Somnis Emboirats: de març 2011\nRecords a l'estació del tren (6a part)\nAl dia següent, l’Airun, en despertar-se, s’aixecà plena de vitalitat, amb ganes de començar el nou dia, cosa que no li passava molt sovint. S’havia passat tota la nit somiant amb ell, sabia que aquelles setmanes serien perfectes.\n- Bon dia! –digué l’Airun en arribà al menjador per esmorzar.\n- Vaja Airun, si que véns eufòrica! –respongué la senyora Mercè.\n- És que he dormit tan bé aquesta nit...\nL’Airun s’assegué a la taula amb la senyora Mercè i en Josep, els seus pares encara no havien baixat. S’omplí la tassa de llet calenta, s’agafà una torrada, se la untà amb melmelada i... faltava alguna cosa:\n- On és l’Enric? Encara no ha baixat? –preguntà l’Airun.\n- Normalment sempre fa tard a l’esmorzar, perquè li costa llevar-se, però no trigarà. A més, crec que ahir a la nit es va passar l’estona parlant amb alguna de les noies que van arribar a la matinada a la casa, perquè he sentit que s’ha agitat tard –la Mercè no es podia imaginar que la noia a qui es referia era l’Airun.\n- Ah! Mira ell! I això ho fa sempre?\nLa Mercè es posà a riure.\n- Amb totes les que es deixen! –es posa a riure–. De vegades les convida a fer un bol per xerrar, però això només ho fa amb algunes. La última que recordo, era una noia molt guapa, que la portà a passejar dues o tres vegades, i se’l veia molt content, però ella va marxar, i es quedà bastant xafat, però era un risc que havia de córrer –la noia cada vegada s’anava posant més blanca–. Però ja et dic, el que fa normalment es fer-les xerrar una estona la nit que arriben i l’endemà ja no se’n recorda, com aquell que diu.\nLa cara de l’Airun s’allunyà d’aquella eufòria i alegria que portava a primera hora del matí. S’acabà l’esmorzar i pujà a l’habitació, amb tanta mala sort que per les escales es trobà a l’Enric que baixava.\n- Com us està de bé el sol del matí a les noies! Bon dia, guapa –digué l’Enric tot baixant les escales a corre-cuita. Se’l veia content.\n- Bon dia –el to de l’Airun sonà sec. El mirà i marxà dalt a acabar-se d’arreglar, tot i que el que millor li aniria seria una dutxa d’aigua freda, molt freda.\n- Airun –digué el noi abans de perdre-la de vista– he quedat amb el fuster a les onze al lloc d’ahir a la nit.\nL’Airun no es girà i no li feu cas. Semblava molesta. L’Enric es quedà ben parat. Pensà que era perquè no volia aixecar sospita. Ell baixà a esmorzar. En canvi, l’Airun s’arreglà i digué als seus pares que marxava a fer un tomb. Amb la bossa al coll, sortí de la casa. No sabia si havia d’anar a la cita amb l’Enric, o deixar-lo plantat, perquè segur que en trobaria una altra per passar el matí. Caminant, caminant trobà un banc vora un jardí preciós, ple de roses i tulipes. S’hi assegué. Estava amoïnada, trista, es sentia enganyada. Per a l’Enric era una més, una noia més que passava per aquella casa i a qui podria enganyar fàcilment. Per a ella l’Enric era el primer noi que li havia fet sentir alguna cosa dins seu. Havia estat un sentiment des del primer moment que l’havia vist. Tot era com un somni, ell l’havia portat a passejar, se li havia declarat, havien xerrat... alguna cosa dins seu li feia creure que ella era diferent, que entre els dos havia nascut alguna cosa més que una amistat, però potser el que ella no es pensava, és que era alguna cosa menys que un amor.\nAsseguda en aquell banc, i enmig d’aquestes cavil·lacions, prengué una decisió: aniria al lloc on havien quedat, però arribaria abans que l’Enric.\nCaminar pel lloc que l’Enric li havia ensenyat, i de seguida arribà a la font de Cirne. En veure el banc on l’Enric, la nit anterior, li havia fer el primer petó, sentí una mena d’angoixa, un sentiment a mig camí entre tristesa i felicitat. Esperant que es fes l’hora, deixà les coses al banc i s’acostà a la font. Tirava una pedra rere una altra i escoltava el xiuxiueig de l’aigua que baixava per la petita cascada. “És un lloc preciós, pensà”.\nSentí passes i es girà. Era l’Enric que entrava tot content pel camí que donava a la font. La noia no es mogué. De sobte notà les mans del noi que l’agafaven per la cintura i l’abraçaven.\n- Amb tu, aquesta font guanya encant –digué baixet a l’orella de la noia.\nSense contestar, l’Airun arrambà les mans del noi i s’assegué al banc. L’Enric es quedà paralitzat.\n- Airun... –sospirà– ja m’ho a semblat aquest matí, però no n’he fet cas... i ara veig que sí, estàs molesta, i no se per què.\n- Mira Enric, sí, estic molesta, i per això he vingut aquí, perquè volia parlar amb tu –es posà còmoda de cara a ell–. Enric, des del moment en què et vaig veure per primera vegada, justament ahir la tarda, no has marxat del meu cap. Els teus ulls es quedaren gravats dins meu, i la teva mirada em traspassà. Per a mi, això tan especial que hi ha entre nosaltres és vertader, els meus sentiment són totalment sincers –el noi li agafà la mà– però aquest matí, en llevar-me, estava parlant amb la teva tieta, i m’ha explicat que això de jugar amb les noies de la casa ho fas amb totes les que vénen...\n- I també t’he degut explicar que no a totes les invito aquest lloc –l’Enric la tallà.\n- Sí... menys amb una.\n- Mira Airun, no t’ho volia explicar perquè són coses del passat, que han estat importants per a mi, però m’han fet molt de mal, i preferia no recordar, però tu ets especial –la cara del noi s’anava posant seria–. Podria dir que ja fa uns dos anys, va venir una noia amb els seus pares a passar una setmana a la casa dels meus tiets. Una noia com tu. També, quan la vaig veure, em vaig enamorar d’ella. Era una noia tímida, però tenia alguna cosa amagada, alguna cosa que no vaig arribar a conèixer, però que em tornava boig. Vam passar una setmana fantàstica, tot el dia junts. També la vaig portar a la font. Aquest lloc és la meva segona casa, podria dir que m’hi passo els dies. És com una mena d’amagatall per fugir dels problemes o d’allò que necessito oblidar. M’agrada per la seva bellesa, la seva tranquil·litat. Si mires només la font, no li veus res. Si mires només el banc, tampoc hi trobes res. Però si mires el conjunt de la font, el banc, la cascada, els arbres... fan que aquest lloc sigui únic. Tot i ser la font del poble, no hi ve quasi ningú, i jo no m’hi mouria. Per això, quan sento que alguna persona és especial, la porto aquí. El que va passar amb aquella noia va ser que la nit que havia de marxar havíem quedat aquí per dir-nos adéu. Quan hi vaig arribar, la vaig trobar acaramel·lada amb el meu millor amic. No em perdonaré mai haver-li ensenyat aquest lloc -per la cara de l’Enric, queia una llàgrima.\n- Ho sento, Enric –l’Airun li torcà la llàgrima i l’abraçà– si hagués sabut aquesta història no t’hauria tractat així, em sap molt de greu de veritat.\n- Suposo que jo també m’hagués comportat així al teu lloc.\n- Jo puc ser com vulguis, però això no t’ho podria fer. No entenc el que podia passar pel cap d’aquella noia per fer-te això. Jo et veig una persona sincera, però ja he patit molt, i acostumo a desconfiar de la gent, sobretot de la que més m’importa –la noia li feu un petó.\nAmb aquestes paraules els dos nois es sinceraren, i amb les seves mirades deixaven clar el que passava entre els dos: amor. A poc a poc s’anaven coneixent.\nTenien tot el temps del món per xerrar i acabar de coneixes. Els dos asseguts al banc, contemplant la bellesa d’aquell lloc, acariciant-se, estimant-se... quan de sobte l’Airun cridà:\n- Pare! Mare! –féu un bot del banc i es quedà de peu- però què feu aquí?\n- El mateix que vosaltres, Airun, hem sortit a passejar –saltà la mare un poc molesta.\n- Anem-nos-en Paquita, que fem nosa –però el pare si que estava molest, i molt.\n- No si us plau, senyor Pedret, vull dir Manel, podeu seguir passejant que jo i l’Airun només estavem xerrant un mica – l’Enric estava molt nerviós.\n- Xerrant? –el pare s’enfurismava– d’això en dius xerrar tu? Com canvieu el significat de les paraules, els joves, quan us convé!\n- Pare, no cal que et posis així, ens estem coneixent, no és cap mal.\n- Ara el defenses? Mira per on! –el Manel es girà de cara a la Paquita– Mira Paquita, semblen dos enamorats!\n- Perdoni, Manel –l’Enric estava una mica molest pel to del pare de l’Airun– i si ho fóssim?\n- Mira Enric, no em facis posar nerviós que estic de vacances i no em convé gens. Marxem, Paquita –i dirigint-se a l’Airun– i amb tu ja parlarem a la casa.\nEls pares de l’Airun emprengueren el camí de tornada, i l’Enric i l’Airun es quedaren ben sols, sense saber que dir. L’Airun es sentia decebuda pels seus pares, aquella poca incomprensió per part seva, el silenci de la seva mare en veure les paraules del pare, el fet que l’Enric la defensés més que la seva pròpia mare. Tot un plegat d’emocions i sentiments que feien reflectir en la cara de l’Airun un estat de tristesa.\n- Airun, amor, no vull que estiguis així. Ja se que ha sigut un pal que els teus pares ens hagin vist aquí... junts, però només has de deixar passar els dies i tot passarà.\n- No ho entens, no és que m’hagi fet vergonya que els meus pares m’hagin vist aquí amb tu, que també, sinó el to del meu pare, com si estès fent alguna cosa malament, quan l’únic que faig és estar amb la persona que m’agrada, i que de moment m’està donant una felicitat que mai he tingut. No hem puc creure que la meva mare no m’hagi defensat, s’ha quedat callada, només m’has defensat tu...\n- He fet el que sentia que havia de fer. Vulguis o no les paraules del teu pare també m’han afectat a mi. No sé, era com si jo t’hagués de tractar malament, i això no ho podia permetre.\nL’Enric s’abraçà al coll de l’Airun, amb una actitud de nen petit que vol alguna cosa, però, simplement, el que volia era un somriure seu, veure-la somriure, per fer-li oblidar, per un instant, el que havia succeït feia una estona.\nTornant cap a la casa, l’Airun anava amb el cap baix. L’Enric li preguntà què li passava:\n- És que no m’entusiasma gaire arribar a l’habitació i trobar-me amb la cara seriosa del meu pare, amb el seu posat d’indiferència.\n- No et preocupis, ara no has de pensar en això, el que fem està bé, i ningú ens ho impedirà.\nEn creuà la porta de la casa, els nois es separaren, i l’Airun marxà cap a l’habitació. A les escales, es girà i l’Enric li donà una mirada: “Ànims”.\nLa discussió amb el seu pare no es va fer esperar. Temps d’entrar a l’habitació ja l’esperava, i els crits vingueren a continuació. L’Enric no es podia quedar a baix i, guiat per la curiositat, anà a l’habitació de l’Airun. Al principi del passadís, uns crits li van cridar l’atenció. En arribar a la porta, posà l’orella a la fusta:\n- ...ets una nena, només tens 16 anys! No et pots fiar de cap noi que tingui més anys que tu! Et portarà per allí on voldrà! –el Manel estava molt enfurismat, cridava i cridava.\n- Pare –els plors de l’Airun ofegaven les seves paraules– sempre m’has fet desconfiar de tots els nois amb que he tingut amistat, mai he pogut tenir una persona que m’estimés al meu costat, i jo pensava que algun dia n’aprovaries algun, però ara veig que no canviaràs!\n- No n’he aprovat cap perquè no te’n convé cap, jo sé el que et convé!\n- Mira, pare, no sé com és l’Enric, però el que he vist de moment m’ha agradat, i molt! Aquesta vegada no el deixaré perdre, pare, encara que només el pugi veure aquests dies.\n- El veuràs si jo vull que el vegis! –estava fora de si.\n- No entenc aquesta mania teva, aquesta actitud tan paternalista. L’únic que aconsegueixes és fer-me sentir com una nena rara, que no pot confiar amb ningú, i que ja no volen per por al seu pare. Això no ho aconseguiràs amb l’Enric! No intentis amenaçar-lo com a la resta per a que em deixen en pau, a ell no!\n- T’he dit que a aquest noi no el veuràs més, jo...\n- Deixa’m que em fas mal! –l’Airun corre cap a la porta desesperada.\n- No hem deixis parlant! –però l’Airun no se l’escolta i marxa corrents, tant que no s’adona que l’Enric estava fora de l’habitació, i que ho havia sentit tot–. T’he dit que vinguis aquí!\nEl pare sortí corrents per seguir-la, però en veure l’Enric fora plantat, tornà a l’habitació i tancà la porta amb un gran cop.\nEn baixar per les escales, en busca de la l’Airun, el noi es trobà amb la seva tieta, que li preguntava perquè la noia havia baixat corrents les escales plorant. L’Enric se la deixà parlant i sortí de la casa per buscar-la. Ja sabia on la podria trobar. Quan passar els arbres i veié la font, de seguida sentí els plors de la noia, que jeia al banc.\n- Enric! –cridà de seguida quan el veié–. Sabia que vindries, el meu pare...\n- Ho se tot, ho he sentit tot –la tallà el noi–. Hem sap molt greu haver-ho sentit, però he pujat per veure com et trobaves i he sentit els crits. Tot el que li has dit és veritat?\n- Sí –la noia semblava disgustada– no volia que ho sabessis, per por a què m’abandonessis, perquè el meu pare no vol que vagi amb cap noi.\n- Airun, comprèn que ets l’única nena que té, i et vol protegir.\n- No, Enric, no. El seu no és protecció. No has sentit com em parlava? Estava fora de si, els ulls li sortien de les òrbites. Quan tinc una amistat amb un noi, fa tots els possibles per evitar-ho, i els nois ja no volen sortir amb mi, per por al meu pare.\n- Sempre hi ha límits per a tot, però segur que tot s’arreglarà. Jo no vull fer cas a ningú, i si tu no li’n fas al teu pare, jo tampoc. Vull estar amb tu.\n- Com li he de fer cas? Aquesta vegada no Enric, aquesta vegada no.\n- Vols que anem a dinar? No cal anar a la casa, al poble hi ha un restaurant que fan unes picades... per llepar-hi els dits! –l’Enric arrencà un petit somriure a la noia.\n- El que no vull es veure el meu pare.\nAmb aquestes paraules, el noi no s’ho pensa dos cops i, agafant l’Airun de la mà, marxaren cap a la Fonda Blanca, on passarien el seu primer àpat com a parella.\nCaminant cap a la casa de tornada, els nois parlaven del dinar, i la noia estava contentíssima.\n- Així que t’ha agradat, oi? –l’Enric preguntà.\n- Estava tot boníssim! –l’Airun es tocà el cap amb la mà– Ai!\n- He tingut com una punxada al cap, deu ser el cansament i la ràbia que porto a dintre, no serà res. Gràcies Enric –la noia li féu una carícia a la cara amb la mà, per agrair-li que es preocupés per ella.\nS’anaven acostant a la casa, i el pare de l’Airun l’esperava a la porta\n- Què t’havia dit jo? –cridà el Manel de lluny.\n- Pare si us plau, ara no, que estic cansada.\n- Què vol dir que estàs cansada? Et trobes bé? –l’actitud del pare canvià de cop. Ja no estava enfadat, la seva cara reflectia més aviat preocupació. Li anà a acariciar la cara.\n- No em toquis! –hi hagué una pausa– On és la mare?\n- A l’habitació.\n- Doncs vaig a estirar-me, a veure si descanso. Enric m’acompanyes fins dalt?\nEl pare anava a parlar, però amb la mirada de l’Airun, es repensà. Quan arribaren a dalt, la parella s’acomiadà amb una forta abraçada.\n- Enric gràcies per tot. Estàs aguantant el que uns altres no han aguantat, i no t’ho podré agrair mai prou –mentre l’abraçava digué– T’estimo.\nL’Airun entrà a l’habitació, i li explicà tot a la seva mare. Li digué que no es trobava bé i s’agità una estona.\nSomiat per Somiadora emboirada a 10:54 Cap comentari:\nSi no t'agrada el que veus, què fas?\nRecords a l'estació del tren (5a part)\nRecords a l'estació del Tren (4a part)


