i taronges es posen al servei de la moda per concebre una col·lecció molt completa, plena d'enginy i disseny, apta tant per als gustos més conservadors com pels més atrevits. I si no teníeu prou amb la combinació de gammes cromàtiques, us deixem escollir entre dues mesures diferents: una més llarga, per aquells més fredolics i una altra més curteta, per als que ja opten per looks més estiuencs.\nDeixa't sorprendre amb la col·lecció de mitjons Primavera - Estiu 19 i els seus nous dissenys figuratius.\nRatlles i Punts\nLes ratlles sempre han estat un bàsic als nostres mitjons i aquesta vegada les ampliem per deixar veure millor el traçat del vigoré.\nUn altre disseny figuratiu habitual en els nostres mitjons són els punts, aquests que fan perdre la serietat al mitjó. Combinats amb les ratlles són un match segur;)\nEn diferents colors i tons, us presentem els nous mitjons amb rombes. Gris i blau per looks més formals i combinats amb taronja per als més atrevits.\nI si el que busques és un look divertit i atrevit, els teus millors aliats són els nostres mitjons amb palmeres, ideals per lluir amb unes sandàlies. Aquesta audaç moda que va començar a Alemanya, va seguir a Londres i a la qual fa un parell d'anys Espanya va decidir sumar-se amb èxit.\nTotalment respectuosos amb el medi ambient, a Punto Blanco apostem per una producció responsable i més propera a tu. Un producte km0, autòcton, creat per reconectar-te amb tu mateix, amb les teves arrels ... Per això hem ambientat aquesta nova col·lecció en un entorn natural, per a traslladar-te a aquests llocs mítics que ens recorden als meravellosos moments de la nostra infància... a aquest lloc anomenat llar.


Recerca i innovaci� Recerca i innovaci�\nPer �mbit tem�tic\nEl grup de recerca Care and Preparedness in the Network Society (CareNet) de l'IN3 organitza la Jornada del projecte MOVICOMA que pret�n ser un espai en el qual es puguin discutir els resultats preliminars de l’estudi amb les persones i els grups implicats en el desenvolupament de projectes d’habitatge col·laboratiu de persones grans. Els organitzadors tamb� volen que serveixi perqu� grups, investigadors, t�cnics i responsables pol�tics es trobin i comparteixin experi�ncies i coneixements. A m�s, esperen que d’aquesta manera la ciutadania i l’Administraci� p�blica coneguin m�s b� aquests projectes.\nCentre C�vic Fort Pienc\nPla�a Fort Pienc, 4-5\nUniversitat Oberta de Catalunya, Grup de recerca CareNet de l'IN3\n09:30 - 10:30 h. Presentaci� de resultats del projecte MOVICOMA\n10:30 - 11:30 h. Taula rodona: innovaci�, habitatge i envelliment\n11:30 - 12:30 h. Grups de treball tem�tics\n12:30 - 12:45 h. Pausa – Coffee break\n12:45 - 13:30 h. Posada en com� dels grups de treball\n13:30 - 14:00 h. Confer�ncia a c�rrec de Melissa Fern�ndez Arrigoitia\nConfer�ncia: “Producci� alternativa d’habitatge col·laboratiu: cohousing s�nior a Londres”, a c�rrec de Melissa Fern�ndez Arrigoitia (Universitat de Lancaster)\nL’habitatge col·laboratiu s’ha popularitzat i est�s en molts pa�sos europeus. La seva forma, contingut i terminologia varien en relaci� amb una multiplicitat d’elements socials, econ�mics, culturals i pol�tics (contemporanis i hist�rics). La meva presentaci� tractar� de la versi� anglesa del senior cohousing o habitatge col·laboratiu per a persones grans. Tot i que aquest sector encara �s emergent i marginal dins del mercat tradicional d’habitatge, el seu desenvolupament ofereix lli�ons importants sobre la producci� de models socials, econ�mics i materials alternatius. Des d’una perspectiva m�s �mplia, identificar� els factors que n’han contribu�t o limitat el desenvolupament a Londres, ciutat on l’anomenada “crisi d’habitatge” s’ha convertit en una de les q�estions pol�tiques i populars m�s urgents durant els darrers anys, alhora que s’intensifiquen les discussions sobre les necessitats d’una societat que s’envelleix. Utilitzar� dos estudis de cas —Featherstone Cohousing i l’Older Women’s Cohousing Group (OWCH)— per explorar m�s a fons de quina manera els processos col·laboratius han interactuat amb les estructures establertes i professionals de planificaci� d’habitatge urb�, en qu� s’inclou l’arquitectura residencial, i com han generat infraestructures socials, econ�miques i pol�tiques diverses per respondre a les necessitats dels seus membres. Finalment, a partir dels resultats emergents de l’OWCH, argumentar� com s’han combinat hist�ries personals i col·lectives durant un proc�s llarg de col·laboraci� per generar sentits de vida, llar i vellesa diferents.\nMelissa Fern�ndez Arrigoitia �s professora de Futurs Urbans a la Universitat de Lancaster. El seu treball interdisciplinari s’enfoca primordialment en q�estions d’habitatge i geografies cr�tiques i feministes de la llar. Els seus interessos de recerca se centren en les formes contempor�nies de pertinen�a i exclusi� urbana. Ha realitzat investigacions sobre les hist�ries de demolici� i desallotjament d’habitatge p�blic a l’Am�rica Llatina i el Carib, els treballadors migrants de la construcci� en el context d’urbanitzaci� de l’�sia del sud, i la producci� de formes col·laboratives d’habitatge, especialment el cohousing, al Regne Unit, Holanda, els Estats Units i Fran�a. Entre les seves publicacions recents, destaquen els llibres Geographies of Forced Evictions: Dispossession, Violence, Resistance (Palgrave, 2017) i Social Housing in Europe (Wiley, 2015).\nPlaces limitades. Inscripci� obligat�ria aqu�.


Sa farinera “tal com era" - Sa Farinera\nSa farinera “tal com era"\nLa història de Sa Farinera està íntimament lligada a la història de Mallorca del segle XIX. És un clar exemple de la transformació que va sofrir l'illa i la seva societat en els anys 60 amb el boom turístic. Un negoci familiar fariner que ha pogut conservar-se fins als nostres dies gràcies a la seva reconversió en restaurant.\nEn els seus orígens era coneguda com Sa Farinera de Ca’s Xeriquet a causa del malnom del seu fundador Antoni Caldés Amengual, originari de Llucmajor (Molí de’n Xeriquet). Com a fill de moliners, Antoni va aprendre l'ofici de moliner, picador de moles i mestre de molins. Va ser el moliner de la possessió de Sa Torre (Llucmajor) i entre els seus treballs destaca la rehabilitació dels molins des Jonquet a Palma per a la pel·lícula nord-americana “Jack el Negre” protagonitzada per George Sanders. El seu fill Antoni Caldés Julià, en casar-se, va prendre el relleu i va utilitzar el molí com a habitatge familiar.\nVa haver-hi èpoques de gran prosperitat gràcies al protagonisme de les farineres en una economia bàsicament agrícola i a la seva situació a devora el Pla de Sant Jordi, zona molt productiva en aquell temps.\nTambé va viure els difícils anys de la guerra civil i la postguerra. Durant els quals es controlava la producció de gra. Les moles de les farineres es precintaven fora d'horari, tot i que sempre va haver-hi una producció d'estraperlo. A la nit, camuflats pel pinar de davant, es formaven llargues cues de carros esperant per poder entrar a moldre. Amb el temps, varen aparèixer noves farineres, més modernes i eficaces que varen substituir les antigues moles per martells d'acer inoxidable.\nVaren arribar els 60 amb el boom turístic, Mallorca va haver d'adaptar-se a les noves necessitats. La nostra farinera va veure néixer l'aeroport de Son Sant Joan i, com a conseqüència, varen desaparèixer molts dels horts dels voltants. El negoci va deixar de ser productiu. Per al padrí Toni, el molí era la seva vida i es resistia a prendre la decisió de tancar i abandonar el molí, encara que semblava inevitable…\nLa següent generació va saber veure un altre futur per al nostre entranyable molí, les moles varen passar a ser taules, la maquinària part de la seva decoració i d'aquesta manera va aparèixer la primera graella de Mallorca (1962).\nRegentada pel padrí Toni, va arribar a ser un dels restaurants més populars de l'època, en el qual els mateixos clients es torraven la carn. En l'actualitat hem intentat conservar l'ambient acollidor i entranyable d'aquell temps. La nostra graella segueix en marxa des de llavors i podem presumir de les nostres excel·lents carns torrades a la brasa de llenya.\nTot un espectacle per als sentits!


abril | 2009 | El bloc d'en Bernat Costas\nEstelada d’Or per Joan Tardà\nPublicat el 30 abril 2009 per bernatcostas\nAquest vespre, un bon grup de militants i simpatitzants d’Esquerra a Tordera soparem amb el diputat Joan Tardà. Li volem entregar l’emblema Estelada d’Or, amb el que volem simbolitzar el nostre reconeixment a la seva dedicació en favor del nostre … Continua llegint →\nComentaris tancats a Estelada d’Or per Joan Tardà\nExplicant els números\nPublicat el 28 abril 2009 per bernatcostas\nDemà dimecres, el Ple de l’Ajuntament de Tordera aprovarà el pressupost 2009. Més tard del previst i dels desitjat, presentarem al plenari un pressupost de contenció i de superació. Són uns números on els ingressos s’han previst a la baixa, … Continua llegint →\nComentaris tancats a Explicant els números\nMenys impostos per l’activitat econòmica\nPublicat el 22 abril 2009 per bernatcostas\nAquesta tarda presentem a la Comissió Informativa de l’Ajuntament de Tordera, i la setmana vinent ho aprvarà el Ple, una proposta d’acord per bonificar l’Impost de Construccions, Instal·lacions i Obres quan aquestes obres van vinculades a activitats econòmiques. Així, a … Continua llegint →\nComentaris tancats a Menys impostos per l’activitat econòmica\nLes TIC poden ajudar a què els poder públics expliquin el què fan\nPublicat el 13 abril 2009 per bernatcostas\nHe aprofitat aquests dies per preparar alguns textos per un curs sobre e-govern en el què participo. Un d’aquests és sobre el potencial paper de la tecnologia com a facilitador de la comunicació entre la ciutadania i els poders públics; … Continua llegint →\nComentaris tancats a Les TIC poden ajudar a què els poder públics expliquin el què fan\nBreu balanç de la Fira\nPublicat el 9 abril 2009 per bernatcostas\nUns dies després de la Fira del Ram, i a l’espera de conèixer els resultats de les enquestes a expositors i visitants, la primera impressió és globalment positiva. L’augment en el nombre d’expositors (+17) i de visitants (+2.400) són notables. … Continua llegint →\nLa Fira del Ram es renova i torna amb més força que mai\nPublicat el 2 abril 2009 per bernatcostas\nAquest cap de setmana és de Rams i això, a Tordera, vol dir Fira Mercat del Ram. A les 5 de tarda, amb la presència del President de la Diputació de Barcelona, el senyor Antoni Fogué, s’inaugurarà la 32a edició … Continua llegint →\nComentaris tancats a La Fira del Ram es renova i torna amb més força que mai\nLa Fira del Ram estrena espai web\nPublicat el 1 abril 2009 per bernatcostas\nComentaris tancats a La Fira del Ram estrena espai web


