Manuel Utor - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n24 juliol 1862\n1r juliol 1946 (83 anys)\nManuel Utor, anomenat el Musclaire (Barcelona, 24 de juliol de 1862 - 1 de juliol de 1946) fou un tenor català.\nEl sobrenom de Musclaire es deu al fet que vivia al barri mariner de la Barceloneta i treballava en el seu moll. Va ser un cantant singular, que va destacar pel portentós cabal de veu, immillorable pel que fa a la brillantor i força, però que no tenia recursos tècnics per dominar-lo. Tenia un ull de vidre i una nul·la formació musical, malgrat la qual cosa triomfava a les cafeteries del port cantant romances de sarsuela. Dotat d'uns increïbles "pinyols" (aguts) i un fiato inesgotable, era la sensació de tots els parroquians.\nEntre tots van aconseguir que debutés amb Marina a Sant Boi de Llobregat i després al Teatre Gran Via de Barcelona. Allà el va sentir el milionari danès Bernat Janzen, que va quedar impressionat amb la seva veu. Li va aconseguir una audició amb l'empresari Bernis i el mestre Edoardo Mascheroni del Liceu. Va ser un fracàs, però entre Janzen i altres amics seus van aconseguir que hi cantés L'africana de Meyerbeer el gener de 1903. Els tres primers actes es van desenvolupar sense ensurts i l'O Paradiso va ser el deliri. Però quan va començar el duo amb Selika, va començar a oblidar-se de la música, a barrejar l'italià amb el català i la soprano amb prou feines podia cantar.\nVa tenir una segona oportunitat els dies 6 i 7 de gener de 1906 quan va a tornar a interpretar a Vaco de Gama a L'africana.\nDesprés d'aquest episodi, va cantar dotzenes de Marines al Tívoli i al Novedades. Va acabar una altra vegada en les cafeteries, i quan ja no hi tenia èxit el va deixar.\nVa morir a la casa de caritat de la Barceloneta als 85 anys, l'1 de juliol de 1946. Està enterrat al cementiri de Sant Andreu.\n↑ [enllaç sense format] http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1946/07/03/pagina-12/33102602/pdf.html\n↑ [enllaç sense format] http://www.biografiasyvidas.com/biografia/u/utor.htm\n↑ [enllaç sense format] http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1895/10/04/pagina-3/33389691/pdf.html\n↑ [enllaç sense format] http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1905/05/28/pagina-8/33368764/pdf.html\nISNI: 0000 0000 4277 3109\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Manuel_Utor&oldid=20326648»


La Junta de Seguretat es reuneix per a coordinar els dispositius de seguretat en Falles\nL'alcalde ha presidit la reunió que s'ha centrat en la importància de la coordinació en l'atenció d'incidències en Falles i de l'assistència a casos de violència de gènere per part de les forces de seguretat\nLa Junta de Seguretat s'ha reunit este matí en l'Ajuntament de Sagunt per a coordinar al màxim les forces de seguretat estatals i municipals de cara a les Falles, així com per a prestar un millor servei als ciutadans amb especial atenció a la situació de preemergència establida a causa del eguretat estatals i municipals de cara a les Falles, així com per a prestar un millor servei als ciutadans amb especial atenció a la situació de preemergència establida a causa de l'oratge. També s'han analitzat les actuacions relacionades amb els casos de violència de gènere.\nL'alcalde de Sagunt, Quico Fernández; la regidora d'Igualtat, María Giménez; la regidora de Festes i Cultura Popular, Remei Torrent; i el regidor d'Urbanisme, Pablo Abelleira, s'han reunit amb representants de la Policia Local, la Policia Nacional, la Guàrdia Civil, la Guarderia Rural i de la Subdelegació del Govern.\nL'alcalde destaca la intenció “d'augmentar els recursos per part de la Policia Local i la Policia Nacional per a atendre tots aquells serveis que requereixen una major afluència de gent als actes festius com a orquestres, etc., i al mateix temps un major nombre de cases buides perquè la gent està fora”, i assegura que la vigilància “s'ha d'extremar”.\nD'altra banda, Fernández assenyala que s'ha revisat el conveni de col·laboració amb el Ministeri per a atendre els casos ocasionats per violència de gènere, ja que després d'haver-lo signat l'Ajuntament “s'ha produït una modificació legal que obliga al fet que el conveni tinga una durada de quatre anys, i no d'un any tal i com s'havia signat”. Durant la reunió també s'ha procedit a un repàs de la situació actual dels casos del municipi, que afecten “116 persones, 112 ateses per la Policia Nacional i 4 per la Guàrdia Civil”.\n“Quan este conveni ens torne signat des de la Secretària d'Estat amb els informes favorables, començarem a prestar el servei també per part de la Policia Local en els casos qualificats amb un risc baix. Nosaltres ja estem preparats per a prestar-lo de manera progressiva, de fet, este servei no es deixa de prestar perquè està tot assignat a les forces de seguretat estatals”, afig l'alcalde.\nEn relació als índexs de delinqüència, després d'analitzar la situació amb Guàrdia Civil i Policia Nacional, assegura que existeix “una disminució de casos en general, encara que sense ser excessivament significativa, però que no s'ha produït un augment, sinó al contrari”. Per part de Policia Nacional asseguren que hi ha una “lleugera disminució, malgrat l'augment de les denúncies, en concret de casos de violència de gènere”.\nL'alcalde aprofita per a traslladar a la població “una recomanació molt important, la necessitat de denunciar, bé les víctimes directament o totes aquelles persones que observen agressions físiques o verbals produïdes en l'àmbit de la família, del veïnat o en el carrer”. Recorda també l'existència de l'aplicació per a mòbils AlertCops que “intenta facilitar este tipus de denúncies i que aconselle a tots els ciutadans que li la descarreguen perquè és molt fàcil cridar i assenyalar un robatori, un acte vandàlic o una agressió, fins i tot els casos d'assetjament escolar, d'una persona que ha desaparegut o d'agressió sexual”. Fernández destaca que és una aplicació “per a col·laborar i augmentar la seguretat del nostre veïnat”.\nEl pròxim 25 de maig se celebrarà una jornada formativa a la qual assistiran funcionaris i que tindrà lloc a Llíria, ja que, segons l'alcalde, “hem valorat molt positivament la reunió que es va fer entre la subdelegació i els nostres funcionaris per a millorar tot el que suposa la informació i la formació a les dones”, destacant que este tema és “una prioritat absoluta”. En definitiva, una Junta de Seguretat municipal que se celebra almenys tres vegades a l'any, i especialment en ocasions com les Falles, que serveix també per a millorar la coordinació amb la finalitat de prestar un millor servei als ciutadans i augmentar el seu nivell de seguretat i llibertat.


Jordi Amela: El Neouvielle\nFa uns dies vàrem preparar una escapada fotogràfica de dos dies al massís del Neouvielle.\nLes previsions meteorològiques eren variables però bones en els tres moments claus del cap de setmana, la posta, les primeres hores de foscor i la sortida de sol de diumenge.\nVa ser aparcar el vehicle, començar a caminar i ja va començar a ploure i no va parar fins a la una de la nit, només vàrem tenir uns minuts de pausa als voltants de quarts de nou, ja sense llum.\nVàrem decidir posar el despertador a les 2:00h per treure el cap de la tenda i observar el cel per possibilitat de fer captures nocturnes, però tot i ja no ploure, encara era ben tapat. Així que vàrem decidir llevar-nos ben aviat per intentar fer alguna captura nocturna.\nAixí doncs ens vàrem haver de conformar amb la sessió matinal.\nSi més no l'escapadeta m'ha servit per conèixer aquest indret i les seves possibles localitzacions fotogràfiques, per possibles visites futures.\nPublicat per Jordi Amela a 12:36\nEtiquetes de comentaris: Llums extremes , Muntanya , Neouvielle , Nocturnes , Paisatge Astronòmic , Pirineus\nEduard Marquès 13 d’octubre de 2013, a les 13:31\nUn lloc molt guapo per jugar amb els cels cistalins i el reflex. Una mica fred però, no? Bona feina, em quedo amb la nocturna i la vertical.\nJordi Amela 14 d’octubre de 2013, a les 4:43\nEduard, fred jo no en vaig tenir més que res la mullena als peus que ja no m'he la vaig treure en tot el cap de setmana.\nJosep Balaguer (Pepet) 14 d’octubre de 2013, a les 1:11\nEl lloc mola molt, apart que sembla que no hi ha gaire CL. Ja saps, a tornar quan hi hagi una mica més de neu. Així i tot les imatges que has portat no estan gens malament.\nJordi Amela 14 d’octubre de 2013, a les 4:44\nPepet em sembla que abans de la primavera no repetiré pas.\nXose Casal 14 d’octubre de 2013, a les 2:07\nMuy guapo el sitio, pena de esas condiciones adversas, me gusta mucho la quietud que transmite la segunda\nJordi Amela 14 d’octubre de 2013, a les 4:46\nXose, a mi también la segunda es la que mas me gusta.\nPere Soler 14 d’octubre de 2013, a les 10:02\nHola Jordi, m'agrada molt la primera.. és que les estrelles reflexades tenen el seu punt ;-)\nJordi Amela 14 d’octubre de 2013, a les 23:44\nPere, com a curiositat aquesta nocturna no la vaig fer amb el Samyang. Al tenir la camera tant molla i l'elevada humitat que hi havia, va fer que decidís no fer el canvi d'òptica. És la primera nocturna feta amb el 16-35mm.\nJOAN GONZÁLEZ_MIRATGES 15 d’octubre de 2013, a les 9:09\nHola Jordi...veig que està de moda ara el Neouville...jaja bons colors\nJordi Amela 16 d’octubre de 2013, a les 4:37\nA mi m'ho van proposar i encantat.\nEsther Bahi f o t o g r a f i a 15 d’octubre de 2013, a les 13:14\nUn lloc que tinc en ment...amb neu.\nJo em quedo amb la tercera.\nJordi Amela 16 d’octubre de 2013, a les 4:38\nEsther, el lloc val la pena i te molt bon accés\nEsteve Garriga 15 d’octubre de 2013, a les 23:33\nLa segona es magnifica...\nJordi Amela 16 d’octubre de 2013, a les 4:39\nEsteve, a mi també és la que mes m'agrada\nJaime Gambero 19 d’octubre de 2013, a les 12:49\nOstres Jordi, la nocturna es maquíssima, llastima que nosaltres no varem animar-nos a fer-les\nJordi Amela 20 d’octubre de 2013, a les 5:54\nJaume, jo us vaig intentar animar a fer-les, pero només tenieu el cotxe al cap, jajaja\nAnònim 23 d’octubre de 2013, a les 2:16\nPues al final se quedó un amanecer con una luz más que interesante que además has sabido captar muy bien. El Neuvielle es una cuenta pendiente que tengo en Pirineos... y viendo tus fotos me han entrado unas ganas tremendas de ir para allá.\nJordi Amela 23 d’octubre de 2013, a les 11:57\nFeferico, pues no te lo pienses. Además el aceso es muy bueno, cosa que es de agradecer si tenemos que cargar con el equipo fotografico.\nLínea y futuro del blog\nPregadéu o Mantis Religiosa\nArnia en B/N


Villa de la Plage Albufeira Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 1.094 allotjaments a Albufeira.\nVilla de la PlageUrbanizacao da Quinta do forte sao Joao Casa 3, Areias de Sao Joao, Albufeira Centre, Albufeira, Portugal, 8200-325 - Veure al mapaExcel·lent8,9Basada en5comentarisVilla de la PlageVeure més fotosplatjaVeure més fotosVeure totes les 50 fotos\nSituat a Albufeira Centre, Villa de la Plage és el lloc perfecte per gaudir de Albufeira i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Albufeira. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, servei de cangur, instal.lacions de barbacoa. L'ambient de Villa de la Plage es reflexa en cada habitació. piscina privada, banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com bany, platja privada, camp de golf (a 3 km), buceig, pesca que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Villa de la Plage és una elecció inteligents per a viatgers a Albufeira, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal que informeu el Villa de la Plage de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 1500 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Número de llicència: 26086/AL


Escàndol: El jutge que investiga el cas Villarejo encobreix la guerra bruta de l'Estat contra Catalunya La República\nEscàndol: El jutge que investiga el cas Villarejo encobreix la guerra bruta de l’Estat contra Catalunya\nEl magistrat deixa sota secret de sumari informes que poden afectar la “defensa i seguretat de l’Estat”\nNou escàndol sobre el cas Villarejo, el comissari policial encarregat d’espiar i atacar amb fons reservats de l’Estat l’independentisme usant qualsevol mitjà i sense ètica ni moral i amb total impunitat per part dels poders fàctics espanyols.\nAvui s’ha sabut, tal com explica elDiario.es, que el magistrat instructor del cas, Manuel García-Castelló ha dictat un acte on aixeca, per fi, el secret sobre la documentació confiscada al comissari quan va ser detingut. De tota la informació, dades, documents, informes i carpetes rebudes, justament n’exclou una on hi haurà tota la bruta realitat de les males arts de l’Estat contra Catalunya. La carpeta, amb les “suposades funcions assignades a José Manuel Villarejo daurant els anys 2013 i 2014”, no s’estudiarà ni servirà per a jutjar el cas amb l’argument que és informació susceptible “d’estar legalment classificada”.\nPagaments, sobres, bitllets, espionatges, noms, comptes bancaris, estratègies, fotos, vídeos, identitats secretes, partides dels fons reservats, suborns… tot el que conté aquesta carpeta no serà analitzat i correspon directament als anys que Villarejo estava destinat a la Direcció Adjunta Operativa de la Policia, a les ordres directes del comissari Eugenio Pino, l’artífex de la brigada política quan el Ministeri de l’interior el dirigia Jorge Fernández Díaz.\nAquesta carpeta, situada a l’arxiu ‘Taja’ s’ha eliminat de la instrucció i el jutge o justifica perquè té informacions “principalment relacionades amb la captació d’informació d’interès policial” i que pot contenir “informació sensible que podria afectar a la defensa i seguretat de l’Estat”.\nTotes les claus de la guerra bruta contra el procés independentista, els detalls sobre el Cas Villarejo, els noms i cognoms dels protagonistes i la xarxa creada per atacar Catalunya per part de l’Estat la podeu consultar en aquest article de La República de fa uns anys.