"Ens va sorprendre que vingués tanta gent a veure'ns" - somGranollers\n"Ens va sorprendre que vingués tanta gent a veure'ns"\nEls Amics dels Gegants i Capgrossos de Granollers fan una valoració molt positiva dels actes de celebració dels 50 anys de l'Esteve i la Plàcida\nL'Esteve i la Plàcida, en el moment d'ensenyar els nous vestits per primer vegada, a la Casa de Cultura Sant Francesc - Foto: Xavier Solanas\nLa pluja no va aconseguir deslluir els actes de celebració dels 50 anys dels gegants de la ciutat, l'Esteve i la Plàcida. L'única activitat que va haver de canviar de lloc va ser l'acte de dissabte a la tarda, que es va traslladar a la Casa de Cultura Sant Francesc. "Allà vam representar la nostra obra i vam descobrir els vestits dels gegants a mida que anava pujant el teló. Va ser espectacular", assegura Arnau Torrillas, vicepresident dels Amics dels Gegants i Capgrossos de Granollers.\nDesprés sí, un cop l'Esteve i la Plàcida ja havien mostrat els seus vestits per primera vegada i havien estrenat la dansa que els ha composat Adrià Abellán per l'ocasió, va sortir el sol i la colla va poder completar la celebració amb una cercavila fins a la Porxada.\nL'entitat també s'ha mostrat molt satisfeta del funcionament de la primera Mostra d'Artesans de la Festa de dissabte perquè "va ser tot un èxit, hi va haver molts visitants i els paradistes en van acabar molt contents", assegura Torrillas.\nEl vicepresident dels gegants fa un balanç global molt positiu dels actes d'aniversari i assegura que "tenim molt bones sensacions de com ha anat tota la celebració. Ens ha vingut a veure una pila de gent, fins i tot n'hi va haver que es va quedar a fora de la casa de cultura perquè estava a rebentar. Ens vam quedar molt sorpresos", afirma.\nLa propera aparició dels gegants serà avui mateix, durant l'anada al pregó de l'Ascensió (19 h), en què l'Esteve i la Plàcida "donaran la benvinguda a la pregonera, farem el ball que vam estrenar pels 50 anys i anirem fins a la sala Tarafa. Allà farem entrega del ram i anirem en cercavila fins al Museu, on els gegants s'hi quedaran fins diumenge perquè tothom qui vulgui pugui anar a veure'ls", explica Torrillas.


"Gent del barri": el Poblenou, vist pels seus veïns, a "Sense ficció" - TV3\nOn és el Poblenou? Fa només 30 anys, aquest barri era un autèntic desconegut, oblidat entre fàbriques en ruïnes i camions de transport. Ara ha recuperat la platja, s'ha desviat la línia ferroviària i s'han obert carrers. Noves famílies s'han instal·lat al barri, i el turisme l'ha començat a descobrir. Tot seguit, a les 23.35, s'estrenarà "Urbanització al límit", que reflexiona sobre el procés de gentrificació que s'està donant a grans ciutats com Munic, Londres o San Francisco.\n31/03/2020 - 23.00\nLa Montse i la Pepita fa anys que no surten de casa. Tenen 87 i 94 anys. Han viscut en la mateixa escala tota la vida. Són les úniques que resisteixen, perquè tenen un contracte indefinit. Ara els diuen que han de marxar a una altra escala perquè els reformaran el pis. I després potser les deixaran tornar. On quedaran els seus records? Hi seran a temps?\n"Si esperen a que la diñemos, van pa' largo, eh. Nosaltres aguantarem."\nLes propietàries de 2 casetes del passatge Morenes hauran de pagar per enderrocar la casa que van comprar els pares amb molt d'esforç. Un fons d'inversió ha comprat el 60% de l'illa i vol construir oficines de 12 plantes. L'Anna Maria i l'Àngels Maria estan molt enfadades.\nÀngels Maria "..que hagi de pagar perquè em tirin la casa a terra, ja és gros.." Anna Maria "..és que jo col·laboro amb el fons d'inversió perquè ells especulin més! Perquè lo meu s'ho queden por la 'face'".\nEl somni de l'Albert era comprar-se un pis de luxe a Diagonal Mar. La seva formació d'arquitecte li ha permès descobrir què significa el 22@ per al barri.\n"Jo no era activista. De fet, jo mai havia estat en el moviment veïnal. I diguéssim que m'hi he transformat. La transformació social l'he viscut en pròpia pell."\nLa Carme tanca la papereria, els seus fills no volen continuar el negoci. No creuen que sigui rendible, la venda per internet i una gran cadena cooperativa que s'ha establert al barri l'han empès a plegar.\nYunus és del Senegal, fa 14 anys que viu al barri vivint de nau en nau ocupada. Ja els han avisat que han de marxar. Cada vegada els queden menys possibilitats.\n"Les guste o no les guste, formamos parte de aquí, estamos aquí y vivimos aquí. Entonces, hay que, hay que hacer algo para, para cambiar esa situación".\nSón les històries de "Gent del barri" que expliquen aquests canvis sota el so d'enderrocaments, grues i excavadores.\n"L'Explotació de la urbanització", a les 23.35\nCàmera David Haring, Gabriel Beyer, Andreas Fruet, Christian Bormann\nEditat per Thomas Waidelich\nDigiton / Jürg von Allmen\nPortaveu Irina Lovely, Danny Exnar\nPostproducció gràfica de Flemming\nMúsica Xarxa Ramon Kramer\n© Format NZZ 2019


ELS MITJANS: L'arbre de l'amistat!\nPer celebrar el dia de l'amistat i de l'amor, hem realitzat un arbre de l'amistat!\nPrimer, cada nen/a ha posat el seu nom en els cors de colors (ho han posat tantes vegades com nens/es hi ha en el grup).\nDesprés, han retallat els cors de colors. Tot seguit, han regalat els seus cors als altres. D'aquesta forma cada nen/a tenia un cor de cadascun.\nPer finalitzar, han retallat el seu arbre en forma de mà, han enganxat els seus cors i una etiqueta amb el nom del grup.\nA més, hem fet una bossa molt dolça amb llaminadures de cors i núvols!\nEls nens/es han preparat aquestes bosses amb molt d'amor i han realitzat un mini taller de cuina amb els núvols!\nEtiquetas: amistat, Art, Manualitats, Receptes de Cuina, Sant Valentí, valors


Nebrera: El primer sancionat per la llengua hauria de ser Montilla - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 19 de Novembre de 2008. 15:07h.\nLa diputada del PP parla de "campanya" i de "persecució"\nLa diputada del PP al Parlament Montserrat Nebrera ha dit, en relació amb la recomanació d'un directiu de l'Institut d'Estudis Catalans de sancionar les persones que apareixen en els mitjans i no parlin bé el català, que "el primer sancionat hauria de ser el president de la Generalitat". Nebrera, que ha fet aquestes consideracions en el transcurs d'una conferència a la Universitat Pontifícia de Comillas a Madrid, ha afegit que Montilla "només s'esforça" a parlar bé català, pel que espera sigui "el primer sancionat". Amb això, ha agregat, el Govern de la Generalitat donaria mostres de "la seva gran capacitat d'exemplaritat i autocrítica". A més, Nebrera ha qualificat la "campanya" sobre l'assumpte d'autèntica "persecució".\n#11 Ramon, Lleida, 20/11/2008 - 10:33\nDoncs jo crec que el president Montilla,parla un català més que correcte.\n#10 Esmussat, Girona, 19/11/2008 - 20:38\nFALS. 1)Es parla de professionals que usen la llengua i n'estableixen estàndars (periodistes, comunicadors). 2)Quan Lázaro Carreter o Alex Grijelmo ho han exigit per al castellà ningú no ho ha qüestionat.\n#9 Joan, Tarragona, 19/11/2008 - 19:52\nEl President d´aquet Pais este que exigir, que firmi els llibres d ´ Autoritas, sense una ( CHULETA ) , ia escrites.\n#8 Antonio, Lleida, 19/11/2008 - 18:09\nNebrera té raó. El discurs polític de Montilla no admet que tingui un nivell tant baix de català. Xirria per tots costats perquè acusa tothom de anar contra Cat. i ell no es pren la molèstia d'aprendre la llengua. És creible el seu discurs?\n#7 LIDIA OBIOLS SERRA, martorell, 19/11/2008 - 17:33\nFerran,quan un es presenta a Presi d'un país el mínim exigit és parlar correctament l'idioma i dic el mínim perquè de màxims,ningú en parla.Només faltaria no exigir al president del teu país el parlar correctament el català.Què dirien a espanya?