L’Institut Marquès aconsegueix comunicar-se amb els fetus a través de la música | betevé\nL’Institut Marquès aconsegueix comunicar-se amb els fetus a través de la música\nSarai Sarroca | Dimarts, 6 d'Oct del 2015, a les 12.57\nL’Institut Marquès ha presentat un estudi que demostra que, amb tan sols 16 setmanes d’embaràs, els fetus ja senten i responen a estímuls musicals. Les aplicacions mèdiques de l’estudi permeten descartar sordesa fetal, facilita les ecografies i contribueix a reduir l’estrès dels pares durant la gestació.\nL’estudi, titulat Fetal facial expression in response to intravaginal music emission (Expressió facial fetal en resposta a l’emissió de música via vaginal), de l’Institut Marquès, demostra les reaccions dels embrions quan aquests reben estímuls musicals. Un dels experiments que es van dur a terme durant l’estudi va comptar amb la participació d’Antonio Orozco, qui va oferir un concert en directe per a 380 embrions.\nSegons la doctora Marisa López-Teijón, principal investigadora i autora de l’assaig clínic, s’ha comprovat que és important que la música s’emeti des de la vagina de la mare: “Hem descobert que la fórmula perquè els fetus sentin com nosaltres és emetre música des de la vagina de la mare. El so que els arriba per l’abdomen de la seva mare gairebé no el senten: els teixits tous de l’abdomen i de l’interior del cos de la mare absorbeixen les ones sonores”.\nL’estudi demostra que a partir de la setmana 16 de gestació, l’embrió és capaç de sentir de forma eficaç i respon amb moviments de la boca i la llengua gairebé el 87 % dels casos. En un 50 % dels casos treuen la llengua al màxim i, en general, realitzen moviments de vocalització previs a l’adquisició del llenguatge.\nPer primera vegada, afirma la doctora Marisa López-Teijón, “hem aconseguit comunicar-nos amb el fetus. A partir de les 16 setmanes ja és capaç de respondre a estímuls musicals. Podem dir que l’aprenentatge comença a l’úter”.\nAquest estudi permet descartar la sordesa fetal, facilita les ecografies i contribueix a reduir l’estrès dels pares durant l’embaràs.


3 aspectes a tenir en compte si vols contractar una assegurança mèdica. - Marrecs&Co.\nAssegura’t que la teva assegurança cobreix tot el que requereixes.\nA simple vista sembla que totes les companyies cobreixen el mateix (visites mèdiques, proves, hospitalització i altres serveis). La realitat però, és una mica diferent: quan es comparen els condicionats de les companyies, les diferències poden ser molt importants.\nQuan contractes una assegurança de salut ho fas amb una motivació concreta: cobrir una possible malaltia, futur accident o altres contingències com pot ser un embaràs. Ara bé, com és obvi, se t’escapa molta informació, situacions i/o contextos en què una mala elecció et podria deixar al descobert.\nUna corredoria d’assegurances especialista en el ram de la salut té el bagatge i coneixements per assessorar-te d’acord amb aquests condicionants. A més, en tractar-se d’un agent lliure que treballa amb múltiples companyies li proporciona l’objectivitat necessària per oferir-te el producte que millor s’adapta a les teves necessitats i circumstàncies. A diferència del comercial d’una companyia, que té l’objectiu de vendre’t un únic producte, el de la companyia per qui treballa.\nUna corredoria d’assegurances (…) el fet de treballar amb múltiples companyies li proporciona una objectivitat gens menyspreable per oferir-te la millor opció en funció de les teves necessitats i les teves circumstàncies\nL’usuari d’una assegurança mèdica, malauradament, no sabrà si està en bones mans fins que tingui un problema:\nSi en néixer el teu fill pateix algun problema de salut, saps si podries afegir-lo a la teva pòlissa fàcilment?\nSaps si et cobririen els medicaments coadjuvants o els anticossos–monoclonals en cas de trobar-te amb un problema oncològic? O la quimioteràpia? O la radioteràpia combinada?\nSaps si tens cobertura en cas de necessitar una pròtesi interna? Et pagarien el 100% o hauries d’assumir una part?\nSaps si et cobririen una epiluminiscència digitalitzada en cas de tenir una piga amb mal aspecte?\nI si has de fer rehabilitació neuronal, està contemplat?\nAquestes només són alguns exemples de les garanties a tenir en compte a l’hora de contractar una assegurança mèdica, n’hi ha més.\nÉs important estudiar el quadre mèdic que ofereixen les companyies.\nEl Col·legi de Metges de Barcelona fa una valoració bianual de les diferents companyies asseguradores segons una sèrie de criteris de servei. Aquesta valoració és prou significativa tot i que no definitiva. És important interpretar bé aquesta informació mitjançant un corredor d’assegurances que conegui el mercat.\nNo totes les companyies compten amb un quadre facultatiu, hospitalari i de serveis amb la mateixa qualitat. Dependrà dels acords que la companyia pugui aconseguir amb centres i metges de més o menys prestigi.\nEl més probable és que comprovis si el quadre mèdic inclou el ginecòleg o el pediatre de referència, perquè són els metges més habituals a consultar. Ara bé, és important també estudiar altres especialitats menys recurrents com per exemple la dermatologia, cardiologia, etc., ja que són susceptibles de necessitar-les i també voldràs comptar amb un ventall de metges de certa rellevància.\nD’altra banda, des d’un punt de vista pràctic, també és interessant veure si la companyia ofereix totes les especialitats i les proves mèdiques a prop del teu lloc de residència o, si ho prefereixes, del teu lloc de feina. És habitual trobar-se amb quadres mèdics que tenen molt pocs professionals en la teva zona de residència o treball, provocant que t’hagis de desplaçar a altres ciutats per tal que t’atenguin.\nEls condicionats (contracte d’assegurança) de les assegurances són feixucs i complicats d’entendre per a les persones que no es dediquen en el sector. A més, l’experiència en el sector assegurador atorga a una corredoria un poder predictiu i de plantejament de possibles situacions, difícil d’imaginar per algú poc familiaritzat amb la matèria. Val la pena demanar assessorament a una corredoria d’assegurances especialitzada en el ram de la salut, perquè t’evitaràs sorpreses desagradables i perquè… amb la salut no s’hi juga!\nEl preu no és el més important de l’assegurança mèdica\nPer tot el comentat anteriorment, el preu de l’assegurança mèdica no ha de ser l’única variable a tenir en compte a l’hora de contractar-la.\nLes assegurances mèdiques són un servei a llarg termini. Els preus han d’estar sempre en equilibri amb què t’ofereixen, en cas contrari, tard o d’hora s’equiparà la prima (cost anual de l’assegurança) amb les prestacions.\nEn aquest sector sovint també es compleix la dita d'”el barat surt car”. Per exemple, imagina’t una persona que un cop contractada l’assegurança té un problema de salut que requereix un costós tractament. A causa d’aquest diagnòstic, el següent any la companyia li incrementa la prima de tal manera que es planteja canviar de companyia. El més probable és que no pugui perquè cap altra companyia li cobrirà la patologia o, fins i tot, és possible que no l’acceptin com a assegurat. Per tant, aquesta persona es veurà obligada a quedar-se amb la pòlissa si vol tenir cobert el seu problema de salut, malgrat que hagi de pagar una prima molt alta.\nTags: assegurança lowcost, Assegurança mèdica, cobertures, condicionants, mútua, prima, seguro mèdic\nCategories: Assegurança mèdica, Bebès, Bloc, Embaràs, Fills, mes\nEntrada anterior7 maneres d’incentivar la creativitat del teu fill\nSegüent entrada10 consells perquè el teu fill dormi durant les hores de son


Huehuetenango - Temps a Juliol en Huehuetenango, Guatemala 2018\nTemps a Huehuetenango, Guatemala en Juliol 2018. Guia de viatges i consells. Llegir una visió global del clima.\nBreu descripció de les condicions climàtiques en Huehuetenango en Juliol 2018\nQuan es viatja a Huehuetenango en Juliol vostè pot esperar: sovint pluja, sovint Parcialment ennuvolat, de tant en tant boira, de tant en tant calamarsa . L'interval de temperatures diürnes mitjana són al voltant de 19℃ i 21℃. Mirar l'índex UV, que és (11) a Juliol i vostè ha de prendre precaucions: Desgast SPF 30+ protector solar, una camisa de màniga llarga i pantalons, ulleres de sol i barret. Evitar el sol dins de tres hores de migdia solar! Normalment és el més calent de Juliol setmana quart. Huehuetenango en Juliol experiències escalfar dies. Normalment la temperatura fluctua al voltant de 20℃ i vent és suau brisa.\nMillor època per a vacances a Huehuetenango 2018. Gràfic de temperatura mensual en Juliol de comprovar:\nSer conscient de la pluja. Últims anys de mitjana 21 dies era plujós. La humindex relativa normalment oscil.la entre el 24 (Poc o gens de incomoditat) a 25 (Poc o gens de incomoditat) en el transcurs d'un Juliol típic. Punt de rosada és sovint una de la millor mesura de les condicions meteorològiques per a un viatger són com còmodes. Quan es viatja a Huehuetenango Recordeu que puntes inferiors rosada sentir més secs i més rosada punts sentir més humits. Punt de rosada durant un Juliol típic és 16 (Còmode).\nEl dia més curt és el dijous 31 juliol de a les i ofereixen 12 hores 49 minuts llum, Alba és 5:48 i posta de sol és 18:38. Dia més llarg és el dimarts 1 juliol de a les amb 13 hores 1 minuts de llum, Alba és 5:40 i posta de sol és 18:41. Per a un viatger, sunhours són importants. Aquest mes proporcionis mitjana 13 hores de llum natural.\nVostè pot esperar temperatura mitjana 20℃ en Juliol\nQuan es viatja a Huehuetenango, sens dubte, voleu gaudir de bones vistes i paisatges. En Juliol vostè pot esperar bastant bona visibilitat sobre 8.8km.\nExacta diari el temps per a Huehuetenango Juliol (dades meteorològiques arxiu):\nTemps a Huehuetenango en Juliol\nJuliol - Les Temperatures d'aigua per a la ubicació més propera Champerico són:


Espanya donarà a Finlàndia 770 milions\nA canvi de que participi en el rescat bancari\nEspanya donarà a Finlàndia 770 milions Els diners, en efectiu, procedirà del Fons de Garantia de Dipòsits\nHÈLSINKI, 17 Jul. (EUROPA PRESS) - La ministra de Finances finlandesa, Jutta Urpilainen, ha anunciat aquest dimarts que Finlàndia i Espanya han arribat a un acord sobre els avals que exigeix Hèlsinki a canvi de participar en el rescat de fins a 100.000 milions d'euros de la banca espanyola.\nEn concret, Espanya aportarà a Hèlsinki una garantia de fins a 770 milions d'euros en efectiu procedents del Fons de Garantia de Dipòsits (FGD) que prefinancien bancs i caixes. Aquest aval cobreix el 40% de la contribució de Finlàndia al préstec a la banca.\nEl percentatge s'ha calculat utilitzant les dades històriques de l'agència d''avaluació' Standard & Poor's per estimar possibles pèrdues en cas d'insolvència, segons ha informat el Ministeri finlandès de Finances en un comunicat.\nEls diners s'aniran pagant a un compte finlandès a mesura que es vagin desemborsant els diferents trams del rescat. Així, pel primer tram de 30.000 milions d'euros que estarà disponible a final de juliol, Espanya haurà d'aportar 231 milions d'euros.\nL'objectiu d'aquesta garantia és "minimitzar el risc per als contribuents finlandesos" del rescat espanyol.\nL'acord amb Finlàndia sobre les garanties era l'últim obstacle pendent per a l'aprovació del préstec a Espanya. El Govern finlandès ho presentarà ara al seu Parlament, que està previst que ho voti divendres al matí.\nHèlsinki és l'única capital que ha demanat avals com a condició per participar en el rescat bancari espanyol, que s'ha d'aprovar per unanimitat dels països de l'eurozona.


