GR 131 / Lanzarote / Etapa 2 / Haría-Teguise\nTrescant per la vall de Malpaso i pel punt més alt de Lanzarote\nLa bonica població de Haría és el punt d'inici de la segona etapa del Camí Natural de Órzola a Playa Blanca. Es puja per la vall de Malpaso, gaudint de les vistes de les platges properes a les localitats d'Arrieta i Punta Mujeres, a l'Est de Lanzarote. En les rodalies de les Peñas del Chache i l'ermita de las Nieves, punts de major altitud d'aquesta etapa, s'observa l'Oest de l'illa amb les platges de Famara. Baixant finalment a la monumental localitat de Teguise, punt final d'aquesta segona etapa.\nDesnivell: + 355 metres aprox.\nDistància: 12,56 Km. aprox.\nHaría (1) - vall de Malpaso - Peñas del Chache(2) - ermita de Las Nieves - ermita de San José - Teguise (4)\nLa segona etapa del Camí Natural de Órzola a Playa Blanca entre Haría (1) i Teguise (4) comença prop del l’ajuntament d'aquesta primera localitat, a l'inici del carrer la Longuera. Sortim de Haría (1) seguint els petits rètols indicadors, pel carrer Elvira Sánchez on es troba la Casa-museu César Manrique. Coincident amb el punt quilomètric 13 finalitza l'asfalt, continuant per un camí ample de terra. Pujant per la vall de Malpaso, que antany es va conrear pràcticament en la seva totalitat mitjançant bancals, es gaudeix de belles panoràmiques de Haría (1) mirant enrere. L'itinerari creua la carretera LZ-10 fent-se el camí estret i empedrat després de la cruïlla, tornant a creuar la carretera en tres ocasions més, mentre el camí ascendeix zigzaguejant pendent amunt, fins arribar al punt quilomètric 15, on el traçat passa a ser un camí ample de terra, permetent-nos fer un merescut descans gaudint de les vistes dels pobles de Tabayesco i Arrieta. Pocs metres després de l'augment d'amplada del traçat, el camí de terra passa a ser una pista asfaltada, que en lleugera pujada deixa a la dreta l'observatori astronòmic ubicat a les Peñas del Chache (2). S'inicia una baixada, que després de superar el punt quilomètric 17 i un encreuament de sendes de petit recorregut (PR), finalitza en una esplanada on gaudim d’unes espectaculars vistes de la platja de Famara. Una petita pujada ens porta a l'ermita de las Nieves, situada en un paratge privilegiat des d’on s'albira gran part de l'illa de Lanzarote. En arribar a l'aparcament de l'ermita finalitza l'asfalt i comença un camí ample de terra, on comença el descens cap a la població de Teguise. Deixem a la dreta un edifici d'ús militar, i continuem el prolongat descens, girant a la dreta per un camí estret pocs metres després de superar el punt quilomètric 21. Anem davallant pel camí esmentat, en mantinguda baixada, amb vistes de la fortalesa defensiva del Castillo de Santa Bárbara (3). L'itinerari torna de nou a un camí ample de terra pocs metres abans del punt quilomètric 22, coincident també amb diferents terres de conreu i la disminució del pendent de la baixada. Planejant, es deixa a l'esquerra les ruïnes de l'ermita de Sant José, apropant-nos al final d’etapa. Entrem a Teguise (4), seguint els petits rètols indicadors, fins al punt quilomètric 24. Més endavant el Camí Natural de Órzola a Playa Blanca es creua amb el Camí Natural de Soo a La Villa. L’etapa finalitza al convent i plaça de Santo Domingo, en el panell interpretatiu. Naltros aturem el track a la plaça de la Constitució, al costat de l’església de Nuestra Señora de Guadalupe on donem per finalitzada aquesta segona etapa. Donem un tom pel casc antic d’aquesta bonica població i aprofitem per fer l’àpat del dia acompanyat d’una cervesa ben fresqueta.\n(1) Municipi de l'illa de Lanzarote format per 10 nuclis de població, sent l'homònim el de major importància. Municipi amb diferents assentaments pre-hispànics, destacant per la seva peculiaritat el conegut com les Formatgeres de Bravo. Va patir en el passat diversos atacs pirates, sent el més devastador de l'1 d’Agost de 1586. Població dedicada a l'agricultura i la ramaderia, presentant en el passat altes taxes d'emigració a causa de les diferents crisis sofertes pel sector al llarg dels anys. Les festes patronals rendeixen honors a Sant Joan amb una tradicional foguera. Destaca en la localitat la Casa-Museu de César Manrique, la plaça León y Castillo i la plaça de la Constitució amb els seus rics conjunts arquitectònics.\n(2) Peñas del Chache és el pic més alt de l'illa de Lanzarote amb 670 metres d'altura, situat al Nord en el municipi de Haría. Es tracta d'un turó rocós situat al massís de Famara. En els voltants s'han trobat vestigis arqueològics dels antics habitants de l'illa de Lanzarote, els “majos”. De fet, s'estima que el nom Chache és d'origen aborigen encara que es desconeix el seu significat.\n(3) El castell de Santa Bárbara, denominat oficialment Castillo de Santa Bárbara i San Hermenegildo, és una fortalesa a la vora del cràter del volcà Guanapay, a un quilòmetre del casc històric del poble de Teguise. Està declarat com a patrimoni històric artístic i avui dia funciona com a Museu de la Pirateria. El Museu de la Pirateria és realment un centre d'interpretació de conqueridors, corsaris i pirates que han estat relacionats amb la història de les Canàries.\n(4) És el municipi de major extensió de l'illa de Lanzarote, sent la seva població homònima la capital de l'illa fins 1847. En aquesta població es localitzava també un dels més importants assentaments aborígens. Després de la conquesta europea, va patir diversos atacs pirates malgrat la seva emplaçament geogràfic. Prova d'això és la construcció defensiva del castell de Santa Bàrbara que actualment alberga el Museu de la Pirateria. El cultiu de la cochinilla per a l'obtenció del tint carmí va tenir gran importància en la localitat, sent el turisme la principal font econòmica a l'actualitat. Presenta un important patrimoni arquitectònic, destacant el ja esmentat castell de Santa Bàrbara, l'església de Nuestra Señora de Guadalupe i el convent de Santo Domingo. Els Diabletes de Teguise són els protagonistes dels Carnestoltes, sent una escenificació de personatges diabòlics on el propòsit no és altre que el d’espantar als nens de la localitat.\nSegona etapa del GR 131 i/o Camí Natural de Órzola a Playa Blanca, també molt interessant amb els suficients ingredients per reafirmar les bones sensacions d’aquesta travessa. Al poble de Teguise ens hem allotjat en una preciosa típica casa amb un característic patí interior on aboquen les habitacions. De moment estem tenint sort amb els allotjaments i els amfitrions.


5 eines a reserva telèfon núvol automàticament d\nOrdinadors i discs durs externs no són llocs fiables per reserva les seves dades. Podria xocar, aconseguir danyat o fins i tot suprimir fitxers sovint. El lloc més fiable per reserva les seves dades és el "núvol". Còpia de seguretat de núvol, també conegut com reserva en línia és una manera d'emmagatzemar o còpies de seguretat de dades en línia en un servidor en algun lloc. Igual que la còpia de seguretat normal, vostè pot tenir accés als seus arxius sempre que vulguis, però necessiten internet per accedir-hi.\n3. el sucre Sync\nHi ha un munt de 'Núvol' o serveis de reserva en línia que permeten recolzar les seves dades al seu servidor. Serveis solen proporcionar usuaris amb una certa mida d'emmagatzematge gratuït i, quan això s'ha exhaurit, haurà de pagar per l'emmagatzematge addicional sobre una base mensual o anual. Així és com vostè estan contractant l'emmagatzematge de reserva les seves dades o com un emmagatzematge de magatzem normal. La quantitat d'emmagatzematge que utilitzeu depèn de les seves necessitats, si és el tipus que recolza tot, vostè haurà de aconseguir un espai més gran. Si només necessita l'emmagatzematge per emmagatzemar dades menors, llavors fins i tot el pla lliure serà suficient per a vostè.\nAquests serveis solen tenir aplicacions per mòbils, ordinador, tauletes, etc., i els usuaris poden tenir accés als seus arxius a qualsevol d'aquests dispositius. També pot sincronitzar els arxius per a accés fàcil sobre tots els dispositius en qualsevol moment.\nA continuació és una llista de les eines de la part superior 5 a reserva a cloud.\nDropbox és diu que un del millor app de còpia de seguretat de núvol Android. Això li dóna un 2 GB espai d'emmagatzematge lliure començar amb però podria ser millorat a fins 16 GB de moltes maneres fàcils. És intuïtiu amb una característica de còpia de seguretat automàtica que és un tret perfecte per als que volen a reserva les seves fotografies, vídeos i altres dades automàticament per a accés fàcil més tard. Dóna suport a diverses plataformes de Windows, Mac, Linux, iPad, iPhone, Android i BlackBerry. Dropbox ofereix un servei de complement conegut com Dropbox Pro. El Pro és per als que necessiten emmagatzematge més gran. Ofereix als usuaris fins a 1TB d'espai en línia.\n• Sincronització de fitxers és fàcil entre els dispositius.\n• Dropbox dóna suport a les diferents plataformes mòbils i sistemes operatius disponibles.\n• L'usuari no ha de preocupar sobre els servidors perquè sempre estan en línia. Cap downtime.\n• L'app de Dropbox és fàcil d'instal·lar.\n• Els usuaris poden tenir accés a arxius suprimits amb versions anteriors de Dropbox.\n• A vegades els arxius de descobriment pot ser difícil fer difícils de localitzar els fitxers.\nCòpia és també un servei de núvol que dóna als usuaris l'habilitat per carregar i sincronitzar arxius a través de dispositius il·limitat. És útil per a ús personal i empresarial. Disposa d'una plataforma d'equip on fins a 5 usuaris pot tenir accés a compartir arxius. Té una manera única de compartir carpetes, tal que pot dividir l'espai amb les persones que comparteixen una carpeta amb. Algunes de les característiques més interessants recents afegits a la còpia és Chromecast suport, de manera que pot fluir música com fotos, vídeos del dispositiu directament a la seva TV simplement prement la icona Chromecast en còpia.\n• La subscripció premium és barat en comparació amb altre núvol altra vegada cap amunt de serveis.\n• Sincronitzar fàcilment arxius entre tots el seu deices.\n• També dóna suport a diverses plataformes i sistemes operatius.\n• L'app també és fàcil i senzill d'instal·lar.\n• No pot veure tots els seus fitxers recents càrregues des del seu dispositiu per copiar en un sol lloc.\nSugarSync és una plataforma de còpia de seguretat de dades en línia que, com els serveis de còpia de seguretat més eficaços que són núvol, dóna control sobre la manera que salvar els seus arxius digitals en línia. També és útil a automatitzar la feina bé associat de mantenir la seva informació en línia present en tot moment. Si vostè vol manejar-se o que cal conservar la còpia de seguretat en pilot automàtic, SugarSync fa que sigui fàcil fer-ho. SugarSync és un dels pocs serveis reserva que no ofereixen espai il·limitat. Vostè té l'opció de triar entre tres plans, cadascun dels plans té un límit d'emmagatzematge. Per obtenir més emmagatzematge, heu d'actualitzar el teu compte.\n• SugarSync també té una aplicació i és compatible amb dispositius Android i iOS.\n• També té reserva automàtica o trets de syncing només com molts altres serveis.\n• També és fàcil d'instal·lar i utilitzar\n• Els usuaris només poden aconseguir 500 GB d'emmagatzematge.\nGoogle Drive és un dels més fiables i flexibles núvol reserva serveis amb un munt de productivitat. És gratuït i pot tenir tots els arxius emmagatzemats en línia amb el vostre smartphone, comprimits i ordinadors. Amb Google Drive, vostè pot tenir accés a vídeos, música, fotos, documentació, etc. que es recolzen amb seguretat. També en pot convidar altres per veure, editar o deixar comentaris en qualsevol dels seus arxius.\n• Un dels serveis de còpia de seguretat de núvol més barat.\n• 15 GB lliure pla per als usuaris.\n• Forma única per compartir arxius entre amics.\n• Molt poca informació disponible en línia per a nous usuaris aprenguin a utilitzar Google Drive.\n• Els usuaris no poden afegir contrasenyes als seus arxius.\nOneDrive és un servei d'emmagatzematge de núvol per Microsoft. Com altres serveis de núvol d'emmagatzematge, permet la reserva de dades i té aplicació per a smartphones i ordinadors. No és l'últim del lot, però ha estat un servei fiable per molts anys ara.\n• Dóna suport a plataformes múltiples en els dos mòbil i ordinador.\n• Excel·lent presentació de diapositives de presentació de fotos.\n• Opció de baix cost.\n• No és compatible amb l'àudio i de vídeo.\n• No fa cap tret de cerca en els apps i Android.\n> Recursos > llista > 5 eines a reserva telèfon núvol automàticament