«Salvar el llegat d'Alcover és més prioritari que no pas la impremta»\nDos familiars de l'escriptor manacorí integren la Fundació\nCaterina Veny | 21 juliol 2000\nEls descendents de l'il·lustre escriptor manacorí mossèn Antoni Maria Alcover consideren molt més prioritari la recuperació, així com l'exposició pública del llegat escrit de mossèn Alcover, que «no pas aconseguir, per la força», la famosa impremta de l'autor de les Rondalles Mallorquines. A hores d'ara, la màquina de la impremta Alcover està en mans de l'Ajuntament d'Inca, des de finals de l'any 1998.\n«Cada dia que passa el patrimoni de mossèn Alcover és més mal de recopilar ja que els descendents, principals posseïdors del llegat escrit de l'escriptor, es van morint i deixen en herència aquests documents, alguns d'ells inèdits. Sens dubte, és una tasca de primera necessitat la recopilació d'aquest important bagatge cultural i que es troba molt dispers», va explicar Miquel Riera Alcover, un dels familiars de l'escriptor que integra la Fundació Pública Antoni Maria Alcover i que fou constituïda la nit del passat dimecres a la sala de plens de l'Ajuntament de Manacor. Miquel Riera Alcover, juntament amb Aina Maria Gayà Bosch són els dos descendents d'Alcover que formaran part de la Fundació.\nA l'acte de constitució de la fundació Alcover hi assistiren bona part dels membres del nou organisme. El batle, Miquel Riera, en qualitat de president; la delegada de Cultura, Margalida Fons, com a vicepresidenta; el director de l'Escola de Mallorquí, Gabriel Barceló; Jaume Guiscafré, en representació del Govern balear; Felip Munar, del CIM; el vicari general, Andreu Genovard, el president de l'Associació de Veïns de la localitat, Miquel Bauzà; Aina Moll, representant de la família de Francesc de Borja Moll i dues persones de reconeguda vàlua intel·lectual dins Manacor: Gabriel Galmés i Antoni Llull.


Perles del Casa Àsia Film Fest – Cinema i altres urgències\nPerles del Casa Àsia Film Fest\nPosted on 16 Novembre 2016 10 gener 2017 by Judith Vives\nDiumenge es va clausurar el Casa Àsia Film Fest, una setmana dedicada al cinema oriental que ha omplert els cinemes Girona i el Caixafòrum d’una vuitantena de títols de cinematografìes com el Japó, la Xina, Corea, Tailàndia, Filipines o Nova Zelanda. Una ocasió única per comprovar el bon estat de salut del cinema oriental, que segueix el seu curs imparable al marge dels mandats de Hollywood i el cinema occidental, amb una admirable riquesa de mirades, creadors i propostes. En aquest article ressenyem alguns dels títols que més em van agradar.\nPaths of the soul, de Zhang Yang\nReconeguda en el festival amb el merescudíssim premi a la millor fotografia, Paths of the soul reconstrueix l’increïble peregrinatge que fa una família tibetana durant mesos i al llarg de 1200 kilòmetres fins a Lhasa. Rodada amb actors no professionals que realment van fer el peregrinatge, però amb un mínim guió que dramatitza allò just i necessari, el director Zhang Yang ens regala algunes de les imatges més impactants vistes en aquest festival, al mateix temps que ens qüestiona sobre la força de les creences i de la fe.\nHunt for the Wilder people, de Taika Waititi\nLa pel·lícula de cloenda del festival arribava amb el mèrit d’haver estat la més taquillera de l’any a Nova Zelanda. I és comprensible, gràcies a la seva combinació entranyable d’humor absurd, aventures i bons sentiments. Una feel-good movie per gaudir en família, però al mateix temps prou absurda i divertida com per no ennuegar-nos amb el sentimentalisme fàcil. La pel·lícula està dirigida per Taika Waitiki, actor i codirector d’aquell divertidíssim fals documental sobre la vida dels vampirs, Lo que hacemos en las sombras. En aquest nou film continua en la línia d’un humor blanc intel·ligent, per moments força pythonesc, capaç de fer versemblant una situació del tot increïble o, potser, de fer increïblement divertida una situació que, des d’un altre punt de vista, hauria fet aigües per tot arreu. En tot cas, un film per riure, per recomanar i per tancar el festival amb un bon regust de boca.\nYourself and Yours, de Hong Sang Soo\nEra un dels títols més esperats. I és que pel·lícula rere pel·lícula, el director coreà Hong Sang Soo s’ha anat guanyant l’estima dels cinèfils selectes gràcies a una cinematografia de trets ràpidament identificables –els bars, les relacions entre homes i dones, l’alcohol, els directors de cinema, etc- i que al mateix temps sap sorprendre amb els seus originals jocs narratius. A Yourself and Yours, Hong Sang Soo torna de nou al seu territori habitual, el dels bars com a lloc de trobada d’homes i dones que realment no s’acaben de trobar mai del tot. En aquesta ocasió, el cineasta juga amb certa idea del Doppleganger amb un personatge femení esquiu i fugisser al desig que provoca en els homes.\nThe Wailing (L’estrany), de Na Hong-jin\nEl Casa Àsia Film Fest ha projectat un dels films que va aixecar més expectació al recent festival de Sitges. The Wailing comença com un d’aquests thrillers policíacs de gran factura a què ens ha (mal)acostumat del cinema coreà, i progressivament es va endinsant en un terreny indefinit entre el cinema de possessions i el de fantasmes. El film ens ofereix algunes seqüències rodades amb nervi i amb gran impacte estètic i emocional, com la de l’exorcisme, però potser la llargada del film i el seu imprecís i anticlimàtic final impedeixen que The Wailing sigui de tot rodona. Malgrat tot, queda com un tens i interessant estudi sobre la naturalesa més profunda del mal.\nPosted in cinemaEtiquetat casa àsia, cinema, cinema oriental, el cinèfil, festivals\nEntrada anterior6 pel·lis del Casa Àsia Film Fest que no et pots perdre\nSegüent entradaOn són les dones?


Montseny Maasais: Cap de semana d’ultradistància pels Maasais: Ultra Pirineu, Matxicots Extrem i Matagalls-Montserrat\nCap de semana d’ultradistància pels Maasais: Ultra Pirineu, Matxicots Extrem i Matagalls-Montserrat\nAquest ha estat un nou cap de semana de competició per als Montseny Maasais. Per una banda teníem als Maasais Arnau Llop, Bernat Llop, Carles Ametller i Kevin Bonjorn participant a l’Ultra Pirineu (antiga Cavalls del Vent). Una cursa molt exigent de 103km i més de 12.600 metres de desnivell acumulats. Finalment van ser 3 els Maasais finishers, conseguint arribar a meta amb grandíssims temps, mentres que en Kevin es veía obligat a retirar-se al km 31 amb prop de 4.400 metres acumulats.\nEn un altre indret, en Paco Ariza afegia una altra bona notícia al grup dels Montseny Maasais. En Paco conseguia finalitzar com a primer classificat de la seva categoría en la cursa de les 5 ermites. Sembla que en Paco ens està acostumant a aquests magnífics resultats!!\nDissabte a la tarda en Joan Marc prenia la sortida a la mítica Matagalls-Montserrat. Una prova d’ultradistància el qual recorregut de 86km enllaça Collformic amb el Monestir de Montserrat. Com ja ens adelantaven, en Joan Marc estava en un bon estat de forma el qual el va permetre realizar el recorregut per sota de les 12 hores, un temps al que pocs poden aspirar.\nFinalment, en Dani Aguirre va euforitzar al grup dels Maasais amb una increíble tercera posición general a la ultratrail de Matxicots Extrem celebrada a la localitat de Rialp. En Dani Aguirre només es va veure superat pel francés Nahuel Passerat i es va quedar a tan sols 2 minuts del segon classificat. En Dani es trova en un estat de forma excel·lent i des d’aquí et tornem a felicitar!\nCal, per últim, fer-nos ressò i agraïr a tots els supórters que aquest cap de semana han acompanyat als Maasais a les seves respectives competicions per fer-los costat i encoratjar-los a seguir apretant les dents davant la duresa de les seves respectives proves… i es que en els Montseny Maasais quan uns corren els altres animen, ja sigui desde peu de cursa com a través de les nostres xarxes. Som molt grans!!!!


Jiajie Inn Lingao Cultural Park Branch Haikou Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nWenming middle road,in front of Golden mansion, Lingao, Haikou, Xina, 570100\nDistància des de l'aeroport 80,7 km\nMés informació sobre Jiajie Inn Lingao Cultural Park Branch\nAl visitar Haikou, vosté es sentirà com a casa a Jiajie Inn Lingao Cultural Park Branch, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Jiajie Inn Lingao Cultural Park Branch, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Jiajie Inn Lingao Cultural Park Branch és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Haikou.


Engel & Völkers Barcelona > Blog > Música als parcs de Barcelona\nBarcelona s'ha guanyat una més que merescuda fama de ser una ciutat en la qual és possible gaudir d'una àmplia oferta musical. Artistes de renom internacional la inclouen en les seves gires, les sales de concerts es multipliquen i els grans festivals atreuen cada vegada a més participants. Durant l'estiu, a tot això cal afegir una interessant programació de jazz i música clàssica i que converteix els parcs de la Ciutat Comtal en improvisats i acollidors escenaris. Parlem del programa Música als Parcs.\nEl cicle Música als Parcs es va incloure en l'agenda estival barcelonina al començament del present segle i s'ha anat consolidant com una forma veritablement única de popularitzar la música. L'actual edició va arrencar el passat 8 de juny però el concert d'inauguració formal va tenir lloc el dia 11 d'aquest mateix mes, corrent a càrrec de la polifacètica formació Barcelona Swing Serenaders & Josep Maria Farràs. En suma, el programa d'aquest any contempla 47 actuacions diferents que es podran gaudir fins al 31 d'agost.\nEl format d'aquest esdeveniment consisteix en portar als parcs i espais verds de Barcelona a 19 agrupacions musicals de tot tipus, dins dels ja ressenyats gèneres jazzístic i clàssic, així com a intèrprets tant professionals com estudiants. En aquest sentit, l'Ajuntament de Barcelona s'encarrega de fer una selecció dels participants a través d'una convocatòria oberta, el que permet que qualsevol músic pugui sorprendre als visitants amb el seu virtuosisme. A més, aquests intèrprets presenten edats compreses entre els 16 i els 35 anys.\nDe cara a la planificació per als viatgers, cal destacar que quan finalitzi la present edició s'hauran utilitzat 27 espais diferents repartits per tota la ciutat. Alguns escenaris són senzillament espectaculars, com el parc de la Ciutadella o la plaça del Duc de Medinaceli. Entre els jardins, sobresurten els de la Vil·la Cecília, els de la Mediterrània o els del Turó Park. El colofó a tan enriquidora experiència es posarà al parc del Clot a les 21:00 del 31 d'agost. L'encarregat de baixar el teló serà el trio de jazz Dani Nel·lo & Lluís Coloma.\nFoto: © Mark_M (Flickr)\nCom a gran novetat de l'edició de 2016, alguns concerts anat precedits per recorreguts guiats pels espais en què anaven a tenir lloc. Aquests itineraris han combinat la difusió de la història dels parcs i jardins així com explicacions sobre les característiques de la flora corresponent. Aquest any s'han recorregut els Jardins Primavera, al Turó Park, el parc de Nou Barris, el parc de Joan Miró i el parc de la Creueta del Coll.