Black Friday, el nou eix comercial per als negocis amb parada a internet?, per Laura Rosel - Catalunya Ràdio\nBlack Friday, el nou eix comercial per als negocis amb parada a internet?\n27/11/2020 - 07.20 Actualitzat 27/11/2020 - 07.29\nAvui és l'últim divendres de novembre, el dia del Black Friday. Una altra tradició nord-americana que hem adoptat amb alegria, tot i que no té res a veure ni amb la nostra cultura ni amb les nostres tradicions. Absolutament res. El Black Friday és l'endemà del Dia d'Acció de Gràcies, una festa molt important als Estats Units. Però ens ho hem fet venir bé per marcar aquest festival del consum com el tret de sortida de la campanya -també de consum- de Nadal.\nAl final, Black Friday és una etiqueta, és més màrqueting que cap altra cosa. Però aquest any, que està sent tan terrible per a l'economia, les compres que generi podrien salvar el negoci a molts comerços que estan a la corda fluixa. No serà fàcil. Segurament ningú compta que aquest Nadal sigui esplèndid pel que fa al consum. Hi ha milers de persones en ERTO, empreses amb l'aigua al coll, més famílies que mai que depenen de les ajudes... Es fa difícil imaginar un pic de compres per Nadal. Més encara tenint en compte la incertesa amb què es presenten aquestes festes: amb les trobades familiars atrofiades a base de bombolles, amb restriccions a la mobilitat i als aforaments.\nHi ha encara un altre factor en contra del consum: la por de les aglomeracions, la por que se'ns ha ficat a dins de ser a prop físicament els uns dels altres. L'alternativa, cada cop per a més gent, és la compra online, que està obligant les empreses a reinventar-se i obrir una parada també a Internet. Aquest any encara s'espera que augmenti més: fins a un 51% dels consumidors compraran per internet. Un eix comercial on l'amenaça són els grans taurons com Amazon, entre d'altres, que acaparen gran part del mercat.\nSerà, doncs, un Nadal diferent; també a l'hora de gastar. Per això és clau tenir clara la consigna del doctor Argimon: no és tan important com podrem celebrar aquest Nadal, sinó quants Nadals més podrem celebrar.


El Mercat regalarà 4.500 euros en premis durant la campanya de Nadal\nEl Circ Ciutat > Economia dimecres, 11 de desembre de 2013\nL’Associació de Venedors del Mercat Central de Tarragona ha encetat ja la seva tradicional campanya de Nadal que permetrà als clients d’aquest equipament comercial guanyar fins a 4.500 euros en premis i que es prolongarà fins el proper 4 de gener.\nAmb la compra de productes a les parades es lliura un “Rasca i guanya” amb el qual es poden obtenir premis directes en format de vals de compra per un import de 3, 5, 10 o 50 euros. Les butlletes sense premi directe es poden omplir amb les dades del comprador i dipositar-les a la parada de promocions per participar en un altre sorteig, el de dues cistelles plenes de més vals de compra per import de 250 euros. Una de les cistelles es sortejarà el 24 de desembre i l’altra el 31 de desembre.\nLa campanya de Nadal es complementarà amb la presencia d’un Pare Noel que es passejarà pel centre de Tarragona donant informació sobre el Mercat, la pròpia campanya i repartint entre els vianants butlletes amb premis que caldrà passar a buscar per la carpa provisional de la Plaça Corsini. Enguany, i com hi ha pocs recursos econòmics, el Mercat Central no tindrà Patge ni Tió.


L'Ealing Youth Orchestra torna a Barcelona sis anys després | betevé\nEl conjunt format per joves de Londres ofereix un concert a la basílica de Santa Maria del Mar sis anys després\nLaura Arias | dimarts, 27 d'agost del 2019, a les 00.57\nL’Ealing Youth Orchestra (EYO) és un conjunt musical londinenc format per uns 90 membres d’entre 14 i 19 anys. Assagen tres hores cada divendres i durant el curs ofereixen tres o quatre recitals. Però quan arriba l’estiu, arriba també el millor moment de l’any per a ells: la gira per Europa. Durant uns dies visiten un altre país i hi ofereixen diversos concerts.\nEnguany, uns 70 membres del conjunt han estat a Catalunya. Han passat per Girona, Manresa i finalment Barcelona. En aquesta gira sempre ofereixen concerts en esglésies i a la capital catalana han triat la basílica de Santa Maria del Mar. Exactament el mateix lloc on van tocar ara fa sis anys. Hi han interpretat la simfonia número 8 de Dvorak, L’Arlesienne Suite número 1 i 2 de Bizet i la Danzon número 2 de Márquez.\nExperiència musical i personal\nL’experiència a l’estranger els fa créixer. D’una banda, com a grup, fent més fort el vincle d’amistat que els uneix. I, com a conseqüència, també creixen plegats musicalment. “Quan passem una o dues setmanes junts és quan arriben els grans resultats, tots els joves connecten, al final de la gira tota la orquestra sona més bé“, assegura Leon Gee, el director de l’EYO. Els joves coincideixen amb aquest diagnòstic. “Tocar sol està bé però tocar amb amics és encara millor“, afirma Kian Parsapour, un dels joves músics.\nD’altra banda, aquesta gira suposa també un repte tècnic. Les esglésies acostumen a tenir els sostres alts i això incrementa la reverberació del so. Quan toquen, els músics se senten a si mateixos a través de l’eco, que els pot enganyar l’oïda. Per això és més important que mai seguir les indicacions del director.\n— arquitectura — concerts — música clàssica


L'advocat de Sànchez demana vídeos del 20-S per exculpar-lo - Diari de Girona\nJordi Pina fa una crida a les xarxes per obtenir imatges de Sànchez i Cuixart cridant a la desmobilització a les 22 hores\neuropa press 01.06.2018 | 07:08\nL'advocat Jordi Pina, que defensa el diputat de JxCat i expresident de l'ANC Jordi Sànchez, va demanar via Twitter aconseguir imatges de quan el seu client i el president d'Òmnium Cultural, Jordi Cuixart, van desconvocar la mobilització del 20 de setembre per l'operació de la Guàrdia Civil contra l'organització de l'1-O, davant la Conselleria d'Economia.\nEn un missatge a la xarxa social, l'advocat Jordi Pina va demanar als usuaris enregistraments del moment en què tots dos líders independentistes, entre les 22 i les 23 hores del 20 de setembre, es van dirigir als concentrats juntament amb alguns polítics per desconvocar la protesta damunt de plataformes situades a la Gran Via, a Barcelona.\nLa defensa busca poder provar que al voltant de les 22 hores ja havien demanat als manifestants, en aquest cas des de la Gran Via, que la mobilització es desconvoqués.\nDe moment, un vídeo difós a l'octubre a les xarxes socials ja mostrava com Cuixart, pujat damunt d'un vehicle de la Guàrdia Civil al costat de Sànchez, demanava als concentrats desconvocar la protesta, a la qual cosa ells es negaven.\nAltres vídeos que van sortir a la llum són els del president d'Òmnium Cultural, a peu de carrer, demanant a la gent que permetessin als Mossos d'Esquadra fer un cordó a la zona i deixar que la comitiva judicial abandonés l'edifici de la Conselleria.


A peu per les carenes atlantiques de l’Aran\nLes muntanyes més atlantiques de l’Aran són l’objecte d’aquest nou llibre de la col·lecció De Ferradura. La guia es centra en el cordó de cims i crestes que des de Montgarri a l’Artiga de Lin tanquen la Val pel nord, amb l’única concessió feta a la Garona per tal que les aigües puguin sortir a buscar l’Atlantic. Són les muntanyes per on tradicionalment s’ha traçat la frontera amb el veí del nord; frontera que ha estat, com comprovareu, molt més permeable que no pas es podria imaginar.\nEls ports de muntanya han vist passar soldats, miners i romeus, pastors i grans ramats transhumants, bisbes fugitius, músics i enamorats, carrabiners perseguint contrabandistes, maquis derrotats… Ni comtes, ni reis, ni emperadors o dictadors han aconseguit tancar l’Aran i impedir que els seus habitants creuessin amunt i avall els seus colls.


Thomas Spieker: “Vull evitar que Roses perdi un projecte com elBulliFoundation, que pot ser vital pel seu futur” ·\nThomas Spieker: “Vull evitar que Roses perdi un projecte com elBulliFoundation, que pot ser vital pel seu futur”\nEl rosinc d’origen alemany Thomas Spieker ha endegat una campanya via Change.org en favor de elBulliFoundation\nThomas Spieker és un actiu defensor del projecte elBulliFoundation, el qual la conselleria de Territori va decidir suspendre la tramitació al gener de 2015 d’una llei ad hoc per tal de fer realitat el projecte, a petició del mateix Ferran Adrià, “per causa de la IAEDEN, que mai va portar raons de pes ecològiques, només legals, dient que no havia d’haver privilegis en fer una llei a mida, i jo defenso que els privilegiats som tots els rosincs pel fet que Ferran Adrià vulgui regalar a la Vila un equipament que ens pot destacar de la resta de tot el món”, ha dit Spieker.\nI convençut que elBulliFoundation suposaria un abans i un després per Roses vol que aquest projecte es tiri endavant, i més quan es va assabentar a través d’un article de Ramon Iglesias al diari de Girona en el que deia que “a Ferran Adrià se li pot estar acabant la paciència i que potser abandona la idea de construir i desenvolupar la Bullifoundation a Roses”.\nI per mobilitzar a la societat en general, la classe política i el món empresarial, en particular, a favor que el projecte d’Adrià acabi sent una realitat i no quedi en l’oblit, Spieker ha llençat una petició de signatures a través de Change.org sota el títol “Si a la BulliFoundation de Ferran Adrià a Cala Montjoi”.\nUna petició de recollida que considera important, sobretot, la mobilització de la classe política, ja que en la petició de recollida de signatures s’esmenta que “Els sotasignats us demanen a polítics locals, regionals i nacionals, que poseu en marxa els mecanismes que facin falta per facilitar a Ferran Adrià la realització del ‘seu’ projecte a Cala Montjoi, respectant i protegint sempre al màxim l’entorn”.\nThomas Spieker considera, a més, que la construcció del projecte de Ferran Adrià no malmetrà Cala Montjoi, “al contrari, dignificarà l’entorn d’aquest espai del Parc Natural del Cap de Creus, com així no s’ha cansat de dir en Jordi Sargatal”.\nDe moment, la campanya porta més de 300 signatures recollides.\nTags: Campanya, change.org, elbullifoundation, Projecte, Roses, signatures, Thomas Spieker\nPrevious “L’empaitada d’Ànecs de Roses la continuarem celebrant”\nNext El regidor de Festes, Francesc Giner, li dóna de nota “entre un 6 i un 7” al Carnaval de Roses


Notícies - L'Ajuntament tanca el 2012 en verd i amb menys endeutament\nEl pressupost del 2012 tancarà amb superàvit ( 3/mar/13)\nBrugarolas, en la presentació de la liquidació pressupostària\nel 12/mar/13 J Gimeno / S González Economia PDF\nL'Ajuntament ha tancat el pressupost de 2012 amb un estalvi net de 4'1 milions d'euros i un endeutament del 67%, amb una disminució del deute viu de set milions d'euros. Malgrat les tensions de tresoreria en l'últim exercici, l'àrea d'Economia ha argumentat que els números positius es deuen a la reducció de l'execució d'algunes partides com Alcaldia i Seguretat Ciutadana, que han completat el seu pressupost en un 73'5 i un 76'5%, respectivament. L'àrea que menys s'ha reajustat ha estat la de Serveis a les Persones, que s'ha executat un 92'5%.\nNúmeros verds. D'aquesta manera el consistori dóna per tancat el pressupost de 2012 amb una liquidació que posa sobre la taula un romanent de 44.900 euros i una ràtio d'endeutament del 67%, inferior al 75% de límit que marca la llei, i amb una reducció de l'endeutament viu de set milions d'euros.\nEl tinent d'alcalde d'Economia, Carles Brugarolas, ha presentat aquest dimarts la recepta santcugatenca per assolir una 'photo-finish' en positiu per liquidar els comptes de l'any passat: menor execució selectiva del pressupost per equilibrar els comptes a la disponibilitat real de la tresoreria.\nL'esforç permet un resultat: un superàvit obligat per compensar els dèficits de tresoreria, que així queda en equilibri.\nAixò es tradueix a executar menys pressupost del previst en algunes partides, com Alcaldia i Seguretat Ciutadana, que respectivament han vist executades les seves previsions pressupostàries en un 73'5 i un 76'5%. A l'hora de fer aquest 'reajustament' dels comptes, el consistori ha procurat protegir àrees com la de Serveis a les Persones, que ha aconseguit executar-se en un 92'5%. Brugarolas remarca que, amb aquestes xifres, Sant Cugat disposa de força per continuar oferint els serveis públics.\nLa capacitat financera per oferir els serveis hi és.\nMalgrat tot les tensions de tresoreria han existit i, aplicant aquest criteri de prudència, l'àrea econòmica ha fet una previsió a l'alça de les provisions d'insolvència, que han passat de 15 a 22 milions d'euros.\nEn el capítol de pagament a proveïdors, el consistori paga les seves factures en 46 dies de mitjana, entre el consistori i els organismes autònoms, i l'objectiu és reduir el termini a 30 dies.\nLa liquidació dels pressupostos es presenta dilluns al ple.\nEls sindicats xifren en un 80% el seguiment de les aturades al CTA de Correus de Sant Cugat