Trump, Boris Johnson, Bolsonaro - Joan Majó\nEnginyer i exministreDonald Trump, Boris Johnson i Jair Bolsonaro són tres persones amb un lideratge recent als seus països, que han accedit al poder a través de processos electorals democràtics. Tant les persones com aquests processos tenen aspectes molt similars que cal analitzar, juntament amb les circumstàncies del seu èxit i els dubtes de futur que creen.\n1. Similituds personals. Amb algunes diferències, tots tres han arribat a la política, o almenys a la primera línia, de forma relativament recent, provinents d'altres àmbits: un financer i empresari, un periodista i polític bastant controvertit, i un militar retirat. Tots tres tenen un perfil ideològic dretà o ultradretà, un caràcter dur i radical, i unes tesis contundents que volen simplificar la realitat. Aparentment són persones mancades de la prudència i l'equanimitat que cal demanar a un governant que ha de prendre decisions per tot un poble. Tenen gran facilitat per descobrir i identificar “enemics” o “culpables” (emigrants, comunistes o dirigents de la UE), i una facilitat enorme per prometre, de manera emocional, recuperar la plena “grandesa” del seu país.\n2. Similituds del procés. Els processos polítics i electorals que en el seu moment els han portat al poder tenen paral·lelismes: una certa sorpresa de l'opinió pública per la seva irrupció, a causa del caràcter “antisistema” que se’ls atribuïa; unes previsions equivocades que no aconseguirien el seu objectiu perquè no passarien de les “primàries” o de la “primera volta”, fet que va portar a una menysvaloració de la seva presència; una utilització intel·ligent i molt intensa de les possibilitats que permeten les xarxes socials, tant en el sentit positiu de participació com en el negatiu de la facilitat de manipulació i deformació de la realitat amb falses veritats, buscant fins i tot aliats externs i eludint tota responsabilitat sobre aquests fets.\nHem de corregir dos aspectes: la impunitat en la manipulació de la informació que destrueix la qualitat del vot, i la tendència a demanar el vot amb propostes simplistes\n3. Estratègia ideològica i votacions. Tractant-se de personatges molt dretans amb posicions neoliberals i amb un suport molt feble en àmplies capes socials, han aconseguit les majories absolutes gràcies a tres estratègies ideològiques. La primera, desprestigiar (moltes vegades amb raó) el sistema establert en el seu conjunt i aconseguir que la voluntat de rebuig passi per sobre de les opcions esquerra-dreta. La segona, defensar que les misèries patides per les classes pobres no són tant culpa de l’elit econòmica del seu país com d’enemics exteriors (no són culpa de la City o Wall Street, sinó dels polonesos, els mexicans o Brussel·les). I la tercera, assegurar que recuperant la sobirania i posant per davant els propis interessos “aniríem molt millor”.\n4. Procediment de votació. He explicat sovint els perills dels sistemes de votació que obliguen a escollir entre només dues alternatives contraposades i enfrontades. En política les coses no són blanc o negre. Obligar a una tria d’aquest tipus és deixar fora de joc una part molt important dels possibles votants, que acabaran no sentint-se implicats en la decisió o fent més un vot en contra que un vot a favor. Això val per a segons quins referèndums i per a les segones voltes d'algunes eleccions governamentals. I és important perquè, a banda de donar una lectura equivocada de la realitat política, provoca divisions entre partidaris i contraris, que poden arribar a crear fractures socials perilloses. Els tres casos de què parlo em confirmen el que penso, i d’una forma menys dramàtica però real també veig aquest perill a casa nostra.\n5. Consideracions per al futur. A nivell intern de cada país, aquestes polítiques ultradretanes, que posen la seguretat i la repressió per davant de la justícia social, esdevindran una decepció per a aquells que, amb bona fe, han posat en mans d’aquests líders la solució dels seus problemes. El desengany pot tenir repercussions doloroses per a molta gent.\nA nivell global, el proteccionisme econòmic i els enfrontaments polítics poden configurar un nou període de tensió internacional. La disminució del comerç internacional és una mala notícia per a gairebé tots els països; la denúncia de tractats internacionals de cooperació per resoldre problemes globals, també, i l’augment d’alguns pressupostos de defensa, encara més.\nCrec que hi ha dues grans lliçons que en podem aprendre. a) L’actuació dels partits progressistes durant el que va de segle no ha estat encertada: han caigut en la trampa neoliberal i han provocat que àmplies capes socials hagin deixat de sentir-se representats i protegits per ells. Només una recuperació valenta del que va ser la seva actuació en la segona part del segle passat pot permetre fer front al que està passant. b) Hem de conservar la democràcia i la participació ciutadana, però hem de prendre mesures per corregir dos aspectes: la impunitat en la manipulació de la informació a base de mentides, calúmnies, relats emocionals i falses promeses que destrueixen la qualitat del vot; i la tendència a demanar el vot amb propostes simplistes que redueixen la varietat d’opcions, buscant la possibilitat de solucions negociades.\nDonald Trump Jair Bolsonaro Boris Johnson


"CEAR exigeix mesures per a garantir els drets de les dones refugiades" - CEAR País Valencià\nDia de la dona: refugiades les grans oblidades\nAmb motiu del pròxim Dia Internacional de la Dona, l’organització recorda la situació que han d’afrontar les dones que fugen de conflictes i persecució per motius de gènere.\nUna refugiada somali compte com l’asil li va salvar la vida a ella i als seus set fills. Avui viu feliç a Espanya i demana que Europa òbriga “les seues portes i el seu cor” als refugiats.\nLa Comissió Espanyola d’Ajuda al Refugiat (CEAR) vol enaltir el valor de les milers de dones que han sigut víctimes de la guerra i la persecució per motius de gènere i ha exigit a les autoritats europees i espanyoles garantir el seu dret a sol·licitar asil i trobar un lloc segur on viure.\nAmb motiu del Dia Internacional de la Dona que se celebra el pròxim 8 de març, des de l’entitat recorden que les dones que es veuen obligades a fugir de les seues llars s’enfronten a greus riscos de patir violència i abusos sexuals en els països de trànsit i acolliment.\n“Són realment alarmants els testimoniatges de les dones que testimonien la violència sexual que pateixen les dones refugiades i migrants a Europa. És una crueltat imperdonable que aquelles que fugen de la guerra i la persecució no troben en la Unió Europea un lloc on sentir-se segures, malgrat ser les més vulnerables al costat dels xiquets”, va afirmar Estrella Galán, secretària general de CEAR.\nDes de l’entitat reclamen que es garantisquen els drets i una protecció real a les milers de dones que actualment cerquen un lloc segur a Europa, així com mesures específiques perquè aquelles perseguides per motius de gènere tinguen les mateixes garanties a l’hora de sol·licitar asil que les que ho fan per altres causes.\nA més, CEAR vol destacar la necessitat de reforçar el paper de les dones en resolució de conflictes, i el seu treball en la lluita contra la impunitat de crims de violència sexual.\nL’any passat, el 39% dels sol·licitants d’asil van ser dones, la xifra més alta dels últims anys. Des de CEAR recorden que a més de les dones que fugen de la guerra, les refugiades per motius de gènere han patit situacions com a violència sexual, matrimonis forçosos, mutilació genital, o han sigut víctimes de tracta.\nPer açò, CEAR reclama l’entrada en vigor del reglament de la Llei d’Asil, pendent des de l’any 2009 i la incorporació de les directives europees de procediment i acolliment, la qual cosa permetria majors garanties a les dones perseguides que sol·liciten asil a Espanya.\nSuleika era professora d’anglès quan a Somàlia va esclatar la guerra civil. Quan va endevinar el perill que els seus fills majors anaren reclutats per força per una de les milícies, va decidir enviar-los a Kenya amb un únic consell, “demaneu asil a Espanya”. Un any després fuig ella amb els seus uns altres quatre fills.\n“Hem plorat de felicitat en l’aeroport en retrobar-nos”, recorda. Ella i la seua família van poder sol·licitar asil en l’ambaixada d’Espanya a Kenya, una modalitat que ara no està oberta però que evitaria que milers de persones hagen d’arriscar la seua vida per a arribar a Europa.\nAvui Suleika té 50 anys, un treball estable i no s’imagina la seua vida fora d’Espanya. “Confie que la vida dels meus fills siga millor que la meua”, diu i somriu per primera vegada quan explica que la seua filla major s’ha casat amb un espanyol i té dos fills.\nSuleika sap que pot considerar-se una afortunada, però no s’oblida de les dones que avui es veuen obligades a arriscar les seues vides i les de les seues famílies. “Per a eixir al mar amb tant perill has de fugir d’alguna cosa que dóna molta por. Per açò demane al món que òbriga les portes i el cor als refugiats”.\nEntrevista completa ací:\nCon motivo del próximo Día Internacional de la Mujer, la organización recuerda la situación que deben afrontar las mujeres que huyen de conflictos y persecución por motivos de género.\nUna refugiada somalí cuenta como el asilo le salvó la vida a ella y a sus siete hijos. Hoy vive feliz en España y pide que Europa abra “sus puertas y su corazón” a los refugiados.\n“El asilo me salvo la vida”


QUÈ T'ANAVA A DIR: No és un problema de calers\nEn aquestes darreres mesos postelectorals s’ha especulat molt sobre els sous dels nous mandataris que han entrat a formar part dels nous consistoris escollits el 22 de Maig. N’hi ha alguns que tenen sou milionaris que no té res a veure amb l’època que vivim. Altres no suposen cap despesa per al consistori perquè formen part d’altres entitats i pel mig hi ha una mica de tot des de l’oposició de la Bisbal que s’han de conformar amb 10 euros per ple.\nAquí sembla que estem valorant la capacitat de les persones segons el que s’embutxaca cada mes. Un gran error. Tothom té dret a obtenir un petit o gran benefici per la seva tasca de gestió pública. A partir d’aquí cadascú que tregui les conclusions oportunes. Ara el que hem de fer és obligar a què els polítics facin la seva feina i esdevinguin grans gestors dels interessos dels seus votants. És del tot inadmissible que estem tal com estem amb els diners que en els darrers anys s’han embutxacat polítics, gerents i càrrecs de confiança. Avui en dia cobrar per aplicar la tan popular, reiterada, reivindicada, estesa i reina de totes les polítiques que és la de copiar i enganxar és llençar els diners.\nEs necessiten polítics valents que sàpiguen dir no amb convicció i amb arguments prou sòlids. Cues de palla en forma de manaire que a tot diuen que si per no perdre vots ja no van enlloc. En les darreres eleccions alguns d’aquests ha vist que tot i pensar-se el rei del municipi, la truita se li ha girat. Ara els han ubicat al Consell Comarcal que és una mena de pàrquing per a polítics.\nEstem acostumats a valorar-ho tots amb els diners i això és una gran errada. Hi ha persones que amb 800 euros al mes fan molta més feina que altres amb 3.000 al mes amb pàrquing, telèfon i secretària bufona incorporada. Ara l’altre problema és que alguns es pensen que són imprescindibles i s’adjudiquen una gran nòmina per no fer res més que quatre rodes premsa sense contingut i a sobre monotemàtiques.\nEstic molt interessat en veure com algun dia entra en funcionament el fet que la gent cobri per la productivitat real que desenvolupi en la seva tasca laboral. Fins ara encara s’utilitzen els mètodes que ja es feien servir en l’antiga Palfuriana que com més hores més productivitat tens. Això des del moment en què es va posar en practica ha quedat en desús i més en feines de caire administratius que no permet valorar com en altres tasques com podria ser en una cadena de muntatge.\nAquestes mancances algunes administracions públiques ja ho han descobert perquè contracten gent que se suposa que treballen des de casa seva perquè la veritat que ningú els coneix. Si algú els ha vist ha estat en moments oportuns per sortir a la foto. Pel que fa a aquests nous professionals moderns, jo posaria la mà al foc que des de la seva casa fan cada dia moltes hores portant a terme la tasca que els hi ha estat encomanada. Algún malpensat pensaria que són paràsits del sistema. No senyor. Són nous professionals de cap a peus que realitzen una tasca ingent, però a casa seva i sense haver de fitxar cada dia en algun dels dispositius especials de l’esmentada administració. A la resta de persones que no estan incloses en aquest modern mètode de treball pensat i dissenyat en el segle XXI, han de recuperar cada minut que no realitzin de la seva jornada normal de treball. Són coses dels temps que van canviant\nEstic molt interessat en saber i conèixer de primera mà com s’organitza l’administració el dia que s’hagi de valorar la productivitat dels seus treballadors. Jo crec que ho solucionaran per la forma perversament objectiva que és com es porten a terme moltes coses. Un informe on jo que faig que mano, però que no mano, però m’agrada manar encara que sempre haig de fer cas als altres que són els que manen, per això sembla que mani certifico que aquesta persona és un excel·lent productor. Per tant se li ha d’augmentar el salari un 10%. Al vespre ja li explicaré al seu tiet en una reunió del partit. El problema que aquí a la comarca en la majoria de casos hem tingut salaris de ministre amb resultats de tancat per vacances o torni vostè demà. Jo ja estic d’acord que cobrin bons salaris, però que realment siguin capaços de trencar aquesta dinàmica a la comarca que no ens mena enlloc.\nArticle publicat el 16 de setembre del 2011 al Diari del Baix Penedès\nPublicat per Què t'anava a dir a 22:38\nJo aquest matí he sentit a la ràdio que el director de l'aeroport de Castelló (el qual no està en funcionament, no oblidar) cobra vora els 5.000€...encara no he sigut capaç de digerir la notícia, perquè ja em diràs quina productivitat pot tenir aquest senyor!\n16 de setembre de 2011, a les 18:41