Saida El ouahabiXènia CantenysRedo Benzaid 2.\nÌNDEX1. Què és Google Maps?2. Com sutilitza Google Maps?3. Vista via Satel.lit .4. Imatges Googel Maps . 3.\n1.Què és el Google Maps?És un servei gratuït de Google,. Ofereix mapes i imatges realsprovinents de satèl·lits i avions, 4.\nCom sutilitza Google Maps? 1. Obtén indicacions: feu-hi clic per obtenir indicacions.2. Els meus mapes: utilitzeu aquesta opció per visualitzar i per crear mapes personalitzats.3. Cerca: Aquesta opció sutilitza per cercar llocs i empreses. Feu clic al botó gris situat a la dreta del quadre de cerca per utilitzar, visualitzar o editar les vostres ubicacions desades. 5.\n1. Mostra/Oculta: feu clic a la fletxa esquerra per ocultar o per mostrar el tauler esquerre, i a la fletxa dreta per minimitzar o bé per ampliar el mapa.2. Trànsit: feu clic aquí per visualitzar informació sobre el trànsit.3. Més...: feu clic aquí per activar i per desactivar diverses capes. En funció de làrea en què cerqueu, és possible que visualitzeu mapes de trànsit, fotos, informació de la Viquipèdia i més. 6.\n1. Imprimeix/envia: feu clic aquí per imprimir o per enviar mapes.2. Enllaça a aquesta pàgina : feu clic aquí per crear una adreça web (URL) del mapa al vostre navegador que pugueu compartir amb altres usuaris.3. Resultats de la cerca: aquest tauler mostra els resultats de la cerca. Feu clic a qualsevol resultat per visualitzar més informació.4. Controls de navegació : utilitzeu-los per navegar.5. Mapa: aquesta àrea mostra el mapa, els resultats de la cerca, Els meus mapes i molt més.6. Visualització de carrer: feu clic aquí per visualitzar i per navegar per les imatges a escala de carrer. 7.\n1. Finestra dinformació: aquesta finestra mostra informació addicional en fer clic a un marcador o bé a un resultat de la cerca.2. Mapa general: mostra com el mapa que esteu visualitzant encaixa en una àrea geogràfica més gran. 8.\nVista Via Satel.litLes imatges del satel.lit ens permeten veura el lloc desitjat com vist pertu mateix des de dalt . Tambe permet veure carrers en forma originaltan i com son enrrealitat. Això es gracies al satel.lit de google que va serllançat a lespai el 22 dagost del 2007 , i ens dona fotos de tot el monque fa ell mateix . El satel.lit primer va ser enviat per poder aconseguirles imatges de google earth .Desprès un dels creadors de google va pensaren donar aquet mateix servei online , sensetenir que descarregar cap programa . Així lapàgina obtenia més visites i amb el temps lesvisites de google van augmentar el 12% . 9.\nImatges Googel MapsLa idea be dun Galleg que junt amb el seu amic pensaven en fer unapàgina web , pero no sabien de què . Sels va acodir que la gent fes fotosdel seus carrers i penjessin a la web , que siguès com un orientador per lagent que volía viatjar veure com era en relitat el lloc fora de les típiquesfotos de turisme. Google va veure que en poc temps aquells joves habienaconseguit més de 10.000 visites al dia i van decidir absorbir el projecte.Es van posar amb contacte amb ells i els van oferir unagran suma de diners. Ells que es pensaven que era unabroma van penjar. Fins que sels va presentar un homeal seu estudi amb un contracte de venta . Recomendado


Paren els peus a un regidor de Ciutadans que atacava les institucions de Catalunya Nord pel llaç groc\n'Però quin poder creu tenir vostè per a venir a casa meva, que és una nació i un estat estranger, i queixar-se públicament de les nostres decisions polítiques?', li ha contestat un regidor de Perpinyà\nBrice Lafontaine, regidor a l’Ajuntament de Perpinyà i ex-president d’Unitat Catalana, ha parat els peus al regidor de Ciutadans a Gavà Miguel Ángel Ibáñez, que ha presentat una queixa oficial perquè al Departament dels Pirineus Orientals hi ha llaços grocs i una pancarta en solidaritat amb els presos polítics. ‘Increïble que a l’edifici públic del Departament dels Pirineus Orientals de Perpinyà tinguin llaços grocs i una pancarta dels presos. Com a president del grup i diputat provincial he presentat queixa oficial’, ha dit Ibáñez a Twitter, on ha adjuntat una fotografia de la queixa, presentada a mà. Després de les crítiques rebudes a les xarxes, ha esborrat tant el comentari com les fotografies.\n‘Però quin poder creu tenir vostè per a venir a casa meva, que és una nació i un estat estranger, queixar-se públicament de les nostres decisions polítiques? Que comenci per millorar la situació democràtica d’Espanya i un dia potser podrà queixar-se a l’estranger’, ha reblat Lafontaine per Twitter.\nPerò quin poder creu tenir vostè per a venir a casa meva, que és una nació i un estat estranger, queixar-se públicament de les nostres decisions polítiques ? Que comenci per millorar la situació democràtica d’Espanya i un dia potser podrà queixar-se a l’estranger.\n— Brice Lafontaine🎗 (@bricelafontaine) 9 d’agost de 2018\nLa institució oficial principal de Catalunya Nord, el Consell, presidida per la socialista Hermeline Malherbe, va instal·lar a l’abril a la façana una gran pancarta envoltada de llaços grocs en suport als presos polítics catalans a l’estat espanyol. L’acció es va fer arran de la crida de les institucions nord-catalanes a donar suport als presos polítics.


Bustamante, sobre els problemes de pes: "Tinc mala relació amb el menjar" Bustamante, sobre els problemes de pes: “Tinc mala relació amb el menjar” – El Món\nBustamante, sobre els problemes de pes: “Tinc mala relació amb el menjar”\nEl cantant reconeix que la seva lluita contra l'augment de pes el té "molt cansat"\nRedacció 30/11/2020 10:30 am\nDavid Bustamante sempre s’ha mostrat com un cantant natural i espontani. No s’amaga de res i és sincer amb la premsa sempre que l’entrevisten. Aquest cap de setmana l’hem vist en el programa de Bertín Osborne a Canal Sur, una conversa en la qual ha parlat sobre la seva relació amb el menjar.\nAl llarg de la seva carrera, ha experimentat canvis de pes molt bruscos. És per això que l’han preguntat sobre el tema, ara que pràcticament cada dia publica alguna fotografia des del gimnàs. Queda clar que està conscienciat i que ha començat a fer exercici amb regularitat, però ho ha fet sempre?\n“He travessat moments en els quals el meu pes es trobava clarament per sobre de l’ideal i és per això que m’he hagut d’esforçar. Em trobo una mica cansat per culpa del meu metabolisme, el que em provoca molts alts i baixos”, reconeix.\nEl cantant rep molts comentaris a Instagram sobre aquest tema, el que tampoc no l’ajuda: “Ha estat una lluita molt dura, tots tenim miralls a casa. Em té bastant cansat, el tema. És cert que jo tenia i tinc una mala relació amb el menjar. El feia servir com a premi i després em castigava per menjar-lo”.\nLa quarantena va canviar la seva rutina, el que va provocar que s’engreixés: “Durant el confinament vaig engreixar-me vuit quilos. Vaig començar a cuinar i se’m donava molt bé…”. Ha augmentat de pes, però és conscient que amb una nova rutina més saludable i exercici diari podrà recuperar la seva figura.


El Dr. Ferreira rep un ajut de la Fundació Merck Salut per crear una app de seguiment a pacients amb malalties cardiovasculars | Vall d'Hebron Barcelona Hospital\nEl Dr. Ferreira rep un ajut de la Fundació Merck Salut per crear una app de seguiment a pacients amb malalties cardiovasculars\nL’objectiu del projecte és avaluar l’impacte del seguiment remot (mitjançant una app) de pacients que han patit una síndrome coronaria.\nEl Dr. Ferreira González, cap en funcions del Servei de Cardiologia de l’Hospital Universitari Vall d’Hebron i cap del grup de recerca en Malalties Cardiovasculars del VHIR, ha estat premiat amb un ajut Fundació Merck Salut d’Investigació en Resultats de Salut 2019 pel projecte “Avaluació de l’efectivitat del seguiment mitjançant app de pacients atesos en una consulta de rehabilitació i control del risc cardiovascular”. La dotació econòmica és de 10.000 euros que serviran per finançar una part del programa.\nLa investigació en resultat de salut pretén analitzar i quantificar els resultats que generen les diferents intervencions sanitàries en la pràctica mèdica habitual. La finalitat és obtenir informació que permeti avaluar si determinats serveis sanitaris mantenen o augmenten la salut percebuda dels pacients i la experiència de l’assistencia rebuda.\nUna App per un seguiment efectiu dels pacients que han patit un event cardiovascular\nLa cardiopatia isquèmica segueix sent una de les principals causes de mortalitat al món, tot i que en els últims anys s’han produït grans avenços en la prevenció i en les cures dels pacients amb malaltia coronaria. Un dels motius clau de la persistència de l’elevada morbimortalitat en aquests pacients és la falta de cumpliment dels protocols de prevenció després d’un episodi isquèmic agut.\nL’objectiu del projecte és avaluar l’impacte del seguiment remot (mitjançant una app) de pacients que han patit una síndrome coronaria mitjançant el control de factors de risc, desenvolupament de mesures per millorar adherència terapèutica, promoure hàbits saludables i optimitzar el tractament farmacològic. Es reclutaran els pacients abans i després del sistema de monitoratge i se seguiran durant un període de 12 mesos per mesurar els costos i els resultats en comparació amb el model d’atenció habitual.\nPer fer el seguiment dels pacients s’adaptarà una app (FARMALARM) per dispositius mòbils desenvolupada i validada a la unitat d’ictus del Vall d’Hebron. Aquesta app vol implementar un model d’atenció basat en el valor que incorpora mesurar els resultats de salut percebuts pel mateix pacient i el seu nivell de satisfacció.\nAquest protocol s’emmarca en un projecte més ampli que consisteix en la implementació d’una consulta especialitzada de risc y rehabilitació cardíaca en el Servei de Cardiologia de l’Hospital Vall d’Hebron. Aquesta consulta serà controlada per una cardiòloga i una infermera especialitzada en cardiologia perquè el seguiment dels factors de risc realitzat per personal especialitzat s’ha vist que millora l’atenció i els resultats dels pacients amb malalties cardiovasculars.