Repassa les 10 notícies més destacades d’aquest 2016 a Sant Fruitós de Bages - Ona Bages\nInici OB - Notícies Repassa les 10 notícies més destacades d’aquest 2016 a Sant Fruitós de...\nRepassa les 10 notícies més destacades d’aquest 2016 a Sant Fruitós de Bages\nL’últim dia l’any toca mirar enrere i repassar tot el què ha passat aquest 2016. Nosaltres hem volgut fer un recull de les notícies que han generat més atenció per part del públic a la ràdio i al web, i també les que ens han semblat més importants. N’hem triat 10, de ben segur ens n’hem deixat moltes d’importants!\n1. Sant Fruitós de Bages, Ciutat del bàsquet català 2016.\nEs converteix així en el primer poble de Catalunya amb el nomenament de Ciutat del Bàsquet Català 2016, després de prendre el relleu de Granollers. I segueixen molts actes, exposicions i reconeixements a la tasca històrica, esportiva i cultural del Bàsquet al poble.\n2. El President de la Generalitat visita Sant Fruitós de Bages en l’acte de celebració dels 25 anys de Denso Barcelona.\nEn parlàvem el juliol, amb la visita que el president Puigdemont va fer el poble ‘valorant-lo de singular’, en l’efemèride de l’empresa Denso, ubicada a Sant Fruitós de Bages, que disposa d’una superfície productiva de 31.000 metres quadrats, amb més de 800 professionals.\n3. Sant Fruitós de Bages inaugura una molt esperada residència d’avis.\nEls Lledoners obre amb la visita de la consellera de Benestar, Dolors Bassa i acull als 20 avis que s’estaven a la residència de Santpedor.\n4. La majoria absoluta de l’equip de govern formada per GfP i PSC segueix portant discrepàncies i crispacions als grups de l’oposició; ERC i CiU.\nAixí recordem l’expulsió del ple de la Mercè Casals, portaveu del grup municipal de convergència; la investigació de l’Oficina d’Antifrau sobre la residència d’avis, la llargada dels plens i el canvi d’hores de començar a les 6 de la tarda en comptes de les 8.\n5. El Parc de l’Agulla o l’aeròdrom han tingut molta repercussió al poble i en l’àmbit comarcal.\nL’estira i arronsa entre els Ajuntaments de Manresa i Sant Fruitós de Bages amb un suposat hotel que havia de construir-se al parc de l’Agulla, van remoure l’interès pel Consorci del Parc de l’Agulla i a diversos col·lectius socials.\nL’aeròdrom i les avionetes, han sigut tema de queixa per a molts veïns de Santpedor i Pineda de Bages.\n6. La rotonda de la carretera de Berga entra en funcionament.\nLa rotonda per accedir a Sant Fruitós de Bages des de la c-16c per l’entrada del Paidos, s’inaugurava el març, després d’anys d’espera i amb la intenció de reduir el 75% de trànsit a l’avinguda Bertrand i Serra.\n7. La fibra òptica s’estén a tot el municipi.\nDe la mà de Telefonica Movistar i Fibracat, els polígons, els barris i urbanitzacions i el nucli de Sant Fruitós de Bages, gaudiran de Fibra òptica aquest 2017.\n8. La cavalcada de reis estrena carrossa i segueix, dies després un popular concert dels Catarres.\nLa Cavalcada de Reis lluïa carrossa nova i canviava de circuit per tal de millorar-ne el recorregut. Els Catarres es convertien en la cirereta de la Festa Major d’Hivern.\n9. Montpeità recupera l’edició en paper.\nDesprés de mesos sense publicar, la revista setmanal torna amb força al poble amb un equip nombrós de col·laboradors.\n10. I a la ràdio també hem tingut un gran any ple de novetats. Amb l’adhesió a Ona Bages ha arribat un renovat servei d’informatius i nova programació.\nRàdio Sant Fruitós també ha ha realitzat durant tot l’any “Sant Fruitós en moviment” un programa diari presentat i coordinat per Núria Closas, amb la col·laboració a tres bandes de La Xarxa, Ona Bages i l’Ajuntament de Sant Fruitós de Bages, per on han passat la majoria d’entitats locals així com personatges locals però també algun de la comarca.\nA nivell radiofònic, a més, la inclusió de programes propis, a través d’Ona Bages, com el ‘Des de dins’ que condueix Neus Solà, un programa pioner a l’estat en què intervenen els presos dels Lledoners, o l’‘Efecte sonor’ d’Anaïs Vila, que ens apropa les tendències musicals i ens aporta nous descobriments cada setmana, han fet donar un salt de qualitat a la graella.\nEls informatius compten amb una nova secció del El Temps, que David Comas lidera, ‘Temps pel temps’. Ràdio Sant Fruitós també ha sortit fora de l’estudi, per les festes de Nadal, la Marató de TV3, els Benet Games o l’Any Ramon Casas. En esports compta amb la col·laboració de Pere Flores i algunes notícies han incorporat vídeo al web amb Joan Griera gràcies a Ona Bages i una subvenció de la Generalitat.\nAquests i molts d’altres temes han sigut destacats a Sant Fruitós de Bages i s’han escoltat a través de les ones de Ràdio Sant Fruitós.\nAcabem l’any amb molta energia pel següent. Ràdio Sant Fruitós, l’Associació de col·laboradors de la ràdio i OnaBages us desitja un 2017 ple d’alegria, bones notícies i molta ràdio!


“Aquesta visita del Rei és una correcció protocol·lària” - Ràdio Estel\nInici » Actualitat » “Aquesta visita del Rei és una correcció protocol·lària”\n“Aquesta visita del Rei és una correcció protocol·lària”\nEl rei Felip VI i el president de govern espanyol, Pedro Sánchez, són aquest divendres a Barcelona per participar en l’acte de lliurament de premis…\nEl rei Felip VI i el president de govern espanyol, Pedro Sánchez, són aquest divendres a Barcelona per participar en l’acte de lliurament de premis de la BCN New Economy Week (BNEW). La presència del monarca es produeix dues setmanes després de la polèmica generada després de la suspensió del seu viatge per participar en el lliurament de despatxos de l'última promoció d'alumnes de l'Escola Judicial i que va ser vetada per l'executiu. El cap de l'Estat no viatjava a Barcelona des del novembre passat. La visita d'aquest divendres del rei Felip VI a Barcelona ha provocat tot tipus d'accions anunciades des de l'independentisme institucional i de carrer. L'assistència del monarca espanyol ha revifat una flama que es va encendre amb la inhabilitació del president Quim Torra i que va agafar embranzida amb el tercer aniversari de l'1-O. Aquest dijous, en una entrevista al programa El Mirador de l’actualitat de Ràdio Estel, el politòleg i Màster en Seguretat Guillem Pursals ha valorat la visita i la seva càrrega institucional i política.\nCom valora vostè el fet que el rei d’Espanya vingui a Barcelona en el context polític actual i tot just dues setmanes després de la seva absència a l’acte de lliurament de despatxos de l’Escola Judicial?\nEl fet de que el monarca vingui a Barcelona es una esmena o una correcció, per part de Moncloa, del que va passar fa un parell de setmanes. Recordem que el Rei no havia faltat mai al lliurament de despatxos del Poder Judicial i tota la tempesta política que això va generar. Va sorgir un foc creuat entre ministres i l'oposició molt dura contra l'executiu de Pedro Sánchez. Ara, dues setmanes després amb aquesta primera entrega dels premis que s’organitzen, el Rei farà acte de presencia. Es més una correcció protocol·lària que no pas un altra cosa.\nEstà justificat el desplegament policial?\nSí, completament. Ens trobem en una situació en què coincideixen aniversaris com ara el de les protestes d’Urquinaona o fets actuals com la inhabilitació del president Quim Torra. Si des de llavors ja van anunciar que totes les forces de seguretat l’Estat hi serien perquè no hi hagin cap mena de problema, ara que ens situem enmig d’aquestes efemèrides, crec que no hi haurà cap mena de problema tampoc. Si les forces ho han decidit així, ja que tenen més informació que nosaltres, qualsevol decisió que prenguin serà positiva.\nQuè pensa dels actes de protesta convocats per l’ANC, Òmnium i els CDR? Creu que poden tenir certa força?\nEstem en un Estat de dret i democràtic i, per tant, és lícit, legal i democràtic que la gent es manifesti. D’acord amb el dret actual, la llei de manifestació és vigent i, mentre la manifestació sigui pacífica i dins d’uns estàndards, és completament legítim organitzar-la. Tan Òmnium con l’ANC tenen dret a manifestar-se sempre que ho facin amb aquests principis pacífics i de respecte. Certament el Rei, com a cap d’Estat, representa precisament l'estat del qual molta gent es vol independitzar i, per tant, podem dir que es una figura polèmica des de la visió de l‘independentisme. Però també es cert que no hi ha una hostilitat contra ell, tot i ser un moviment republicà. No hi ha hagut amenaces, ni crits en contra. Cal recordar, per exemple, la convocatòria del Consell de Ministres a la Llotja de Barcelona, on es va demostrar el que era la manifestació pacifica. Llavors hi havia un clima molt més càlid que no pas el d'ara.\nD’altra banda, tenint en compte l’alerta sanitària que vivim pel coronavirus, la vida política ha de deixar més de banda ara les disputes, sobretot després del que ha passat a Madrid, on el Tribunal Superior de Justícia ha tombat les últimes mesures del Ministeri de Sanitat?\nEn part sí que era previsible, perquè es tracta d'un cas similar al de Lleida, perquè no estàvem en un estat d’alarma i, per tant, les restriccions que pot haver-hi fora de l’estat d’alarma no són les mateixes que quan està decretat. De fet, ara mateix, Pedro Sánchez intentava tirar endavant un estat d’alarma a Madrid, per prendre les mesures que el seu govern consideri oportunes. Recordem que l’estat d’alarma permet limitar certs moviments, com també certes llibertats fonamentals que, fora d'aquesta situació, no es poden implantar.\nEs pot escoltar AQUÍ el programa El Mirador de l'actualitat d'aquest dijous 8 d'octubre.