La cimentera Uniland dels Monjos obté el permís per incinerar pneumàtics a partir de l’1 de juliol i durant tres anys | lafura.cat\nLa cimentera Uniland dels Monjos obté el permís per incinerar pneumàtics a partir de l’1 de juliol i durant tres anys\n24/01/2012 - 13:26\nRepresentants del moviment anticrema de residus, amb el doctor Rodríguez (al centre)\nLa fàbrica de ciment dels Monjos continua obrint noves vies per aconseguir la seva viabilitat econòmica, després que la seva producció hagi baixat un 70% en quatre anys. La plataforma contra la incineració a Uniland informa que la cimentera ha obtingut llicència per cremar 6.000 tones anuals de pneumàtics a partir de l’1 de juliol i durant tres anys.\nFa tot just tres mesos, la direcció d’Uniland feia públic que estava utilitzant des de l’any passat residus alternatius com a combustible per fer ciment, com són restes de poda vegetal triturada (des de l’abril), el rebuig de brossa inorgànica que no poden reciclar els ecoparcs i fangs de depuradora urbana (tots dos des del juny) i al gener de 2012 tenia previst incorporar-hi farines càrniques procedents d’escorxador. No va dir res, però, de la crema de pneumàtics.\nJa a l’any 1997 Uniland va fer un intent d’incinerar pneumàtics, i aleshores es va trobar amb una forta oposició veïnal, liderada per l’aleshores grup municipal dels Independents. Catorze anys després, Uniland s’ha presentat a la subhasta que ha fet l’empresa Signus per al subministrament de 43.000 tones anuals de pneumàtics usats i triturats, per tal que siguin cremats. I s’ha emportat un contracte de 6.000 tones anuals, fins a 30 de juny de 2015. Uniland pagarà pel contracte 426.000 euros anuals, a raó de 71 euros per tona.\nL’activista dels Monjos Mercè Mestres afirma que “en aquests moments la cimentera Uniland és una incineradora encoberta”. El Moviment contra la crema de residus aporta un bon grapat de dades –oficials– que ho demostren: al 2010 va cremar 55.239 tones de residus tan variats com pirita (13.659 tones), cendres volants (10.068 tones), material ceràmic (8.353 tones), sorres i escòries de foneria (6.202 tones), llots industrials (2.590 tones), escòries de central tèrmica (566 tones), residus de formigó (23 tones), entre altres.\nEl Moviment va convidar dijous passat el doctor i científic Eduard Rodríguez Farré a fer una xerrada a l’Escorxador de Vilafranca. Rodríguez, que és membre del comitè científic sobre nous riscos per a la salut de la Unió Europea, no va dubtar a afirmar que “les emissions tenen un impacte per a la salut a mig i llarg termini”, que es detecta amb “un increment de la freqüència de determinades patologies”, com poden ser diabetis, o alteracions hormonals. El doctor va dir que “la cimentera no està dissenyada per cremar residus, ho està per fer ciment, i normalment les cimenteres tenen uns filtres molt més deficients que les incineradores”. Centrant-se en la crema de pneumàtics, en la seva xerrada Rodríguez va alertar que “el pneumàtic és un producte sintètic, ple de metalls pesants que al cremar-se afegeixen més problemes al medi ambient”. mercuri, cadmi, dioxines, forans, productes orgànics clorats són alguns dels elements alliberats amb la crema de residus, que podrien repercutir negativament en la salut de les persones.\nMercè Mestres recorda que la planta dels Monjos es troba a tan sols 200 metres de zona residencial, en concret del barri de Costa Daurada dels Monjos, i que el vent pot portar els fums de la crema per tota la comarca. “Ens han venut el territori, la salut, el medi ambient i l’economia de la comarca”, sentencia amb to apocalíptic. També afirma que “el ciment que s’està fent és tòxic perquè hi incorporen els residus”. Un extrem que la direcció d’Uniland va desmentir tres mesos enrere, amb l’argument que la pròpia fàbrica és la primera interessada a treure al mercat un ciment de qualitat, que és molt ben valorat dins el sector cimenter.


Tema 0. Comentari de text: Introducció\nTema 0. Comentari de text\nAquest apunt amb què comencem el curs no és un capítol de contingut, sinó de procediments, és a dir, de les habilitats que l’alumnat haurà de dominar al llarg del curs. El que interessa, sobretot, són les indicacions que es donaran sobre com fer un comentari de text, les quals han de servir no només en aquest curs de Filosofia, de primer, sinó també, i molt especialment, en el d’Història de la filosofia, de segon de batxillerat.\nEn aquesta matèria, els comentaris de text són importants des de dos punts de vista.\nD’una banda, el comentari de text és una de les millors maneres de llegir en profunditat, i es podria afirmar, fins i tot, que és una manera particularment filosòfica de fer-ho. En afirmar que un comentari de text és una manera filosòfica de llegir, s’està fent servir el concepte socràtic de filosofia, en el sentit que el diàleg està indissolublement lligat a la filosofia. Estrictament parlant, el diàleg ho és de la paraula viva, de l’intercanvi d’arguments parlats, en un discurs que va avançant i que pot ser contínuament modificat, quan la demanda de claredat o l’aportació de nous arguments ho requereix. En el mateix sentit estricte, no hi ha diàleg amb un text escrit, perquè aquest ha petrificat el discurs: el text, una vegada escrit, ja no s’altera, ni en el cas que se li oposi alguna rèplica. No es pot modificar el que ja està dit per sempre; però d’alguna manera sí que hi ha un cert diàleg amb el text en el “comentari de text”:\nÉs veritat que, quan es llegeix un text, no una, sinó deu vegades, aquest, tossudament, repeteix el mateix, exactament el mateix, de la primera a l’ultima, a diferència del que passa amb el diàleg parlat, en el qual, quan algú, per exemple, diu que no entén alguna part del discurs, l’interlocutor pot repetir potser el mateix, però amb altres paraules que ho facin més entenedor; o quan, a una determinada afirmació, es replica amb un argument contrari, les noves raons aportades poden fer modificar el que s’havia afirmat moments abans i, aleshores, el primer interlocutor podria repetir la mateixa afirmació modificada en part, o una altra de totalment diferent. I tot això és el que ni passa ni pot passar amb un text escrit.\nPerò en cert sentit sí que és possible. Quan el lector no entén un text, o no acaba d’entendre’l, el torna a llegir, i, tot i que el text segueix dient el mateix, després d’unes quantes lectures normalment l’entén millor; és a dir, li diu més coses de les que li deia en una primera lectura. Objectivament el discurs no ha canviat, però sí ho ha fet per al lector. A més, qualsevol estudiós recordarà casos d’alguna lectura que no ha entès, o ho ha fet escassament, però que, quan l’ha repetit anys més tard, el text li ha resultat molt més clar (i la raó no és el temps passat, sinó els coneixements que s’han anat acumulant sobre la matèria). No en va, la primera instrucció que es donarà sobre l’elaboració d’un comentari de text és la “lectura atenta del text”, i la recomanació redundant que no es pretengui mai fer un comentari després d’una única lectura, perquè resulta massa perillós: si al llarg del comentari, en l’exercici d’aprofundiment del text que representa, es descobreix un error respecte de la primera interpretació (com de vegades passa enmig d’un examen), el resultat pot ser fatal, perquè sovint no hi ha temps per a rectificar.\nAixí doncs, en un cert sentit, canvia –per al lector– el missatge (que no el contingut) del text. Però, a més, el comentari de text consisteix, d’alguna manera, en un diàleg amb el text escollit. Com es veurà, no només cal interpretar-lo i analitzar-lo, sinó també sovint situar-lo, contextualitzar-lo i, fins i tot, valorar-lo, és a dir, o donar-li la rèplica i dir en què s’està d’acord i per què i en què no i per què.\nTot això ens condueix al segon punt de vista: el de la importància que té el comentari de text en els exàmens de filosofia. El comentari de text s’ha imposat de tal manera com a model d’examen que gairebé hi apareix sempre, de vegades com una part i d’altres constituint-lo de forma total. Cal, per tant, aprendre a fer-los i després anar practicant.\n◄ Pla de treball\nJump to... Jump to... Guia d'estudi Webs filosofia Avisos i notícies Pla de treball 1. El saber filosòfic Annex. Filòsofs, i corrents i escoles filosòfics L1ACR22_Iniciació al comentari de text ZL1ACR11_Iniciació al comentari de text A ZL1ACR11_Iniciació al comentari de text ZL1ACR12_Iniciació al comentari de text ZL1ACR21_Iniciació al comentari de text_ Bochenski ZL1ACR21_Els sabers Pla de treball Lliurament 2 Tema 2. El coneixement L2ACR22_El coneixement ZL2ACR11_Comentari de text_2A ZL2ACR21_Iniciació al comentari de text_Dobzhansky ZL2ACR22_Comentari de text Pla de treball Lliurament 3 Tema 3. La realitat L3ACR1 Pla de treball Lliurament 4 Tema 4. L'ésser humà Tema 5. El problema de la llibertat ZL3ACR11_Comentari de text L4ACR11_Respostes a partir de textos ZL4ACR11_Comentari de text_3A ZL4ACR11_Comentari de text_4A ZL4ACR_Comentari de text ZL4ACR21_Comentari de text_Savater Pla de treball Lliurament 5 Tema 6 Ètica i filosofia moral Tema 7 Filosofia política L5ACR11_Comentari de text L5ACR11_Comentari de text_5A L5ACR21_Comentari de text_Mosterín Vídeo per pensar sobre el present i el futur\n1. El saber filosòfic ►\n2. La lectura filosòfica\n3. La lectura filosòfica i el comentari de text


Résidence L'Océane Audenge França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRue Des Coquelicots, Andernos-les-Bains, Audenge, França, 33510 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Résidence L'Océane és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Andernos-les-Bains. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Résidence L'Océane asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Andernos-les-Bains, faci de Résidence L'Océane la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (406) Parelles (174) Viatgers en solitari (32) Famílies amb infants petits (152) Famílies amb infants grans (30) Grups (18)