Mor Lina Wertmüller, la primera dona nominada a l'Oscar a la millor direcció, als 93 anys\nActualitzat 09/12/2021 19:16 CET\nCLINTON WALLACE / ZUMA PRESS / CONTACTOPHOTO\nL'aclamada cineasta italiana Lina Wertmüller s'ha mort als 93 anys. Reconeguda per haver dirigit pel·lícules com 'En una noche repleta de lluvia', 'Camorra: Contacto en Nápoles' o 'Mimí metalúrgico, herido en su honor', va ser el 1977 quan va fer història en ser la primera dona a optar a l'Oscar a la millor direcció, pel seu llargmetratge 'Pascualino Siete Bellezas', pel qual també va optar a l'estatueta al millor guió original. El 2019, va rebre un Oscar honorífic i una estrella al passeig de la Fama de Hollywood.\nNascuda el 1928 a Roma, Wertmüller, el nom complet de la qual era Arcangela Felice Assunta Wertmüller von Elgg Spanol von Brauneich, pertanyia a una família aristòcrata d'origen suís. Va començar la seva carrera com a actriu i el 1962 va aconseguir un reconeixement com a assistent de direcció en l'aplaudit film '8 y 1/2' de Federico Fellini.\nUn any després, el 1963, Wertmüller va estrenar la seva òpera primera, 'I Basilischi', que narrava un dels temes més freqüents de la seva filmografia, la vida de la gent del sud d'Itàlia, i va comptar amb música composta per Ennio Morricone. A aquest títol, el van seguir altres èxits comercials com 'Hablemos de hombres' o 'La pícara Rita', va arribar a codirigir un títol de l'spaghetti western, 'The Belle Star Story', juntament amb Piero Cristofani.\nVa ser en la dècada dels 70 quan va començar a obtenir reconeixement, amb llargmetratges de marcat símbol polític. Els seus títols més reconeguts van ser una sèrie de quatre pel·lícules protagonitzades per Giancarlo Giannini. La primera va ser 'Mimí metalúrgico, herido en su honor', que va competir en el Festival de Cannes de 1972; seguida d''Amor y anarquía', que també va optar a la Palma d'Or l'any vinent.\nUNA CINEASTA DE LA TALLA DE FELLINI I SCOLA\nVa continuar amb 'Insólita aventura de verano' i va culminar aquesta tetralogia temàtica amb 'Pasculiano Siete Bellezas', per la qual va ser nominada a l'Oscar a la millor direcció i al millor guió. Després de la seva candidatura, no va ser fins al 1994 quan una altra dona va optar a aquesta estatueta, Jane Campion per 'El piano'.\n'Pasculiano Siete Bellezas' també va consolidar Wertmüller com una de les grans figures del cinema italià de l'època, perquè el seu nom es va unir al d'altres grans com l'esmentat Fellini, Luchino Visconti, Liliana Cavani o Ettore Scola, entre d'altres.\nDesprés de dirigir aquest film, altres treballs reconeguts seus amb 'Camorra: Contacto en Nápoles', que va obtenir el Premi Otto Dibelius en la Berlinale, o 'Una noche de claro de luna', que va competir pel Lleó d'Or en el Festival de Venècia del 1989. El seu últim treball va ser el curt documental 'Roma, Napoli, Venezia... in un crescendo rossiniano', el 2014.


Microconte afectat per la hipoteca - 7accents\nMicroconte afectat per la hipoteca\n08.11.2017 05.15 h\n«Els jutjats han executat 430 desnonaments a les comarques lleidatanes durant el primer semestre de 2017, un 15,4% menys que en el mateix període de l'any anterior, segons es desprèn de l'estadística del Consell General del Poder Judicial (CGPJ)»\n7accents, 18 d’octubre de 2017\nLa conflagració contra el Virrei continuava. Altres focus insurgents s’havien estès per les contrades i per la costa. Ara bé, les ordres eren molt clares i diàfanes. Calia erradicar els seus germans. Germans, però ensems pirates facciosos, va convèncer-se. Es va estrènyer el cinyell contra el pit per advertir bé el cuir. En certa manera, aquell pessic era un petit correctiu que s’imposava per sentir-se el traïdor d’aquella nau on ell també hi solcava. Atacaria des de dins i des dels budells. Va esmolar bé el punxó amb l’ull predominant. Es va apropar l’acer arran de galta: era fred com freda seria l’empresa. Amb les armes a punt de solfa, l’assalt seria més fàcil i menys dolorós. Ràpid i per sorpresa. Ras i curt. Va apretar fort els queixals per mantenir els nervis a lloc i potser, fins i tot, va notar el gust de les genives rovellades a la boca. Va escoltar una remor de lluny i va comprendre que tan sols li quedava restar a l’aguait per l’imminent senyal. A l’acte, va substituir tot escrúpol per una infinita crueltat.\n–A l’abordatge –va mormolar.\nNo era pas el pèrfid i contrafet filibuster. No pas. Era el serraller del desnonament.\nO el Guàrdia Civil potinejant la impremta. O qui sap, el Policia Nacional atonyinant a la porta del col·legi. O l’obrer d’esquerres fent proselitisme amb la unidad de España. O ves a saber, el periodista escrivint amb la sacrosanta Constitución a la lleixa dels diccionaris i dels codis deontològics. O encara millor, el funcionari de presons ridiculitzant un tal Jordi, Oriol, Raül, Carles, Dolors o Meritxell. O Joaquím o Josep. O renoi, el conseller d’Empresa ruixant amb querosè la seva pròpia República de dret, democràtica i social.


Els tallers de Joventut de Bétera s’adapten a la modalitat online – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nEls tallers de Joventut de…\nLa regidoria municipal de Joventut s’ha adaptat a les noves circumstàncies per a continuar amb l’objectiu de formar i entretindre a la població més jove. Per aquest motiu, ha posat en marxa diversos tallers online perquè els joves puguen accedir des de casa.\nPer a participar als tallers els joves de Bétera han d’inscriure’s a través del correu electrònic juventud@betera.es o en el whatsapp de la regidoria 647380310.\nAquest cap de setmana arranquen dos tallers online. D’una banda, un dedicat al còmic i el Manga on es podrà aprendre a través del dibuix, les perspectives i els diferents estils d’aquest art japonés que proporcionarà als participants d’uns coneixements bàsics per a dibuixar el seu propi còmic. El taller, que està dirigit a joves a partir de 12 anys, és gratuït i tindrà una duració total de 6 hores. Aquesta activitat s’impartirà els divendres 13, 20 i 27 de novembre i 4, 11 i 18 de desembre en horari de 18.00 a 19.00 hores.\nTambé aquest dissabte donarà inici un taller dedicat a l’àmbit audiovisual on els joves a partir de 12 anys podran traure partit a la plataforma YouTube i aprendre a editar vídeos. Un curs gratuït que s’impartirà de manera online els dissabtes 14, 21 i 28 de novembre i 5, 12 i 19 de desembre en horari de 11:00h a 12:00h.\nA més a més, làrea de Joventut ja prepara noves activitats online per als pròxims mesos, adaptant-se a les noves circumstàncies.


Cau un arbre a la plaça de l'Ajuntament\nMataró // 7 d'agost - 14:35h\nEs prenen mesures de seguretat després de caure part d'una alzina\nArbre caigut a la plaça de l'Ajuntament / Foto: Capgròs\nOperaris del Servei d’Espais Públics han retirat a primera hora del matí una part de l’alzina catalogada de la plaça de l’Ajuntament que va caure aquest dilluns a la nit per causes que encara es desconeixen. L’incident va passar als voltants de les onze de la nit i no va provocar danys personals. Arran dels fets es van mobilitzar efectius de Policia Local i Bombers de la Generalitat i es va acordonar la zona.\nA més de retirar la part de l’arbre afectada i la revisió ocular realitzada avui, demà dimecres està previst fer una poda de reformació per reequilibrar l’arbre compensant la part caiguda, i d’aquesta manera garantir la seguretat a l’àmbit.\nEls de la brigada de parcs i jardins haurien d’anar-se al atur, per ineptes i inùtls.\nEladio, 9 d'agost - 14:50h\n"Revisat fa15 dies" quins craks els de la brigada jardinera.\nPep Piscines, 7 d'agost - 17:26h


Els sindicats de l’administració esclaten contra el Govern - Altaveu el diari digital d'Andorra\n18/10/2018 (18:45 CET)\nLa immensa majoria dels sindicats de l’administració pública -finalment els mestres també s'hi han adherit- han esclatat contra el Govern i la reforma de la Funció Pública que es projecta, denunciant que en cap cas l’executiu ha entrat a negociar res perquè “no ha acceptat cap de les propostes sindicals”. “Se’ns pren per rucs”, clamen en un comunicat conjunt de set sindicats en què denuncien que les lleis laborals impulsades per DA “van totes elles en contra de la classe treballadora andorrana”. Alhora, el col·lectiu sindical que aglutina els treballadors de l’administració general (Sipaag) denuncia l’abús que ha fet l’actual govern dels càrrecs de relació especial per “col·locar amics o coneguts”.\nL’esmentat Sipaag, juntament amb l’Associació de Bombers (ABA), els duaners (SFD) i els agents penitenciaris (SPA i SIP), el Col·lectiu de Funcionaris de Policia (CFPA), la Unió Sindical d’Andorra (USd’A) i a darrera hora també el Sindicat de l’Ensenyament Públic (SEP) -per tant, pràcticament la plataforma sindical de l’administració al complet- han emès un contundent comunicat en resposta a les manifestacions fetes pel titular de Finances i portaveu del Govern, Jordi Cinca, en la roda de premsa posterior a la celebració del consell de ministres i després que una part dels col·lectius signataris acudís (i altres no) a una trobada amb representants de Demòcrates per Andorra (DA) per conèixer les esmenes que aquest grup parlamentari farà al projecte de llei de modificació de la Llei de la funció pública. “No hi ha hagut cap negociació, ni ara ni a l’inici. El Govern ja va posar unes línies vermelles que no estava disposat a modificar”, comencen dient els sindicats.\nÉs un lament-denúncia, d’entrada, a la reunió sol·licitada per DA. “Arribem un cop més a la conclusió que volien la reunió per tornar a manipular a tort i dret i demonitzar un cop més un col·lectiu tant imprescindible com fàcilment criticable”, afirmen tot deixant clar que estan convençuts que l’executiu no ha volgut negociar mai res i que tot plegat és una voluntat d’intentar fer veure davant l’opinió pública que es dialoga quan en realitat es defensen “els interessos d’uns quants per sobre de l’interès general”. El comunicat repassa des de la “recessió” econòmica a què ha portat el Govern el país a la precarietat laboral o la situació de l’habitatge. Per acabar-se referint a la compareixença d’aquest dimecres de Cinca.\n“No tingui la barra de dir que la llei que es troba al Consell General és millor que la que tenim actualment”, etziben al ministre portaveu, a qui retreuen que “si no s’ha desenvolupat la carrera professional de l’actual llei, alguna responsabilitat tindrà també el seu Govern no? En set anys alguna cosa haguessin pogut fer. Però és clar, no els agrada assumir responsabilitats”. I hi afegeixen: “És impressionant com intenten capgirar i manipular la realitat. I la realitat és que continuen apostant per unes lleis, tant la de funció publica com el codi de relacions laborals, sense parlar de la llei de coacció sindical, que van totes elles en contra de la classe treballadora andorrana”.\nEls sindicats firmants acusen l’executiu d’abaratir “els acomiadaments dels treballadors de l’empresa privada” i de “retallar els drets dels treballadors públics”, que deixen clar que són “drets i no privilegis”. I “són drets perquè són les condicions que vam acceptar quan vam decidir superar un procés de selecció per esdevenir funcionaris. Continuen afavorint l ́especulació urbanística i empenyent les famílies dels treballadors andorrans, tots ells, a la més absoluta precarietat laboral i dependents de la caritat governamental i sense cap dret fonamental”.\nUSd’A, Sipaag, ABA, CFPA, SPA, SIP i SFD lamenten en un comunicat al qual al final també s'ha adherit el sindicat dels mestres que el gabinet liderat per Toni Martí no hagi volgut realment negociar\nEl comunicat posa en dubte que el Govern estigui seguint directrius d’alguns empresaris en concret perquè, entenen els responsables sindicals, els patrons també necessiten un bon marc de relació amb els assalariats. I en el cas que fossin alguns empresaris en concret els qui donessin ordres o empenyessin l’executiu a adoptar determinades decisions, “demanaríem conèixer quins són aquest empresaris per emprendre les accions que consideréssim oportunes”.\nAl capdavall de tot plegat, el comunicat explica els motius pels quals no veuen bé el projecte de llei que s’està tramitant al Consell General. I comencen denunciant que desaparegui la figura de funcionari, una figura que, denuncien, “es conserva casualment” a l’avantprojecte de llei del cos diplomàtic, “lloc de retorn de la molt il·lustra senyora Eva Descarrega Garcia, ministra de Funció Pública i Reforma de l’Administració”.\nEls sindicats centren la seva queixa contra la reforma funcionarial en quatre grans. “La politització de l’administració” amb la desaparició de la figura del funcionari “perquè un treballador públic no podrà rebatre les directrius del polític de torn, tot i que aquestes no s’ajustin a llei, doncs perillarà el seu lloc de treball”; l’absència, assegure, d’una possibilitat real de promoció; "un cop més es redueix el nostre salari amb un règim de quinquennis enlloc de triennis”; i finalment perquè “la nova situació de reforma ens deixa desprotegits davant d’una malaltia incapacitant”.\nEl SIPAAG carrega contra les relacions especials i els assessoraments… especialment d’Espot\nEl Sindicat de Personal adscrit a l’Administració General (Sipaag) ha emès de manera individual una altra comunicació en què lamenten el que consideren una manca de respecte vers els funcionaris i agents de l’administració del Govern atès l’elevat nombre de persones que han obtingut un càrrec gràcies a la seva relació especial amb membres de l’executiu. També critiquen l’alt volum d’assessoraments contractats per l’executiu, no sempre publicitats com fixa la legislació, segons el col·lectiu sindical. El Sipaag és especialment crític amb les contractacions o ‘ascensos’ formulats pels ministeris o departaments dirigits per Xavier Espot. Parlen dels departaments que dirigeix el titular d’Afers Socials -una àrea coordinada per una persona de nacionalitat estrangers que té delegades responsabilitats que no creuen que la llei permeti, remarca la nota- o Interior, però no esmenten directament el nom del màxim responsable polític. Per tot aquest excés de relacions laborals externes, “davant d’aquestes ‘fórmules’ que ha trobat el Govern per ‘trepitjar’ les lleis, col·locar amics o coneguts, menysprear els funcionaris, els agents de l’administració i també el conjunt dels andorrans, el Sipaag demana que s’aturin ja, d’una vegada, aquestes pràctiques totalment fora de la llei, que es valori la figura del funcionari o agent de l’Administració i que es respecti el dret que tot treballador té a la promoció per mitjà del treball”.\nSota aquestes línies podeu consultar els comunicats íntegres en l'apartat de documents adjunts.