El bloc oficial de Solsona FM: de febrer 2013\nTitulars i Obertura Informatiu 1 febrer 2013\nEn una ciutat que va encetar l’any amb 700 persones a l’atur, a les quals encara s’hi han de sumar els desocupats pel tancament de Tradema, la creació de llocs de treball es fa necessària com el pa que mengem. Si bé les institucions no tenen capacitat per absorbir la població aturada o generar feina, sí que poden desenvolupar eines que ajudin a pal·liar la situació. El Ple de l’Ajuntament de Solsona va aprovar ahir al vespre una línia d’ajuts per als empresaris i emprenedors que creïn ocupació estable. Cada sol·licitant pot rebre fins a un màxim de 2.100 euros. El termini s’obre dilluns i es tancarà a final d’octubre o quan s’exhaureixi el pressupost.\n· Tradema contracta una empresa per fomentar la recol·locació de la plantilla. Els treballadors no confien que aquesta iniciativa aconsegueixi treure’ls de l’atur.· La construcció de la nova mesquita de Solsona és motiu de debat en el Ple municipal. L’oposició constata la inquietud que aquest tema genera entre el veïnat.\n· Els conductors que siguin multats a les zones blaves gratuïtes de Solsona disposaran a partir d’ara de 48 hores per cancel·lar la denúncia amb el pagament de 6 euros. És una de les modificacions introduïdes a l’Ordenança reguladora d’aquest sistema d’estacionament limitat.\n· Els grups municipals de Convergència i Unió i Esquerra Republicana aproven una moció de suport a la declaració de sobirania del Parlament. D’altra banda, tots els regidors donen llum verd a un text que reclama a l’Estat que no centrifugui el dèficit als ajuntaments i la Generalitat.\n· El canvi d’ubicació de l’arribada del Carnaval és una de les principals modificacions del manual d’actuació per a emergències d’aquesta festa. Ahir el ple de l’Ajuntament va donar suport a la revisió del document, que s’ha ampliat.\n· La Guàrdia Civil deté a Olius dos veïns d’Andorra per contraban de tabac. La mercaderia interceptada està valorada en més de 16.000 euros.\n· Mavi Gil és de nou la protagonista de la informació esportiva. La solsonina s’ha proclamat campiona de Catalunya de raquetes de neu. Us ho expliquem al temps dels esports.\n· Els actes previs del Carnaval centren la programació cultural del cap de setmana, amb l’entrega de bojos i l’actuació dels Follets de les Obagues, demà, i el ball d’assaig, diumenge.\n· Pel que fa a la previsió ME-TEO-RO-LÒ-GI-CA, ens abandona l’anticicló i ens arriba un nou front amb temperatures hivernals.\nEscolta l'Informatiu complet a http://www.solsonafm.cat


L'incident coincideix amb un augment de la tensió a la zona per les sancions contra l'Iran\n2 min. Barcelona 13/05/2019 13:39\n651x366 Entrada al port de Fujairah, als Emirats Àrabs Units, en una imatge d'arxiu / SATISH KUMAR / REUTERS Entrada al port de Fujairah, als Emirats Àrabs Units, en una imatge d'arxiu / SATISH KUMAR / REUTERS\nL'Aràbia Saudita ha denunciat aquest dilluns que dos vaixells petroliers han estat objecte d'un "sabotatge" a la zona exclusiva econòmica dels Emirats Àrabs Units, a l'àrea de Fujairah, on diumenge les autoritats d'Abu Dhabi havien avisat que quatre naus havien estat atacades.\nEl ministre d'Energia, Indústria i Recursos Minerals saudita, Khalid A. al-Falih, ha indicat que diumenge al matí es va produir l'atac contra els dos vaixells en la seva ruta a través del golf Pèrsic i ha destacat que va produir "danys significatius" en els vaixells però no no hi va haver víctimes.\nUn dels vaixells es dirigia a carregar petroli saudita al port de Ras Tanura per lliurar-lo a clients de la petroliera estatal Aramco als Estats Units, ha afirmat el ministre segons recull l'agència estatal saudita SPA. Els atacs constitueixen una "amenaça perillosa per a la seguretat de la navegació i afecta negativament la seguretat regional i internacional", ha assegurat.\nEl govern dels Emirats Àrabs Units va assegurar ahir que quatre vaixells comercials havien estat objecte d'"operacions de sabotatge" a l'est de l'emirat de Fujairah, i va qualificar l'incident de "greu", alhora que va fer una crida a la comunitat internacional perquè intenti minimitzar el risc en la regió.\nTot i que no hi ha hagut una al·lusió directa a l'Iran, les acusacions dels països àrabs semblen dirigir-se al govern de Teheran. L'incident es produeix en un moment de repunt de la tensió amb l'Iran, amb l'enviament de diversos vaixells nord-americans a la zona.\nEls sunnites de l' Aràbia Saudita i els Emirats Àrabs han donat suport total a les sancions nord-americanes contra els xiïtes iranians, els altres grans productors de la regió, i han assegurat que farien tot el possible perquè no se'n ressentís la producció petroliera.\nEls Estats Units van anunciar a l'abril la fi de les exempcions que havien concedit a vuit nacions o territoris (Xina, Índia, Itàlia, Grècia, Japó, Corea del Sud, Taiwan i Turquia) perquè seguissin comprant petroli a l'Iran.


Politica de privacitat i cookies - Lotus Priorat\nEl responsable es: illot2010\nDirecció: C / de Baix 33, Falset\nDades de contacte del responsable: 606683038; email:mail@lotuspriorat.com\nLes dades es tracten amb l’objectiu de proporcionar accés als continguts en línia de la web així com atendre les sol·licituds dels usuaris del web, portar un registre de visites (adreces IP, dades del navegador, país, pàgina accedida, etc. ) a efectes estadístics, aplicar mesures encaminades a la seguretat del web, i si escau l’enviament d’informació comercial sobre els nostres productes i serveis per via electrònica.\nEn cas d’omplir algun dels formularis serà necessari facilitar determinades dades personals, les quals es tractaran per a la finalitat per a la qual se sol·liciten.\nDestinataris: Illot2010, SCCL.\nNo es preveu la transferència internacional (fora de l’Espai Econòmic Europeu), excepte amb fins d’emmagatzematge, i en tot cas sobre la base de l’existència d’una decisió d’adequació, d’acord amb l’existència de garanties adequades, així com entitats adherides al acord privacy shield (https://www.privacyshield.gov).\n• Per correu electrònic, escrivint a incloent en l’assumpte especificant en l’assumpte la referència “Protecció de dades” en mail@lotuspriorat.com\n• Per escrit, dirigint-se a C / de Baix 33, 43730 Falset (TARRAGONA). El titular de les dades haurà d’adjuntar a la sol·licitud la fotocòpia del DNI. També poden realitzar una reclamació davant l’Autoritat de Control de protecció de dades.\nL’usuari ha d’omplir els formularis amb dades veritables, exactes, completes i actuals. L’usuari no introduirà dades corresponents a una altra persona; s’entendrà que les dades han estat facilitades pels seus titulars. L’usuari serà l’únic responsable de qualsevol perjudici, directe o indirecte, que pogués ocasionar a qualsevol persona a causa de l’emplenament del formulari amb dades falses, inexactes, incompletes, no actualitzades o relatives a una altra persona. L’usuari haurà de comunicar qualsevol modificació en les dades proporcionades per tal de mantenir les dades degudament actualitzades\nIllot2010 SCCL, ha pres totes les mesures legalment requerides per a la protecció de dades personals; així mateix, ha adoptat tots els dispositius tècnics al seu abast per evitar la pèrdua, mal ús, alteració, l’accés o el robatori de les dades personals facilitades pels usuaris del web. L’usuari tindrà en compte, però, que les mesures de seguretat a Internet no són absolutament inviolables.\nIllot2010 SCCL, prohibeix l’ús dels seus serveis web als usuaris menors de catorze anys, excepte consentiment exprés dels seus pares o tutors. Referent a la botiga en línia, en aquest cas únicament podran adquirir productes els majors de 18 anys.\nEn cap cas el menor podrà facilitar dades que permetin obtenir informació sobre els membres del grup familiar, o sobre les característiques del mateix, tal com dades relatives a l’activitat professional dels progenitors, informació econòmica, dades sociològiques o qualsevol altre, sense el consentiment del titular d’aquestes dades.\nAquest web utilitza diverses analítiques per conèixer la manera en què és buscada, accedida i utilitzada pel públic. Aquestes analítiques poden implicar la recopilació de dades de caràcter personal com ara l’adreça IP, la localització de la connexió, la informació sobre el programari o maquinari de navegació. Aquesta informació no s’associa als usuaris i s’utilitza amb la finalitat exclusiva d’obtenir dades estadístiques sobre l’ús del web de l’empresa.\nAquest web pot incorporar funcions i complements proporcionats per tercers per a diversos fins, com ara:\n• Compartició a xarxes socials\n• Botons “favorit” “m’agrada” “+1” i similars


Montse Sáez - Sant Adrià de Besòs - 31/10/2013\nLa PAH Besòs irromp al ple per demanar explicacions\n- Exigeixen que es posi en marxa d’una vegada l’Acord de ciutat contrària als desnonaments\nEl passat dilluns, la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca de Sant Adrià (PAH Besòs) va fer pública la seva denúncia contra el consistori per no haver iniciat els tràmits que s’especificaven a l’Acord de ciutat contrària als desnonaments que tots els grups municipals van signar el ple del passat juliol. Per ells, el govern adrianenc no havia fet res del que es demanava a l’acord per fer del municipi una ciutat sense desnonaments i acabar així amb el drama de moltes famílies. Segons la PAH no s’han dut a terme cap de les iniciatives que implicava aquest acord. Iniciatives com formar una comissió de seguiment o un grup de treball, posar en marxa un telèfon gratuit d’atenció als afectats, parlar amb les entitats financeres i demanar la suspensió dels expedients de desnonaments i la paralització dels procesos en curs, o sol•licitar al Consorci de la Mina que es posin a disposició dels ciutadans les vivendes construides en règim de lloger social.\nLa paciència se’ls ha acabat. Ahir, just començar el ple municipal d’octubre, membres de la PAH van interrompre la sessió per demanar explicacions als polítics que es van comprometre a aturar els desnonaments a la ciutat. La primera reacció de l’alcalde, Joan Callau, va ser demanar la suspensió del ple i fer-lo a porta tancada, però finalment va escoltar les demandes dels afectats que durant prop d’una hora van exposar les seves demandes. Els polítics van escoltar els casos d’Antonia, Justa i Bibiana, tres dels 81 casos que porten des de la plataforma, en situació límit i que no poden esperar més.\nL’alcalde va afirmar que s’havia parlat amb entitats bancàries presents a la ciutat, com Bankia i Banc Sabadell, que els havien assegurat que no obririen processos de desnonament. Isabel Marcuello va afirmar que just avui es signa un conveni amb la Diputació de Barcelona per crear un servei específic pels afectats per la hipoteca dins dels serveis social de l’Ajuntament. Marcuello va afirmar que “ens ho hem pres molt seriosament perquè el drama social no té colors però no podem dir cada setmana el que hem fet”. En definitiva, que s’està treballant, però els afectats no tenen temps per esperar els resultats dels tràmits burocràtics.\nFinalment, els membres de la PAH Besòs van abandonar la sala de plens amb un acord per reunir-se amb l’alcalde el proper dilluns a la tarda.\nAquí teniu el video amb la intervenció de la PAH Besòs al ple.


Anglada-Cerdà-Muñoz-Roca a l’Esperó de les Orenetes (Esplovins) – Roca Calenta\nInici\tViesLleidaAlt UrgellEsplovins\tAnglada-Cerdà-Muñoz-Roca a l’Esperó de les Orenetes (Esplovins)\nVia oberta el 20/9/1970 per Josep M. Anglada, Joan Cerdà, Miquel Muñoz i Genís Roca, que té l’honor de ser ser la primera via de la Cinglera dels Esplovins, tot i que sembla que a la seva època no es va divulgar massa. Una de les repeticions va ser 10 anys més tard, quan en Xavi Vidal estava obrint la Manolito Garcia, i al arribar a la gran xemeneia van trobar algun pitó antic i es van adonar que algú ja havia passat per allà. Després, parlant amb l’Anglada ho van acabar de confirmar, i van obrir una sortida alternativa per la Manolito Garcia evitant la xemeneia per la dreta.\nLa via Anglada-Cerdà-Muñoz-Roca consta de 2 trams clarament diferenciats:\nEl primer tram és el més senzill i ràpid, ja que es tracta d’arribar a la gran feixa cercant les mínimes dificultats, tot fent una gran diagonal a l’esquerra. Tot i la ressenya que publiquem del mateix Anglada, no hi ha manera de saber exactament per on van passar l’any 1970, però el recorregut més o menys és el mateix que fa la via UES, així que hem seguit les tirades d’aquesta via.\nEl segon tram és més exigent i entretingut. Des de la gran feixa anem a la dreta fins arribar a unes cordes fixes de la UESMAP. Escalem uns 10 metres per la UESMAP, i després ja marxem cap a la dreta per terreny d’aventura. Hi ha diverses tirades de placa una mica indefinides que creiem que hem encertat bé (uns cordinos indiquen el camí), i arribem a la gran xemeneia, que s’escala en 3 tirades força salvatges que ens han donat feina, sort que portàvem un petit xerrac perquè feia molts anys que segur no hi passava ningú.\n12 cintes, friends fins al Camalot #3, fissurers, 5 bagues i 3 pitons variats (només hem pitonat a la xemeneia)\nAlfons Esterlich i Jordi Ceballos\n** RecomanableEsperó de les OrenetesJoan CerdàJosep M. Anglada