A la recta final les tasques de renovació de la pista d'atletisme de Tortosa - Imagina Ràdio\nTortosa adjudica l’obra de la plaça de la Catedral per 1,76 milions d’euros\nA la recta final les tasques de renovació de la pista d’atletisme de Tortosa\nLa renovació del tartan, la superfície de la pista d’atletisme de l’estadi tortosí, ja està pràcticament enllestida. L’actuació ha suposat la substitució de l’anterior superfície, molt malmesa en alguns trams, per un paviment sintètic nou fet a partir de poliuretà. Aquest matí, l’alcaldessa de Tortosa, Meritxell Roigé, acompanyada de la regidora d’Esports, Cinta Espuny, i del vicepresident del club Atletisme Terres de l’Ebre (ATE), Xavier Andreu, han visitat la nova instal·lació i han destacat que l’actuació permetrà millorar substancialment els entrenaments dels atletes locals, ja que el nou material s’adequa més a les seues necessitats. No només això, sinó que amb la renovació ara s’hi podran acollir competicions per a categories per baix dels 15 anys.\nMeritxell Roigé ha assenyalat que “els èxits que estan tenint els atletes de l’ATE i els bons resultats en competició convertien aquesta millora en una necessitat per al club i per a la ciutat”. A més, ha remarcat que era una de les actuacions pendents al conjunt de l’estadi de Tortosa, on en els últims mesos s’han dut a terme arranjaments al velòdrom, a la graderia i vestidors del camp de futbol, a la il·luminació del pavelló i del camp Josep Otero, així com la finalització del nou complex esportiu WIN.\nDe la seua banda, Xavier Andreu s’ha mostrat satisfet del resultat de l’actuació i ha explicat que l’atletisme ha viscut un creixement en els últims anys, que ha comportat bons resultats a les competicions nacionals i estatals. Això feia necessari, ha dit, arranjar la pista d’entrenament, ja que preveuen que els bons resultats tindran un creixement exponencial en els pròxims anys. El vicepresident de l’ATE ha assenyalat, també, l’aspiració del club per poder disposar de la nova pista projectada a Jesús, que facilitaria que Tortosa també pogués acollir competicions absolutes. En aquest sentit, l’alcaldessa ha explicat que l’Ajuntament segueix treballant per poder disposar dels terrenys abans de poder fer aquesta execució, ja prevista al pla urbanístic (POUM), però que a hores d’ara la dificultat rau en el preu que demana la propietat pels terrenys situats entre el nou pavelló de Jesús i el canal de la dreta.\nL’actuació va començar amb el poliment de l’anterior superfície i l’anivellament del terreny. Posteriorment es va aplicar una imprimació de resina de poliuretà monocomponent d’un mil·límetre, abans d’instal·lar una primera capa de poliuretà, de 8 mil·límetres de gruix. Just a sobre se situa la capa superior, de poliuretà bicomponent, i de 4 mil·límetres de gruix. Durant els pròxims dies s’acabarà l’actuació amb la senyalització dels carrers (3 a l’anella i 6 a la recta). En total, l’actuació s’ha centrat en una superfície de 1.985 metres quadrats. L’arranjament ha tingut un cost de 114.155 euros, i l’ha dut a terme l’empresa Sport Services Dos Estrellas, SL.\nArticle anteriorPorts invertirà prop de 2 milions d’euros al port de l’Ampolla\nArticle següentInterior va pagar confidents dels Mossos a canvi d’informació sobre l’1 d’octubre\nLa junta de govern local de l'Ajuntament de Tortosa ha aprovat aquest dilluns l'adjudicació de les obres pendents de la plaça de la Catedral...\nTerres de l'Ebre4249\nMóra la Nova suspèn la Festa Major i el Casal d’Estiu per 4 positius de coronavirus\nL'Ajuntament de Móra la Nova ha informat que el Departament de Salut ha notificat quatre positius de coronavirus al municipi i hi ha més...\nQue Déu ens deslliuri de tots els mals\nUna de les preguntes més difícil de contestar és si el coronavirus què ens està infectant a tots coneix de fronteres o no? La...


Lloable Confraria de la Soledat d'Ontinyent: Dinem caldero...\nJa hi ha ganes de viure la Setmana Santa, i això es nota molt a la Confraria de la Soledat. Este diumenge, 25 de març, ha tingut lloc la primera de les nostres grans trobades prèvies, el dinar del caldero. I no hi ha res de més satisfactori que parar taula per a tantes persones. Més de 50 s'havien apuntat... I ben bo que estava tot, que els nostres cuiners són d'allò millor. Quina sort tindre'ls entre nosaltres. No saben ells com els estem d'agraïts!\nI els xiquets, que ja han començat a pegar bots... No direu que no sabem passar-ho bé, eh?


dijous, 31 de gener de 2013 13:42\nLa delegació gavanenca de l'AECC muntarà, aquest dissabte, un estand a la plaça Major per sensibilitzar la població sobre la malaltia i recaptar fons\nPer commemorar el Dia Mundial Contra el Càncer, que oficialment se celebra el 4 de febrer, la delegació gavanenca de l'AECC muntarà, aquest dissabte, una taula a la Plaça Major amb l'objectiu, segons explica Celia Escribano, que és presidenta de l'associació a nivell local, "per informar, sensibilitzar i recaptar fons per a la investigació i per ajudar a persones que pateixen la malaltia a l'entitat".\nL'estand estarà muntat de 10 a 14 hores i segons Escribano "ens acompanyaran els Gegants i els Castellers que aixecaran una pilar faran un tallers".\nPer a Escribano, tot i que "en general la gent està sensibilitzada amb el càncer, es important seguir amb aquesta tasca i destacar que, a Gavà hi ha un lloc on poden trobar un recolzament molt important. Pensa que nosaltres podem ajudar perquè som persones que hem patit la malaltia i fem molta pinya".\nLa taula informativa també tindrà a la venda el llibre d'Escribano "Hablo de cancer, hablo de vida", les vendes del qual, segons l'autora, "van prou bé. Està tenint molt bona acollida".\nLes persones interessades en posar-se en contacte amb l'associació, poden acudir els dijous, de 18 a 20 hores, al Casal d'Entitats Sant Jordi de la Rambla.\nDarrera actualització de divendres, 1 de febrer de 2013 14:55