dimarts, 4 de febrer de 2014 18:54\nAhir, dia 3 de febrer, va tenir lloc a la Facultat de Farmàcia de la UB la sessió d'acabament de l'Estratègia Catalana de Conservació de Flora (ECCF). La darrera reunió de treball del Grup Promotor de l'ECCF va revisar les 99 esmenes presentades al darrer esborrany de text del document de l'Estratègia, que ja són la darrera etapa de participació, de manera que es considera el text com a aprovat en la versió de treball.\nDes d'ara, una comissió redactora, formada pel Secretari de l'ECCF, Albert Palou, l'Assessora estratègica, Beatriu Tenas i el Coordinador de l'ECCF, Cèsar Blanché s'encarregarà d'incorporar totes les correccions i de preparar el text final que es donarà a conèixer oportunament, d'acord amb l'ICHN, que és l'entitat a la qual la Generalitat de Catalunya va encarregar l'estratègia.\nL'ECCF agraeix la col·laboració de totes les persones que han contribuït amb les seves aportacions al debat i a la millora dels documents i textos. La versió definitiva de l'ECCF serà donada a conèixer en els properes setmanes a través del web de l'ECCF


Publicat el 2018/03/15 per funkyover\nQuarta #RiuadadeNassos ;o)\nLa #RiuadadeNassos arriba a la seva quarta edició! Amb aquesta nova edició i durant el 2018 completarem el Camino de Santiago que vam iniciar. Aquest 2018 sortirem de León fins arribar a Santiago de Compostela.\nEl motiu d’aquesta nova edició surt de veure l’èxit inicial de les anteriors edicions i tot el que hem pogut ajudar amb les diferents #RiuadadeNassos a la ONG Pallapupas.\nQuan vaig arribar a Santiago de Compostela amb la primera edició de #RiuadadeNassos vam poder comprobar fins a on podem arribar amb un somriure. Per aquest motiu, vull continuar compartir aquest nou repte personal amb un repte solidari.\nTinc pendent 310km del Camino de Santiago, sortint de Lleó fins arribar a Santiago i és la quantitat inicial que vull recaptar. En total 1060km per aconseguir que els nens i nenes que han d’estar als hospitals segueixin amb un somriure.\nAny 2015 – De León a Santiago de Compostela\nAny 2016 – De Roncesvalles a Burgos\nAny 2017 – De Burgos a León\nSi vols ajudar i aportar el teu granet de sorra és molt fàcil. Entra a l’enllaç de la quarta #RiuadeNassos i l’únic que has de fer es clicar que vols ajudar fent una donació en el repte “Dona tu reto”. Per quin motiu et fan registrar? Doncs per donar-te la possibilitat de desgravar en la teva propera declaració de la renda. No deixis de fer-ho que també tens la teva recompensa ;o)\nI pots compartir-ho a les xarxes socials. A més, tota la informació actualitzada al canal de Telegram, connecta’t t.me/riuadadenassos\nAquesta entrada s'ha publicat en Camino de Santiago, Noticies, Riuada de nassos i etiquetada amb Camino de Santiago, riuada de nassos, riuadadenassos. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


L'espai públic és jove i divers al Cooperem 2019 | Joves\nL'espai públic és jove i divers al Cooperem 2019\nDiversitat funcional. Sota el títol "L'espai públic és nostre, jove i divers", el Cooperem 2019 ofereix activitats, debats, exposicions i una festa de cloenda vers la convivència i el respecte entre persones diferents.\nDes del 2012, el projecte Cooperem en la Diversitat treballa en xarxa tot l'any amb entitats i serveis dels àmbits dels adolescent i joves, i de la diversitat funcional al districte de Ciutat Vella, per organitzar conjuntament cada novembre unes jornades amb diferents tallers i activitats promovent situacions de treball col·laboratiu entre joves i persones amb diversitat funcional.\nL’objectiu és reflexionar de manera conjunta sobre les situacions que es troben les persones amb diversitat funcional, apropar-nos a les situacions quotidianes que viuen al nostre entorn, i dialogar sobre drets, dificultats, oportunitats i altres capacitats que han descobert a partir de la seva discapacitat.\nAquest mes de novembre té lloc el projecte Cooperem en la Diversitat 2019 sota el títol “L’espai públic és nostre, jove i divers” que ofereix espais als adolescents, joves i persones amb diversitat funcional per pensar, debatre i aportar idees perquè els nostres espais públics siguin espais privilegiats per a la convivència i el respecte entre persones diferents.\nExposicions del Cooperem\nDel 5 al 28 de novembre, al Casal de Joves Palau Alòs\nDues exposicions, “Un espai per a la trobada i el reconeixement”\ni “Dones, força, canvi”.\nLa primera és una exposició fotogràfica sobre les activitats realitzades amb adolescents i joves de centres de lleure educatiu i de centres oberts, i persones amb diversitat funcional d’entitats i serveis de Ciutat Vella.\nI la segona, mostra la realitat de set dones de l’Índia i les àrees en les que la Fundació Vicente Ferrer treballa.\n19 de novembre de 17.30 a 19.30 h, a l’Institut Miquel Tarradell\nSota el títol, Passes de la convivència als carrers i places?, la companyia de teatre de l’oprimit Impacta’t presenta diferents situacions de conflicte a l’espai públic en què es poden trobar les persones amb discapacitat, joves i adolescents. S’analitza la presa de posició des de l’acceptació, el valor de la diferència, el respecte cap a un mateix i cap als i les altres.\n21 de novembre de 12 a 14 h, al Casal de Joves Palau Alòs\nSota el títol, Nosaltres no passem, parlem-ne!, experts sobre convivència a l’espai públic reflexionaran sobre quins són els factors que faciliten la convivència en barris on hi conviu una gran diversitat de persones i quin paper hi poden jugar adolescents, joves i persones amb diversitat funcional.\nLa Festa del Cooperem\n29 de novembre de 18 a 20 h, al Casal de Joves Palau Alòs\nVisca la festa! serà la trobada festiva amb batucada, música inclusiva i refrigeri final.\nAl voltant del 3 de desembre, volem celebrar trobar-nos i dialogar a l’espai públic!\nEl projecte rep el suport de l’IMPD-Districte de Ciutat Vella i de la Direcció de Justícia Global i Cooperació Internacional de l’Ajuntament de Barcelona.\nCartell i programació


IB3 | Les campanades de Cap d’Any es celebraran al Passeig del Born\nLes campanades de Cap d’Any es celebraran al...\tPortada > > Les campanades de Cap d’Any es celebraran al Passeig del Born Les campanades de Cap d’Any es celebraran al Passeig del Born Una cinquantena d'activitats per aquestes festes\nEl Passeig del Born esdevé aquestes festes el gran protagonista i es converteix en l’eix de celebració de les principals fites. Les campanades de Cap d’Any, que enguany abandonen la plaça de Cort, en seran l’acte més significatiu. La manca de seguretat en cas d’evacuació i les obres que s’hi estan duent a terme han estat cabdals a l’hora de prendre aquesta decisió. En Figuera ens donarà la benvinguda al 2017 de manera virtual amb una projecció a la façana del Casal Solleric. Serà al Passeig del Born on se celebrarà la festa, amb concert i DJ’s inclosos. Aquesta imatge, però, tampoc no es repetirà aquestes festes. El balcó de Cort es canvia per la balconada del Casal Solleric, un espai que, com s’assegura, dóna cabuda a més públic. El recorregut de la colcada serà semblant al de l’any passat. Començarà al Moll Vell amb l’arribada dels Reis, baixarà pel Born, girarà per La Rambla i tornarà pel Passeig Mallorca, Jaume III i Plaça Joan Carles I. Activitats als casals de barri, betlems, fires i teatre són tan sols algunes de les més de 50 activitats programades per a aquests dies. L’encesa dels llums donarà demà el sus, una vegada més, des del Passeig del Born. Serà a les set del capvespre; abans però, des de les cinc i mitja, un cercavila recorrerà els principals carrers de ciutat amb animació i espectacle.