Música, teatre i jocs integren una Agenda Cultural 2020 de la Diputació que traslladarà mig centenar d'esdeveniments a les huit comarques de la provincia | Castelló Extra\nMúsica, teatre i jocs integren una Agenda Cultural 2020 de la Diputació que traslladarà mig centenar d'esdeveniments a les huit comarques de la provincia\nLa diputada provincial, Ruth Sanz, destaca l’objectiu de “potenciar i acostar la cultura com a font de riquesa” per tots els municipis castellonencs\nLa Diputació de Castelló ha dissenyat una Agenda Cultural Provincial 2020 que contemplarà mig centenar d’esdeveniments “per a aconseguir que la cultura arriba a tots els racons de la província”, tal com ha destacat la diputada delegada de l’àrea, Ruth Sanz. Música, teatre i jocs seran els principals arguments dels 48 actes que ja han començat a acostar-se a alguns municipis i que es prolongaran fins a final d’any.\nRuth Sanz, en aquest sentit, ha recalcat que “és un programa que va dirigit a totes les edats, amb el qual volem potenciar i acostar la cultura com a font de riquesa per les huit comarques de la nostra província”, assenyala la diputada provincial.\nL’Estança Harmònica” serà l’encarregada de les “Vetlades barroques en escenaris històrics”, huit concerts de música barroca que començaran demà divendres 17 de juliol a l’església Sant Bartomeu de la Jana i que acabaran el 3 d’octubre a l’església Sant Blai de Borriana. Abans de la clausura hauran passat per l’església de la Transfiguració de Torralba del Pinar (18 de juliol), l’església del Salvador de Culla (19 de juliol), l’església de Sant Pere de Xodos (24 de juliol), el convent de Blai Berga de Forcall (25 de juliol), l’església de La nostra Senyora de Gràcia de Viver (26 de setembre) i l’església de Sant Bartomeu de Vilanova d’Alcolea (27 de setembre).\nUna altra de les propostes de l’àrea de Cultura de la Diputació és el programa ‘Temps d’objectes’, un espectacle que pretén promocionar i difondre l’objecte animat al costat del treball de l’actor. Els més xicotets i els seus acompanyants podran gaudir d’una exposició de marionetes amb vista guiada, espectacles teatrals i tallers de construcció de marionetes.\nDesprés de passar ja per la Serra d’en Galceran, Els Rosildos i Els Ibarsos, les pròximes cites seran Catí (18 i 19 de juliol), Fanzara (25 i 26 de juliol), Cinctorres (1 i 2 d’agost), Santa Magdalena de Polpís (7 i 8 d’agost); Vistabella (9 i 10 d’agost); Caudiel (13 i 14 d’agost) i Almenara (8 i 9 d’octubre).\nXarxa Teatre convida per la seua part a submergir-se en la cultura festiva tradicional valenciana amb un espectacle històric per a viure en família. Després del seu èxit en 1987, la companyia recupera i actualitza un muntatge que trasllada a l’espectador a un dia de festa de qualsevol poble valencià: de la crida del pregoner i la música de la *dolçaina als bous de carrer, els balls de gegants i capgrossos i com no, la revetla en la plaça.\nEl Dolçainer de Tales es representarà a Betxí (17 de juliol), Traiguera (18 de juliol), Argelita (25 de juliol), Vallibona (8 d’agost), Sot de Ferrer (13 d’agost); Benafigos (29 d’agost), Cabanes (12 de setembre) i la Torrre d’en Besora (21 de novembre).\nLa companyia Splai Teatre de Castelló organitza per la seua part ‘Festelànim’, un festival de teatre i animació que suposa una mostra dels diferents formats que podem trobar en el món de l’animació infantil: màgia, circ, música, ball, contacontes, clowns…\nLa idea de ‘Festelànim’ consisteix a reunir companyies de la nostra província i a una convidada per a gaudir d’un intens cap de setmana. Ravatukem Batukada, La Inestable, Mag Pinchito, Splai Teatre, Purpurina Circus, Salva El Mussennacitu, Fanfi García i La Troupe Malabó són els que integraran un esdeveniment que arribarà a Altura (25 de juliol), Cervera (4 d’agost), Villores (7 d’agost); Tírig (9 d’agost), La Pobla Tornesa (13 d’agost); Cirat (17 d’agost), Atzeneta del Maestrat (22 d’agost) i Xilxes (9 d’octubre).\nEl Dolç Festival, d’altra banda, naix per a incentivar a les agrupacions de dolçaina i tabal de la província de Castelló i portar el so dels instruments més representatius de la música tradicional valenciana. És una iniciativa de la Diputació de Castelló i la Federació Valenciana de Dolçainers i Tabaleters i suma ja nou edicions.\nEl Dolç Festival s’acostarà a Argelita (26 de juliol), Llucena (1 d’agost), Almedíjar (9 d’agost), Vilar de Canes (9 d’agost), La Serratella (22 d’agost), Aín (22 d’agost), Castell de Cabres (6 de setembre) i Palanques (10 d’octubre).\nUn altre dels atractius de l’Agenda Cultural Provincial 2020 és ‘Un món de jocs’. D’una banda se celebra una exposició per a contemplar la història de molts jocs tradicionals i la seua evolució i, d’altra banda, s’acompanya aquesta iniciativa amb una sessió de jocs. La finalitat per això és promoure el joc de sempre com a patrimoni cultural perquè les generacions més joves els coneguen.\nVilafranca ja va acollir el primer dels esdeveniments del 6 al 12 de juliol, mentre que Les Useres gaudeix des del dilluns 13 i fins al diumenge 19 de l’exposició i la sessió de jocs. El relleu el prendran Ribesalbes (del 20 al 25 de juliol); Canet lo Roig (del 27 de juliol al 2 d’agost); Cortes de Arenoso (del 3 al 9 d’agost); Olocau del Rei (del 10 al 16 d’agost); Benlloc (del 20 al 23 d’agost) i Jérica (del 24 al 30 d’agost).


Penta Luxury House Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n"With free unlimited breakfast. Thank you so much! 👍👍👍👍👍..."\nVia Paolo Emilio, 32, El Vaticà, Roma, Itàlia, 00192 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Penta Luxury House?\nMés informació sobre Penta Luxury House\nOferint allotjaments de qualitat al els paisatges, els interessos religiosos, la cultura districte de Roma, Penta Luxury House és una selecció popular tant per oci com per negoci. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a 0 km. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Penta Luxury House asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de neteja diari, servei de taxi, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge.\nL'hotel compta amb 6 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, bany addicional, lavabo addicional, humidificador, sofà. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Roma, el Penta Luxury House és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nEl registre d'entrada es realitza entre 2:00 AM i 6:00 PM. Els hostes que arribin fora de les hores de registre mencionades han de contactar amb la propietat directament abans de l'arribada, per tal de que es pugui buscar un altre acord.\nEs cobrarà un suplement de 50 EUR als hostes que facin l'entrada després de les 10:00 PM.\nEls hostes que arribin entre les 6:00 PM i les 10:00 PM quedaran subjectes a un càrrec addicional de 30 EUR.\nComentaris d'Agoda (35)Comentaris de Booking.com (97)\nTots els tipus de viatgers (35)Viatger de Negocis (3)Parelles (16)Viatgers en solitari (4)Famílies amb infants petits (1)Famílies amb infants grans (8)Grups (3)


(S'ha redirigit des de: Conflicte armat)\nL’origen de la guerra possiblement s'havia originat per una lluita entre dos o més grups que el que volien és aconseguir alguna cosa. Si parlem del passat, la guerra és una de les estratègies que hem desenvolupat els humans per sobreviure. Per exemple; Quan a un grup li faltava algun aliment, havia de lluitar per aconseguir-lo, llavors a això li diem guerra.\nGràcies a aquestes lluites i guerres constants pels recursos dels propis humans, l’homo sàpiens s’ha pogut desenvolupar. Encara que diuen que la guerra és una estratègia per sobreviure, també és paradoxal perquè en una guerra, si hi han morts, estan reduint les probabilitats de sobreviure.\nHi ha dos tipus de supervivència: La individual i també la grupal. Cal remarcar, que per què un grup funcioni, s’ha de tenir consciència ja que sinó el treball en grup no funcionarà, això forma part de la revolució cognitiva. Quan un aconsegueix més recursos, no només augmenten les probabilitats de supervivència d’un sol organisme, sinó que també augmenten les de la seva família.\nDurant el Neolític les guerres eren més intenses que a l'època anterior. Segons explica Yuval Noah Harari en el llibre Sàpiens (2014), la Revolució Agrícola va marcar un nou inici, la gent va començar a acumular propietats privades i els conflictes pels territoris i les lluites entre diferents poblats van fer que la guerra incrementés. La brutalitat de la violència humana es va fer visible en alguns dels esquelets trobats en els jaciments arqueològics descoberts fins al moment. Abans de l'arribada de les primeres civilitzacions, és molt probable que la guerra consistia en actes o incursions a petita escala. La meitat de les persones trobades en un cementiri de Núbia que es remunta a uns 12.000 anys, havien mort per una acció violenta entre grups d'humans. Com bé cita el llibre Sàpiens (2014) de Yuval Noah Harari, en el jaciment de Djebel Sahaba es van trobar puntes de llances i de fletxes incrustades amb proximitat als ossos de 24 d’aquests individus. Xifra que representa un 40% del total i que simbolitza la violència de l'espècie humana. Un altre exemple en la vall de Danubi. Es va fer un estudi de 400 esquelets extrets de diversos jaciments preagrícoles, on 18 d’aquests individus presentaven proves de violència humana. Si tots aquests homo sapiens van patir una mort violenta, vol dir que el 4,5% de les morts van ser causades pels humans. Un percentatge molt elevat comparat amb el d’avui en dia, on només l’1,5% de les morts són causades per la violència humana, sumant el crim i la guerra. Aquest percentatge també es pot comparar amb l’època més sanguinària de la història. Durant el segle XX, un 5% de les morts van ser produïdes pels genocidis massius i les guerres més destacades de l’evolució. A la cova d’Ofnet, a Baviera, els arqueòlegs van descobrir 38 Caçadors-Recol·lectors que presentaven clars senyals d’haver estat atacats amb armes com garrots i ganivets. Aquests individus van ser dipositats en fosses comunes. En definitiva, l'espècie humana ja utilitzava la violència per reclamar el que era seu des d'abans de la Revolució Neolítica.\nKarl von Clausewitz, en la seva obra Vom Kriege (De la guerra), pensava que la guerra moderna és "la continuació de la política però per altres mitjans" i que la fi de la mateixa era "desarmar l'enemic", no exterminar-lo; d'aquí va néixer el concepte de desarmament mutu, que impossibilita tota guerra i dóna pas a la política. La guerra seria doncs un "acte polític", i aquesta manifestació posava en joc el que ell considerava l'únic element racional de la guerra.\nL'agressivitat, innata al ser humà, sent una capacitat per a la violència no és causa suficient. Ni tampoc el gust per la guerra com un esport ho és.\nDurant la retirada de Napoleó de Moscou i Rússia, van morir més soldats francesos a conseqüència del tifus que per l'acció dels russos. Felix Markham opina que uns 450.000 van creuar el riu Neman el 25 de juny de 1812, dels quals menys de 40.000 van tornar a creuar-lo d'alguna manera, així com formant part d'un destacament militar recognoscible. Entre 1500 i 1914 van morir més soldats pel tifus que a conseqüència de totes les accions militars. A més, si no fos pels avenços de la medicina moderna, encara a les guerres hi hauria milers de morts més per malaltia i altres tipus d'infeccions que les conseqüències de la guerra provoca. Per exemple, durant la guerra dels Set Anys, la Royal Navy informava que havia reclutat 184.899 mariners, dels quals 133.708 varen morir de malaltia o varen resultar 'desapareguts'. S'estima que entre 1985 i 1994, cada any han mort 378.000 persones degut a la guerra.\nEn el cas de les armes bacteriològiques, químiques i nuclears, la contaminació (biològica i radioactiva) es dóna a l'atmosfera, al medi terrestre i també al marí i d'aigua dolça; més enllà de qualsevol frontera política.\n↑ Lawrence H. Keeley, és professor de la Universitat d'Illinois. Vegeu Review: War Before Civilization\n↑ Spengler «The fraud of primitive authenticity». Asia Times Online, 04-07-2006 [Consulta: 8 juny 2009].\n↑ Stéphane Audoin-Rouzeau, Annette Becker "World War One: A New Kind of War", Part II, a 14-18 Understanding the Great War\n↑ Lambert, Craig. «The Deadliest War». Harvard Magazine, maig-juny 2001. [Consulta: 14 octubre 2007].\n↑ Joseph M. Conlon. The Historical Impact of Epidemic Typhus PDF\n↑ Vegeu una exhaustiva còpia del document a NapoleonsMarch, tot i que és qüestionat per Edward Tufte. Vegeu la seva obra, The Visual Display of Quantitative Information, Londres: Graphics Press, 1992.\n↑ «World War II Fatalities». [Consulta: 20 abril 2007].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Guerra&oldid=22677109»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 gen 2020 a les 20:22.