JOAN ANTICH PONS, UN PIONER DE LES COMUNICACIONS RADIOELÈCTRIQUES - Unión Radioaficionados de Palma\nJOAN ANTICH PONS, UN PIONER DE LES COMUNICACIONS RADIOELÈCTRIQUES\nPublicado el 30 septiembre, 2020 por ea6aj\nMONTSERRAT ALCARAZ VICH (EA6AFR)\nEl treball que presentam consisteix en la semblança d’un electricista llucmajorer que sempre va estar a l’avantguarda dels avanços tecnològics de la seva època. A més d’introduir la televisió al poble, com a radioaficionat va ser un destacat telegrafista i constructor d’equips de ràdio que, mitjançat les ones electromagnètiques, durant la primera meitat del segle xx va donar a conèixer pels cinc continents el nom de Llucmajor.\n1.EL NOSTRE PATRIMONI CIENTÍFICI TÈCNIC, UNA ASSIGNATURA PENDENT, ENTRE TANTES ALTRES\nIntentant complementar estudis més complets i globalitzadors de la ciència i latecnologia a les Balears volem cridar l’atenció sobre personatges com el que és objecte del nostre treball.1 El radiotècnic llucmajorer Joan Antich (1920-1984) té el mèrit d’haver desenvolupat interessants aportacions, amb pocs recursos i molta imaginació, en l’àmbit cientificotècnic, concretament el de les telecomunicacions. És sabut que el segle xx va ser el segle de l’eclosió de la tecnologia, que de llavors ençà ha canviat cada vegada més la nostra relació amb el món. Si miram com era una casa en el segle xix i la comparam amb una d’una grapada de segles abans, no hi veurem grans canvis. És quan el mètode científic s’aplica als processos industrials que les tecnologies impacten de ple en la relació de les persones, entre el seu medi físic i social. Els estudis ja clàssics de Lewis Mumfort obriren, i obren encara, moltes perspectives sociològiques, filosòfiques i antropològiques sobre la qüestió de la tècnica i la civilització.2 Des dels estudis locals és indubtable que es poden fer aportacions suggeridores sobre el tema. També és cert que per la seva mateixa naturalesa de cada vegada més obsolescent, aquesta casta de patrimoni és molt més susceptible de ser menystinguda.A Llucmajor s’ha reivindicat merescudament la figura de Pere de Son Gall, al qual envolta una certa aura de geni fracassat i maltractat per la història i el poder.Però romanen dins l’oblit experimentadors i brusquers que s’atrevien a posar en marxa projectes on s’entremesclaven la curiositat, mare de totes les ciències, i un rigor només possible de trobar en generacions anteriors que, de l’ofici i el mestratge, en feien, en sentit estricte, una professió. Tard o d’hora s’haurà de parlar dels mecànics llucmajorers que muntaren màquines per a l’aleshores puixant indústria sabatera; de la fabricació dels motors Cardell, també coneguts com motors Alegria, fent referència al malnom familiar; de les motocicletes Bortone, construïdes a Llucmajor els anys seixanta, etc.,3 només per anomenar uns casos pendents també d’aquest humil reconeixement que és una menció escrita, documental. És ben sabut que els amateurs4 han estat un esperó en els avanços científics. Però aquest amateurisme sovint ha empès també a l’anonimat i la ignorància dels seus mèrits i aportacions. El problema més preocupant, tanmateix, és la desaparició de molt de material que hauria d’estar museïtzat, catalogat i preservat en condicions dignes del seu valor patrimonial.Vivim en un país que no estima a bastament la cultura, i prova d’això és el que ha passat amb el patrimoni nàutic, que no té, en una illa com la nostra, històricament marinera, un museu digne d’un país avançat.Pel que fa a un museu de la tècnica o l’automoció, potser el destí de les col·leccions de vehicles antics de Guillem Amengual5 o d’aparells de ràdio de Pau Marquès són un exemple tristíssim de la desídia administrativa en afers culturals.\n2.LA RÀDIO A MALLORCA I ELS CAPELLANS\nEls orígens de les comunicacions per ràdio s’han d’ubicar a finals del segle passat.6 La ràdio no té, com molts d’altres invents, i si hem de fer honor a la veritat, un pare amb nom propi. Darrere una innovació hi ha històries apassionats, interessos, complexitats… un cert xovinisme dels països que s’atribueixen la progenitura oficial de grans genis de la humanitat. Els italians sempre anomenen Marconi com a pare de la ràdio però aquest no hauria pogut fer res sense els treballs de Hertz ni el de Maxwell. Un gran oblidat ha estat sempre Nikola Tesla. Per les nostres latituds no són gens conegudes les aportacions a l’aparició del telègraf elèctric del català Francesc Salvà i Campillo (1751-1828) i de l’enginyer militar Julio Cervera Baviera, que ja el 1902 establí comunicació en fonia (veu humana no codi Morse) entre les localitats de Xàbia i Eivissa.Ningú se n’assabentà. Marconi havia enviat un senyal que travessà el canal Anglès l’any 1899. El 1901 les ones de ràdio ja connectaven ambdues voreres de l’Atlàntic.No sabem gairebé res d’aquesta gent més nostrada que també posà els fonaments de les telecomunicacions tan imprescindibles avui en dia. Segons l’Enciclopèdia de Mallorca la primera emissora de ràdio va estar ubicada a Fornalutx i era un equip muntat clandestinament el 1924 per Miquel Febrer Morey. La primera estació legal de radiodifusió mallorquina tenia l’indicatiu oficial EAJ I3, Ràdio Mallorca,creada arran del Decret de 1932. L’organisme internacional que regula les comunicacions des del 1925 és la IARU, que atorgava indicatius per països segons un conveni internacional semblant, per exemple, al de les matrícules de cotxe. Les inicials que identifiquen l’Estat espanyol sempre començaven per EA. El 1933 els germans Onofre i Josep Fuster crearen Ràdio Mallorca. Fins al decenni del 1950 aquesta va ser l’única emissora comercial que emeté des de l’illa. El 1932 s’havia celebrat a Madrid la Conferencia Mundial de Telegrafía y Radiotelegrafía, que acabaria formant la Unión de Radioemisoras Españolas, al mateix temps que entrava en vigor el Reglament general de radiocomunicació, el qual donava disposicions específiques per a les «estaciones de aficionado y estaciones privadas experimetales». Amb la Guerra Civil i la postguerra les estacions de ràdio particulars són suprimides o controlades per l’Estat. Es calcula que entre 1942 i 1955 el nombre d’aparells receptors que intentaven sintonitzar senyals a Mallorca passava de 5.535 a 18.998.En parlar de ràdio, com en tot fenomen associat a l’acte comunicatiu, hem de distingir entre emissors i receptors. És evident que l’experimentació amb receptors de ràdio estava molt més a l’abast que la fabricació d’un emissor. Tinguem en compte també que parlam del que aleshores es deia TSH, telefonia sense fils. El telègraf i el telèfon, que havien arribat a Llucmajor l’octubre de 1913 i el maig de 1929 respectivament,són sistemes de comunicació amb cable.7 És curiós com l’aparició de la ràdio, que permetia prescindir de fils i transmetre senyals elèctrics mitjançant les ones electromagnètiques, va suposar un avanç, i actualment veim que les tecnologies digitals tornen al cable. Qui hauria dit que acabaríem tots amb un telèfon, això sí, sense fils, dins la butxaca? Una profecia que els anys trenta del segle passat ja es plantejava en el llibre esmentat de Mumford. Aquest autor profetitzava que abusaríem de les possibilitats de la comunicació instantània i, al mateix temps, analitzava com la ràdio i els sistemes de comunicació podrien ser emprats en profit de règims totalitaris. Això ho deia quan l’anomenada «caverna mediàtica» tenia les dimensions d’un enfonyall però ja alertava que no tot serien, com sempre en els avanços tècnics,repercussions favorables a la comunitat.Uns receptors rudimentaris i relativament bons de construir eren els que funcionaven mitjançant un cristall de galena, és a dir sulfur de plom cristal·litzat. Les ones d’alta freqüència eren detectades fent contactar una punta metàl·lica sobre aquest cristall i escoltant el dèbil senyal en uns auriculars. Un cop trobat el punt suficientment sensible es graduava la pressió per tal d’augmentar la intensitat de la recepció.El somier d’un llit podia fer les funcions d’antena.Des del segle xix el pla d’estudis del Seminari Diocesà de Mallorca donà importància a les ciències. Això explicaria que el que aleshores venia a ser una universitat fes una certa funció modernitzadora paradoxalment al que podríem suposar quan pensam en gent d’església.8 Tanmateix, l’Església com a institució ha estat atenta a tots els mitjans que li permetessin fer-se present en la societat. No oblidem que el 1959 la Diòcesi de Mallorca fundà Ràdio Popular i, el 1960, com veurem, Ràdio Llucmajor depenia de la parròquia.Però parlem dels inicis altre cop. L’encíclica Rerum Novarum del papa Lleó XIII havia propiciat aquesta obertura de mides de l’Església i és per això que els certàmens cientificoliteraris que es convocaven des del Seminari no obviaven les ciències profanes.En el primer decenni del segle xx Emili Sagristà instal·là un receptor de telegrafia sense fils amb el qual es podia rebre l’hora oficial des de París. L’any 1914 s’hi havia fet una primera instal·lació elèctrica.9 Durant el mandat del bisbe Campins i el vicariat general de mossèn Alcover s’impulsà el que seria la millor biblioteca de ciències de les Illes en les dependències del seminari, uns llibres que estigueren a l’abast de joves estudiants amb la curiositat desperta, com és el cas de l’esmentat Emili Sacristà i Llompart (1875-1963), que l’any 1899 havia estat guardonat per un treball titulat La telegrafia sense fils. Aquest capellà romangué al seminari com a professor de ciències fins al curs 1955-56 –aleshores ja tenia 80 anys– impartint classes d’astronomia.10 Un cas que pot semblar excepcional, però que hem d’emmarcar dins aquest context de capellans científics, és el del prevere Jaume Mas Bauçà. De l’any 1931 és el seu Vademecum, editat a la impremta Ordines de Palma. Com el seu nom indica és un manual de consulta d’un operador de ràdio i al mateix temps un compendi de ciència recreativa. Posteriorment, el 1939, publicava El primer libro del radioaficionado,essent aleshores director de la revista poliglota internacional Radio Qra. Aquest home estava en possessió de l’indicatiu EAR 59, posteriorment EA6AB. Cal dir que en el nombre 6 indicava el districte de les illes Balears. La seva estació de ràdio estava situada al carrer de la Fàbrica núm. 16 de Palma. D’aquest personatge no n’ha quedat ni rastre. Per pura casualitat els seus llibres varen entrar a la meva biblioteca rescatats dels mercadets d’encants.Prou conegut per les circumstàncies luctuoses de la seva mort va ser el capellà llubiner Jeroni Alomar Poquet, afusellat pels feixistes el 1937. Alomar era una persona amb una marcada curiositat científica, que canalitzà en la recerca d’aigua amb radioestèsia i en la construcció d’una emissora que durant la guerra provocà que fos acusat d’espionatge i de mantenir contacte amb la zona republicana. Aquest capellà havia fet un curs de ràdio per correspondència en anglès amb una acadèmia dels Estats Units. Sobre la ràdio que construí, algunes fonts diuen que encara és conservada pels seus descendents, d’altres que roman mig oculta en un museu militar. Hauria d’estar en un museu, però no el dels botxins que l’assassinaren.Seguint aquesta estela de capellans enderiats amb la ciència i de radioaficionats, i ja atracant-nos al nostre cas, hem d’esmentar el capella Tomàs Monserrat (1873-1944).«Sabia fer moltes coses aquell home; o les prenia per ensenyar-les: vogir mobles, embalsamar animals, fabricar un gasòmetre de zenc, o un rellotge,o un disc on havia gravat les veus dels seus pares quan passaven el rosari (…) Els capvespres el senyor Tomàs organitzava unes tertúlies a casa seva, i entre xerrada i xerrada posava música d’una gramola que havia tret a una rifa o feia escoltar als seus visitants la ràdio de galena que ell mateix havia muntat.»11 Ignasi Barceló i Joan Jaume, entrevistant Miquel Font Oliver Canador, que fou un gran amic de Joan Antich, aportaren aquesta interessant informació. Parlen dels anys de joventut de dos amics, el primer nascut el 1927 i el segon el 1920: «A la meva joventut vaig tenir dues grans afeccions: l’astronomia i l’electrònica,que aleshores estava en els seus inicis. Amb uns companys, en Joan Antich,els germans Mercadal i n’Antoni Torres férem un bon grapat de proves.Construírem un telescopi amb un tub de cartró que havia servit d’eix a una bobina de paper (…) Al corral de casa férem un grapat de proves per posar en marxa unes emissores que ens permetessin comunicar-nos entre nosaltres dins el poble. No passàrem de dir-nos quatre paraules, aleshores érem uns seguidors del capellà del Rafalet. En Joan Antich, seguí amb aquesta afecció i arribà a tenir targes de confirmació de comunicacions en Morse (QSL) dels cinc continents.Per tant, és en relació amb el mestratge del capellà Tomàs Monserrat que probablement començaren les inquietuds radioelèctriques de Joan Antich.\n3.EL CAS JOAN ANTICH\nEls pares de Joan Antich tenien un cafè. Hem pogut saber que durant el Moviment,quan el seu pare encara no estava mobilitzat, va ser incomodat per les autoritatscolpistes pel simple fet de saber que aquell jovenet (pensem que l’any 1936 tenia 16 anys) tenia un receptor de ràdio. Hem de situar-nos en un ambient d’ignorància suprema entorn del que podia suposar tenir una ràdio i en la psicosi del quintacolumnisme,un estat d’ànim que, com ja hem vist, perjudicà Jeroni Alomar. Aleshoresalgú amb un poc de seny degué veure que aquell al·lot no estava en comunicació amb Rússia ni amb els catalans que venien a bombardejar Mallorca i no va passar d’un ensurt que, tanmateix, recordaria tota la vida.Malgrat la seva joventut, Joan Antich seria mobilitzat en la popularment anomenada Lleva del Biberó i enviat a la Península ja els darrers temps de la guerra.Serví en el cos de transmissions i es dedicà a l’ensenyament de telegrafia als soldats.Una de les seves destinacions va ser a la rodalia de Madrid, en un destacament ubicat a Los Ángeles de San Rafael. D’aquest temps data una interessant fotografia on el veim amb altres soldats manipulant un equip de ràdio. Hem de pensar que els seus coneixements d’electrònica varen ser valorats, ja que era excepcional tenir-lo en aquell temps. En tornar del servei militar Antich ja descarta la possibilitat de mantenir-se en el negoci del cafè familiar i es professionalitza com a electricista. El 1942 va rebre el títol que la molt coneguda i prestigiosa acadèmia de radiotècnics per correspondència Maymó de Barcelona atorgava als seus alumnes.14 Aquesta academia\nFoto 1. Soldats a la Guerra Civil amb aparell de transmissions.Joan Antich és el primer de la dreta.\nFoto 2. Tenda al carrer de l’Orient i cotxe amb publicitat\nva suposar un vertader sistema de democratització de coneixements radioelèctrics en els seu temps i va ser molt valorada per la qualitat dels seus materials, que trametien per correus a interessats de tots els redols de la geografia.Si bé el seu modus vivendi era l’electricitat i posteriorment la venda d’electrodomèstics i la seva reparació, el que caldria destacar de valent en el cas del personatge estudiat és la seva extraordinària habilitat en la transmissió en telegrafia. El codi Morse és tot un món que gairebé avui ha desaparegut, però continua essent un dels mitjans més segurs i simples per transmetre informació. És pràcticament invulnerable perquè amb molt poca potència es pot arribar molt lluny aprofitant l’oscil·lació de les ones electromagnètiques. Ser un bon telegrafista no és fàcil, els qui han dominat el codi són un poc músics, s’expressen amb una musicalitat pròpia, els punts i les ratlles flueixen dels seus manipuladors amb un carisma i un estil que els identifica per als qui també tenen bona orella. Antich gaudí d’una notable reputació internacional com a telegrafista. S’afanyà, sempre desinteressadament, a oferir el seu mestratge als joves que es volien treure la llicencia d’emissoristes. Antich va ser un dels fundadors el 1981 del Radio Club Llucmajor. secció comarcal de la Unió de Radioaficionats Espanyols, i el seu primer president.15 A escala estatal era un dels socis més antics d’aquesta organització que agrupa els radioaficionats. Un deixeble seu, i també impulsor d’aquest radioclub, va ser Joan Salvà, que faria estudis d’enginyeria electrònica malgrat haver dedicat la seva vida professional al magisteri.Joan Antich, dotat d’empenta empresarial, va obrir una tenda a ca seva, al núm.3 del carrer de l’Orient. Aquesta botiga va vendre molts dels aparells de ràdio que ell mateix muntava i en comercialitzà d’altres marques. També va agafar força el seu negoci d’electricista, en el qual va arribar a tenir entre quatre i cinc empleats:mestre Rubí, mestre Nadal, en Bonet, en Tomàs, Josep Amengual, Tòfol Calafat…foren aprenents seus. El cas d’aquests professionals és el dels qui encara adobaven les coses, arreglaven els aparells. L’obsolescència planificada no havia triomfat. Hi havia una cultura del manteniment i la reparació. Aleshores aquells aparells eren cars16 i sovint es pagaven a terminis, i passava més d’un cop que el radiotècnic havia de desplaçar-se al domicili d’un client sovint sense poder explicar que el mal senyal de recepció no era culpa seva, encara que el client la hi volgués atribuir.Paral·lelament a la seva activitat com a emissorista radioaficionat que el fa internacionalment conegut amb l’indicatiu EA6AU17 i pel fet d’haver escampat per les ones el nom de Llucmajor, Antich està a l’avantguarda de la tecnologia domèstica, ja que va instal·lar la primera televisió de la vila i una de les primeres de Mallorca. El corresponsal de la revista Cort del 14 de juny de 1958 es feia ressò de l’arribada de les imatges televisives a Llucmajor. L’aparell va ser presentat«(…) en el laboratorio del tècnico de radio D. Juan Antich, representante ennuestra Ciudad de Telefunken, de cuya marca era el aparato televisor a que nos referimos y por cuyo establecimiento desfiló numerosísimo público, ansioso de presenciar por si mismo esta novedad.»Les primeres imatges que foren captades provenien d’Itàlia via Sardenya. Televisió Espanyola encara no existia.Segons recorda Magí Clar, el seu amic, i durant un temps empleat seu, abans d’aquesta data ja havia fet experiments de recepció de senyals audiovisuals en la freqüència de 50 MHz amb un aparell de la casa Philips. El nostre informador ens recordava que, essent jove, molts de vespres anava al laboratori de Joan Antich per presenciar els resultats dels seus experiments. El senyals els rebia gràcies a una antena de construcció pròpia i a mesura que la nit passava la propagació s’obria i es podien veure imatges d’Anglaterra i l’URSS.Ignoram si la recepció de senyals de la Unió Soviètica o els seus comunicats amb radioaficionats d’aquest país, en plena Guerra Freda, ocasionà sospites a les autoritats.Però ja corrien altres temps. Una de les curolles que més engrescava la gent era veure el Giro d’Itàlia, les carreres de bicicletes.\nFoto 3. JoanAntich amb primera televisió que arribà Llucmajor.\nFoto 4. Joan Antich amb la ida parroquial en antena\nAmb el temps Joan Antich obriria un magatzem-taller a l’avinguda de Carles V i una botiga espaiosa i moderna al carrer del Bisbe Taixequet. En aquesta botiga es visqué, com recorda la seva filla, el boom de la venda de geleres elèctriques. Cal destacar que durant molts d’anys va ser l’electricista de l’ajuntament i responsable de la instal·lació de la megafonia al temple parroquial i al convent, i de tota la instal·lació elèctrica del Cinema Recreatiu. Antich també va ser un aficionat a la fotografia i a l’enregistrament d’actes culturals en el seu fonògraf. Segons la carta necrològica que escrigué el seu amic Miquel Font a la revista Llucmajor de Pinte en Ample del mes de desembre de 1984, Antich arribà a confegir un arxiu d’enregistrament que potser seria interessant mirar de digitalitzar si es conserva. Font també destaca la seva biblioteca tècnica, sempre disponible per als companys que la volguessin consultar.\n4. RADIO LLUCMAJOR\nL’any 1960 començaren les emissions de Radio Llucmajor, una iniciativa que el capellà Miquel Mulet impulsà en el marc de la Santa Missió d’aquell any. El local d’Acció Catòlica, avui desaparegut, va ser el lloc on Joan Antich instal·là l’emissora. Dissortadament no tenim constància documental del que va suposar la seva posada en marxa, només algunes fotos i els testimonis orals. Caldria investigar a l’arxiu diocesà, ja que l’investigador Miquel Pou, bon coneixedor del parroquial, em Foto 4. Radio Llucmajor, la v Foto 3. Joan Antich amb la ida parroquial en antena.primera televisió que arribà aLlucmajor.Comentava que pràcticament no queda res a partir de la primeria del segle passat.Noms propis lligats a aquell projecte varen ser Joan Mora, Baltasar Ramon Requeté,el Sr. Luna, Antoni Salvà, Pere Oliver Curt, Toni de Can Pruneta, Francisca Contestí Rellotgera, Francisca Pasqual i Margalida Salvà Cotó.\n5.UN RADIOAFICIONAT EXEMPLAR\nQuan des del 1911 Marconi transmetia diàriament des de la seva emissora anaven sorgint radioaficionats que es construïren els seus equips i hi operaven. També s’establien xarxes de retransmissió, és a dir, una espècie d’enllaços entre estacions allunyades amb intermediaris equidistants. Hem de pensar que les emissores comercials no comencen la seva expansió fins acabada la Primera Guerra Mundial.Començaven també les interferències i, per tal d’ordenar l’espai radioelèctric, es distribuïr en bandes de freqüències per a usos específics. Com ja hem dit va ser el 1925 quan es constituí a París la Unió Internacional de Radioaficionats (IARU). Els radioaficionats en el seu codi deontològic tenen prohibit parlar de política i es comprometen a estar sempre a disposició de la ciutadania en situacions d’emergències. La relació entre aquest col·lectiu i Protecció Civil és un fet a destacar. Joan Antich va ser delegat de Protecció Civil. En els anys previs a l’eclosió de les telecomunicacions els radioaficionats posaven en contacte famílies emigrades a l’altra banda de l’oceà amb els seus familiars. També actuaven solidàriament per tal d’aconseguir medicaments a països estrangers. Els radioaficionats varen ser protagonistes directes de la revolució de les telecomunicacions. Foren pioners, amb el satèl·lit OSCAR, a emprar aquests instruments com a repetidors-amplificadors de senyals des de l’espai. El mateix a acoblar mòdems –integrar ordinadors a una estació de ràdio– a les seves estacions de ràdio, popularitzant així les comunicacions digitals amb radioteletips casolans, un\nFoto 5. Estació EA6AU els anys seixanta.\nFotos 6 i 7. Dues de les targetes de confirmació de contactes que emprà Joan Antich, una amb el seu indicatiu i l’altra amb el del Radioclub Llucmajor.\nclar precedent d’Internet. La radioafició sempre ha estat un entreteniment regulat internacionalment per les administracions de telecomunicacions. L’òrgan internacional de l’ONU que regula les telecomunicacions defineix la radioafició com «un servei que té per objecte l’aprenentatge personal, la intercomunicació i les investigacions tècniques efectuades per aficionats, persones degudament autoritzades que s’interessen en la radiotècnica, amb caràcter exclusivament personal i sense afany lucratiu.» En relació amb la capacitat tècnica i investigadora de l’estació de ràdio EA6AU,és un exemple que des de 1970 treballava amb tècniques radioastronòmiques. És a Fotos 6 i 7. Dues de les targetes de confirmació de contactes que emprà Joan Antich, una amb el seu indicatiu i l’altra amb el del Radioclub Llucmajor.dir, amb la modalitat coneguda com a «rebot lunar». Es tractava d’acoblar dues antenes direccionant-les cap a la lluna emetent senyals amb gran rapidesa que, en rebotar en la superfície del satèl·lit, retornaven a la terra, en aquest cas al laboratori de Joan Antich, situat, els darrers anys, a l’avinguda de Carles V.Avui dia no s’ha localitzat el llibre de guàrdia on Joan Antich anotava tots els seus contactes i comunicats. Es tracta d’un document molt important per fer-nos una idea de la seva activitat i les proeses tècniques que dugué a terme en tota la seva carrera com a radioaficionat. Aquest llibre venia a ser un registre oficial de tots els comunicats establers que amb posterioritat es confirmaven amb la tramesa d’unes targetes postals anomenades QSL. Avui aquestes targetes han esdevingut autèntiques joies de disseny gràfic i tot radioaficionat les conserva i col·lecciona amb molta cura.\nQuan els anys seixanta començaven a instal·lar-se equips de televisió als cafès de la vila, aquests llocs es convertien en punts d’encontre per veure les curses de braus o els esdeveniments esportius. Un dels cafès de Plaça més concorreguts va preparar-se per sintonitzar el clàssic enfrontament futbolístic Barcelona – Reial Madrid. Quina no va ser la preocupació del propietari en comprovar que, poc abans de començar,per la pantalla del receptor només es veien interferències. Cridaren d’urgència Joan Antich, que havia instal·lat l’aparell. En arribar agafà el cotxe i es posà a fer voltes per la plaça amb el receptor de la ràdio del cotxe i s’adonà que només rebia interferències quan estava davant el portal del cafè. Immediatament agafà escales i pujà cap al terrat i es va trobar que, enganxat al tub de l’antena, hi havien col·locat un dispositiu –magneto– que produïa interferències. El responsable havia estat un electricista de la competència.Amb l’aparell d’enregistrament de Joan Antich, a la primeria dels setanta, anaren a enregistrar com feia el reclam de perdiu un expert caçador llorità. Després d’una bona estona d’estar enregistrant es va sentir el bram d’un ase que quedà gravat.Aquesta cinta va circular molt entre els caçadors llucmajorers i sempre es feia present aquell ase, de manera que va arribar a ser un tema de conversa jocós i divertit.\n1 Rosselló Verger, Vicenç M.; Vidal Hernández, Josep M. (dir.) Història de la Ciència a les Illes Balears. V. De la Restauració a la Guerra Civil. Palma: Vicepresidència i Conselleria d’Innovació, Recerca i Turisme. Govern de les Illes Balears, 2015. És prou important ressenyar aquest projecte que ja du 5 volums publicats, el darrer del qual citam. La publicació de la història de la ciència a les Illes Balears s’encetà l’abril de 2006, amb el primer volum dedicat a l’edat mitjana. Vicenç Rosselló, fent un balanç del projecte en la seva etapa final, no escatima esforços a assenyalar-ne diferents mancances, com la desigualtat de tractaments. En efecte, els enfocaments historiogràfics són diversos i hi ha disciplines com la física o les matemàtiques que no figuren en aquest volum, tot i el gran ventall de temes tractats. Hem de fer notar que es tracta, com el títol indica, d’una història de la ciència i no de la ciència i la tècnica. 2 La primera edició d›aquest clàssic data de 1934. El llibre té la peculiaritat i el mèrit d’haver romput per primera vegada amb l’oblit del tractament de la influència de la tècnica en les cultures humanes com si allò útil i pràctic quedàs enfora dels interessos intel·lectuals. El llibre resumeix la història tècnica dels darrers mil anys de la civilització occidental mostrant la interrelació del medi social i les realitzacions més específiques de l’inventor, l’industrial i l’enginyer.3 L’informador Joan Clar Coll em parlava d’aquests vehicles que tenien el motor davant el manillar. La família Bortone regentà un cafè al carrer de Ramon Llull. 4 El regidor de Cultura Lluís Segura recordava en la presentació de les Jornades l’etimologia d’aquesta paraula: estimadors. 5 Guillem Amengual va ser un santamarier apassionat de la mecànica que durant molt de temps va intentar que l’administració posàs en marxa un museu de vehicles i maquinària antics. La seva mort prematura va impedir que es dispersàs la seva col·lecció. Tanmateix, abans de morir havia fet infructuoses gestions perquè romangués en mans d’alguna institució. Recentment la premsa ha fet esment d’un projecte privat d’inversors estrangers de fer un museu d’automòbils antics allà on l’empresa Coca Cola tenia la fàbrica. Suposam que han valorat la seva rendibilitat. El que és cert és que les administracions s’han mostrat incompetents per dur-lo a terme com a oferta cultural. 6 És molt lloable la tasca que Isidro Ruiz-Ramos està portant a terme des del seu arxiu per tal de recollir tot el referent al món de la ràdio. Vegeu: facebook.com/ arxivohistoricoea4do/instagram.com/rxivohistoricoea4do/ea4do@ure.es. Història 327 7 Font Obrador, B. Historia de Llucmajor. V. VII. Llucmajor, 1999. p. 118-123. 8 En el volum esmentat de la Història de la Ciència a les illes Balears Pedro Ruíz-Castell destaca la participació de capellans en les activitats astronòmiques caracteritzades pel seu caràcter amateur i subratllant que l’eclipsi total de Sol del 30 d’agost de 1905 convertí Mallorca en un centre d’expedicions estrangeres. 9 Pons i Llinàs, N. Jeroni Alomar Poquet. El capellà mallorquí afusellat pels feixistes el 1937. Palma, 1995, p. 22. 10 Bujosa Homar, F. i March Noguera, J. Els treballs de ciències. Els certàmens del Seminari Conciliar de Sant Pere. Palma, 2005, p. 38. 11 Catany, A. Tomàs Monserrat. Retratista d’un poble. Palma, 1983, p. 9. 12 Barceló, I. i Jaume, J. «Gent de la Vila. Miquel Font i Oliver. En Font es Canador ». Llucmajor de Pinte en Ample, 265, (2005), p. 26-29. 13 La informació que passam a transcriure procedeix d’unes anotacions fetes en el decurs de converses mantingudes amb la filla de Joan Antich, el seu espòs i la seva neta Bàrbara Verdera, als quals agraïm la total disposició col·laboradora i les facilitats donades en l’accés de documentació. També hem pogut entrevistar- nos amb un gran amic del radiotècnic en Magí Clar (82 anys) i la seva dona Maria Canyelles, els quals també es desferen en elogis envers la seva persona. 14 Fernando Maymó Gomis en vint lliçons oferia un curs de radiotècnic per correspondència que encara ara podria resultar exemplar per la seva capacitat didàctica. 15 Julià, Coloma. «Entitats de Llucmajor. El club de radioaficionats». Llucmajor de Pinte en Ample, 83, (1988), p. 28-29. 16 Un matrimoni que assistí com a públic a les jornades m’informà que quan eren joves, els anys seixanta, era habitual anar a llogar pin-ups –aparells tocadiscos portàtils– a la tenda de Joan Antich per tal d’amenitzar els balls de reunió. 17 El 1951 només hi havia oficialment 9 indicatius de ràdio a totes les Balears. Revista de Radio de la Unión de Radioaficionados Españoles, 16, (1951). p. 52. La URE es fundà el 1949 després d’un llarg període de prohibició de les activitats radiofòniques per part de particulars.\nEsta entrada fue publicada en Noticias por ea6aj. Guarda el enlace permanente.\n← Anterior Entrada anterior: CONCURSO COSTA DEL SOL V-UHF\nSiguiente → Siguiente entrada: CURSO “ON FIRE” DE TELEGRAFIA INTERMEDIO DE EA6EJ