ARTICLES DEL FULL PARROQUIAL: 10/01/2010 - 11/01/2010\nLA FUNCIÓ DEL PAPA\nSi no hi hagués Papa ens l'hauríem d'inventar, perquè algú ha de coordinar els cristians que hi ha en el món. En tot cas, podem i hem de parlar de la manera de coordinar l'església en tot el món. Les esglésies ortodoxes tenen els seus patriarques (grans coordinadors) a Constantinoble (actual Istanbul), Moscou i Jerusalem (segurament em deixo algun lloc). Em refereixo a les esglésies ortodoxes que no estan unides a Roma, perquè les que ho estan ja accepten la primacia del Papa.\nAl poc temps dels inicis de l'església es va veure la necessitat de tenir algun bisbe o Patriarca com a punt de referència per mantenir la unitat dels creients. Els primers foren, sens dubte, els de Jerusalem on Pau (Ac 9,26-28), Pere (Ac 11,1-18) i Felip el diaca (Ac 8,14-17) acudiren per informar de les seves activitats i el primer concili (o trobada de responsables) fou precisament a Jerusalem, i no pas entorn de Pere sinó de Jaume, el germà del Senyor (Ac 15,13-21). Hi ha una antiquíssima tradició que Pere fou martiritzat a Roma i l'Església de Roma n'ha venerat les relíquies des de molt antic (relíquies que possiblement estan sota la cripta del Vaticà).\nNo cal que faci una lliçó d'història, però fàcilment entendreu que quan Roma esdevenia la capital del imperi fins a la meitat del s.V qui era bisbe de Roma passà a ser reconegut com a primat per totes les altres esglésies. I això ha continuat fins i tot després d'uns períodes breus de temps en què el Papa va establir-se a les ciutats franceses d'Avingnon, Bordeaux o a la italiana Pisa. Sempre ha tornat a ésser Roma el lloc on ha habitat el bisbe primat de tots els bisbes catòlics, fins als nostres dies.\nAra que estem a pocs dies de la seva vinguda a Barcelona hem de deplorar molts que són més papistes que el Papa i el veneraran com si Jesús mateix estigués entre nosaltres amb mostres exagerades (algunes histèriques) i no és això, ja que Jesús es fa present en totes les eucaristies dels llocs més recòndits. I també hem de deplorar els que aprofitaran aquests dies per fer unes accions sorolloses en contra d'ell o de la seva visita, tot i respectar-los el dret a manifestar-se. És precisament per algunes accions violentes que s'han produït en altres llocs, amb intents d'assassinat inclosos, que els nostres governs extremaran la vigilància. No oblideu que també hi haurà enorme protecció per la presència del monarca espanyol i els prínceps a dins la basílica de la Sda. Família.\nJo no entraré en el ball de xifres de despeses perquè ja hi haurà qui se'n cuidarà, però, si hem de parlar de diners, també hi haurà molt turista que vindrà a causa d'aquest esdeveniment. El temple de la Sda. Família serà molt més visitat durant un temps. Aquestes també seran divises quantioses per a Barcelona. A més TV3 tindrà l’exclusiva d’enviar el senyal a 50 milions d’espectadors.\nPersonalment, m'agradaria arribar a una situació com la que passa amb els nostres bisbes, que hi pots estar molt d'acord o no gaire, però no hem de posar cap guàrdia a la porta de l'església el dia que vénen a visitar-nos. De moment, estem lluny de rebre el Papa amb la discreció que ens agradaria. El fet que vingui envoltat de tants bisbes i cardenals dóna sentit d'unitat, però també l'allunya del poble que restarà en els carrers dels voltants mirant pantalles gegants i es veurà satisfet si d'esquitllada pot dir que l'ha vist uns segons. Quedarà molt lluny de la gent.\nTot plegat recorda aquell episodi d'uns grecs que "volien veure Jesús". Introduïts prop d'ell per dos deixebles amb cognom grec (Felip i Andreu) Jesús els fa per resposta que «ha arribat l'hora que el fill de l'home serà glorificat» (Jn 12,20-24) que és com dir-los que ara tota persona valdrà més que tot i per tant que ells són ben rebuts, tot i no ésser jueus. Al costat de Jesús hi cabien tots: jueus i grecs, pagans i pecadors, homes i dones (Ga 3,28).\nLA FOTO AMB JESÚS (i II): ELS INSIGNIFICANTS\nLa setmana passada deia que Jesús va defugir la foto amb els que volien el poder, com el cas de la mare dels Zebedeus o d'Herodes i també que els mateixos poderosos defugien i blasmaven contra ell. No el volien veure al seu costat.\nPer contra, Jesús va fer molts gestos per posar-se al costat dels "petits" (com diria l'Evangeli de Mateu) o dels "pecadors" (com abunda al de Lluc). Li agrada fotografiar-se amb ells.\nSembla que al costat dels dotze hi havia una colla d'altres deixebles ("nois", com sovint diu l'evangeli), que volien seguir Jesús. Però els dotze els ho impedien. Alguns presentaven a Jesús uns "nois" perquè els imposés les mans, però els deixebles els renyaven. En veure-ho, Jesús es va indignar i els digué: «Deixeu que els "nois" vinguin a mi. No els ho impediu, perquè el Regne de Déu és dels qui són com ells. Us ho asseguro: qui no aculli el Regne de Déu com l'acull un noi, no hi entrarà pas». I els abraçava i els beneïa tot imposant-los les mans. (Mc 10,13-15).\nSerien els mateixos "nois" que Joan volia prohibir-los que fessin signes en nom de Jesús. Joan li digué: «Mestre, n'hem vist un que es valia del teu nom per a treure dimonis i hem mirat d'impedir-ho, perquè no és dels qui vénen amb nosaltres». Jesús els respongué: «No ho impediu. Qui no està contra vosaltres, està amb vosaltres». (Lc 9,49-50).\nMés sorprenent és veure com Jesús es desmarcava dels asseguts a la taula del fariseu que menyspreaven una dona que plorava als seus peus i els eixugava amb els cabells. La posa "dreta" i al seu costat. Jesús es girà cap a la dona i digué a Simó: «Veus aquesta dona? Quan he entrat a casa teva, tu no m'has donat aigua per a rentar-me els peus; ella, en canvi, me'ls ha rentat amb les llàgrimes i me'ls ha eixugat amb els cabells. Tu no m'has rebut amb un bes; ella, en canvi, d'ençà que he entrat, no ha parat de besar-me els peus. Tu no m'has ungit el cap amb oli; ella, en canvi, m'ha ungit els peus amb perfum. Així, doncs, t'asseguro que els seus molts pecats li han estat perdonats: per això ella estima molt. Aquell a qui poc és perdonat, estima poc». Després digué a la dona: «Els teus pecats et són perdonats». Els qui eren a taula amb ell començaren a pensar: «Qui és aquest que fins i tot perdona pecats?». Jesús digué encara a la dona: «La teva fe t'ha salvat. Vés-te'n en pau». (Lc 7,44-50).\nMentre els reporters, a la sala del tresor, es posaven al costat dels que es feien precedir amb trompetes (Mt 6,2) fent vistosos donatius, Jesús es posa al costat de la viuda pobra: Va arribar una viuda pobra que hi tirà dues petites monedes de coure. Jesús va cridar els seus deixebles i els digué: «Us asseguro que aquesta viuda pobra ha tirat al tresor més que tots els altres. Tots han donat el que els sobrava; ella, en canvi, ha donat el que necessitava, tot el que posseïa, tot el que tenia per a viure». (Mc 12,42-44).\nTambé es posa al costat de l'altra viuda que portava a enterrar el seu fill únic (Lc 7,11-16); del paralític que duia trenta-vuit anys ajagut a l'estany on hi havia la porta de les ovelles, per tant plena de cagallons (Jn 5,1-8).\nAquestes fotos, que semblen insignificants, per sort, han arribat fins a nosaltres.\n17 d'octubre de 2010\nLA FOTO AMB JESÚS (I): ELS PODEROSOS\nJa sabem que en temps de Jesús no hi havia màquines de fotografiar (com n’hi haurà ara amb el papa) però l’Evangeli ens dóna molts episodis en els quals alguns anaven a cops de colze per fer-se veure al seu costat i altres episodis en què Jesús se’n distanciava o els altres no el volien ni veure.\nEls deixebles mateixos tenien conflictes a veure qui estaria més a prop de Jesús. En una ocasió Joan li diu: «Mestre, n'hem vist un que es valia del teu nom per treure dimonis i hem mirat d'impedir-ho, perquè no és dels qui vénen amb nosaltres». Jesús els respongué: «No ho impediu. Qui no està contra vosaltres, està amb vosaltres». (Lc 9,49-50).\nLa mare de dos deixebles, Joan i Jaume, va quedar ben galdosa quan demanava que els seus dos fills seguessin l’un a la dreta i l’altre a l’esquerra. Jesús ho va rebutjar amb aquestes paraules: «No sabeu què demaneu. Podeu beure la copa que jo he de beure?» Ells li responen: «Sí que podem.» Jesús els diu: «Prou que beureu la meva copa, però seure a la meva dreta o a la meva esquerra, no sóc jo qui ho ha de concedir: hi seuran aquells per a qui el meu Pare ho ha preparat». (Mt 20,22-23).\nCaifàs, que era el gran sacerdot, diu expressament que Jesús fa nosa (no vol la foto amb ell) i afegeix: «Vosaltres no enteneu res. No us adoneu que val més que un sol home mori pel poble, i no pas que es perdi tot el poble?» (Jn 11,47-50).\nHerodes, que era rei i jueu, en canvi, es delia per veure Jesús ja que en sentia parlar (Lc 9,7-9). Quan a la fi va tenir l’oportunitat, en el relat de la Passió, i tingué Jesús detingut a casa seva, enviat per Pilat, es va alegrar de veure’l i li demanà un senyal prodigiós. Jesús respongué amb un silenci tal que va ofendre tant al rei, que reaccionà posant-li un vestit llampant i burlant-se’n (Lc 23,6-11).\nJesús denuncia amb molta contundència aquells que s’aprofiten del poder per oprimir els més petits i els diu: «Aneu amb compte amb els mestres de la Llei. Els agrada de passejar-se amb llargues vestidures, que la gent els saludi a les places i que els facin ocupar els seients d'honor a les sinagogues i els primers llocs en els banquets. Devoren els béns de les viudes i fan veure que preguen llargament. Per això aquests seran judicats amb més rigor». (Mc 12,38-41). Ell mateix es distanciava per no aparèixer al costat d’ells.\nEra tant el que incomodava Jesús als que detentaven el poder en aquell moment que, quan van tornar uns soldats que havien estat enviats per detenir-lo i venien sense el detingut, els grans sacerdots i els fariseus els van reprendre dient-los: «Vosaltres també us heu deixat enganyar? Qui de les autoritats o dels fariseus ha cregut en ell? Només hi creu aquesta gentussa que ignora la Llei i es mereix la condemna!» (Jn 7,47-49).\nNo és gens estrany que aquests, desplantats per Jesús, maldessin per donar-nos una altra foto (macabra) de Jesús voltat de dos delinqüents clavats en creu, despullats, torturats i humiliats (a la vista de tothom que passava i els insultava). Aquesta “foto” (la creu) és la que venerem encara tots els cristians que seguim el Mestre i, contra el que aquells esperaven, ha esdevingut una senyera per als creients.\nEl dia que ve parlaré de les altres fotos, les que Jesús cercava amb els petits i els insignificants.\n10 d'octubre de 2010\nEL PAPA DEL "POLÒNIA"\nMolts anys he fet de professor en l'ensenyament mitjà i quan un alumne presentava un treball jo li demanava d'on havia tret el que afirmava, perquè no val inventar-se coses. Si l'alumne copiava un fragment d'una revista havia de dir quin era l'autor i en quin lloc ho havia trobat; i si volia constatar una realitat social calia que digués a quants ho havia preguntat o bé a quina enquesta de les que es publiquen es referia. Si no ho feien així, els alumnes havien de suspendre, perquè no s'hi val a escriure el que els dóna la gana en un treball acadèmic.\nAixò és exactament el contrari del que es veu en algun programa que es dedica a caricaturitzar personatges famosos.\nCom diu l'articulista Antoni Puigvert a La Vanguàrdia (27 set) el Papa domina una colla d'idiomes però el pallasso que el representa figura que no sap parlar; el Sant Pare és un home serè i l'afigura histèric; és reflexiu i savi, i el donen per estúpid. He vist aquest programa només dues vegades i vaig decidir no veure’l mai més. I ho he acomplert!\nTu pots ésser creient o ateu, tant se val; pots ésser un creient crític amb el funcionament de l'església; però el que no has de permetre és que un programa que paguem entre tots presenti una caricatura tant acrítica i ofensiva. Com? Doncs apagant la tele. I pots continuar essent ateu, ja que no té res a veure amb la serietat intel·lectual.\nCal dir que la caricatura és un gènere molt sa perquè fa riure, però el bon dibuixant extreu de qualsevol personatge els trets que té i no inventa allò que el pot desprestigiar. No fan caricatures, sinó menyspreu. Serà que, tractant-se de segons qui, els responsables de la TV3 han decidit deixar la neutralitat de banda? També per Nadal els sortien caganers per les orelles (hi ha d'haver-hi, hi ha d'haver-hi...).\nLa mandra mental que tenim tots plegats permet que es facin coses d'aquestes amb els nostres diners i els responsables del canal més nostrat continuaran amb la burleta mentre tinguin una colla de gent que calla i riu les befes quedant-se asseguts al sofà sense reaccionar. "Mentre hi hagi burros hi haurà gent que pujarà a cavall".\nTotes aquestes actuacions ridiculitzadores em recorden el temps en què jo estudiava, i en el qual els nostres superiors ens presentaven les maldats del comunisme, tant que quan un professor d'història (que havia estat a Rússia) ens va dir que "allà hi havia molt bona gent als pobles" ens va sorprendre de tant enganyats que estàvem. Ara, amb la televisió, no s'engatussa als interns d'un seminari, com llavors, sinó a tot un país.\nAixí ens van preparant per la vinguda del papa.\nAixò val per a tots, creients i no creients; pels que aniran a milers a veure’l i per aquells a qui no agrada la visita; pels catòlics més papistes que el papa i pels altres, també catòlics, que no voldrien aquesta gran concentració.\nQuants de vosaltres heu rebut notícia dels excel·lents discursos que ha fet a Gran Bretanya? Mentre, el món intel·lectual britànic ha reconegut la qualitat d'aquest personatge.


Arxius de Esports, caça i pesca - Guia cultural i comercial d'empreses, directori i anuncis a Barcelona, Lleida, Girona i Tarragona\nEsports, caça i pesca\nEts a: Inici / Lleure / Esports, caça i pesca\nCategoria dedicada als amants de tot tipus d'esport. Gimnasos, pràctica de jocs a l'aire lliure, venda, reparació i lloguer de bicicletes, busseig, parc d'arbres, motocross, esports d'aventura, ràfting...\nEnsenyament Cursos Lleure Aventura i Sortides Esports, caça i pesca\nAdreça: Virgen de Montserrat, 71 Ripollet\nAdreça: Av. de Lluís Companys, 2, 08318 Dosrius\nLleure Aventura i Sortides Esports, caça i pesca\nNature’s Gym Gimnasio de Pesas La Jonquera\nLleure Esports, caça i pesca\nSom un gimnàs de peses de La Jonquera amb una història de més de 20 anys. Un espai per donar salut al teu cos dirigit per professionals de la salut i del fitness. Entrenadors personals o monitoratge col·lectiu de peses per a dones i homes.\nAdreça: Horta d'en Geli, 11 La Jonquera\nEnsenyament Cursos Música i Dansa Lleure Esports, caça i pesca


SOS Monuments – Pàgina 26 – SOS Monuments\nBaluard del Migdia La plataforma “Salvem el baluard del Migdia de Barcelona”, porta una perseverant campanya de defensa i revaloració de la muralla vora la Plaça Palau Més info>>http://www.facebook.com/group.php?gid=323078150289\nLa Ría de Ferrol. Galicia “Comité cidadán de emerxencia para a Ria de Ferrol”, treballa per la defensa de la conservació del patrimoni natural, cultural, etnològic i arqueològic de l’antic […]\nFaçana Marítima de Sitges La Plataforma “S.O.S SITGES” lluita en contra de la renovació de la façana marítima dels museus Cau Ferrat i Maricel. Més info>>http://plataformasitges.blogspot.com/2010/09/el-logo-de-la-plataforma-sos-sitges.html Veure estat de […]\n24 juliol, 2011 in Campanyes, Patrimoni en perill /by SOS Monuments\nLa “Plataforma La Rotonda”, manté una decidida defensa de l’edifici modernista de La Rotonda. Més info>>http://www.larotondabarcelona.com/\n20 juliol, 2011 in Noticies /by SOS Monuments\nEl passat dijous 21 de Juliol, SOS Monument es va adherir a la convocatòria de la Plataforma la Rotonda per defensar aquest important bé patrimonial. La manifestació que va comptar amb més […]\n23 juny, 2011 in Noticies /by SOS Monuments\nProposem dues activitats per a conèixer el patrimoni durant els mesos d’estiu: La exposició temporal “La Revolució de l’Aigua a Barcelona” i el curset d’estiu d’Arquitectura Popular.\n23 juny, 2011 in Publicacions /by SOS Monuments\nExcursió científica pels jardins dissenyats per Nicolau Rubió i Tudurí Per Jacqueline Jacquet Fotografia Maricarmen Tapia Itinerari Jardins Rubió i Tudurí (pdf)>> Els dissabte 11 de juny, com ho […]


7 de novembre de 2018 9:02\nMalauradament em temo que no. Són molts els dubtes raonables que en fan dubtar de la imparcialitat que deu presidir qualsevol procés judicial i aquest, per una sèrie de raons, més que cap altre. És tracta d’un judici polític per la incompetència política a cercar una solució basada en el diàleg i el respecte mutu. Quan la política es judicialitza la justícia es polititza i així anem.\nEs dóna la paradoxa que, gràcies a la més que dubtosa separació de poders de l’estat, aquest actua com acusador i al mateix temps com a jutge. No confio en la bona fe de l’advocacia de l’estat que, en comptes de tenir un gest com cal i desconfiar de Llarena, i la seva lamentable instrucció, s’ha limitat a rebaixar els càrrecs.\nAcusen els polítics catalans de rebel·lió quan això significa un delicte comès pels qui s’alcen en armes contra un govern legalment constituït. I Això no ha succeït ni s’hi ha sembla en absolut al 18-J ni al 23-F encara que ho digui el tal Llarena.\nTambé se’ls acusa de sedició que és un delicte que consisteix a alçar-se públicament i de forma tumultuosa per obtenir o impedir la promulgació o execució d’una llei, la celebració d’eleccions, el lliure exercici de les funcions d’una autoritat.\nTambé s’hi afegeix el malbaratament de cabals públics quan l’anterior ministre d’Hisenda, Cristóbal Montoro, va declarar en el Congrés que la Generalitat no s’havia gastat ni un sol euro del pressupost per dur a terme el referèndum.\nQuè els queda per imputar? Doncs la desobediència al Constitucional. Ara bé, o es feia cas a l’alt tribunal o s’incomplia el compromís amb la ciutadania de Catalunya. Si tenim en compte que el Constitucional va escapçar l’Estatut de males maneres i contra la voluntat del poble, queda clar el que s’havia d’obeir.\nLa premsa estrangera, especialment l’europea, se’n fa creus de com i de quina manera es durà a terme el judici i dels càrrecs i possibles condemnes a què s’enfronten els acusats, més tenint present que quatre països es van negar a complir les euroordres per no veure el delicte de rebel·lió per enlloc.\nEl Regne Unit ha fet un vídeo descrivint els acusats i el càrrec que ocupaven al govern català, també han inclòs els Jordis. Anonimus Catalunya demana que el fem viral.\nUn altre dubte, més que raonable, és que la fiscalia vol que declarin 99 membres dels cossos i forces de seguretat de l’estat i, en canvi, ignoren a les més de 1000 víctimes que van patir cops de porra, coses, empentes, estirada de cabells, lesions sagnants i,fins i tot, la pèrdua d’un ull. I és cert que va haver-hi violència, la que va provocar la policia espanyola. Vergonyós va ser la negació de les imatges que va fer el ministre Dastis a la BBC quan les havien gravat els seus enviats especials.\nPer últim i per demostrar el meu dubte sobre la imparcialitat, aconsello a qui no conegui l’article “Espanya no signa un protocol sobre drets humans“, publicat fa pocs dies en aquest mitjà el llegeixi. Comprendran ràpidament el perquè l’estat ignora aquest protocol del Tribunal de Drets Humans d’Estrasburg.\nQuè en pensen vostès benvolguts lectors, confien que el judici serà just i imparcial o la sentència ja està decidida d’antuvi?


octubre | 2007 | Les aigües turbulentes\nPublicat el 30 d'octubre de 2007 per jordicc\nLa meva campanya particular “Les Quatre Raons”, una mena de creuada d’estar per casa per aconseguir que la propaganda que ens tiren a les bústies estigui en català, segueix el seu curs. Avui toca donar algunes notícies positives que, en els temps que corren, són d’agrair.\nEn primer lloc, cal destacar que els dos grans centres comercials de Tarragona, Carrefour i Eroski, ja usen en aquests moments el català en la seva publicitat domiciliària. Juraria que fa molt poc no ho feien. La meva campanya no hi té res a veure, naturalment, però és bo constatar com, mica en mica, van normalitzant la seva estratègia comunicativa. De fet, Eroski sempre ha estat sensible a la realitat plurilingüe de l’estat, i així ho reflecteix en l’etiquetatge de les seves marques blanques; ara falta més sensibilitat en les revistes que edita. Pel que fa a Carrefour, sempre havia estat molt més refractari al tema.\nSegonament, cada vegada he d’enviar menys correus electrònics a les empreses demanant, si us plau, que usin el català en la seva publicitat, argumentant-ho per quadruplicat. Efectivament, cada vegada em trobo menys material problemàtic a la bústia, i això també és una alegria.\nPer últim, una perla. La publicitat d’una perruqueria xinesa (sembla que ara estan de moda) redactada de manera impecable en la llengua de Verdaguer: rentar, tenyir, extensions… També hi ha alguna anotació en la llengua dels veïns, tot s’ha de dir, però no deixa de ser remarcable, atès el tradicional tancament de la comunitat xinesa a la societat que l’acull.\nTres bones notícies. Seguirem informant.\nPublicat el 29 d'octubre de 2007 per jordicc\nConvocatòria via SMS (molt modern…) sense remitent, sense consignes clares, tot desmanegat.\nAssistents: fauna variada (AVE pel litoral, veïns de Gornal, peperos, independentistes, els espanyolistes aquests de la Rosa Díez, passavolants).\nAquesta no és la manera de protestar pel què està passant. No m’extranya que fossin només un miler. Així no anirem enlloc.\nPublicat el 26 d'octubre de 2007 per jordicc\nCada any, Nadal arriba més aviat. Proves? Al gimnàs on vaig ja anuncien el sopar que fan cada any per celebrar les festes; enguany es farà a mitjans de novembre (!). Més proves? Ja m’han venut la primera butlleta de la loteria. Sé de gent que, per evitar les multituds dels centres comercials, fan les seves compres amb un mes d’anticipació.\nLa roda implacable, consumista i hipòcrita del Nadal (antiga festa cristiana, per cert) comença a girar frenèticament. No hi ha escapatòria. Però tranquils, sobreviurem.\nPublicat el 25 d'octubre de 2007 per jordicc\nAvui s’ha presentat al Consell Comarcal del Tarragonès el llibre sobre quatre personalitats tarragonines del període republicà. L’esquifida sala de plens del Consell, plena de gom a gom. Dos parlaments: el del president i el d’Heribert Barrera, lúcid als seus noranta anys. Admiro i envejo aquest home per una cosa: ara es dóna el gust de comprovar que tothom li dóna la raó en allò que ell fa molts anys que defensa, amb contundència i claredat de paraules. Cosa meritòria en un polític. Que en prengui nota l’establishment local d’Esquerra, present a la sala. També hi havia socialistes (el subdelegat del govern Abelló, molt correcte com sempre, i la Begoña Floria, Bego per als seus amics i enemics, que de tot té), un d’UDC (l’inimitable Vallvé) i descendents d’alguns dels polítics biografiats.\nA l’acabar l’acte, que s’ha fet curt perquè ha durat un temps prudencial, m’he comprat el llibre, amb les semblances biogràfiques de Marcel·lí Domingo, Rovira i Virgili, Pere Lloret i Macià Mallol. Un bon pòquer, poc conegut pel gran públic. En aquest sentit, l’obra hauria de servir per fer-los més familiars. Només un però: a la portada hi sobra la bandera espanyola. Si Rovira i Virgili aixequés el cap!\nPublicat el 24 d'octubre de 2007 per jordicc\nPublicat el 23 d'octubre de 2007 per jordicc\nEl proper dijous es presenta a Tarragona el llibre Quatre líders tarragonins de la República i l’exili. Altres tants historiadors ens parlaran de quatre tarragonins il·lustres: Marcel·lí Domingo, Rovira i Virgili, l’alcalde Lloret i Macià Mallol, homes units pel seu progressisme i, especialment els tres darrers, pel seu catalanisme. Hi intervindrà Heribert Barrera. Vulgues que no, serà molt interessant assistir-hi, per més d’un motiu.\nDijous, 25 d’octubre de 2007, 20 hores, al Consell Comarcal del Tarragonès (carrer de les Coques, 3, Tarragona)\nPublicat el 22 d'octubre de 2007 per jordicc\nAvui he assistit a l’acte del Palau de Sant Jordi, per dir, com molts milers de persones, prou a la presa de pèl dels papers de Salamanca. Un autocar, fletat per Òmnium Cultural, ens ha dut a gent de Reus i Tarragona.\nMoltes cares conegudes: anant de l’aparcament de l’autocar al Palau descobreixo Joan Herrera, Felip Puig i Caterina Mieras. A les files vip hi descobrim les planes majors dels partits que han donat suport a Madrid a la darrera moció sobre els papers. Del PSC, que vergonyosament ha obeït de nou el PSOE en aquest assumpte, només sé veure Joaquim Nadal, el "tete" Maragall i la mentada Mieras, que per cert és xiulada en un dels vídeos.\nEls aplaudiments i les xiulades han constituït un interessant termòmetre del nivell d’acceptació dels nostres prohoms: Carod-Rovira i Puigcercós han d’escoltar divisió d’opinions, a l’ex-president Maragall ara ja se l’aplaudeix (abans no) i els que reben més ovacions són dos salmantins com Déu mana (una regidora i un catedràtic). També reben un càlid aplaudiment Ferrer i Gironès, el cartellista Fontserè i Xirinacs, que ja no veuran el retorn dels papers, si és que arriben…\nEns asseiem a les fileres de cadires que ens ha assignat l’organització: mala sort, veig l’escenari d’esquitlleris i una de les pantalles em tapa el lloc on actuaran els cantants. Al meu costat se m’asseu una enigmàtica noia que, per l’aspecte, el què em pregunta i la guia de Barcelona que porta, sembla una turista que no sap massa bé què se celebra al Palau. Serà una espia? Misteri.\nComencen les intervencions i les actuacions: la càlida veu de Bassas és substituïda per la més enrovellada i roquera de Pep Sala, que acaba el seu treball amb un Visca Catalunya Lliure! Ja fa estona que la meva enigmàtica veïna de seient ha marxat. Segueix Toni Albà, improvisant moltes imitacions, inclosos l’aspersor Rajoy (sí, sí, sí…) i l’Aznar, amb la botella i la seva dona…\nContinua el show novament amb en Bassas demanant diners a la sortida per acabar de finançar l’acte, a banda dels 4 ? de l’entrada. La nostra és, no hi ha cap mena de dubte, una nació de peatge (per cert, també ens haurem de rascar la butxaca, i de bon grat, per pagar els 300.000 de l’ala que el senyor Camps reclama a ACPV).\nSegueixen l’actuació de Maria del Mar Bonet, com sempre, no passen els anys per aquesta noia, el manifest de Terricabres, molt contundent, i el petit recital de Raimon, que no interpreta Diguem no, com molts haguéssim desitjat.\nLlevat d’un retard de 40 minuts, tot ha sortit rodó, el Palau ple de gom a gom i una organització i un civisme perfectes. Com diu Toni Strubell, factòtum de tot el sidral, som, efectivament, una societat diferent.\nPublicat el 20 d'octubre de 2007 per jordicc\nÉs diumenge el matí, i el dediquem a passejar-nos per la platja de Las Canteras, la més coneguda de Las Palmas i sempre concorreguda, tan al passeig com a la sorra. Avui el ple és total: els banyadors, les xancletes, els flotadors i els para-sols s’adiuen amb els 30º de l’octubre canari. El llarg passeig, transitat per personal de tota condició i indumentària, acaba a l’enorme auditori Alfredo Kraus. La gegantesca escultura del tenor (a la foto), erigida a l’exterior, és un atemptat al bon gust.\nLa ciutat té, però, molts indrets d’interès: la catedral, vigilada permanentment per unes curioses escultures de gossos, símbol de les illes (confio que tothom ja sap que Canàries no prové de canari, sinó de ca), la casa de Colom, el barri de Vegueta, de sabor colonial, el carrer de Triana, ple de botigues i de façanes modernistes o el quiosc de la plaça de San Telmo, d’aquest mateix estil.\nAl vespre, tornem a Playa del Inglés i sopem amb uns amics en un restaurant de cuina de la terra. A la carta, unes postres molt d’allí: leche machanga. A Canàries s’usa l’expressió "toda la leche machanga" com quan aquí diem: "i tota la pesca". El vi, però, és riojà: un Azpilicueta, recomenació del cambrer, que l’encerta.\nLes coses bones s’acaben de seguida. Dilluns al matí m’esperen l’aeroport del Prat, desfer la maleta i la rutina diària. Socors!\nAvui s’ha presentat el Cercle d’Estudis Sobiranistes a Tarragona, formant part dels actes organitzats en ocasió del Correllengua. Ho han fet els mateixos Hèctor López Bofill i Alfons López Tena, impulsors de la iniciativa. Tan les intervencions dels conferenciants com les preguntes del públic han estat d’un gran interès, de manera que les dues hores llargues s’han fet curtes.\nIdees pescades al vol:\nEll Cercle neix per a la independència, i res més, no entra en l’estratègia dels partits, ni promou acords entre aquests, ni supleix cap altra iniciativa o moviment socials.\nLa independència no vidrà per oposar identitats, símbols, llengües o sentiments: aquest llenguatge l’entén molt bé Madrid. El que desconcerta Espanya és reclamar la independència fredament, per pur interès. López Tena ho ha expressat molt gràficament: això és com un balanç: no tenim mai beneficis, oi? Doncs, fora!\nEl procés d’independència serà necessàriament pacífic, però si hi ha algun tipus de violència, la promouran ells: aquest seria l’argument definitiu de cara a Europa i al món.\nCal que vagin apareixent cares conegudes i mediàtiques, al seu temps, vinculades al Cercle. Seria ideal una Paris Hilton, per exemple (aquí s’han passat una mica…).\nCal no posar condicionants al procés d’independència: si comencem a plantejar l’àmbit dels Països Catalans, avui per avui inviable com a conjunt, o un model de societat perfecta i utòpica, que no existeix en cap lloc del món, no avançarem mai.\nEm sap greu no haver portat paper i bolígraf. Hauria pogut espigolar més aportacions.\nPer últim, una estirada d’orelles als organitzadors de l’acte (crec que era el Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans). Tot i la bona voluntat, els desajustos han estat molts: el local estava tancat i hi hem pogut accedir gairebé per casualitat, els conferenciants se’ls havia convocat mitja hora més tard que l’hora de començament de l’acte, no s’ha fet gaire difusió de la presentació, i no em consta que s’hagi convocat la premsa: dos personatges del nostre país parlant d’un tema de rabiosa actualitat hauran passat per Tarragona i no en quedarà ni una trista foto de record.\nPublicat el 18 d'octubre de 2007 per jordicc\nLa cosa va d’una dona que vol muntar una residència amb nois discapacitats a l’antic orfenat on ella havia passat la infantesa. La trama dóna per tota la faramalla típica de les pel·lícules de terror psicològic: casa antiga, golfes plenes de pols, tormentes, vent, nens misteriosos, cops de porta, fenòmens inexplicables… Si les pel·lícules estiguessin emparentades, aquest film seria el germà petit de Los otros, d’Amenábar, i el nét de Psicosi, de Hitchcock. No és exactament de terror, però vaig sentir algun xiscle a la sala (plena totalment) ni tampoc és de sang i fetge, tot i que hi ha alguna escena desagradable, que no us explico.\nA la pel·lícula surt la Montserrat Carulla, magnífica actriu des de molt abans de treballar en culebrots televisius, que garanteix la quota catalana d’un film que, potser, es farà un lloc a l’espectacle provincià que anualment organitzen a Los Angeles (els Oscar, per si algú no ho ha entès). També hi apareix la filla de Charlot, que cada dia s’assembla més a la Lola Gaos.\nConsell: al crític no li agraden excessivament aquest tipus de pel·lícules, però reconeix que està ben feta i, cosa important, el ritme no decau en cap moment.\nComencem la visita turística a l’illa pujant a la Caldera de Bandama, muntanya d’uns 500 metres, amb un cràter al mig (recordem que les Canàries són unes illes d’origen volcànic). Des de dalt es divisen les dues principals aglomeracions, Las Palmas i Telde. És com una mena de Tibidabo, sense església ni atraccions, per entendre’ns.\nBaixem fins a Playa del Inglés, mega ciutat turística al sud, poblada tot l’any per europeus de variada procedència i condició. Ens encaminem al Yumbo, famós centre comercial instal·lat en un edifici de malson arquitectònic, amb diversos nivells, escales, passadissos i terrasses. L’animació és constant, de dia i sobretot de nit, quan es converteix en la meca gai europea. En un dels bars d’ambient, l’Adonis, ens prenem un cafè de mig matí. El cambrer, un alemany tenyit de ros oxigenat i molt simpàtic em fa, quan s’assebenta que sóc de Barcelona:\n– catalán! -mentre amb el polze d’una mà fa un gest d’aprovació.\nIgual que l’italià que vaig conèixer al metro de Milà. Qui va llegir la meva sèrie de posts sobre el viatge a Itàlia sabrà de què parlo.\nPer la tarda seguim cap a l’oest, per una carretera que voreja la costa, infestada de blocs d’apartaments que, a la manera de nitxos, s’enfilen muntanyes amunt. Horrorós. Arribem al port de Mogán, petit poblet de pescadors que ha conegut en pocs anys un gran boom turístic (a la foto). Les botigues d’artesania i de records, els bars i els restaurants se succeeixen als seus carrers, mentre anuncien la mercaderia en les més variades llengües, llevat del castellà, pròpia del país on som. Vaja.\nEl vespre ens el reservem per anar al cinema, a Las Palmas. Títol de la pel·lícula? El orfanato. Ui, quina por!\nLa crítica, demà.\nPublicat el 16 d'octubre de 2007 per jordicc\nVés on et porti el cor, ens deia Susana Tamaro, i a mi el cor ja fa un any que em porta a Gran Canària. He aprofitat el pont del Pilar per anar-hi i heus aquí les quatre anotacions personals del viatge. Considereu aquests lliuraments una continuació del meu post del 25 de maig, corresponent a una estada anterior a la mateixa illa.\nEn marxa. Tot viatge comença amb problemes, i aquest no pot ser una excepció. L’autobús cap a l’aeroport del Prat ha estat suprimit. Així, tal com sona. Sense avís previ, han modificat els horaris i jo, voluntariós usuari del transport públic, no he tingut més remei que agafar el cotxe (sí, tinc cotxe) per ser a temps a l’aeroport. Pel camí encara he hagut de fer benzina. Un usuari, que sembla que baixi de la Figuera, em pregunta si s’ha de pagar abans. Li dic que sí, i llavors afegeix:\n– pero cómo sé yo cuánta gasolina quiero?\nJa us ho deia: si no ve de la Figuera, ve d’Arbeca.\nCues impressionants a l’aeroport, a facturació, als taxis, a tot arreu: és el primer de tres dies de festa, no ho oblidem. És hora de dinar i em menjo una diminuta porció de pizza freda, pagada a preu de caviar. Al quiosc no tenen ni l’Avui ni La Vanguardia, només premsa esportiva o imperial. Passo.\nPujo a l’avió i allí sí tenen premsa. La revista Iberia informa del 80è aniversari del primer vol Barcelona-Madrid. Llavors Barcelona sí debia comptar al mapa aeronàutic perquè era l’enllaç per volar de Madrid a Berlín. L’altra publicació que donen gratuïtament (sí, heu llegit bé) és Universal, un diari editat per la companyia aèria més interessant del que podria sospitar-se. M’assebento de les dades d’una enquesta espanyola, amb dues obvietats: la professió més mal considerada entre vint és la dels polítics (2,2 sobre 5) i el tema que suscita més interès són els esports (30 %). Aquesta és la radiografia del país que avui, 12 d’octubre, celebra la seva festa.\nRepassada la premsa de bord, m’endinso en la lectura de La bogeria, de Narcís Oller, necessària pels meus estudis de filologia de la Universitat Oberta de Catalunya (necessària la lectura, no la bogeria). A punt d’aterrar l’avió, el comandant ens informa que la temperatura a Las Palmas és de 24 centímetres, però rectifica de seguida. Ens esperen els 24 graus centígrads, càlids i xafogosos de la capital canària.\nPublicat el 11 d'octubre de 2007 per jordicc\nAvui s’ha constituït definitivament la fundació Cercle d’Estudis Sobiranistes, de López Bofill i López Tena. De totes les iniciatives sorgides els darrers mesos per trobar una sortida cap el futur a l’atzucac polític en què es troba Catalunya (corrents de partits, plataformes, grups), confesso que aquest Cercle és el que millor s’adequa a la meva manera de pensar. Considero que és l’entitat més ben preparada (per components, per objectius i per mitjans) per fixar el full de ruta (per usar una expressió bastant suada) cap a la independència. Per tant, ja he agregat la web (encara en construcció) i em posaré en contacte amb ells, delerós d’estar informat de la seva evolució. És una iniciativa seriosa, que va per feina lluny de tacticismes electorals, i que compta amb una relació de col·laboradors que no pot ser més complerta (de Tremosa a Paluzie, de Carme Laura Gil a Jaume Renyer, fins i tot el president dels Altres Andalusos).\nSenyors, a treballar!\np.d. mentre escric aquest post, porto 9.995 visites al bloc. D’un moment a l’altre, un desconegut lector tindrà l’honor de ser el que fa 10.000. Gràcies, qui siguis, i gràcies als altres 9.999.\nPublicat el 7 d'octubre de 2007 per jordicc\nÉs com una deformació personal. Analitzo l’ús de les llengües en qualsevol rètol o escrit que veig. I la cosa dóna per molt. Fixeu-vos, per exemple, en el què han escrit avui a la pissarra instal·lada enfront del bar de sota casa (respecto la puntuació): "Futbol: 17 hrs. Barça vrs. Atletíco". Els nois que porten el bar (obert fa pocs dies, per cert) són argentins i hi ha un 99% de probabilitats per pensar que el rètol s’ha redactat conscientment en castellà. Doncs no senyor. Si us hi fixeu, està en català (Futbol, sense accent) i en llatí (vrs., és a dir, l’abreviatura del versus, de freqüent ús anglosaxó). La resta són noms propis. El castellà, en sentit estricte, no figura enlloc.\nPoc es poden imaginar els meus veïns argentins que, inconscientment, han contribuït una miqueeeeeeeeeeeeeta a la normalització de la nostra llengua, ni que sigui per un sol dia.\nPublicat el 4 d'octubre de 2007 per jordicc\nEn pocs dies de diferència, algunes persones s’han recordat de mi, sabedores de la meva afició pel transport públic. La meva mare m’ha pogut lliurar, gràcies a una amiga seva de Palma de Mallorca, diversa documentació sobre el nou metro d’aquesta ciutat (inauguració, inundació i… interrupció sine die: té el rècord històric de menys dies en servei). El meu germà, al seu torn, m’ha fet arribar un curiós plànol del metro de Tòquio, tot en japonès, recollit per una amiga seva que va fer un viatge per aquell país asiàtic. A tots ells els estic agraït.\nÉs molt agradable quan pensen en un, veritat? Doncs cada un de nosaltres també hauria de pensar una mica més en els altres. La veritable sorpresa, el que fa més il·lusió, és un petit detall i no un costós regal impersonal.\nPublicat el 3 d'octubre de 2007 per jordicc\nEm trobo a la bústia un paperet-propaganda, tot en castellà, d’algú que es fa dir "Maestro Musa". En un primer moment he pensat que el podia destinar a la meva campanya particular "Les 4 raons" (que segueix el seu curs), però com que no té cap adreça, no puc fer-li saber perquè és millor fer les coses en català.\nEl què m’ha resultat curiós és el contingut de l’anunci. Comença dient Primero el trabajo y luego pagar. Ai, carai. Continua parlant així d’ell mateix: reputado por su capacidad de solucionar todos los problemas, incluso los más desesperados. Aquest home és un fenomen. A continuació, la llista de qüestions que tracta: dolor, drogas, amor, suerte, protección, impotencia sexual. Així, tal qual, tot barrejat. Després diu los trabajos están garantizados, com els paletes o els plomers. I al final, una frase de difícil comprensió: resultado garantizado en 3 días (si hay algún problema en el año se puede volver). Atèn de 8 a 22 hores en dos telèfons.\nSe m’ocorre trucar el Maestro Musa, per explicar-li el què està passant últimament a Catalunya. Fet i fet, soluciona tots els problemes, fins i tot els més desesperats, i ho fa en tres dies. I si no s’en surt, en el año se puede volver…\nPublicat el 1 d'octubre de 2007 per jordicc\nTant parlar de sobiranies, de referèndums i de promeses incomplertes, i havíem oblidat un tema menor: els papers de l’arxiu de la Guerra Civil. Doncs no, encara no ens els han tornat tots. Fins i tot en això es fan el longuis. Per reactivar-ne la reivindicació, la Comissió de la Dignitat ha organitzat un gran acte al Palau Sant Jordi el dia 21 d’octubre. El cartell és de luxe: Raimon, Maria del Mar Bonet…\nHem d’omplir el Palau!


Neix el Bike Festival Santa Susanna per passar un cap de setmana ciclista - Santa Susanna Barcelona\nYou are hereHomeNotícies Santa Susanna Neix el bike festival santa susanna per passar un cap de setmana ciclista\nEl 17 i 18 d’abril, Santa Susanna acollirà un dels esdeveniments de l’any per a ciclistes professionals i populars: el Bike Festival Santa Susanna. Es tracta de dos dies plens d’acció ciclista i diversió arran de la mar i amb una muntanya excepcional per a la BTT, amb els millors serveis que ofereix el municipi. Tot, garantint les mesures de seguretat per la pandèmia de la Covid-19.\nSanta Susanna és una destinació de turisme esportiu, especialitzat en ciclisme que té la marca DTE (destinació de turisme esportiu). Durant tres anys consecutius, ha estat escenari de la Copa Catalana Internacional Biking Point i la Super Cup Massi, sent prova UCI; aquest 2021, a més s’hi sumarà un programa esportiu per als més joves i aquells que volen gaudir i sentir els corriols en ebike.\nLa cita de Santa Susanna de la Super Cup Massi torna a ser puntuable per al rànquing UCI, sent de categoria UCI C1, amb les curses de XCO. Per si fos poc, el dissabte hi haurà una contrarellotge puntuable per a la general de la Copa Catalana Internacional Biking Point. Els millors ciclistes del món es veuran les cares en el sempre exigent recorregut, que presentarà algunes modificacions.\nPerò la cosa no es queda aquí. Durant el matí de dissabte, se celebrarà l’E-Bike Day Santa Susanna, una forma activa, dinàmica i original de viure la vida a l’aire lliure. Una proposta d’activitat no competitiva amb bicicleta de muntanya (convencional o elèctrica), que posa en valor el patrimoni, la natura i la gastronomia del territori. Lloguer de bicicletes elèctriques, servei de mecànica, avituallaments amb productes de proximitat, allotjaments de qualitat, servei de càrrega de bateries en ruta i un tracte personal, caracteritzen aquesta prova lúdica.\nI com a últim incentiu, els més petits tindran el seu lloc amb la celebració de la Copa Catalunya Infantil. En un any on no hi ha hagut curses, estem segurs que tindran moltes ganes de gaudir del Mountain Bike.\n09:30-10:00h Sortides E-Bike\n10h Sortides per categories – Entrega de premis al finalitzar\n13:00-14:45h Entrenaments XCO\n15:00-16:30h XCO Fèmines (totes) – M50/60* – Categories sense CRI\n16:45h Entrega de premis Fèmines i M50/60\n17:00-19:00h Contrarellotge individual – A l’acabar, entrega de premis CRI\n12:30h 3ª Sortida: Elit (M) i Sub23 (M)\nTota la informació està disponible a www.bikefestivalsantasusanna.com.


BEAUTIFUL FAILURES•25.01.2022 • Instal·lació • Fundació Mies van der Rohe\nLa Fundació Mies van der Rohe, en col·laboració amb el Master’s degree in Ephemeral Architecture and Temporary Spaces d’Elisava, presenta, des d'avui fins al 18 d’abril de 2021, Beautiful failures, una peça site-specific al Pavelló Mies van der Rohe.\nAquesta intervenció, resultat del treball acadèmic dels estudiants del màster i tutoritzada per Stella Rahola Matutes, escultora i artista d’instal·lacions, i el Dr. Roger Paez, professor i investigador d’Elisava, treballa sobre la fragilitat, tot detectant els dos materials més delicats de la construcció del Pavelló: el vidre i el travertí.\nLa resolució de la instal·lació consta de 17 lloses de travertí aixecades que evidencien el sota-espai resultat d’un sistema constructiu que divergeix de la solució del Pavelló original. En aquests 17 sots s’hi troben disposades peces de vidre defectuoses, originàries de tallers artesans de la ciutat de Barcelona. Les peces de vidre responen a la col·lecció feta pels estudiants de més de 2.000 unitats descartades per tallers d’artesans. Es tracta de vidre borosilicat d’origen alemany que no és possible de reciclar en el nostre país. La runa i el descart permeten establir un lligam amb la història passada del Pavelló, alhora que planteja qüestions de sostenibilitat pel present.\nPavelló Mies van der Rohe (Av. Francesc Ferrer i Guàrdia, 7 Barcelona)\nHorari: de dilluns a diumenge de 10h-20h


Homologacions de vehicles - Autohomologacions.com\nDeixa-ho a les nostres mans i despreocupa’t\nAutohomologacions, empresa d’enginyeria.\nAutohomologacions és una empresa d'enginyeria creada per Jordi Canal, Màster en Enginyeria Industrial i persona amb àmplia experiència.\nTreballem tota mena de projectes, però des del 2014 la nostra principal especialitat és l'homologació de reformes de tot tipus de vehicles. Des de llavors ens hem consolidat com una empresa referent en el sector.\nde pesatge mòbil i mesura\nen homologacions de reformes de tot tipus de vehicles.\nRÀPIDS · EFICIENTS · PROFESSIONALS\nGran professional, molt atent, bon tracte personal i rapidesa en els projectes més complexos. Recomanable 100%.\nTracte familiar i personal. Resolució ràpida i sense costos addicionals.\nBon servei, bon tracte i rapidesa. Trobant solucions als problemes i intentant facilitar les coses per molt difícil que puguin semblar. Molt content!\nAmable i ràpid a l’hora de treballar. Sense dubte s’ha guanyat un nou client.\nMolt sovint en el nostre taller fem reformes de vehicles que han de ser homologades. Des que podem comptar amb els serveis d'en Jordi hem guanyat molt en rapidesa, professionalitat i en la qualitat del servei. Dona una gran tranquil·litat i seguretat saber que el podem telefonar per qualsevol qüestió i que tindrem la resposta immediata i clara. Totalment recomanable.\nSom un taller de planxisteria que de tant en tant necessitem homologar alguna reforma. Portem molts anys en el mercat i podem dir que mai ningú ens ha ofert la professionalitat i la seguretat que ens dóna en Jordi d'Autohomologacions. Molta qualitat. 100% recomanable\nSom un taller que ens dediquem a les reformes de motos. Des del primer moment en Jordi ens va atendre molt bé i no va dubtar a venir al nostre taller per solucionar-nos els nostres dubtes i preguntes. Destacar també la rapidesa i eficàcia en la seva feina.\nMolt ràpids, fiables i seriosos amb la feina. Serveis per sobre les expectatives inicials.\nDesenvopudat per volcànic internet


Espanya confia que la Unesco declari Patrimoni Mundial la Menorca Talaiòtica\nPilar Barrero reconeix que la candidatura té totes les opcions per obtenir aquest reconeixement\nEls poblats talaiòtics són objecte de visita i seguiment per part dels representants del govern espanyol. ARA BALEARS\nMaóLa candidatura de Menorca Talaiòtica a Patrimoni Mundial per la Unesco reuneix totes les condicions per rebre la declaració el mes de juliol de l'any 2022, segons ha reconegut la subdirectora general de Gestió i Coordinació dels Béns Culturals del Ministeri de Cultura.\nPilar Barrero, que es troba des d'aquest dimecres a l'illa realitzant unes jornades de treball conjuntament amb l'ambaixador permanent d'Espanya a la Unesco, ha assegurat que les sensacions són "molt positives" i ha reconegut que la candidatura menorquina té totes les opcions per erigir-se en Patrimoni Mundial: "Ens estem preparant davant les possibles preguntes que ens farà a l'octubre el representant avaluador de designi la Unesco". I afegeix: "Un expert francès en qüestions de patrimoni ens està assessorant i confirma que la Menorca Talaiòtica és una de les candidatures més fortes i millor organitzades de les que ha conegut".\nBarrero explica que hi ha molts llocs arreu del món que són Patrimoni Mundial, però que aquests "no disposen d'un pla de gestió com el de la candidatura menorquina". En aquest sentit, es mostra convençuda: "Creim que estam preparats per assolir-ho". D'altra banda, la representant del Ministeri de Cultura recorda que ser Patrimoni Mundial implica el compliment d'unes exigències importants per part de la Unesco: "Dona molta feina, costa molts doblers i et lleva molta llibertat d'actuació". A més, ha emfatitzat el suport social que desperta la Menorca Talaiòtica: "És un aspecte clau i justificat, perquè Menorca té la densitat de declaracions de Béns d'Interès Cultural més alta d'Espanya. Els menorquins són afortunats de poder gaudir d'aquesta proximitat amb els jaciments, fet que no succeeix en altres candidatures".\nPer acabar, Pilar Barrero ha reivindicat el paper del Ministeri de Cultura en el procés d'obtenció de la declaració: "Feim una feina d'aportar experiència, ja que coneixem els espais per presentar i defensar les propostes, així com els experts que avaluen altres candidatures".\nmenorca consell de menorca patrimoni Menorca Talaiòtica ministeri de cultura


Tortosa i les Terres de l'Ebre s'avoquen en la recollida d'aliments ~ EbreDigital.cat\nEl passat 16 de desembre durant la Fira de Nadal es va poder col·laborar a través del tió solidari, organitzat pels comerciants del Nucli Antic de Tortosa. Avui 29 de desembre s’han recollit aliments al 1r torneig solidari organitzat pel CD Tortosa. En ambdues ocasions els més petits i les seves famílies han estat els que han aportat aliments per ajudar a posar el plat a taula d’aquelles famílies més necessitades de les Terres de l’Ebre.\nEl president del CD Tortosa, Mariano Curto, ha destacat l’alta participació en el torneig. “Uns 200 infants de 14 equips de diferents punts de Catalunya i València ens ofereixen més de 1.000 minuts de bon futbol” ha explicat.