Ajuntament d'Alella - Laura Ribalaiga renúncia a l'acta de regidora per la responsabilitat de la seva nova feina a la Generalitat\nPublicat el 23 de juny de 202123.06.2021\nLaura Ribalaiga, regidora d'ERC+SxA i responsable de l'àrea de Serveis a les Persones durant els darrers sis anys, va donar compte al Ple municipal celebrat aquest dimarts, 22 de juny, de la seva renúncia a l'acta de regidora condicionada per les "exigències i el compromís" de la seva nova tasca professional com adjunta al Gabinet de la consellera de Presidència de la Generalitat. Segons va expressar la mateixa regidora en el seu escrit de renúncia i en el comiat al Ple aquesta nova situació laboral "no em permetrà desenvolupar la tasca amb el rigor i la responsabilitat que es mereix el poble d'Alella". En el seu escrit, també sol·licita que s'iniciï el relleu amb la següent persona de la llista presentada a les eleccions municipals per tal d'agilitzar el procés i la recollida de l'acta.\nLa renúncia de la regidora es va incloure com un últim punt en l'ordre del dia del Ple, després de votar favorablement per unanimitat de tot el Consistori la seva inclusió amb caràcter d'urgència. En el seu comiat, Ribalaiga va valorar com "un regal" el fet d'haver estat regidora de l'Ajuntament durant sis anys, una tasca que va qualificar com una veritable "escola de ciutadania". També va tenir paraules d'agraïment per l'exalcalde Andreu Francisco per encomanar-li el repte de gestionar l'àrea de Serveis a les Persones i vers totes les persones que formen part de l'equip d'aquesta àrea, dels treballadors i treballadores de l'Ajuntament i dels seus companys i companyes de govern. La regidora va fer un breu repàs dels canvis i millores que s'han introduït en aquest servei durant aquests anys i que ha culminat amb l'ampliació i adequació de l'equipament del Torrent Vallbona per facilitar l'accés i l'atenció a la ciutadania, fent una al·lusió especial a la feina desenvolupada en la crisi sanitària, social i econòmica derivada de la COVID-19.\nL'Alcalde Marc Almendro i altres membres del seu grup municipal i de tots els grups de l'oposició van agrair la tasca desenvolupada per la regidora al llarg d'aquests anys.\nCanvi al cartipàs municipal\nLa renúncia de Laura Ribalaiga ha propiciat un canvi a la delegació d'àrees del cartipàs municipal. El 25 de juny, l'Alcalde Marc Almendro, va signar un nou decret d'Alcaldia de delegació d'àrees segons el qual Serveis a les Persones passa a mans de la regidora Mercè Vizern, que manté també Festes, Adolescència i Joventut i Gent Gran, però deixa Promoció Econòmica que passa a ser assumida pel regidor Israel Payà, que ja tenia delegades les regidories de Seguretat Ciutadana, Règim Intern i Esports.


The Daily Avalanche: Introducció poc seriosa a “Il Trovatore”\nDivendres vinent, si déu vol, veuré per primera vegada en escena “Il trovatore” (1853) de Giuseppe Verdi. L’esdeveniment em fa molta il·lusió perquè, en la meva ignorància, sempre he associat aquesta òpera amb els pitjors tòpics del gènere. “Il Trovatore” comparteix amb “Rigoletto” i “La Traviata” l’honor de figurar dins de la trilogia més popular del mestre de Busseto. Els experts m’asseguren que, malgrat el seu argument absurd (el més ridícul de tots els arguments operístics), si es fa bé (cal un quartet protagonista de primera divisió) pot esdevenir la ració més gran d’adrenalina inventada per l’home.\nLluny d’aquests maximalismes, penso en totes les referències acumulades anteriors. Quan recentment visitàrem Saragossa, al Palacio de la Aljafería, seu de les Corts Aragoneses, entre tanta arquitectura d’utilleria, el guia presentava com a punt culminant de l’itinerari “la torre del trobador”, ignoro amb quins fonaments històrics. Recordem que l’òpera verdiana es basa en l’obra d’Antonio García Gutiérrez qui, segons la llegenda, fou el primer autor teatral de la història que va ser obligat a sortir a saludar en escena ran de l’estrena d’aquesta obra.\nPerò d’aquest trobador guardo records més antics. Bernardo Bertolucci en aquella pel·lícula tan freudiana que era “La Luna” presentava a la diva Jill Clayburgh cantant entre boscatges de cartró, mentre el llaüt del trobador titular era triturat dins de la maquinària teatral. I, encara més important, a la magnífica “A Night at the Opera”, cim del gènere absurdista, Kitty Carlisle i Allan Jones defensaven com podien els seus papers de Leonora i Manrico davant l’anarquia destructora dels Marx.\nConfesso que el més proper a una escenificació de “Il trovatore” que he presenciat en vida va ser una gala de drags ianquis i opereres que primer vaig veure a El Molino en un llunyà Festival de Tardor i després al foyer del Liceu. Treien molt de profit de les inconseqüències del text original i acabaven titllant a la pobra Azucena de subnormal. I potser raó no els faltava.\nL’argument mereix un excurs (o tota una excursió, amb berenar inclòs). En el primer acte ens assabentem que el vell Comte de Luna va acusar una vella gitana d’haver llençat una maledicció sobre el més malaltís dels seus dos fills i decidí enviar-la a la foguera. Abans d’acabar socarrada, la vella gitana clamà venjança i la seva obedient filla, Azucena, raptà el més jove dels dos fills de De Luna. Encara que entre les cendres de la foguera es trobaren les restes d’un infant, el vell comte mai no va voler creure que es tractés del seu fill i ordenà que la recerca del seu fill perdut continués incansablement. Quan l’òpera comença, aquesta recerca del germà perdut recau en el jove Comte de Luna, el qual (a més) està enamorat de la Duquessa Leonora. Leonora, però, té els seus ullets fixats en els arrapats leotards del trobador Manrico. Quan el Comte intenta seduir-la, Manrico acut a defensar-la. Hi ha un desafiament, que guanya el tenoríssim Manrico. Aquest no mata el seu oponent (encara que podria), perquè si no, no hi hauria òpera.\nAl segon acte, Azucena, que va de mare de Manrico, li explica la fi ardent de la seva mare i del seu propi fill (per accident). Aquí no intervenen els mossos d’esquadra, perquè encara no havien estat inventats, però que una mare cremi un fill per accident sembla motiu de denúncia. Manrico queda raonablement horroritzat, fins que Azucena el convenç que ell és el seu veritable fill de l’ànima. Arriba un missatger molt convenient que informa els presents que Leonora, convençuda que Manrico és mort, se’n va a fer llaminadures a un convent. El Comte de Luna entra en aquest convent amb intencions lletges, però Leonora és salvada per Manrico a l’últim minut.\nEl Comte, per ocupar el tercer acte i fer la punyeta a Manrico, deté la seva mare i amenaça amb cremar-la. Manrico, que ja anava de casoris amb Leonora, deixa la recepció nupcial i els canapés per salvar Azucena. Manrico cau a la trampa i és arrestat (no patiu, amb el quart acte això s’acaba). Leonora promet al Comte que serà seva, si allibera el trobador. El Comte accepta de bon grat. Ignora que la noia ha pres un verí letal, perquè prefereix arribar verge al matrimoni. Leonora corre a anunciar la bona nova al seu estimat i mor en els seus braços. El Comte, en descobrir-ho, ordena l’execució immediata del trobador. Mentre Manrico mor, Azucena informa el Comte que acaba d’executar el seu propi germà. I es queda tan ampla.\nSí, tot plegat és difícil d’empassar. No sabeu la curiositat que tinc per veure aquest embolic en directe.\nJúlia 3 de desembre de 2009, a les 7:58\nEls arguments operístics sovint són delirants, però en el context es fan, fins i tot, creïbles.\nAllau 3 de desembre de 2009, a les 9:14\nSí, Júlia, anit vaig veure uns fragments per televisió, i crec que serà fàcil suspendre la credibilitat.\nGalderich 3 de desembre de 2009, a les 10:10\nVaig tenir un professor d'història de la música que deia que el millor de l'òpera era l'absurditat dels arguments i la grandiloqüència musical.\nDe totes maneres no entenc com els del Liceu no t'han convidat a l'estrena al costat de la Reina Sofia, consellers i altres persones de dignitat.\nAllau 3 de desembre de 2009, a les 10:16\nSi és així, Galderich, "Il trovatore" se'n du el primer premi.\nI ahir nit tenia coses més interessants a fer que acompanyar la reina ;p\nClidice 3 de desembre de 2009, a les 10:48\nm'he perdut molt aviat, però és que jo sóc molt toixa per aquests embolics, és com una condensació de Vendelplà i El cor de la ciutat. Continuaré escoltant òpera i, si pot ser, sense entendre-la. Per si de cas :P\nAllau 3 de desembre de 2009, a les 10:53\n"Al final moren tots", Clídice, aquest resum val per totes les òperes que no són comèdies.\nClidice 3 de desembre de 2009, a les 10:55\nah! guai! és que a mi, si no me les expliquen fàcil les coses ... :D\nSanti 3 de desembre de 2009, a les 11:13\nSense Chico ni Harpo aquesta òpera perd molt. Si m'he d'empassar una cosa absurda, que sigui absurda top class.\nAllau 3 de desembre de 2009, a les 12:04\nAhir hi havia la reina, en Montilla i l'Hereu; però no és ben bé el mateix...\nSanti 3 de desembre de 2009, a les 13:02\nSi encara tinguéssim en Clos, la cosa s'hi hagués acostat molt.\nEspai de llibres 3 de desembre de 2009, a les 16:03\nJo recordo que vaig llegir l'obra de teatre d'Antonio García Gutiérrez a la facultat, juntament amb la novel·la de Larra "El doncel de don Enrique el Doliente". Encara no sé quin dels dos llibres vaig arribar a odiar més.\nAllau 3 de desembre de 2009, a les 16:06\nInexplicablement, en aquella època eren un hit. Verdi també adaptà el Duque de Rivas a la seva "Forza del destino".\nTitus 3 de desembre de 2009, a les 16:11\nL'argument de Il Trovatore és absurd de tota absurditat. Ara bé, és el més absurd de la història de l'òpera? Doncs no ho sé, s'han fet tantes òperes, algunes molt bones, a partir d'idees estrambòtiques que segur que encara hi han de més absurdes. Diguem que de segur Il Trovatore està en el Top 10. Només sense sortir de Verdi ja ens trobem unes quantes.\nAra bé, en lo estrictament musical, Il Trovatore (ben cantat) és una experiència indescriptible, tot un seguit de melodies excel·lents sense descans.\nAllau 3 de desembre de 2009, a les 16:48\nDe les que jo conec, Titus (i segur que em guanyes), només "Simon Bocanegra" li podria fer ombra.\nMusicalment, ja veurem, que ens toca l'estrena del segon repartiment.\nTitus 3 de desembre de 2009, a les 16:56\nHome, Ernani és rareta també. Allò de que un noble es faça passar per un bandoler i li furte la novia a Carles V... I el que fa Gilda a Rigoleto no em diràs que es d'estar molt bé del cap. Ja si entrem en el primer Verdi (Oberto, I Lombardi...) la cosa és dispara.\nAllau 3 de desembre de 2009, a les 17:45\nJa deia, Titus, que tu coneixeries molts més casos. I allò de Gilda també té delicte: sempre m'ha repugnat el moment en que el seu pare se la carrega en escena. Almenys a "Il trobatore" Verdi té el detall de no mostrar-nos com Azucena confon el seu fill amb un tros de llenya.\nLEBLANSKY 3 de desembre de 2009, a les 20:20\nAllau, t'envejo sanament. Ah, i jo amb les òperes tinc l'avantatge que, com que no entenc res del que diuen, no em preocupo de l'argument -amb el resum que trobes a qualsevol lloc ja en tinc prou-, i em quedo amb la música i l'escenografia (que em fa vergonya dir que de vegades m'avorreix).\nAllau 3 de desembre de 2009, a les 20:45\nNo et pensis, Leb, al Liceu des de fa temps les fan sobretitulades o sigui que (teòricament) pots seguir-les. I no t'has d'avergonyir de res, tot espectador té dret a avorrir-se i fins i tot als aficionats més acèrrims em consta que els passa sovint.