Marta Ferrusola: "No tenim ni cinc!" - El triangle\nLa dona de l'expresident Pujol calla davant la majoria de preguntes dels diputats\nFerrusola i Fernàndez entren a la comissió\nEl seu fill Jordi Pujol Ferrusola era qui va gestionar l’herència des dels 90. Va anar a Andorra una desena de vegades, tres o quatre a esquiar, i mai a dur-hi diners. I, en contra d’allò que el mateix Júnior va declarar al jutjat, ha negat que el seu fill tingués onze cotxes de luxe. Això sí, el Ferrari “el va comprar desballestat i el va arreglar”. Marta Ferrusola s’ha acollit al seu dret a no declarar, a la comissió sobre el frau i la corrupció celebrada aquest dilluns al Parlament, però, a diferència d’allò que va fer al jutjat, ha contestat alguna de les preguntes que li han fet els diputats.\nPreguntada pel diputat ecosocialista Marc Vidal per la fortuna familiar, la dona de l’expresident ha assegurat que ni ella ni el seu marit no tenen cap compte a Andorra i que mai no hi ha anat allà a blanquejar diners. “No tenim ni cinc!”, ha dit. La diputada de la CUP, Isabel Vallet, li ha mostrat la declaració de patrimoni complementària, d’1,1 milions d’euros.\nDavant la insistència dels diputats per saber si Ferrusola o Pujol han tingut comptes a l’estranger, la dona de l’expresident ha contestat: “Em fa molta pena aquest diàleg, Catalunya no s’ho mereix això!“.\nPrevEl Síndic de Greuges constata la pudor del cas 4F