General | Bufar i fer ampolles\nArxius | General RSS for this section\nHui, 23 de novembre de 2013, fa exactament 30 anys que es va promulgar la Llei d’Ús i Ensenyament del Valencià. Per als qui no la coneixeu, aquesta llei és el document que estableix la política lingüística de la Generalitat Valenciana i la que determina els usos de la nostra llengua a l’administració, la seua presència al sistema públic d’ensenyament valencià i els drets i deures dels ciutadans envers la llengua. És la norma que estableix l’estatus que té el valencià al nostre territori.\nVa nàixer en un moment en què la societat valenciana estava dividida i desunida, per això molts la consideren una llei de mínims. Hi ha qui considera que s’hauria de canviar per una altra més adequada al moment actual i hi ha qui l’elogia i la justifica. Siga com siga, aquest trenta aniversari és un bon moment per conéixer-la i reflexionar-la, comprovar si ha assolit els seus objectius. Ara cal opinar si ens en cal una altra o no i que podem millorar perquè el valencià siga una llengua de tots i de totes, la nostra.\nPerquè coneixeu millor aquesta llei, vos convide a mirar aquest reportatge fet per Vilaweb en què s’analitza la llei en el seu 25 aniversari.\nDia del Llibre Valencià: #TirantDeLlibres\nEl 20 de novembre celebrem el Dia del Llibre Valencià, coincidint amb l’aniversari de la primera edició del Tirant lo Blanc de Joanot Martorell al 1490. Des de l’ACV Tirant lo Blanc, que també celebra el seu aniversari en eixa data, vos proposen ciberaccions per tal de recordar els nostres llibres i autors a les xarxes socials el pròxim dimecres. La commemoració d’aquesta efemèride ens apropa a un dels grans clàssics de la nostra literatura i ens permet redescobrir un passat que, com a valencians, hauríem de reivindicar. Tanmateix, és una bona excusa per a endinsar-nos en la nostra literatura, per conéixer els nostres escriptors i escriptores (del passat, però també els contemporanis) i per a familiaritzar-nos amb els llibres en valencià.\nPodeu participar-hi al vostres murs de Facebook, piulant a Twitter, amb fotos a Instagram, amb vídeos a Youtube o Vimeo, fent check-in a Foursquare i, en definitiva, a qualsevol altra xarxa social, sempre amb l’etiqueta #TirantDeLlibres. Podeu aportar una recomanació, un fragment, una fotografia, una localització, una curiositat, el desig d’una nova lectura, gravar-vos en vídeo llegint un fragment, etc.\nCom sabeu, perquè l’aprenentatge de qualsevol llengua siga més fàcil i efectiu, llegir-la és un fet bàsic i que vos ajudarà moltíssim. El pròxim dimecres teniu l’oportunitat de descobrir, amb les publicacions etiquetades amb #TirantDeLlibres, tota una sèrie de textos en la nostra llengua i, potser, escollir-ne un per a millorar el vostre domini del valencià. Ja sabeu que heu de llegir un llibre en valencià per al curs, aprofiteu aquesta data i participeu-hi!\nL’altre dia parlàrem del tancament de RTVV que ha anunciat el govern del Partit Popular de la Comunitat Valenciana. Tots coincidírem en què era una molt mala notícia per a la societat valenciana i en què era un servei públic necessari. Vos convide a tots a assistir a la manifestació que es farà demà dissabte a les 18h a la plaça de Sant Agustí de la ciutat de València en contra del tancament d’un servei imprescindible per a la nostra democràcia i per demanar que siga de qualitat, plural i en valencià. Jo hi aniré, espere vore-vos per allà! 🙂\nVos deixe un vídeo en què s’explica perquè és necessària RTVV. És un debat, el 7é Debat d’Idees Valencianistes, organitzat per l’ACV Tirant lo Blanc, coorganitzadors del curs.\nAhir volia començar a penjar recursos i enllaços audiovisuals en valencià al blog perquè pugueu fer l’activitat que vos he demanat abans de la fi del curs. Malauradament, quan em disposava a fer aquesta entrada amb l’apartat A la carta de la nostra ràdio i televisió públiques, ja s’ensumava a la premsa que RTVV, com a servei públic de tots els valencians, no passaria de la nit.\nAixí, la Generalitat, amb el President al capdavant, anunciaven el tancament definitiu i innegociable de Ràdio Televisió Valenciana, un ens públic amb més de 24 anys d’història, una història lligada a la vida de molts valencians i valencianes, que vam créixer amb el Babalà Club de Xoni, Poti i Tiriti, amb el Parle vosté, calle vosté, amb Fem Tele, La Paella Russa de Monleón, Trau la llengua d’Eugeni Alemany, l’Alqueria Blanca, Dossiers i un gran etcètera de programes i professionals que entraren en les nostres vides i que ja formen part de la nostra cultura i història col·lectiva.\nÉs una molt mala notícia, perquè els valencians, tots i totes, perdem el nostre mitjà de comunicació, perquè el valencià (la nostra variant dialectal) desapareix de les pantalles, i també desapareix l’esport valencià, la política valenciana, la cultura dels pobles, les festes locals i tradicionals. Amb l’apagada de RTVV desapareixen les mascletades, la muixeranga d’Algemesí, desapareixen els moros i cristians, el Vila-real, el Llevant, el València Basket Club, desapareixen els nostres músics i la música en valencià, desapareixen els nostres escriptors i les seues obres. Fins i tot, desapareix la nostra història i el nostre present, que es reduirà a dues notícies al mes sobre aspectes negatius de la política valenciana i una breu notícia simpàtica sobre les falles el dia 19 de març. Heus ací la veritable dimensió de la catàstrofe.\nPer a vosaltres, els alumnes de valencià, perdeu la única eina que teníeu per aprendre valencià i millorar el vostre domini de l’oral amb una programació d’entreteniment en valencià, amb documentals i investigacions periodístiques en valencià, amb pel·lícules i sèries de televisió en valencià. El servei A la carta de RTVV vos dona tota una sèrie de recursos audiovisual molt atractius i interessants, com que no sé què durarà en línia, aprofiteu-vos-en i intenteu fer-ne ús abans de la desconnexió definitiva.\nEn els propers dies penjaré altres mitjans audiovisuals de què podeu fer ús, com ara IB3, TV3 o Televisió d’Andorra.\nL’Associació Cívica Valenciana Tirant lo Blanc és, com ja sabeu, l’organitzadora dels cursos de valencià, juntament amb les diferents associacions on aquests s’imparteixen. Tots junts treballem per ajudar a la ciutadania a conéixer millor la llengua pròpia. El valencià a València és una eina de comunicació, d’integració, de coneixement i de recuperació. És una eina social, laboral, acadèmica; una part del nostre patrimoni viu que ens cohesiona com a poble.\nMolts de vosaltres sabeu la importància que té la nostra llengua per als vostres fills i filles, com a eina d’aprenentatge plurilingüe. També sou conscients que el valencià suma a l’hora de cercar feina i que és un punt positiu més en la vostra formació i aptituds. Els qui treballeu en col·lectius socials i cívics, sou conscients de la importància que té com a eina integradora i comunicativa imprescindible.\nÉs per tot això que des del Tirant, i des de les associacions on aprenem valencià, hem apostat decididament per un projecte de promoció de l’ús de la nostra llengua. Si voleu conéixer millor el Tirant o les activitats que desenvolupa, visiteu la seua pàgina web i exploreu un poc per descobrir la importància social d’aquest projecte.\nAprendre o millorar el valencià a València és això mateix, bufar i fer ampolles. Aquesta expressió la diem quan volem expressar que una cosa és molt fàcil de fer; L’examen ha sigut bufar i fer ampolles, ha sigut l’assignatura que més havia estudiat. L’origen de l’expressió prové, segons Sugranyes, de l’ofici de vidrier, del qual el treball més fàcil era el de fer ampolles (botelles):\n“Des del segle II aC, a la Xina i a Egipte ja fabricaven ampolles pel sistema de bufament. […] Segons sembla, aquest sistema de bufament va començar a Síria, d’on va passar a Itàlia durant el segle I de la nostra era, i va revolucionar d’una manera definitiva la indústria del vidre”.\nI perquè és tan fàcil aprendre-hi valencià? Encara que molts de vosaltres dieu que a València ja no es parla valencià, només és una qüestió de percepció. El valencià és viu al cap-i-casal, només cal parar atenció per sentir-lo als carrers comercials, a les botigues de barri, a les grans superfícies, a les parades del mercat, al mercat ambulant, a les universitats, als patis de les escoles, a la televisió, a la ràdio, a l’autobús, al metro, etc. També el voreu als senyals de trànsit, als senyals turístics i d’informació municipal, a algunes revistes i periòdics, a les llibreries, etc. És fàcil vore i sentir el valencià, només cal posar-hi l’orella i mirar amb deteniment.\nA més a més, a l’àrea metropolitana de València es fan un munt d’activitats culturals i d’oci en valencià o relacionades amb la llengua. Moltes de les festes populars en què participeu eren i són en valencià. Només cal que hi poseu voluntat per fer una immersió lingüística, aquest és el millor mètode per millorar el vostre domini de la llengua. A banda, teniu tot un seguit de recursos i materials en línia que vos ajudaran en el vostre propòsit. Aquest blog intentarà ser un recull de tot açò, perquè n’estigueu ben informats i pugueu accedir-hi amb facilitat.\nEl curs de valencià és un reforç i una ajuda, una guia en el vostre aprenentatge. Així que, comencem a fer feina i a navegar per les categories del blog, les teniu ací a la dreta. Si piqueu damunt del nom del vostre curs tindreu totes les entrades que són per a vosaltres. La resta és informació general per a tothom. Vos convide a fer-hi una volta i descobrir com funciona. El valencià només l’aprendrem si l’usem.\nVinga, estirem la llengua!


El nostre servei de manteniment informàtic Granollers i suport tècnic informàtic correspon a serveis constants preventius i resolutius en les instal·lacions del client i remotament, amb l'objectiu de prevenir i incentivar actuacions correctives. A Gestinet Granollers, també realitzem el monitoratge dels servidors i usuaris a cada client per a poder oferir més i millor control, donant una resposta més ràpida i efectiva en cada actuació i situació.\nA Gestinet Granollers només utilitzem plantilla professional pròpia qualificada\nÉs important destacar, sobretot en el sector outsourcing de serveis de manteniment informàtic Granollers, que tots els tècnics informàtics de Gestinet són professionals experimentats en plantilla, fixes ubicats a Granollers, pel que no utilitzem la modalitat de subcontractació i/o utilització de perfils freelance, ja que aquestes modalitats van en decrement del servei i satisfacció del client.\nIgual que oferim un servei de manteniment informàtic Granollers periòdic, preventiu, expert i exigent, també disposem d’altres serveis vitals per a qualsevol empresa avui dia, utilitzant sempre les tècniques i metodologies més innovadores i eficients.\nEl nostre servei informàtic a Granollers disposa d'un temps màxim de resposta sobre incidències de 3 a 4 hores. Actualment donem resposta immediata.\nTots els nostres tècnics de suport informàtic a Granollers disposen com a mínim de Grau Superior Informàtic en Sistemes Informàtics.\nVinculem per a cada client de manteniment de sistemes informàtics a Granollers un mínim de 2 tècnics directes per a ser el més resolutius i precisos possible.\nEls clients disposen els telèfons mòbils dels tècnics vinculats per a que puguin contactar directament i ser més resolutius i efectius en el servei de suport informàtic a Granollers.\nDisposem de tècnics fixes i estables per a donar un servei de manteniment informàtica Granollers estable i ràpid sense sorpreses ni esperes.\nEls nostres clients de serveis IT a Granollers disposen d’una potent Extranet per a la gestió completa del seu servei.