TAC12 TV - Torredembarra acull la 'masterclass' de tres gimnastes olímpiques\nTorredembarra acull la 'masterclass' de tres gimnastes olímpiques\nDiumenge, 09 Gener 2022 14:00\nNo passa cada dia que tres gimnastes d'altíssim nivell es trobin a Torredembarra per impartir una jornada de classes magistrals. Es tracta de les búlgares Simona Dyánkova, Neviana Vladinova i Boryana Kaleyn.\nTotes elles tenen una trajectòria plena d'èxits en campionats europeus, mundials i olimpíades. De fet, Dyánkova es va penjar l'or olímpic a Tòquio en la prova per conjunts.\nAquest esdeveniment, que ha aplegat més de 100 gimnastes d'arreu d'Espanya, ha estat possible gràcies a l'organització del Club Esportiu Rítmica Torredembarra. Les búlgares han pogut ensenyar els seus secrets a l'hora de treballar diferents elements corporals, com la tècnica d'aparell.\nLes joves gimnastes que han participat d'aquesta 'masterclass' han gaudit com mai observant de prop la tècnica de les seves ídoles. Un aprenentatge que no oblidaran.\nLa cirereta del pastís de la jornada ha estat l'exhibició de Dyánkova, Vladinova i Kaleyn al tapís del pavelló Sant Jordi: un exercici coreografiat especialment amb motiu de la seva visita a Torredembarra.\nMés en aquesta secció: « CN Sabadell - Cèvol (1-3) El Cèvol pot mirar cap a dalt i fer un favor al Volei SPiSP »


Bonell referma al Consell d’Europa el compromís ferm d’Andorra en la lluita contra el canvi climàtic - FÒRUM.ad\nEl 29/09/21 15:31\nMònica Bonell intervenint a l’Assemblea Parlamentària del Consell d’Europa. Foto cedida per DA.\nLa presidenta suplent del Grup Parlamentari Demòcrata, Mònica Bonell, ha intervingut aquest dimecres al migdia a Estrasburg davant l’Assemblea Parlamentària del Consell d’Europa (APCE), en el marc de la sessió de tardor que organitza aquesta institució que integra parlamentaris de més d’una quarantena d’estats europeus. Bonell ha refermat durant la seva intervenció el compromís d’Andorra amb la defensa del medi ambient i la lluita contra el canvi climàtic, una prioritat mundial i que “requereix d’accions ràpides i decisives”, ha manifestat.\nLa presidenta suplent de Demòcrates ha defensat que la unió de totes les institucions (inclosa l’APCE), però també dels actors econòmics i socials, “és extremadament important”. Així ha quedat demostrat a Andorra, que els darrers anys ha fet passos essencials en la transició energètica i la lluita contra el canvi climàtic. Per exemple, ha explicat Bonell davant l’Assemblea Parlamentària, amb l’aprovació unànime de la Llei d’impuls de la transició energètica i del canvi climàtic el 2018, o la declaració d’Estat d’emergència climàtica i ecològica del 2020, que va comptar amb la implicació d’associacions mediambientals i de col·lectius de joves del país. “Ens vam convertir en un dels deu primers països del món a validar i sotmetre el text als organismes internacionals”, ha subratllat.\nD’altra banda, la consellera general Demòcrata també ha recordat el compromís d’Andorra per ser un país neutre en emissions de carboni el 2050 i la recent aprovació de la taxa verda finalista que grava els hidrocarburs. Finalment, ha informat que el Consell General ja treballa en la llei d’economia circular, que també s’ha elaborat amb la participació de diferents actors socials i econòmics del país. “Nosaltres seguirem mantenint una comunicació fluïda amb tots els actors per afavorir una participació més gran dels ciutadans en la lluita d’un problema tan important com és el canvi climàtic”, ha garantit.\nBonell, que és la membre titular de la delegació Andorrana a l’APCE, ha fet la seva intervenció en el marc de l’informe presentat pel parlamentari grec George Papandreou titulat ‘Més participació democràtica per fer front al canvi climàtic’, al qual s’ha donat ple suport. La delegació andorrana participa de manera presencial a aquesta sessió de tardor, que té lloc des de dilluns a la seu de l’APCE a Estrasburg i que té com a eix central temàtic el dret a un medi ambient més segur, net i saludable.\nNotícia Anterior: Encamp obre un concurs d’idees per a la dinamització dels entorns del llac d’Engolasters\nSegüent Notícia: La Seu forma auxiliars d’activitats forestals


Sales de reunions o esdeveniments del Palau de Congressos de Palma - Meliá\nHome Espais i sales Sales\nEl Palau de Congressos de Palma és un espai per acollir esdeveniments a Mallorca, ideal per a congressos i reunions de treball. Està format per sales de reunió, amplis espais per fer-hi convencions i sales situades a diferents àrees del recinte, la qual cosa facilita que tinguin lloc alhora diferents trobades en un mateix emplaçament. L’àmplia oferta de sales, de diferents grandàries i diverses possibilitats de configuració, fan que aquest palau de congressos sigui el lloc ideal per organitzar-hi esdeveniments. Des de grups de treball, reunions executives i conferències de premsa, fins a formacions, secretaries tècniques i subcomissions.\nLa sala Eivissa és una de les principals sales de reunió per celebrar esdeveniments del Palau de Congressos de Palma. Situada a la tercera planta, fa 320m2, que són divisibles en dues seccions de 160m2 o en quatre de 80m2, totes amb entrada independent. Com que és divisible, la sala Eivissa permet que es facin reunions simultànies de grups de treball. És una sala amb claror zenital que il·lumina l'estada de manera natural i crea un ambient acollidor i familiar a l'estada. Els colors neutres i els tons clars dels elements amb què està decorada la sala, faciliten la personalització de l'espai amb la construcció de marca de qualsevol esdeveniment.\nÉs un espai versàtil, ideal per a reunions, sessions de treball, conferències de menys assistència de públic i tot tipus d'esdeveniments de negocis. Té integrada una sala tècnica de producció, il·luminació, control de so, i qualsevol altre servei tècnic.\nEls passadissos de la tercera planta, que envolten la sala Eivissa, formen un ampli vestíbul amb claror natural que entra pels finestrals que donen a la badia de Palma. Ofereix un espai de distensió ideal amb unes precioses vistes a la mar, perfecte per instal·lar-hi estands, exposar-hi pòsters informatius, fer-hi les inscripcions d'un esdeveniment, o gaudir d'una pausa distesa tot contemplant el passeig Marítim de Palma.\nDe manera similar a la sala Eivissa, la sala Menorca és una sala de reunió situada també a la tercera planta del Palau de Congressos de Palma. Un espai de 320m2, divisible en quatre seccions de 80m2 o en dues de 160m2, cada una amb entrada pròpia, és ideal per organitzar-hi congressos, conferències, reunions i grups de treball. Aquesta sala reb claror natural a través d'una claraboia, per la qual cosa genera un ambient acollidor per a qualsevol esdeveniment. Els colors neutres i els tons clars dels elements amb què està decorada la sala, faciliten la personalització de l'espai amb la construcció de marca de qualsevol esdeveniment i, per tant, la personalització de l'espai.\nCompta amb una sala tècnica de producció, per a control de so, il·luminació o qualsevol servei tècnic, així com traducció simultània.\nVersatilitat i confort en un espai il·luminat amb claror natural a través d'una claraboia, ideal per a jornades intenses de reunions de treball, conferències, formacions i altres esdeveniments de treball en xarxa.\nEntorn de la sala Menorca, els passadissos de la tercera planta conformen un ampli vestíbul on la claror natural de la Mediterrània envaeix l'estada a través de finestrals que regalen unes impressionants vistes al mar. Un espai versàtil, que pot acollir una estoneta de descans, l’àrea d'acreditacions o panells informatius.\nLa mar Mediterrània entra de ple a la sala Palma, l'espai més desitjat d'aquest palau de congressos. La seva ubicació, a la tercera planta de l'edifici i devora el terrat Rooftop Palma, ofereix als assistents unes vistes envejables a la badia de Palma. La seva estructura, parcialment envidrada, omple de claror aquesta sala amb accés directe a la terrassa. És un espai singular per a esdeveniments a Mallorca, la millor destinació del segment MICE de la Mediterrània.\nAquesta sala amb vistes a la mar té una superfície de 620m2 és un espai polivalent, tant per a conferències, reunions com celebracions. És una sala per a servei d’àpats a Palma perfecta, ja que compta amb una cuina pròpia totalment equipada. La sala Palma és l'única que disposa de lavabos propis.\nPot arribar a acollir més de 400 persones, 280 en banquets, encara que aquesta capacitat es pot ampliar amb més de 1.000m2 gràcies al vestíbul Menorca per a un àpat amb més assistents. L'espai de la sala Palma també es pot combinar amb el Rooftop Palma, una terrassa a l'aire lliure per a celebracions enfront de la badia de Palma de 600m2, connectada amb la primera a través de dues portes. D’aquesta manera, l’espai es pot ampliar per a serveis complets de banquets o còctels a l'exterior, així com muntar-hi exposicions a l'aire lliure, aprofitant la claror natural i les fantàstiques vistes a la mar.\nL'accés a la sala Palma, a la tercera planta, es fa a través d'escales, ascensor i escales mecàniques.\nA la tercera planta del Palau de Congressos trobam la sala Formentera, entre les sales Menorca i Eivissa. És un espai amb claror natural, gràcies a les finestres envidrades que aporten una bona il·luminació a l'estada.\nLa sala és divisible en tres seccions de 22m2 cada una i totes amb entrada pròpia des de l'exterior. És un espai ideal com a sala de reunions per a grups de treball, tallers o secretaries tècniques de congressos.\nSituada a la segona planta, la sala Cabrera és un espai amb claror natural, divisible en cinc seccions de 31m2 cada una i amb accés independent. D'aquesta manera, per tant, es pot comptar amb cinc sales contínues, però totalment independents, amb finestres envidrades per les quals entra la claror natural. És un espai de reunions ideal per a convencions de negoci, treball en xarxa i berenars de treball a Palma.\nLa sala Calvià és a la primera planta i és la que està més a prop de la Zona Expo. És perfecta com a sala de logística, des de la qual es pot donar suport a exposicions, fires de mostres i a tots els esdeveniments que tinguin lloc a la Zona Expo. La sala Calvià és una sala amb claror natural, divisible en dues seccions de 28m2 cada una i amb entrada independent a cada secció. Disposa de claror natural gràcies als finestrals que té. La sala està connectada a través d'un passadís als dos entresòls de la primera planta que envolten la Zona Expo.\nEstà situada a la tercera planta. Fa 87m2 i té una distribució particular, que incorpora un lavabo i una altra petita àrea adjunta. És idònia per ser utilitzada com a sala VIP, sala de reunió de juntes o sala de descans de ponents o artistes.\nEl Palau de Congressos de Palma té dos camerinos amb fàcil accés a l'auditori Illes Balears. El camerino 1 fa 43m2 i el camerino 2, 21m2. Tots dos disposen d'un ampli mirall de tocador i una cambra de bany a dins. El mobiliari amb què estan equipats facilita el maquillatge i la preparació del vestuari dels artistes que hagin d’actuar a l'auditori Illes Balears.


La Generalitat tenia 41 decrets per activar l'Estat català - El triangle\nEl darrer govern de la Generalitat havia preparat mesures per controlar competències clau i desconnectar d’Espanya després de la proclamació de la independència, segons publica El Confidencial descrivint el contingut de 41 decrets trobats per la Guàrdia Civil a l’ordinador de l’exsecretari d’Hisenda, Lluís Salvadó.\nAquests decrets, explica la mateixa informació, es van obtenir durant l’operació Anubis, en el marc de la qual Salvadó, molt proper a l’aleshores vicepresident Oriol Junqueras, va ser un dels alts càrrecs catalans detinguts. El Confidencial cita un correu electrònic rebut per Salvadó on se li deia “Et passo el llistat en Word”, tot adjuntant un arxiu anomenat “Normativa de desenvolupament immediat de la LTJR”. El significat probable de l’acrònim és Llei de Transitorietat Jurídica i Fundacional de la República.\nAl llistat hi havia 11 decrets generals, como ara els de control per part de la Generalitat sobre els funcionaris que l’Administració General de l’Estat té a Catalunya i regulació del procediment de subrogació dels contractes del sector públic i patrimonials formalitzats per l’Estat espanyol. Entre els 30 sectorials hi havia els corresponents a la creació d’un Banc Central, una Comissió Nacional del Mercat dels Valors, un Fons de Garantia de Dipòsits, el procés selectiu de magistrats i la regulació de l’accés al cos d’inspectors d’Ensenyament.\nPrevPresó sota fiança per a Forcadell