Espanya registra 7.118 nous positius per covid-19 i suma 80 morts més - Diari de Girona\nEspanya registra 7.118 nous positius per covid-19 i suma 80 morts més\nMadrid continua al capdavant en nombre de contagis a tot l'Estat, amb 13.776 en els últims 7 dies\nacn | madrid 13.10.2020 | 18:03\nEl Ministeri de Sanitat ha registrat 7.118 nous positius i 80 morts més per coronavirus a Espanya en relació amb el total de casos confirmats l'últim dia, amb 33.204 defuncions totals. Segons l'últim informe publicat, des que va començar la pandèmia hi ha hagut 896.086 casos confirmats per proves diagnòstiques. Madrid continua al capdavant en nombre de contagis i n'acumula 268.022 des que va començar la pandèmia, 13.776 en la darrera setmana. A Catalunya se n'acumulen 161.769, dels quals 10.947 en els últims 7 dies.\nLa comunitat autònoma amb més diagnosticats l'últim dia és el País Basc, amb 508 casos. La segueixen Madrid, amb 491, Navarra, amb 363, i l'Aragó, amb 361. El Ministeri de Sanitat puntualitza que Andalusia no ha pogut actualitzar les dades per problemes tècnics. A Catalunya se n'han diagnosticat 165.\nPel que fa a les defuncions, Sanitat xifra en 33.204 el total de morts per coronavirus arreu de l'Estat espanyol, 80 més que ahir. Segons l'últim informe del Ministeri, 406 s'han produït en els últims 7 dies. D'aquestes, 85 s'han produït a Castella i Lleó, 57 a Andalusia i 53 a Madrid. A Catalunya n'hi ha hagut 7.\nDes que va començar la pandèmia, hi ha hagut 158.239 hospitalitzacions. En l'última setmana, se n'han registrat 2.657 i 164 ingressos en UCI, dels 14.271 que hi ha hagut des del març passat.??De les 2.657 hospitalitzacions que hi ha hagut en la darrera setmana, 652 s'han produït a Castella i Lleó, 415 a Andalusia i 313 a Madrid. Catalunya n'ha registrat 68 i 3 ingressos en UCI.\nEl Garatge Plana Girona suma la primera victòria del curs a la pista del Lleida.\nAlliberen 17 tortugues d'estany al Ter per recuperar l'espècie.


Torra destaca el funcionament de l'economia malgrat la situació "lluny de la normalitat"\nPublicat 13/6/2019 13:16:46CET\nCreu que l'economia creix i que és un mèrit afegit perquè "la repressió no ha cessat"\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, ha reivindicat aquest dijous el bon funcionament de l'economia catalana, malgrat que considera que està condicionada per la situació de Catalunya "lluny de la normalitat" pels presos sobiranistes i el conflicte amb l'Estat.\nTorra ha repassat diverses xifres econòmiques del darrer any que mostren el bon funcionament de Catalunya i ha destacat que s'ha pogut aconseguir malgrat que "la repressió no ha cessat", per la qual cosa creu que té més mèrit.\n"Tots sabem d'on venim: l'1-O, el 155, la repressió no ha cessat, la judicialització de la política. Tot aquest creixement de l'economia catalana s'ha pogut fer sota aquestes condicions. Li afegeixen un plus de mèrit", ha subratllat.\nEl president ha destacat diverses xifres econòmiques del darrer any, com que l'economia ha crescut un 2%; l'atur ha baixat un 2,6%; hi ha un 2,7% més de persones ocupades; s'ha creat un 1,4% més d'empreses, la qual cosa "desmenteix un dels mantres apocalíptics"; ha augmentat la producció industrial per sisè any seguit, i s'ha batut el rècord d'exportacions per vuitè any consecutiu.\nAixí mateix, ha assegurat que l'Estat posa obstacles per evitar el creixement, com un "dèficit fiscal insostenible" i deutes i incompliments en qüestions com la inversió en infraestructures.\nTorra ha defensat que en el seu primer any el Govern ha tingut una "gestió rigorosa" que li ha permès complir amb el dèficit i la regla de despesa que posa l'Estat.\nA més, ha explicat que el seu Executiu ha presentat 24 normes en rang de llei --set de les quals són projectes de llei i 17 són decrets--, encara que moltes d'aquestes iniciatives encara s'estan tramitant al Parlament i no s'han aprovat.\nTambé ha apuntat que Catalunya necessita uns pressupostos socials, com creu que són els que va presentar el Govern a l'inici de l'any, i ha reiterat que una vegada passat el període electoral tornaran a intentar aprovar-los, de manera que ha apel·lat a la "responsabilitat" dels grups.\nEl president ha insistit que el Govern ha tingut el repte de "reactivar" l'administració de la Generalitat després de l'aplicació del 155 i ha agraït als funcionaris haver mantingut el funcionament de l'administració durant la intervenció de l'autonomia.


Les empreses emergents que ofereixen solucions digitals en l’àmbit educatiu, immobiliari i organitzatiu han estat les preferides per als lectors de 'VIA Empresa'\nJudit Pellicer Barcelona. 07 de gener de 2021 05:25\nL’any 2020 ha estat hostil per a l’economia, però, tot i la difícil conjuntura, moltes startups han aconseguit sobreviure el temporal i tirar endavant els seus projectes innovadors. Totes aquestes formen part de l’ecosistema de Barcelona Activa, on han rebut assessorament i han pogut treballar en xarxa per millorar i assegurar-se un lloc en el mercat català, estatal i internacional. Aquests són els 10 articles d'Una idea, una empresa més llegits del 2020.\n1. La ’digievolució’ dels Furbis\nLa startup que ha atret més mirades l’any 2020 és Mochi Robot, una empresa destinada a atreure al món de la programació els nens i, en especials, les nenes. En Mochi és un robot petit i adorable que els més menuts de casa poden programar unint blocs de codi. El format puzle en què han desenvolupat la seva joguina es basa en la intenció que la programació sigui tan lúdica com sigui possible. Els infants podran anar creant noves funcionalitats per al seu robot: que els saludi, que reaccioni als seus estímuls o que cerqui afecte en són alguns exemples.\nNatàlia Pujades i Domingo Alcalá tenien un objectiu molt concret en crear en Mochi: volien que les nenes s’interessessin per la tecnologia. En un sector sovint hostil davant la presencia femenina, els creadors han volgut apostar per una estètica kawaii que desmitifiqui les rudes imatges d’altres joguines tecnològiques i apel·li a l’interès de les nenes.\n2. El Google Maps del comerç local\nLocalProductos ha despertat molt interès entre els nostres lectors. Cada cop hi ha una tendència creixent en apostar per productes locals i estimular el teixit empresarial de barris i pobles. Tot i així, no sempre és fàcil saber on acudir quan es tracta de comprar i l’empresa emergent hi posa remei amb la seva aplicació de mòbil que situa en el mapa els comerços locals que són més propers a nosaltres i els filtra segons les nostres necessitats.\nEls integrants de LocalProductos; Jean Osorio, Júlia Micaló i Eugeni Lorenzana | Cedida\nL’app funciona de forma senzilla. Fent servint la teva ubicació, busca les empreses que estan al teu voltant i les ordena per proximitat. També permet visualitzar la seva posició en un mapa. És semblant al funcionament de Google Maps, però la gran diferència és que LocalProductos treballa amb un catàleg més detallat dels serveis que ofereix cada botiga de manera que et permet saber que hi podràs trobar.\n3. Parallel, la fi de la paperassa digital\nLa tecnologia és un reflex de la societat que la crea, per a les coses bones i per a les dolentes. Mals hàbits de la vida física es reprodueixen al món digital, com és el cas de la paperassa, la qual adopta forma d'interminables llistes de mails, documents enllaçats i fitxers en mil i un núvols. Parallel facilita la comunicació i l'intercanvi d'informació gràcies a la seva plataforma web on tot el que compartim o amb el que treballem digitalment està organitzat de forma accessible. El seu principal objectiu és convertir-se en una alternativa fent que la comunicació entre empresa i client es torni més senzilla.\n4. The FriendZone, un Tinder per trobar amics\nL'expressió Friend Zone (zona d'amic) es va popularitzar per la sèrie Friends i ràpidament es va fer un lloc en el llenguatge habitual de moltes persones. Com qualsevol concepte, s'usa de moltes formes. La més comuna és de forma despectiva en referir-se a una persona que sent atracció per una altra, però aquesta darrera el considera únicament com una amistat. La quarta startup que ha despertat més interès l'any 2020 enfoca aquesta expressió en positiu i realça la importància de crear nous llaços d'amistat. L'app FriendZone serveix per trobar amics amb qui compartir aficions o interessos introduint la nostra edat, el nom, una fotografia i què ens interessa. En un futur, l'empresa es proposa treure un servei similar però enfocat en l'àmbit laboral.\n5. Propify, el pilot automàtic a l'hora de llogar\nEls processos de lloguer són llargs, complexos i sovint impliquen diversos intermediaris. Propify automatitza aquests processos a través de la seva plataforma, connectant fàcilment propietaris i inquilins. La startup duu treballant dos anys i han passat el seu baptisme de foc durant el confinament, un moment complicat, en especial, en el mercat del lloguer. Si bé confirmen que han sortit positivament d'aquest entrebanc, reconeixen que els seus plans de futur s'han vist canviats per la pandèmia. Durant el 2020, volien expandir-se a altres estats com Portugal o França, però s'han decantat per esperar.\n6. HandMade, la nova normalitat és tradicional\nL’empresa productora d’espardenyes porta molts anys picant pedra, tot i així el seu èxit es va disparar després de la seva aparició al The New York Times en ple confinament. El que els seus creadors auguraven que seria un temps difícil per la impossibilitat d’accedir a les seves botigues físiques va acabant sent un boom de feina, aquest cop telemàtica.\nHandMade personalitza les sabates davant del client\nPerò, vendre unes sabates online ocupa tant temps? El fet és que HandMade no només ven les espardenyes que confeccionen manualment, sinó que ofereix una experiència completa als seus clients. Personalitzen les espardenyes davant dels seus clients, mostrant com s’encinten i explicant la història d’aquest calçat tan nostrat. Tot plegat s’ha convertit en un format de regal que el diari nord-americà recomanava, ja que es tracta d’un producte amb un gran valor afegit.\n7. IUL, un nou aliat contra la covid-19\nEn un any com el 2020 no és d'estranyar trobar en el top 10 una empresa com UIL, responsable de desenvolupar un nou sistema de diagnòstic mèdic que facilita el cribratge d'infectats per covid-19. IUL és una empresa amb una llarga experiència en el desenvolupament d'equips per a laboratoris. L'empresa es trobava explorant noves vies de negoci i enmig d'un relleu generacional quan va arribar la crisi del coronavirus, davant la qual es van posar a treballar per facilitar la seva gestió.\nL'aparell que desenvolupa IUL destaca per la seva facilitat de costumitzar i adaptar-lo a diferents malalties i per la seva connectivitat. Aquesta darrera és especialment interessant en el cas d'una malaltia com la covid-19, que es propaga ràpidament. El test d'IUL facilita la traçabilitat dels infectats, fet que agilitza la presa de decisions en donar una imatge en temps real dels contagiats.\n8. Optopus, el 'packaging' que s'adapta al comerç electrònic\nLa majoria de nosaltres ens veiem seduïts pels envasos a l'hora de comprar, però, què passa quan un envàs fa 16 mil·límetres a la pantalla del nostre smartphone? Optopus ens ofereix una solució. La startup replanteja la lògica tradicional de packaging i l'adapta al segle XXI, on el 63% dels consumidors compren des del mòbil, segons dades de la mateixa empresa. La companyia, malgrat moure's en el món digital, ofereix un servei molt artesanal, ja que modelen a mà cada envàs, però mantenint un preu assequible per democratitzar aquesta mena de servei.\n9. Nix, el millor aliat contra l'ansietat preoperatòria\nLa novena startup que ha atret més mirades durant 2020 és Nixi for Children, o més aviat, el personatge que han creat per pal·liar l'ansietat preoperatòria infantil, en Nix. Només cal enfundar-se unes ulleres de cartró per conèixer en Nix, un expert en la vida hospitalària que portarà de la mà els més menuts per totes les fases i racons implicats en el procés de l'operació.\nL'empresa va començar sent un Treball de Final de Grau i ja ha passat per hospitals tan reconeguts com Sant Joan de Déu i Can Ruti. Els pacients que coneguin en Nix no només gaudiran de la seva companyia a través de les ulleres de realitat virtual sinó que el trobaran a les pàgines d'un llibret que se'ls proporcionarà i on seguiran aprenent sobre el procés operatori que viuran. La base de l'empresa és simple: si coneixem el que ve no fa tanta por.\n10. Homebid, el 'market place' immobiliari\nPer acabar el top 10 de les startups més llegides pels lectors de VIA Empresa trobem Homebid, una empresa nascuda en plena pandèmia. Durant els primers dies de confinament, Manuel Martínez, fundador de la companyia, es va trobar treballant a casa i des de la seva finestra veia un cartell d'"es ven". Aquesta visió el va inspirar a crear una web de subhastes immobiliàries, un model de venda poc freqüent en el nostre país.\nEl fet de néixer enmig de la pandèmia ha marcat les expectatives de l'empresa. El model de venda immobiliària que propugnen permet agilitzar els tràmits, però també asseguren que aporten una nova eina en un mercat que creixerà. Té sentit que el negoci es llenci ara que molts pisos sortiran al mercat", conclou Martínez, qui té els ulls posats en una futura expansió cap a ciutats com Madrid.\nLes entrevistes més llegides del 2020\nL'any 2020, en 10 titulars