Barcelona, 8 d’abril: Concentració de delegats en solidaritat amb el conflicte de TMB – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Barcelona, 8 d’abril: Concentració de delegats en solidaritat amb el conflicte de TMB\nBarcelona, 8 d’abril: Concentració de delegats en solidaritat amb el conflicte de TMB\nEl conflicte dels companys d'Autobusos per la lluita de 2 dies consecutius de descans a la setmana, està entrant en una dinàmica de radicalització i de dificultat afegida. Després d'una tanda de vagues els dijous i d'anar a reunions a la Conselleria de Treball intentant negociar una sortida al conflicte, els companys en Assemblea van decidir convocar vaga indefinida a partir del dia 14 d'abril tots els dies seguits.\nDes del Sindicat de Transports de la CGT, convoquem a:\nConcentració de TOTS els Delegats sindicals que tenim en cadascuna de les Seccions Sindicals el dia 8 d'Abril en la Plaça St Jaume a les 11:30 hores del matí. (Per a aquells que puguin, quedarem a les 11:00 en el local del Sindicat de Transports).\nAquesta crida va dirigida a tots els Delegats sindicals que puguin disposar d'hores sindicals (inexcusable la seva no assistència) i als militants i afiliats que puguin apuntar-se a la moguda.\nÉs molt important la presència de tots i totes, per a mostrar el nostre suport als companys d'Autobusos davant la situació tan complicada que es troba el conflicte en aquests moments, amb gran quantitat de sancions i expedients oberts.\nHem de respondre també a la pressió mediàtica que s'està produint contra l'Organització -CGT- i que no podem obviar\nS'estan confeccionant des del Sindicat de Transports cartells i octavetes que oportunament s'aniran distribuint i que es necessitaran mans per a fer-ho.\nUn altre conflicte que existeix, en aquests moments, és en el Bicing, on hi ha convocada una jornada de vaga des del Sindicat de Transports de la CGT per al dia 10 d'abril.\nExisteixen multitud de motius per a la convocatòria: 19 treballadors acomiadats, repressió sindical i laboral a tots els nivells, incompliment de la Llei de Prevenció de Riscos Laborals, etc.\nAprofitarem la concentració del dia 8 per a parlar d'aquesta vaga.\nRebeu una salutació llibertària,\nPere Ramón Dalmau\nSindicat de Transports de la CGT de Barcelona


El conte d'en Max - Hospital HM Nens\nHome > Guies de salut i malalties > Temes de salut > El conte d’en Max\nEl perquè del conte d’en Max\nLa meva intenció a l’escriure aquest petit conte és ajudar a pares i fills a abordar de forma més natural i sense por el Sobrepès i l’Obesitat Infantil.\nÉs una alteració que està augmentant molt entre els nostres nens però de la que encara no som capaços de parlar sense tabús. Potser per por a l’anorèxia i la bulímia, potser per treure importància a un problema que ens preocupa, per no crear complexes, potser el problema és que no es tracta com una malaltia…\nL’obesitat Infantil comença als 6-8 anys amb el Sobrepès i és en aquest estat inicial que és més fàcil intervenir, ja que en aquest període encara és senzill modificar hàbits. És a aquests nens als que pot ser útil el Conte del Max. En aquesta edat depenen molt de l’adult, tenen temps per fer extraescolars ja que encara no tenen masses deures.\nPer solucionar qualsevol alteració cal reconèixer el problema(diagnòstic) i posteriorment afrontar-lo amb l’ajuda dels professionals(tractament). La diversitat actual de les nostres aules està normalitzant les diferències de races i fins i tot les diferències culturals però el nen amb més pes segueix sent discriminat en tot tipus d’escola. Això fa que l’Obesitat Infantil i fins i tot el Sobrepès vagi quasi sempre associada amb una baixa autoestima, afegint problemes als nostres petits pacients.\n· El conte d’en Max(PDF, 572 Kb.)\nTraball elaborat abril 2009\nDr. M. Peitx Triay\nServei d’Endocrinologia. Hospital de Nens de Barcelona\n« Consells per escollir calçat infantil\nEl conte de l’Aina »


Celia Johnson - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n18 de desembre de 1908\n26 d'abril de 1982(1982-04-26) (als 73 anys)\nRoyal Academy of Dramatic Art . actuació (–1929)\nPeter Fleming (1935-1971)\n1970 - The Prime of Miss Jean Brodie\nDama Celia Johnson DBE (Richmond upon Thames, Surrey, 18 de desembre de 1908 − Nettlebed, Oxfordshire, 26 d'abril de 1982), va ser una actriu de teatre i de cinema anglesa, coneguda sobretot per al seu paper a la pel·lícula Breu encontre, estrenada el 1945, en el qual tenia com a company Trevor Howard i per la qual va rebre una nominació als Oscars.\nCelia Johnson va néixer a Richmond upon Thames (Londres). Va seguir en principi els cursos de la St. Paul's Girls School a Londres, i després cursos d'art dramàtic a la Royal Academy of Dramatic Art, abans de debutar en els escenaris en una peça de George Bernard Shaw, Major Barbara el 1928. Des de 1931, interpretava el paper d’Ophelie en una producció novaiorquesa de Hamlet. Els seus papers més famosos van ser, el 1936 el d’Elizabeth Bennet a l'obra de Helen Jerome, Pride and Prejudice, A Sentimental Comedie in Three Acts, després el de la segona Senyora de Winter a Rebecca, una adaptació per a l'escena de la novel·la del mateix nom de Daphne du Maurier.\nTot i que era més fàcil veure-la als escenaris que a les pantalles, va rodar diverses pel·lícules la més coneguda de les quals és Breu encontre. Altres films notables en què va participar, van ser Sang, suor i llàgrimes, 1942, The Captain's Paradise, 1953, This Happy Breed, 1944, I Believe in You (1952) i The Prime of Miss Jean Brodie, 1969. Generalment, interpreta una anglesa distingida i/o inhibida, però ha pogut mostrar nombrosos papers al teatre en un vast talent de comedianta. Va ser premiada amb el premi BAFTA a la millor actriu secundària per a la seva interpretació de Miss McKay a The Prime of Miss Jean Brodie.\nEl 1935, es va casar amb Peter Fleming, l'explorador i escriptor, i germà de Ian Fleming; van continuar estant casats fins a la defunció de Peter Fleming, sobrevinguda el 1971.\nVa ser honorada amb l'Orde de l'Imperi Britànic (CBE) el 1958, i elevada al rang de Dama Comandant (DBE) el 1981.\nVa morir al seu domicili de Nettlebed, Oxfordshire, de resultes d'un accident vascular cerebral, el 26 d'abril de 1982, a l'edat de 73 anys; han tingut tres fills. Una de les tres és l'actriu Lucy Fleming (nascuda el 1947), que va tenir un cert èxit en un fulletó de ciència-ficció produït per la BBC en els anys 1970 Survivors. Una altra, Kate Fleming ha consagrat una biografia a la seva mare i Polly va morir el 2004.\n1941: A Letter from Home de Carol Reed: Una mare anglesa\n1942: Sang, suor i llàgrimes (In Which We Serve) de Noel Coward i David Lean: Mrs. Kinross/ Alix\n1943: Dear Octopus de Harold French: Cynthia\n1944: This Happy Breed de David Lean: Ethel Gibbons\n1945: Breu encontre (Brief Encounter) de David Lean: Laura Jesson\n1949: The Astonished Heart d’Antony Darnborough i Terence Fisher: Barbara Faber\n1952: I Believe in You de Basil Dearden i Michael Relph: Matty Matheson\n1952: The Holly and the Ivy de George More O'Ferrall: Jenny Gregory\n1953: The Captain's Paradise d'Anthony Kimmins: Maud St. James\n1955: A Kid for Two Farthings de Carol Reed: Joanna\n1957: The Good Companions de J. Lee Thompson: Miss Trant\n1969: The Prime of Miss Jean Brodie de Ronald Neame: Miss Mackay\n1978: Les Miserables de Glenn Jordan\n1980: The Hostage Tower\n1980: Staying On\n1981: The Potting Shed\n1970: BAFTA a la millor actriu secundària per The Prime of Miss Jean Brodie\n1947: Oscar a la millor actriu per Breu encontre\n1953: BAFTA a la millor actriu britànica per I Believe in You\n1954: BAFTA a la millor actriu britànica per The Captain's Paradise\n↑ (anglès) «Celia Johnson, The Forgotten Lizzy Bennet».\nKate Fleming, Celia Johnson, London, Orion Books, 1991, ISBN 1857971620. Biografia escrita per una de les filles de Celia Johson. (anglès)\n«Celia Johnson». (anglès)\n«Dame Celia Johnson». (anglès)\nCelia Johnson al Screenonline del British Film Institute (anglès)\nCelia Johnson a Find A Grave (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Celia_Johnson&oldid=22188832»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 oct 2019 a les 07:53.


La Llumenera de Nova York: Brooklyn Bridge at night\nQuan et pregunten “què em recomanaries de Nova York?” i no et tremolen les cames davant de la infinitat de possibilitats que s'obren amb aquesta qüestió (interiorment sí que penses “per on començo?”), pots anar sobre segur suggerint a l'interlocutor l'opció de creuar el pont de Brooklyn caminant.\nPotser la sensació, en l'actualitat, no serà la mateixa que van experimentar els dos primers catalans que van creuar-lo l'estiu de 1877, cinc anys abans que fos inaugurat, segons documents de l'època (aquí i aquí); però de ben segur que la recomanació tindrà garantit l'èxit. Especialment, si l'excursió és al capvespre, acompanyats de la posta i dels llums dels edificis de downtown Manhattan que es comencen a encendre.\nDes de Nova York a les 12:49 a. m.\nEtiqueta: ponts, racons\nCesc Sales 09 de desembre, 2009 01:45\nFa molta patxoca sí, i està garantit l'èxit de la recomanació (acabant la passejada a les Brooklyn Hights, o sopant al River Café)\nMarta M.Q. 09 de desembre, 2009 03:13\nJo no vaig arribar a creuar el pont passejant (és una de les coses pendents), però si que vaig contemplar Manhattan de nit al costat del River Café (no a dins, desgraciàdament) i és una vista preciosa...\nAlbert Lloreta 09 de desembre, 2009 05:04\naquest blog és perillós: fa un any que visc mort de ganes de fer un bcn - ny com una casa de pagès i és culpa teva!\nJesús M. Tibau 09 de desembre, 2009 14:41\nsegur que ha de ser una experiència. Aquí preferim crear els ponts com el de la Constitució\nJesús M. Tibau 09 de desembre, 2009 14:42\nper erro he escrit "crear" enlloc de "creuar", però també queda bé\nkweilan 09 de desembre, 2009 15:18\nDe nit i al costat del River Cafe, hi ha una vista fantàstica.\nRita 09 de desembre, 2009 19:40\nA mi ja m'ho havien recomanat, però amb la nevada em va quedar pendent... :-( És evident que hi haig de tornar!\nEm fa gràcia l'Albert Lloreta, l'any passat em sembla que hi vaig acabar anant per culpa teva! (I mai t'ho agrairé prou... hehe)\nmiq 09 de desembre, 2009 19:56\nCom en Cesc, jo també recomano la passejada pel barri de Brooklyn Heights; al River Cafe, encara no hi he anat… no en puc dir res. Pel que fa a les dues ribes, el parc que hi ha entre els ponts de Brooklyn i el de Manhattan, a la banda de Brooklyn és molt recomanable; i la pota Manhattiana també, tot i que el waterfront està menys arreglat.\nM'agrada que a partir d'aquest blog algú s'acabi de decidir per fer una visita a NY :)


Alerta pel retorn de la bombolla immobiliària - El Periòdic d'Andorra\nAlerta pel retorn de la bombolla immobiliària\nEls preus desorbitats de pisos a Andorra fan que la gent es mudi a la Seu\nPublicat el Dimarts, 23 d'abril de 2019 | 01:30 h\nUna parella mira pisos a l’aparador d’una immobiliària. | Sergi Pérez\nTrobar un pis a Andorra, sigui de lloguer o de compra, s’ha tornat una missió pràcticament impossible. El mercat, o millor dit els propietaris, han embogit, i en qüestió de dos mesos els preus s’han disparat de manera espectacular, segons van confirmar diverses immobiliàries a l’ANA. Fins i tot hi ha persones que tenen pressupostos elevats (superiors als 370.000 euros) i es troben amb dificultats per aconseguir trobar un immoble en condicions i que concordi amb el que estan disposats a pagar. Parròquies tradicionalment econòmiques com Encamp o Sant Julià de Lòria estan patint també aquesta especulació, que apunta cap a una nova bombolla si no comencen a fer efectes les mesures aprovades pel Govern i es posen en marxa algunes de més contundents.\nLa solució: viure a la Seu\nL’exili cap a la Seu d’Urgell s’està convertint en una alternativa per a moltes famílies que no troben a Andorra propietats que s’ajustin als seus pressupostos. Per exemple a Encamp hi havia una promoció d’obra nova amb pisos que tenien un preu raonable, però d’un dia per l’altre ja no en va quedar cap. Una mateixa persona els va comprar tots, és a dir, es va quedar amb el bloc sencer amb la clara voluntat de revendre’ls i obtenir beneficis fàcils.\nUn altre cas flagrant d’especulació és el d’un pis d’El Pedral –també a Encamp–, que en qüestió d’hores va passar d’un preu de venda de 150.000 euros a 185.000 euros, de tres habitacions i en una zona afectada per la filtració d’aigua.\nEn dos mesos el mercat ha embogit, insisteixen els professionals, encara que d’altres intenten posar seny i recorden que els propietaris poden «demanar el que vulguin» i que una altra cosa és el que els compradors «estan disposats a pagar». És a dir, que el normal és una negociació que tendeix a rebaixar preus que normalment són alts. En aquest sentit, el responsable d’una agència immobiliària va pronosticar que en uns mesos els preus tornaran a baixar perquè la situació actual és insostenible i la gent no està disposada a satisfer els preus desorbitats que demanen la majoria de propietaris.\nUna altra persona va explicar que tot just acaba de vendre un pis de 115 metres quadrats de quatre habitacions, tres banys, jardí amb sol i vistes, terrassa i aparcament. L’operació l’ha tancada per 280.000 euros i ara li demanen per un pis de tres habitacions en una zona obaga de Sant Julià sense vistes la mateixa quantitat: «Em compraré el pis fora d’Andorra, per l’àrea metropolitana de Barcelona, i amb el lloguer d’allà pagaré el d’aquí», va concloure.\nDes d’una altra immobiliària van comentar un cas molt especial. Una mateixa persona va adquirir -a través d’una subhasta pública tres pisos al centre de Sant Julià de Lòria per 185.000 euros cadascú. Actualment estan a la venda. Qui en vulgui un haurà de pagar 320.000 euros.\nAfectacions al transport de viatgers i de mercaderies pels talls a Catalunya\nLes disfuncions en el mercat de treball del Principat\nEl salari mitjà és poc real tenint en compte el context actual\nLa facturació electrònica a Europa (segona part)\nLaura Maresc Artista\n«El ‘Kunstank’ és un projecte de molta qualitat i pioner a Andorra»\n18 d'octubre de 2019 Descarrega't el PDF Hemeroteca


Un Cap d'Any i quatre festes per entrar amb bon peu al 2016 | Barcelona Cultura\nUn Cap d'Any i quatre festes per entrar amb bon peu al 2016\n29-12-2015 Encara no teniu un bon pla per sortir del 2015 i entrar amb bon peu a l'any 2016? Doncs a l'Antic Teatre, el Freedonia, la Sala Apolo i BeCool tenen bons consells per a un Cap d'Any alternatiu.\nArrenquem a l'Antic Teatre, on munten una festa de Cap d'Any que ja amenaça amb convertir-se en un clàssic de la nit barcelonina per aquestes dates. Ja fa anys que acomiaden l'any amb bona música i alguna cosa més. Si ja heu vingut algun cop, segur que repetiu.\nI és que portaran DJs que van de Carlazz (Venga Chavales) a Baromix (Pianoforte), passant per Spy Dj (Electroclub). Però, a més, els sons que punxaran aquests artistes dels plats aniran acompanyats d'uns visuals de luxe, ja que els signen Mademoiselle Oui Oui i una de les artistes visuals amb més bona reputació de la ciutat: Alba G. Corral. Us cobraran 15 € d'entrada.\nSi quan sortiu a comprar un disc sempre acabeu a Discos Paradiso, una de les botigues del ram més conegudes, potser us interessarà saber que els responsables d'aquest establiment també munten festes. I que aquest Cap d'any s'instal·len al Freedonia on, per 15 €, us proposen una nit de ball al ritme que marcaran Intus, Ylia Beat, Bizzzbip i Ivy Barkakati, a més de Bruce Lee Dj i Omega III.\nPotser, però, sou addictes als ritmes dels anys 90. Si és el cas, aprofiteu que dijous, 31, la Sala Apolo celebra una de les seves sessions Back to the Future, una orgia revival amb les músiques més conegudes de Chemical Brothers, Orbital, Daft Punk i molts d'altres artistes d'aquells anys. Els punxen uns mestres del tema: Kosmos, Fra, Shelby Grey i, és clar, William Dafoe. L'entrada val 18 €\nDe tota manera, si voleu una alternativa igualment retro, podeu fer servir l'oïda per viatjar en el temps fins als anys 80 i 90 passant-vos pel BeCool, on munten una festa (25 €) per acomiadar l'any amb Albert Code, Wax Ecstasic, Robert Martex i, a la Red Room, les Glitter Sisters.\nUs recordem que aquestes són només algunes de les moltes festes de Cap d'Any que s'organitzen aquests dies a la ciutat. Visiteu el web del vostre local de capçalera (Razzmatazz, el Moog, La  de Sala Apolo, City Hall, el moderníssim Club Marabú...) i trobareu moltes més alternatives per dir "hola" a l'any que arriba.\nDia: dijous, 31 de desembre\nEspai: Antic Teatre, Freedonia, Sala Apolo, Be Cool\nPreu: Segons el local\nMés informació, clicant aquí (Antic Teatre), aquí (Freedonia), aquí (Sala Apolo) o aquí (Be Cool)


Jordi Benplantat: d’abril 2010\nDE COM EL GOS ES POSSAVA ELL MATEIX EL MORRIÓ\nUs imagineu l’armament polític que tindríem si la sentencia del TC sobre l’estatut forà la que està prevista amb els jutges que hi ha ara?\nDons ara els partits politics catalans ho volen esmenar, i proposen una reforma de la llei del TC per tal de que es produeixi la renovació dels membres caducats.\nNo fan un acord per a veure com respondran si el TC toca una sola coma del Estafut, no. Es posen d’acord per a LEGITIMAR una nova retallada. Es pot ser mes burro?.\nI per si fos poc, el suposat partit independentista republicà, fa el pallasso com sempre, i està d’acord però no signa.\nA les properes eleccions, a la vista de com està el pati, em sembla que votaré en Leo Bassi, amb l’única condició de que aprengui català.\na les 9:30 p. m. 1 comentari:\nFa mesos que molts comparen les situacions del barça de Guardiola amb el Reagrupament d’en Carretero. Bàsicament la comparança neix de la constatació que si ens ho proposem, si ho treballem, els objectius son assolibles. Fins aquí tot l’optimisme, no es precís estendre’m, ja m’heu entès. Bàsicament els dos projectes neixen de casualitats, tenen un mateix tarannà, i tenen una òptica de futur clarament guanyadora per confiança immensa en les pròpies forces. Una confiança que s’ha convertit en cega.\nReagrupament ja ens ha donat varis avisos de que no va be, el Barça anit ens en va donar un molt clar per a fer-lo visible a tothom, però fa temps que les comparances segueixen papers paral·lels, malgrat Rcat porta molts mesos entrenant però encara no ha jugat cap partit electoral. Anem a veure quines ensenyances podem extreure del Barça i extrapolar-les a Rcat.\nQualsevol altre projecte esportiu d’un gran equip europeu normalment dura quatre o cinc anys, el Milan de Capello, l’Ajax d’en Michells, etc. En canvi les durades de les èpoques barcelonistes son sempre mes curtes.\nEn Guardiola va prescindir de Eto’o, un jugador tant compromès amb el Barça que anit, amb la samarreta interista, quasi cantava l’himne del barça al escoltar-lo. De la mateixa manera Francesc Abad va ser apartat del grup per manca de “feeling” i , potser també com Eto’o, per tenir la boca massa grossa. Quans gols va fer marcar Abad a Reagrupament? Segurament tants com Eto’o.\nEl mateix però amb un tarannà diferent val per a Valdero-Henry. Segueix amb l’equip però no el deixen jugar, i anit era molt necessari, com ho es possiblement en Valdero al camp del Baix Llobregat, molt abandonat pel nostre entrenador.\nEl Barça te una filosofia del futbol, Rcat te una filosofia política, però el propi Barça traeix la seva filosofia confiant en una figura la resolució dels partits, de la mateixa manera que Rcat ara confia en la figura d’en Laporta, idea absolutament oposada als seus postulats interns. Tant Messi com Laporta no respecten les filosofies, un quedant-se amb la pilota només per a ell, i l’altre no acatant cap disciplina del grup. Messi no diu ni bon dia en català, i Laporta no sap trenar un discurs de cinc minuts sinó es a base de recorre a tòpics, i difícilment resistirà un debat amb altres candidats amb molta mes experiència i amb discurs amb temàtica mes variada.\nEls dos grups, Barça i Rcat, perden el temps en temes molt bonics però que no porten enlloc, el Barça amb la Copa Catalunya i Rcat amb les consultes populars. El Barça amb la Copa Catalunya te el problema que si la guanya ja es dona per suposat que la ha de guanyar, i si la perd manifesta poc interès. De la mateixa manera Rcat a les consultes populars si hi esmerça esforços serveix per a donar publicitat a la competència, i si no ho fes seria mal vista, però que algú m’expliqui quantes altes d’associats hem tingut desprès del 30-A o del 13-D. Lo de les consultes, en algunes poblacions encara es mes bèstia, dons s’han editat fins i tot uns cartells amb un cost econòmic amb un “SI” grandiós, s’han tingut amagats fins el 13-D, i hem estat tant babaus de preguntar als altres partits si els podíem penjar el dia abans.\nI de lo d’ahir hem de treure l’ensenyança que no hi ha prou amb el convenciment cec de la victòria per assolir-la, que el contrari també juga, i que el pitjor enemic es precisament ignorar això. Jo prefereixo un entrenador com en Mourinho i un vestuari on tothom parli català, perquè no m’importa perdre contra l’Inter, el que em toca els bessons es perdre per exemple a Atenes contra el Milan, i que a l’any següent al Milan el golegi el Celta,sense fer tanta comèdia com hem fet tots l’ultima setmana.\nLa gran diferencia entre el Barça i Rcat es el seu staff tècnic. Ambdós son formats per bona gent, però la dedicació i la professionalitat de la del Barça es a anys llum de la de Rcat. Perquè no es suficient amb tenir bona gent, sinó que es precís també que sigui gent bona en el que fa.\nI aquesta diferencia que fa que el Barça tingui en la pedrera els seus millors fitxatges, en Rcat, la pedrera, la política municipal, es vista com quelcom superflu. Per aquest camí segurament Rcat serà el mes poderós partit del Pirineu, tots els pastors d’ovelles del Pirineu ens votaran, però sense política municipal ni comarcal, i sobretot sense política del dia a dia, difícilment podrem atreure mes associats al “territori comanxe”. Mireu els resultats de les consultes populars a Lleida, Reus i el Baix Llobregat, i penseu-hi, perquè només parlant d’independència, nomes convencerem als ja convençuts.\nLa politica de comunicació de R-cat es inexistent, perquè si tu no tens opinió sobre els temes que dia a dia apareixen als medis informatius, a sobre no et queixis que no surts si no tens res de nou a dir.El web de Rcat sembla un recull de premsa del que diuen els demès, un e-noticies amb els colors de rcat i poca cosa mes. A la gent li preocupen moltes mes coses, i venent només d’independència com a elixir alquímic de tot els problemes no anem enlloc, a menys que algú em garanteixi que Rcat traurà 65 diputats..\nI si al Barça anit li va anar com li va anar, ja podem anar espavilant a Rcat, perquè això no ho arranja ni en Messi.\na les 3:21 p. m. Cap comentari:\nNO, NO SEREM INDEPENDENTS\n1. Perquè no ens oposem radicalment a aquesta pseudodemocràcia:\nEn tots els països normals el Tribunal Constitucional garanteix la defensa de les idees minoritàries i les llibertats. A Alemanya defensa els landers davant el govern federal, a França les llibertats individuals davant dels intents de noves prohibicions presidencials.\nA Espanya, els dos partits “nazionals” es reparteixen els càrrecs com si ho fessin a un mercat àrab, permetent que els seus membres, que ja fa tres anys que s’haurien d’haver canviat, continuïn a la cadira, donant-li la responsabilitat de valorar la segona llei en importància de l’Estat, perquè desprès de la Constitució Espanyola, l’Estatut de Catalunya es la guia per a tots els altres.\nI els partits catalans, en comptes de plantar-se en cada votació, exigint tenir dos o tres membres que representessin a tots els partits minoritaris del Congrés, segueixen a Madrid com si no passes res, negociant pressupostos i lleis, fins a rebre la bufetada final. La situació del T.C. es molt greu, almenys per als catalans, i els partits catalans amb representació al Congrés no fan res.\nPerò no ens ha d’estranyar, la història del Estatut es plena de renuncies: ja van permetre negociar amb tres ministres del govern central l’Estatut mentres s’anava redactant (Montilla, Caamanyo i Rubalcaba). Un cop aprovat pel nostre Parlament, van negociar amb el govern central de nou, desqualificant així al propi Parlament. Desprès van permetre que el sr Guerra li passes el ribot, i ara, desprès d’haver estat aprovat en referèndum, permeten que el TC doni la seva opinió.\nEls partits catalans van demostrar, TOTS, no creure en la democràcia, o que aquesta democràcia espanyola es de mentides. Si no creuen o si es de mentides, perquè els hem de respectar nosaltres a ells?.\n2. Perquè els partits catalans maten les iniciatives populars:\nJa n’estic fins al capdamunt dels referèndums DECIDEIX. A partir del d’Arenys de Munt es podria haver muntat un calendari de referèndums a totes les poblacions catalanes, amb intel•ligència, amb estratègia, amb una tàctica concreta. Dons no, els suposats partits nacionalistes han desvirtuat, han matat, han afegit desorganització partidista, i ara ja totes aquestes iniciatives son només un concurs de quin dels dos partits “nacionalistes” la te mes llarga a cada poble, i mentres els de Rcat fan la feina anònimament, i estúpidament.\n3. Perquè el projecte de Rcat està sent torpedinat per la manca d’intel•ligència pròpia, fent així innecessària la feina bruta dels serveis d’intel•ligència enemics. Gent obsessionada en si uns estatus diuen una o altra cosa, en qui anirà o no anirà a les llistes, o en qui es fot al llit cadascú. Tenen aquesta estúpida manera de fer, hereva de la mentalitat inquisitorial marxista, I, a sobre, no saben callar. Gent que no ha entès res. Gent que no s’adona que Rcat pot ser la nostra ultima oportunitat, i que per tant als associats se’ns en refoten com estiguin redactats estatuts, ponències o projectes de constitucions, que se’ns refot amb qui es foti la gent al llit mentres no sigui amb l’enemic i sense treure rendiments. Aquesta gent es la que precisament està dificultant que Rcat pugui presentar unes candidatures independents i independentistes, amb noms propis potents de tots els sectors ciutadans del país.\n4. Perquè CiU amaga el cap sota l'ala de la crisi econòmica malgrat parli de confederació: Hi ha qui predica que si l’independentisme es presenta unit a les properes eleccions podrem aconseguir l’independència, però això no s’aguanta per enlloc. Totes les enquestes diuen que CiU aconsegueix uns 60 diputats. L’èxit de l’independentisme seria aconseguir uns 15 diputats.\nAmb aquest resultats CiU+Rcat tindria majoria absoluta. Però en una coalició de govern una minoria no pot imposar els seus postulats a una majoria, es absurd.\nAfortunadament, n’Artur Mas, en l’entrevista a TV3 que li va fer la Mònica Terriblas es va confessar “partidari d’una confederació”. Tenint en compte que les bases de CDC son majoritàriament independentistes, la proposta de govern de coalició de Rcat a CiU hauria d’esser establir un full de ruta a la mateixa legislatura per caminar cap a la DEVOLUCIÓ, la recuperació total dels nostres drets i llibertats de 1705, i desprès si volen, que convoquin un referèndum per si la gent vol o no la Confederació, perquè , per a qui no ho sàpiga, a la confederació només es pot arribar des de la llibertat.\n5. Nomès ens deixen la posibilitat d'una revolució. Si CiU es caga a les calces i en cas d'assolir el govern no aposta clarament per la DEVOLUCIÓ, no ens quedarà altre camí que assetjar el Parlament fins que proclami l’independència. Pacíficament i democràticament, potser si o potser no. Cap parlament es capaç de resistir un setge civil d’un mes. Molts països europeus han aconseguit recentment l’independència amb aquesta estratègia.\nA primers de segle passat el president americà Woodrow Wilson va preguntar a una delegació d’independentistes catalans que el visità quants morts tenien, i els babaus van respondre que “encara cap”. No comptaren els morts del passat, ni els de 1714, ni els de les guerres carlines. Nomes compten pels americans els morts d’avui mateix.\nPer tant, si Rcat fracassa ja només ens quedarà una solució d’emergència, la solució Xirinacs, però no a la muntanya, sinó celebrant el 75 aniversari de cada patriota català al Parlament català, entrant a demanar l’independència. Aneu-hi rumiant, jo ja faig guardiola.\nAxís advertesch a tots mos decendents que, en cas en ningun temps hi agés algunas guerras, que en ninguna de la maneras no se afaciónian ab un rey ni ab altra, sinó que fàcian com las matas que són per los rius, que quant ve molta aygua se aclatan y lo dexan pasar, y després se tornan alsar quan la aygua és pasada, y axís obeir-los tot[t]s qualsevol que vinga, però no afacionar-se ab cap, que altrament los succeiria molt mal y se posarian en contingència de perdra-se ells y tots sos béns […]34. Memòries de Sebastià Casanoves, pagès de Palau-saverdera, (Citat a TORRES I SANS, X. «Reis, pagesos i llibertats: la fi de les Constitucions catalanes segons els memorialistes de Pagès». A: ALBAREDA, J. (ed.) (2001). Del patriotisme al catalanisme, Vic, p. 213. http://ddd.uab.cat/pub/manuscrits/02132397n24p125.pdf )\na les 11:24 a. m. 7 comentaris:\nCatalunya té un potencial de futur que no hem pogut desenvolupar perquè estem lligats a una Espanya retrògrada, antidemocràtica, funcionarial.\nCatalunya ha estat en totes les èpoques un territori altament industrialitzat, i per aquest fet ha estat acompanyada de modernitat i desenvolupament. El comerç de la mediterrània ha estat sempre molt intens gràcies al corredor comercial tant entre riberes mediterrànies com al llarg de tota la costa europea. Del segle XIII fins al XVI, la nació catalana experimentà moments d'esplendor comercial amb l'aparició de desenes de gremis i, per tant, de volums significatius de la indústria del moment. També els Consolats de Mar són mostres del fort potencial comercial del país.\nEls segles XVI i XVII van acompanyats d'una gran immigració francesa i de la construcció de molts hospitals, esglésies, mercats i altres símbols que reflecteixen una economia pròspera.\nLa culminació empresarial de l'època de les colònies espanyoles la tenim amb el decret de Felip V, que permetia als catalans fer negocis amb Amèrica, cosa que en poc més d'un segle donaria lloc al moviment del Modernisme, fruit, en part, del desenvolupament propiciat pels catalans que s'havien enriquit a Amèrica (els indianos).\nJa entrats en el segle XIX, trobem a Catalunya l'únic cas de Revolució Industrial feta sense carbó. En contrapartida s'utilitzà de forma innovadora i molt eficaç la força motriu dels rius catalans per donar lloc a les colònies industrials, tant nombroses per tota la geografia.\nNo cal recordar, perquè s'ha dit contínuament i n'hem estat partícips, que durant el segle XX Catalunya ha estat la fàbrica d'Espanya, però veient les anteriors explicacions hem de constatar que la nació catalana ha esdevingut sempre el pol empresarial-industrial del que coneixem per Espanya. Aquesta és la nostra tradició, ho han viscut els nostres pares, avis i demés generacions i ho portem a la sang i a la terra que trepitgem, vinguem d'on vinguem, aquesta és una terra d'empresaris i comerciants.\nTan sols en els darrers 10-20 anys, Catalunya ha perdut part del seu liderat empresarial en favor d'altres comunitats, sobretot Madrid, a causa de l'aposta continuada i injusta del govern espanyol per un model centralitzat no només administrativament sinó també econòmicament. Només cal citar alguns exemples com la radialitat de la xarxa de l'AVE i autovies, la potenciació de la T4 a l'aeroport de Barajas o el segrest de fires i congressos cap a la capital de l'Estat.\nEspanya, liderada per la seva capital, Madrid, ha desenvolupat en aquests darrers anys, grans indústries de serveis centralitzats per tal de donar servei a la "perifèria" i als països bàsicament llatinoamericans. És el cas de les constructores que s'han fet grans gràcies a les fortes inversions en infraestructures realitzades a la capital i altres autonomies, pagades en gran part pels dèficits fiscals dels territoris de l'antiga Corona d'Aragó. També les grans empreses privatitzades en els darrers 20 anys, com Iberia, Telefónica, Endesa, Campsa, i tantes d'altres, actuen com a pol de centralisme, eliminant la majoria de serveis que existien repartits per tota la geografia i centralitzant-los en el Gran Madrid.\nLa banca ha experimentat també creixements significatius que de nou han potenciat l'economia de la capital en detriment de les altres autonomies.\nAquest és el model econòmic espanyol, res a veure amb el tradicional model català, de petites i mitjanes empreses i també algunes de grans, líders en molts sectors productius, com l'alimentació, el farmacèutic, el metal·lúrgic, l'automobilístic, el químic, el de serveis, el turístic i tants d'altres. Podem dir, sense por d'equivocar-nos, que Catalunya és una de les regions industrials més variades d'Europa del sud.\nAmb dos models tan dissociats, és inevitable que les mesures que s'apliquen per pal·liar la crisi no tenen res en comú. Mentre que per al model espanyol el que cal és salvar la gran banca i potenciar l'obra pública per aguantar les constructores, dues de les mesures ràpidament preses pel govern central, en el cas català les mesures a adoptar, com han repetit les patronals i cambres de comerç catalanes, passen per solucionar el tema de crèdits a pimes, fomentar el desenvolupament tecnològic, potenciar el teixit exportador, fomentar la R+D+i, etc.\nEntès ja que el nostre model empresarial de país no pot de cap de les maneres compartir solucions amb el model espanyol, la conclusió és ben senzilla: ens cal fer el nostre propi model, potenciar-lo i fer-ne un cas d'èxit mundial, cosa que només podrem aconseguir amb el suport d'un Estat.\nQuin ha de ser el nostre model de Catalunya Estat dins del si de la Unió Europea? Bona pregunta sense resposta a priori. Perquè l'hauran de desenvolupar els diferents actors del nostre país, entre els quals ha de figurar sens dubte el sector empresarial, sindicats, govern i oposició, i altres agents sensibles al futur. Serà el Pla Estratègic Empresarial de la Catalunya Estat.\nPodríem posar exemples de països, de dimensions semblants al nostre, que han sabut trobar el seu encaix a Europa i al món (com Irlanda, Finlàndia i Holanda), però es dóna el cas que cap d'aquests països té el passat industrial que té Catalunya. A aquest avantatge s'hi afegeixen d'altres: la situació privilegiada per al comerç amb Àsia, un clima benigne i un atractiu turístic de primer ordre, i tants altres aspectes que ens fan únics a Europa i potser al món.\nCatalunya té un potencial de futur que no hem pogut desenvolupar perquè estem lligats a una Espanya retrògrada, antidemocràtica, funcionarial...\nSigui quin sigui aquest model que ha de desenvolupar Catalunya, el que és clar és que pel sol fet d'esdevenir Estat haurem de crear les estructures que té qualsevol Estat. Però també a nivell privat caldrà crear grans empreses de serveis d'àmbit estatal: de telefonia, d'energia, de construcció, de gestió d'aeroports, de ferrocarrils, és a dir, que s'obre un ventall d'oportunitats per al món empresarial català.\nEn definitiva, el canvi cap a un Estat propi remourà totes les estructures i crearà un clima de dinamisme i il·lusió mai vist al sud d'Europa que pot portar a remuntar la crisi molt més ràpidament del que ara preveiem. Amb quins diners es farà això? Doncs amb part del dèficit fiscal que deixarà d'existir, aquests 20.000-22.000 milions d'euros anuals.\nEs visualitza així un país nòrdic al sud d'Europa, una Holanda del Mediterrani, una Irlanda amb bon clima. En definitiva, la Catalunya rica i plena que tantes vegades hem cantat.\nAVUI, 3 d'abril de 2010, pagina 15.\na les 2:54 p. m. 1 comentari:


Casa Lluís Espinach de Cardedeu - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nÉs un edifici de veïns amb tres façanes i una mitgera. Consta de planta baixa, entresolat, pis i golfa amb coberta de teula àrab a tres vessants. Les façanes són de pedra i maó, que s'utilitza per marcar les línies més importants de la composició. Al costat de migdia sobresurt una torre amb coberta de pavelló a quatre vessants.\nDamunt del portat i dins d’un cercle, hi ha la data d’edificació (1899) i dins d’un rombe les inicials del promotor Lluís Espinach i Espinach (LE).\nCom arribar a Casa Lluís Espinach de Cardedeu ?


Curs 2018-19 – APIMA PORTA DES MOLL (Alcúdia)\nCategoria: Curs 2018-19\n17/07/2019 17/07/2019 Deixa un comentari\nJa està obert el període d'inscripcions per a les activitats extraescolars 2019-2020 de Porta des Moll. No et quedis sense plaça. Fes ja la teva reserva! ▼ DESCARREGAR FULL INFORMATIU EXTRAESCOLARS FULLS D'INSCRIPCIÓ ► FULL D'INSCRIPCIÓ - RESTA D'ACTIVITATS ► FULL D'INSCRIPCIÓ - LEGO ROBOTIX\nXerrada informativa: Prevenció de violència de gènere en la infantesa i adolescència\n02/12/2018 10/12/2018 Deixa un comentari\nL'Apima Porta des Moll organitza una xerrada el proper 14 de Desembre al Ceip Porta des Moll:PREVENCIÓ DE VIOLÈNCIA DE GÈNERE EN LA INFÀNCIA I ADOLESCÈNCIA. Ponent: Mercè Cabot Ordines, Pedagoga col.legiada IB 495.14 Objectius: Informar i sensibilitzar en la prevenció de la violència de gènere des dels cicles d'infantil i primària.Identificar els diferents tipus … Continua la lectura de Xerrada informativa: Prevenció de violència de gènere en la infantesa i adolescència\nSessió de fotografies de Nadal\n20/11/2018 10/12/2018 Deixa un comentari\nHem coordinat les sessions de fotos de Nadal, tant de grup com individuals, contractant un fotògraf i organitzant les sessions i les dates de tots els grups d’edat.\nSessions fotogràfiques escolars de Nadal\n21/10/2018 10/12/2018 Deixa un comentari\nCom ja us avançarem fa unes setmanes, enguany des de l'Apima hem cercat un fotògraf local per fer les fotografies de Nadal. En Rodrigo de Vintage Photo Mallorca "Golden Times" ha presentat una proposta diferent que pensam que us agradarà molt. Aquí us deixam el cartell que ha preparat de mostra. A nosaltres ens encanta! … Continua la lectura de Sessions fotogràfiques escolars de Nadal\nBunyolada de les Verges\n20/10/2018 10/12/2018 Deixa un comentari\nPer a la cel·lebració de la diada de les Verges i a la Bunyolada, hem donat el nostre suport econòmic i hem ajudat amb voluntaris. Us deixam les imatges dels voluntaris fent bunyols i dels nins gaudint de les cançons!


ràbia – Animalia Barcelona\nQuines vacunes he de posar al meu gos?\nLa darrera setmana vam escriure un article sobre les vacunes que s’han de posar als nostres gats i la freqüència d’aquestes. Doncs bé, aquesta setmana volem complementar aquell article parlant-vos de les principals vacunes que es recomana posar als gossos: d’aquesta manera podrem assegurar que els nostres peluts no pateixin cap risc de salut greu.\nZoonosi, malalties que ens poden transmetre els animals\nTenir un gos o un gat és, avui dia, molt segur. Els nostres animals solen estar ben vacunats i desparasitats i, en molts casos, la seva vida és pràcticament de ciutat. Tot i així hem de tenir en compte que hi ha malalties i paràsits que, si els animals no estan en les condicions que\nLa vacuna de la ràbia\nTot i que a la nostra comunitat autònoma la vacuna de la ràbia no és obligatòria, si que és veritat que posar la vacuna de forma preventiva protegirà al nostre animal, ja sigui gat o gos, en el cas de que tinguin contacte amb la malaltia. En David Pumarola ens explica en què consisteix la


Una història amb final esperançador - Federació Catalana d'Autisme\nDes de la Federació Catalana d’Autisme també volem posar de manifest que, d’entre totes les dificultats que ha d’afrontar el nostre col·lectiu, que són moltes i sembla que no acabin mai, de tant en tant, es desclou una història que posa de manifest la bondat de les persones, les ganes de superació, les ganes de reconèixer la neurodivergència, l’esforç i el compromís.\nAquesta és una d’aquestes històries.\nL’any passat a principis de curs i en plena nova onada de casos de COVID ens va contactar a través de les xarxes socials un matrimoni. Tots dos diagnosticats de TEA. Tots dos estudiants universitaris.\nEns explicaven el cas d’ella: el seu somni sempre havia estat estudiar un màster molt concret i especialitzar-se en una àrea molt concreta (per tal de salvaguardar el seu anonimat i el del departament de la universitat, no direm quin), havia cursat ja el primer de dos anys de màster a la Universitat Autònoma de Barcelona i, ara que començava el segon any la obligaven a assistir a les classes presencialment. Aquest fet li causava una gran angoixa perquè tenia molta por de contagiar-se, havia d’utilitzar el transport públic per arribar al campus i, un cop a la classe, no se sentia còmode amb les mesures de seguretat adoptades.\nEns vàrem posar en contacte amb la coordinació del màster, amb el deganat de la seva facultat i amb el PIUNE (Suport a estudiants amb Necessitats Educatives Específiques – Fundació Autònoma Solidària). En tot moment, tothom va estar molt disposat a ajudar-la.\nNo va ser fàcil la feina de conscienciació, de comunicació i de negociació de l’accessibilitat cap a aquesta persona: tothom va concedir i tothom va cedir una mica. Es va aconseguir que un company de classe li passés la informació i li fes vídeos de les classes; des de coordinació es va permetre que l’alumna fes alguns exàmens on-line; i ella també va voler mostrar el seu compromís i el seu interès pel màster i va assistir a aquells exàmens que havia de fer presencialment.\nLa setmana passada, però, es va tornar a angoixar: no té una vida fàcil, està vivint un dol molt important, i té un context familiar complicat. Però ha acabat el màster. Aquest any havia d’entregar el Treball Final. Amb tota aquesta situació, amb depressió i medicant-se, no es veia en cor de finalitzar-lo.\nDes de coordinació del màster la van citar dijous passat per parlar de les possibilitats. I ella estava molt nerviosa perquè 1) se sentia frustrada perquè no havia pogut donar el millor de sí en aquells estudis que ella tenia tantes ganes de fer i on “només” havia obtingut una mitjana de 7; 2) perquè per ella significava molt haver arribat fins aquí, i volia que el professorat del màster no se sentís decebut amb ella; 3) sentia que no podia entregar el TFM aquest any, però no volia haver-lo de presentar d’aquí dos ja que el màster és d’edició bianual.\nVa entrar a la sala nerviosa.\nI durant la mitja hora següent vàrem tenir la sort d’assistir a una de les reunions més properes, inclusives, comprensives, respectuoses, basades en l’admiració mútua i plena de ganes de recolzar i agrair que hem vist mai.\nDes de coordinació del màster se li va dir com n’era de valorada entre el professorat; com admiraven que s’hagués tret el màster en dos anys quan molta gent se’l treia en 4; van explicar que la majoria de persones que fan el màster són gent jove i que el confinament els havia afectat molt, per tant, van valorar que pel conjunt del grup era millor fer les classes presencials; que, en part gràcies a la seva reivindicació ara el màster es podia oferir online! I que podria presentar el TFM l’any vinent: no calia que esperés dos anys.\nDes de la Federació Catalana d’Autisme volem felicitar l’equip de coordinació d’aquest màster; volem agrair al PIUNE tot l’esforç dedicat a aquest cas; volem enviar una abraçada a aquest matrimoni de persones lluitadores que han aconseguit millorar i canviar un bocí del seu món.\nNosaltres vàrem acompanyar, però ha estat la voluntat de les i els protagonistes d’aquesta història el que ha fet que tot fos possible i que algú amb moltes pressions, algú amb TEA, algú amb un context gens fàcil, aconseguís fer realitat el seu somni i sortís de l’edifici més apoderada que mai.