Ana Ripoll, guardonada als Premis 12×12 Dona TIC 2017 UAB Barcelona\nAna Ripoll, guardonada als Premis 12×12 Dona TIC 2017\n14.12.2017 - El premi 12×12 Dona TIC vol reconèixer el paper de les dones en el món professional, empresarial i acadèmic de les tecnologíes de la informació i la comunicació. Ana Ripoll, exrectora de la UAB, ha estat guardonada en la categoria "acadèmica-investigadora".\nAna Ripoll, catedràtica d'arquitectura de computadors i exrectora de la UAB, ha estat guardonada als Premis 12×12 Dona TIC 2017, en la categoria "acadèmica-investigadora". Aquesta distinció ha estat lliurada en el marc del 12x12 Congress, que aplega cada mes de desembre el sector TIC de Catalunya.\nEl premi 12×12 Dona TIC vol reconèixer el paper fonamental de les dones en el món professional, empresarial i acadèmic de l'àmbit de les tecnologíes de la informació i la comunicació (TIC). Segons dades de la Comissió Europea, només el 30% dels prop de set milions de persones que treballen en el sector de les TIC a Europa són dones. Estan insuficientment representades a tots els nivells del sector de les TIC, especialment en els llocs de presa de decisions. A més, un dels problemes principals és que les noies no volen ser enginyeres i per això cal revertir aquesta tendència i animar les joves a cursar estudis científico-tècnics.\nPrimera rectora de la UAB\nRipoll va ser vicerectora de Professorat durant el segon mandat del rector Lluís Ferrer (2005-2008) i la primera rectora de la UAB (2009-2012). Es va llicenciar en Ciències Físiques a la Universidad Complutense de Madrid l'any 1975, i es va doctorar a la UAB (1980). Va ser becària d'investigació del Consejo Superior de Investigaciones Científicas, i professora ajudant al Departament d'Informàtica i Automàtica de la Universidad Complutense de Madrid, de 1976 fins al 1978. Es va incorporar al Departament d'Informàtica de la UAB l'any 1978, on va ser professora adjunta, professora titular i, des de l'any 1992, catedràtica d'arquitectura i tecnologia de computadors.\nHa treballat en diferents línies de recerca dins de l'arquitectura de computadors i el processament paral·lel. Ha impulsat activament la creació de grups d'investigació en els tòpics d'Assignació Estàtica de Programes, Balanceig Dinàmic de Càrrega, Models de Programes Paral·lels i Predicció del Rendiment i, més recentment, en Sistemes Distribuïts per a Aplicacions de Vídeo sota Demanda. Ha publicat més de cent articles en revistes especialitzades, conferències internacionals de prestigi reconegut, i ha dirigit vuit tesis doctorals. Ha participat també en diversos projectes d'investigació nacionals i internacionals finançats amb fons públics, i com a experta i avaluadora per a diferents institucions públiques. Ha estat avaluadora de projectes del Pla Nacional (ANEP), ha participat a Projectes Europeus de Cooperació i, actualment, és presidenta de l'associació Bioinformatics Barcelona (BIB).\nEl 2016, va rebre la condecoració de l'Ordre Civil d'Alfonso X el Sabio. I, el mes de novembre passat, el Col·legi Oficial d'Enginyeria en Informàtica de Catalunya va distingir Ripoll per la seva tasca a favor de projectes que uneixen els àmbits de la salut i de la bioinformàtica.


A principis d’octubre ja ha quedat clar que en l’Estat espanyol estem vivint la segona ona de rebrots del Covid-19. No obstant això, i segons la denúncia que fa la Central Sindical Independent i de Funcionaris (CSIF) s’ha perdut gairebé 2000 llocs de treball en l’àmbit sanitari. Aquesta greu pèrdua de llocs de treball es desprèn de les dades d’afiliació a la Seguretat Social publicats aquest divendres passat.\nAquesta denúncia és gravíssima perquè ha succeït en moments en què hauria d’augmentar considerablement la contractació. Portem més de 10 anys patint retallades milionàries en la sanitat pública amb la pèrdua de milers de lloc de treball i amb la privatització de la sanitat pública. Aquesta ha estat la causa que les residències de majors hagin quedat desateses i que a partir d’una certa edat ja no s’atenia persones.\nEt pot interessar: [Fotogaleria] Els MIR omplen els carrers en lluita pels seus drets\nDavant aquesta situació, els diferents partits polítics que governen en les comunitats autònomes o en el mateix Estat espanyol han tractat de negar la seva responsabilitat política o de passar-li la culpa a un altre. Però aquesta retallada de llocs de treball quan haurien d’ampliar-se en milers i milers la contractació del personal sanitari arriba alhora que el personal sanitari MIR porta en vaga a Catalunya en les dues últimes setmanes, denunciant la precarietat i explotació que estan sofrint.\nEn diverses comunitats autònomes la situació es va fer més crítica per la falta de rastrejadors. També es van donar vacances sense contractar personal de substitució com va passar a Catalunya. A Madrid s’intentava privatitzar el servei de neteja de l’Hospital G. Marañón en plena crisi pandèmica. Fins i tot el Conseller de Sanitat d’Ayuso demanava personal voluntari per a treballar en la reobertura de l’IFEMA. Tot són mostres de que no pensen posar un duro.\nLes arques de les administracions públiques s’omplen de diners d’impostos pagats per la classe treballadora i les classes mitjanes, mentre les grans empreses i fortunes solen pagar molts menys per règims especials o estar en paradisos fiscals. I, aquests diners s’utilitza centralment per a millorar els barris dels rics i engreixar les butxaques de l’IBEX35.\nNo és que el PSOE sigui pitjor que el PP o a l’inrevés. No és un problema que els “nous gestors” liberals de Ciutadans o la “esquerra” que no té les mans brutes de calç el puguin fer millor. El problema és el capitalisme. Mentre paguem més de 7 milions d’euros a la família del monarca (i els que van en negre), acomiaden el personal sanitari. El sistema només pensa en els rics.\nLa gestió de la crisi feta pel govern “més progressista” de la història està deixant a un costat a milers de treballadors en EROs i ERTOs que encara no van cobrar els subsidis (i els que cobren, només cobren el 50% del salari), a milers d’autònoms que han de continuar pagant imposats quan els seus ingressos han caigut en picat. Però el govern paga els salaris dels ERTOs dels grans empresaris i els rescata amb les ajudes de la Unió Europea.\nLa resolució de la crisi del Covid-19 i la crisi econòmica amb la gestió capitalista significa atur i pobresa, significa una nova onada del virus. Però això no té per què ser així. És la gestió que fan els representants de l’IBEX35.\nMentrestant, els governs posen el focus en l’actuació individual mentre resten responsabilitat a la gestió política de la pandèmia. Per què no usen els recursos de sanitat privada expropiant sense indemnització? Per què no contracta massivament personal sanitari, de neteja i educatiu? Per què no es reforça el transport públic? Per què no es realitzen tots els test necessaris i es contracta rastrejadors suficients? Per què no es garanteix que no hi hagi acomiadaments ni desnonaments?\nAquestes preguntes i moltes més sobre la gestió política del coronavirus posen sobre la taula la necessitat d’un pla d’emergència per a enfrontar la crisi sanitària i social, a favor dels treballadors, ha de qüestionar els guanys dels capitalistes. Perquè aquesta crisi la paguen ells o nosaltres.\nXarxa de Treballadores precàries / Primavera Sanitària / #Covid-19 / #Coronavirus / Govern de coalició PSOE-UP / Treballadors sanitat / Retallades / Món obrer Estat espanyol


La Natura a Sant Andreu de la Barca: 2014\nAquest mes de desembre no tinc gairebé gens de temps de sortir al camp per motius laborals. Us adjunto un vídeo molt interessant on s'explica el fenòmen de la pesca accidental d'ocells marins amb palangre, així com les solucions per tal d'evitar-ho, gràcies a un estudi de la Universitat de Barcelona.\nEtiquetes de comentaris: Documental, Ocells marins, Pesca\nAccés tallat al riu\nEnviat per Natura SAB a 10:32 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Aigua, Meteorología, Riu Llobregat (Sant Andreu de la Barca), Televisió\nCrescudes al riu Llobregat\nEl temporal de pluja i vent d'aquest cap de setmana ha provocat que el riu Llobregat baixi molt ple. De fet al sector Litoral i Prelitoral central no s'han acumulat unes quantitats massa grans d'aigua (28,0 mm ahir a Sant Andreu de la Barca), però si n'ha plogut en comarques més septentrionals, amb la conseqüent baixada d'aigua.\nAquí hi teniu unes fotos realitzades aquest matí.\nRiu Llobregat des de la palanca de Castellbisbal\nRiu Llobregat i camí inundat cap a les basses de Ca n'Albereda\nEtiquetes de comentaris: Meteorología, Riu Llobregat\nGeneta al barranc de Madius\nDesde de la primavera que no posava la càmera de fototrampeig. En aquestes dates que les nits són més llargues potser la aniré posant amb més freqüència.\nEn la sessió d'aquesta passada nit va sortir una fagina (Martes foina) i una geneta o gat mesquer (Genetta genetta) a la roureda del barranc de Madius. Us deixo unes imatges de la geneta.\nEnviat per Natura SAB a 8:29 1 comentari:\nEsclat de bolets\nEn aquestes dates ja es poden trobar una gran varietat i quantitat de bolets als nostres boscos. Aquí en teniu un petit exemple d'algunes espècies trobades al sector Torrent de Madius - Serrat d'en Canals.\nNo poso el nom, ja que no els conec. Si algú els coneix ho pot dir.\nEnviat per Natura SAB a 2:45 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Fongs, Serrat d'en Canals, Torrent de Madius\nAgró blanc per Ca n'Albereda\nAquest matí ha estat observat i fotografiat un agró blanc (Casmerodius albus) en pas migratori sobrevolant les basses de Ca n'Albereda seguint el curs del riu Llobregat.\nSi la bassa petita hagués tingut aigua segur que s'hauria aturat.\nEnviat per Natura SAB a 3:11 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Ardèids, Basses i camps de Can Albereda, Migració postnupcial (tardor)\nGamba verda a Ca n'Albereda\nAquest matí ha estat observada i fotografiada una gamba verda (Tringa nebularia) a la bassa gran de Ca n'Albereda. Es tracta d'una espècie migradora rara a l'àrea d'estudi.\nEnviat per Natura SAB a 2:02 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Basses i camps de Can Albereda, Limícols\nTinc fetes fotos del dia següent, sense gent i amb l'espai net. Serà interessant tornar al cap d'un mes, segur que està tot ple de deixalles. Ès una ironia per a que es doni un manteniment de forma regular.\nCom que sé que aquest blog el visita l'Ajuntament, voldria comentar que caldria cambiar les falgueres plantades que corresponen a l'espècie d'origen tropical Nephrolepis cordifolia, per altres autòctones i comunes com per exemple Pteridium aquilinum. Diuen que és un espai natural, per tant no es tracta de cap jardí.\nEnviat per Natura SAB a 2:39 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Riera de Corbera\nEnviat per Natura SAB a 3:26 Cap comentari: