Crònica jornada 27/04/2022 - Club Handbol Terrassa\nCrònica jornada 27/04/2022\nHandbol Pardinyes 19 vs CHT "Ricardo & Montse" 23\nNova victòria de les nostres noies davant un rival que ens ha posat les coses difícils sobretot a la primera part i en el tram inicial del segon període.\nL’escassa intensitat posada sobre la vista ha permès a l’Handbol Pardinyes acabar la primera part per davant en el marcador, degut a la fluixa intensitat defensiva i un atac poc contundent i escassa continuïtat (11-10). A la represa i avançada la segona part l’increment de la intensitat defensiva i la progresiva sortida a la contra ha permès la remuntada i assolir una diferència de fins a cinc gols. Amb un parcial a la segona part de 8 a 13, l’Handbol Terrassa ha aconseguit la tercera victòria consecutiva (19 a 23).\nSi l’equip és capaç de guanyar els dos propers partits a casa, l’objectiu de l’ascens estarà més a prop.\nFundació Handbol Sant Vicenç 32 vs Veterans 26\nEl Sènior Windat va jugar dissabte el darrer partit de la primera volta de la fase de permanència.\nPartit complicat i molt important on era clau per als nostres objectius no deixar escapar els dos punts a casa del Sant Vicenç, no va poder ser. Vam anar amb un equip molt curt, amb absències i baixes importants, però els nostres nois ho van donar tot, van jugar un partit que va ser dur i intens.\nEns va costar entrar al partit i el Sant Vicenç va aconseguir estar fins a 4 gols per davant. La constància i els atacs treballats i encertats, van fer que el marcador al final de la 1a part ens fos favorable 14-15. En començar la 2ona part el rival va ser molt ràpid, aconseguint poc a poc girar el marcador. Marcador final de 32-26.\nAra venen dues setmanes de descans, per a recuperar efectius, per a agafar forces i lluitar per l’objectiu. El grup està molt igualat. Som-hi!!!\nCHT Llegums Paquita 37 vs CH Sant Cugat 26\nDebut de les nostres noies a la primera fase de Copa Catalana davant CH Sant Cugat.\nUna primera part on el nostre equip no trobava la fluidesa en el joc…poc encert de cara a porteria i en defensa no s’aconseguia aturar els atacs de l’equip visitant i d’aquesta manera es va arribar al descans per sota en el marcador 14-15.\nA la segona meitat, poc a poc, es recuperaven sensacions i millorava tant la defensa com l’eficàcia de cara a gol, provocant que s’obrís forat en el marcador fins al 37-26, amb el que es va arribar al final del partit.\nBon resultat per començar aquesta nova competició, on les nostres noies, com sempre, lluitaran per aconseguir arribar el mes lluny possible. SEGUIM!!!!!\nCHT Bento Juvenil Masculí 37 vs CH Igualada 30\nEl CH Igualada visita Can Jofresa com a segon de grup. El Terrassa Bento passa la meitat de la primera part sense acabar de trobar les posicions d’atac i defensa, mentre que l’Igualada, amb molta estrategia i jugades ben preparades aconsegueix en els 15 minuts inicials controlar el partit amb 8 gols de diferència.\nDesprés que l’entrenador del Terrassa Bento demani temps, sembla que els jugadors de casa canvien de tàctica i aconsegueixen arribar a la mitja part amb un resultat de 16 – 19.\nIniciada la segona part, els nostres mantenen el ritme dels rivals durant una estona, però no acaben d’estar còmodes amb el joc, fet que es manifesta al llarg dels 30 minuts.\nEl partit finaliza amb el marcador en contra, 30 – 37.\nLLIGA CATALANA CADET FEMENINA (Jornada 6 intersetmanal)\nCHT Cadet Vermell Femení 36 vs Bm. Granollers 39\nDe vegades l’esport té aquells moments de glòria , però per desgràcia també té moments durs. Tots els hem viscut, ja sigui com a aficcionats a un o altre esport o perquè en temps passats haguéssim practicat.\nCom a jugador de tenis n’he passat de tots colors; moments durs, grans victòries, derrotes dures, però de tots ells sempre he tret el costat positiu, la lluita, sempre la lluita fins l’últim punt. Això ho vàrem viure ahir, LLUITA fins al final.\nPer desgràcia ens va tocar viure un d’aquells moments amargs de l’esport. Ahir necessitàvem guanyar, era un tot o res, i aquests partits sempre són durs tant per un equip com per l’altre, pero anem a pams.\nPartit important, decisiu per a tots 2 equips, marc incomparable, CAN JOFRESA, graderia pràcticament plena, la victòria ens donava pràcticament pas a Sectors, la derrota ens deixava fora del tot.\nAmb aquest ingredients a les 7 de la tarda començava, sens dubte, el partit més rellevant de l’any per a tots 2 equips. I no ens va decebre.\nTots dos equips varen sortir molts forts, un gran atac de Granollers contra un gran atac de Terrassa i el mateix en defensa, les diferencies de tots dos equips durant el primer temps no varen passar de 2 gols tant per Terrassa com pel Granollers, les alternances al marcador varen ser contínues i cap dels 2 equips no afluixava. Era una batalla sense quarter, no hi havia premi per al perdedor i tots dos equips ho sabien.\nAmb tota aquesta tensió vàrem arribar al final del primer temps perdent només de 2 gols. La segona part prometia molt i no va decebre. Granollers amb un peu al coll i patint tant la nostra defensa com el nostre atac va, pujar un grau més de força intentant per tots els medis aconseguir una mica més de distància. El nostre equip va patir una petita davallada d’intensitat i això ho va aprofitar el Granollers que va aconseguir posar una màxima diferència de 8 gols. Semblava tot perdut però les nostres guerreres varen continuar LLUITANT i els va faltar uns minuts més per a poder aconseguir l’objectiu desitjat. La reacció va ser massa tard i al final Granollers va guanyar de 3 gols de diferència.\nCal destacar, tot i la derrota el gran partit jugat per totes les jugadores, amb especial mereixement per l’Alba Molina, que va fer un dels millors partits com a extrem de tota la temporada, igual que la força i determinació de l’Abril Calvano, així com l’energia i el braç prodigiós de l’Anna Ros que un cop més va demostrar que és una gran jugadora. Menció també per a la Rocío Correa que no va parar de lluitar en tot el partit. Menció també per a la Maria Fernández que, amb els seus gols i moviment de pilota, va portar a l’equip en molts moments cap a davant i així a tot la resta de jugadores tant si varen jugar com animar des de la banqueta en un partit com aquest. També menció per al cos tècnic que va fer tot el possible per a portar el partit a bon port. Per últim, una menció per a l’afició que, tot i el soroll de l’equip rival, no va parar d’animar a les nostres jugadores.\nTot i així no hem acabat, ens queden tres partits per continuar LLUITANT i amb el cap ben alt dir que SOM L’HANDBOL TERRASSA i aquí estem.\nÀnims a tots i FORÇA TERRASSA!!\nSalle Bonanova 28 vs CHT Commagra 33\nNova victòria dels nostres nois que ens consolida en la primera posició del grup.\nEl partit d’avui ha estat marcat per la poca intensitat en el joc, ja desde l’inici ens ha costat entrar al partit (4-2 minut 5). Poc a poc hem anat millorant en atac, el que ens ha permès arribar al descans 2 per sobre (13-15).\nLa segona part ha seguit la mateixa tònica, tot i que ràpidament hem obert forat al marcador (18-24 minut 43), i fins al final s’ha mantingut sense patir. Toca seguir treballant per millorar, s’acosta la fase decisiva de la temporada. A tope equipassuuuuuuuuuu !!!!!\nCHT Infantil Masculí Negre 19 vs CH Ràpid Cornellà 12\nSisena jornada de segona fase B de la copa Federació i SEGUIM LÍDERS I INVATUTS.\nAvui hem rebut a Can Jofresa als nois del Handbol Ràpid Cornellà amb el que ja ens havíem enfrontat i batut a la seva pista. Els cornellanencs han arribat justets de banqueta però reforçats amb nois que no van jugar al partit a Cornellà i una afició que, encara que poc nombrosa, es feia sentir a les grades.\nL’Infantil Negre ha sortit a la pista una mica massa confiat. Com als últims tres partits hem començat anant per darrera al lluminós. Al minut 9, quan el marcador apuntava un 3-5, en Dani ha demanat un temps mort per reorganitzar l’equip i demanar-los concentració en defensa i decisió a l´atac. A partir d´aquell moment, els nois, s´han enxufat al partit. En dos minuts han empatat i desprès d´un teva/meva al marcador, una parada i darrera jugada que ens ha donat una vitòria parcial per la mínima a la mitja part ( 11-10).\nDesprés d´una primera part amb un joc espès dels dos equips, la segona ha anat una mica millor, sobretot en defensa i s´ha començat a veure el joc al que el Negre ens té acostumats. Els cornellanencs només han estat capaços de batre en dues ocasions la nostra porteria en tot el segon temps. I és que començar la segona part amb un parcial de 5-0 fa molt de mal. Final del partit 19-12 i dos punts que ens ratifiquen com a líders de la competició.\nDesprés d´aquesta victòria, passeu molt bones vacances de Setmana Santa, gaudiu molt i descanseu que el final de la competició ha d’estar per lluir-se!. Tornant-hi, una setmana de descans us servirà per aterrar del parèntesi i encarar el partit a Cambrils amb concentració, companyerisme i respecte, valors que us fan ser un gran equip.\nCHT Aleví Expert 8 vs Sant Esteve Sesrovires 8\nEMPAT AGREDOLÇ DEL TERRASSA AMB EL SANT ESTEVE SESROVIRES\nL’ Aleví Expert del Terrassa ha rebut el Sant Esteve Sesrovires, segon classificat de la lligueta, a Can Jofresa.\nEn el primer quart, el Terrassa ha sortit amb molta empenta, i ha ofegat totalment el rival. El domini del joc era clar i els gols anaven pujant ràpidament al marcador, en una sèrie d’atacs i contraatacs executats perfectament, i sempre prenent com a base una sòlida defensa que no deixava oportunitats de llançament als visitants. El marcador favorable no deixava dubtes de la superioritat demostrada (11-2).\nEn el segon quart, s’han fet els canvis pertinents, i tot s’ha girat. Els jugadors del Baix Llobregat han donat un pas endavant, i s’han mostrat més agressius en atac, amb la permissivitat d’alguns passos no xiulats, han superat la defensa dels terrassencs, que a la vegada es trobaven molt menys encertats en atac. El joc era disputat, però els locals anaven a remolc, i els tècnics no han pogut capgirar la tendència, arribant-se finalment amb un marcador advers a la mitja part (4-6).\nDesprés del descans, i refent altra vegada l’alineació, el Terrassa ha intentat de moltes maneres prendre la iniciativa, però l’equip visitant seguia confiat de les seves possibilitats i el joc es quedava sovint travat al mig camp, sempre al límit de faltes i passos, sovint amb errors arbitrals en les dues bandes, i poques jugades destacables, apart d’algunes individualitats . L’afició animava nerviosa i els nervis estaven també a flor de pell en tots els jugadors, que sabien el que s’hi jugaven. Desgraciadament, altre vegada els egarencs han vist com aquesta vegada per la mínima, se’ls escapava el parcial (5-6).\nJa en el darrer quart, l’equip tècnic ha pogut refer els ànims de l’equip, i de bon principi els de Can Jofresa han sortit a per totes, sabent que era caixa o faixa si volien mantenir el liderat. S’ha pogut mantenir el control del joc, i amb això poder efectuar atacs ben trenats davant una defensa rival cansada, que feia aigües i poc podia oposar-se als atacs i contraatacs dels terrassencs. La diferencia en el marcador s’anava eixamplant, ja que poques vegades els visitants veien porteria, arribant-se a un clar marcador final que sentenciava l’empat del partit (8-3).\nEn resum, partit desigual del Terrassa, que amb la baixa de l’entrenadora ha pogut finalment empatar amb el segon classificat, mantenint així el liderat. L’equip segueix depenent d’ell mateix per ser líder del grup, i tot i veure’s algunes grans jugades, tant d’equip com individuals, com a part d’una evolució constant, també s’han observat algunes mancances i errades que caldrà corregir, però ens quedem amb el gran esperit de lluita final que han demostrat els jugadors i que els ha permès no deixar perdre un partit que ha estat molt dur.\nPrevPreviaCròniques Cap de Setmana 24/04/2022\nSegüentDirecció Esportiva CHT Temporada 2022-2023Next


Date E.g., 25/09/2018\nDivendres 13 oct fins Diumenge 15 oct\nEl festival torna reforçant els seus lligams i apostant de forma decidida per aportar visions i possibles alteratives a qüestions que afecten el món i a la vegada, denunciant la vulneració de drets fonamentals.\nEl Festival Esperanzah! arriba a la seva 9a edició. La trobada, una suma de festival musical i una festa de l’economia social i solidària, es consolida com un espai que genera i difon la cultura, mentre es reflexiona sobre noves formes de relacionar-nos amb l'entorn respectant a les persones, al medi ambient i que promogui i provoqui un millor repartiment dels recursos del món.\nDurant els tres dies hi haurà música, espectacles, circ, pallassos, xerrades, actuacions infantils, exposicions, cuina del món i mostres d’empreses de l’economia solidària juntament amb espais de reflexió. Grups com Txarango, Leo Bassi, Zoo, Ítaca Band, Fer Catastrofer, Guillem Albà & la Marabunta, entre d'altres, ja s'han compromès a la #CulturaAmbCausa d'aquest 2017.\nL'entrada solidària pels tres dies d'activitats serà de 12 euros i el 100% de la recaptació es destinarà a projectes socials i diferents causes com: Fundació Vozes, Proactiva Open Arms, Obra Social Sant Joan de Déu, Pallasos en Rebeldia, projectes locals d’economia solidària, Cor Safari-Fundació Nzuri Daima, Stop Mare Mortum, Caminando Fronteras, Dones Rumb a Gaza, Les Dones Sàvies de Sant Cosme.\nL'abonament es pot aconseguir a través de la web o directament a l’espai del Festival. Per a aquelles persones que hi volen contribuir però no poden desplaçar-se fins al Prat, s’ha obert una fila 0 des de la qual realitzar les seves aportacions\nTorna el càmping d'Esperanzah!\nAquest any els assistents al festival podran tornar a gaudir de l'obertura de la zona d'acampada des de divendres 13 d'octubre, a partir de les 17 h de la tarda, fins al diumenge 15 d'octubre a les 20 h. Per poder accedir-hi caldrà realitzar el check in canviant l'abonament per una polsera especial d'accés a la zona d'acampada, i per una altra polsera d'accés al Festival. El cost per persona, independentment de les nits d'estada, serà de 7 euros.\nDivendres 13 oct\nParc Nou Carrer Ronda del Sud El Prat de Llobregat\neconomia solidària, solidaritat, El Prat del Llobregat


Dotze ciutats catalanes superen Girona en nivell de renda per habitant - Diari de Girona\nOlot se situa en segon lloc per renda a les comarques gironines amb 11.776 euros - Salt i Lloret de Mar es disputen el darrer lloc entre les grans ciutats de la demarcació, amb poc més de 8.000 euros anuals - Girona és la segona ciutat de l'Estat amb menys proporció de gent treballant a la indústria i més als serveis\njesús badenes girona 15.06.2018 | 00:03\nUna dotzena de ciutats catalanes se situen per sobre de Girona en el rànquing de la renda per càpita. Malgrat que es tracta de la primera ciutat de les comarques gironines, les comarques barcelonines acaparen la major part dels pobles amb les rendes més elevades. Sant Cugat del Vallès és el cinquè municipi de l'Estat amb una renda per càpita més alta, amb 18.326 euros, calculada a partir de les dades del 2015 procedents de fonts tributàries, en una classificació liderada per Pozuelo de Alarcón (23.861 euros), Boadilla del Monte (19.510 euros) i La Rozas (18.798 euros), segons les 'Indicadors Urbans' elaborats per l'Institut Nacional d'Estadística.\nA les comarques gironines després de la capital amb una mitjana de 12.674 euros, Olot se situa com la segona població de més de 20.000 habitants per nivell de renda amb una mitjana de 11.776 euros. Salt i Lloret de Mar es disputen el darrer lloc en renda pel que fa a les zones urbanes gironines: 8.024 euros i 8.895 euros, respectivament.\nAltres indicadors mostren que Girona és la segona ciutat de l'Estat amb una menor proporció de llocs de treball de la indústria (2,9%) i la segona amb una major proporció en el sector serveis (94,1%), on Barcelona se situa en 13è lloc (90,8%).\nAquestes són les grans ciutats catalanes amb la renda per càpita més elevada\nrenda per capita ciutats cat\nPel que fa al conjunt de l'Estat, el municipi de Sant Cugat és el que presenta un índex d'atur més baix, amb un 7,4%, juntament amb Pozuelo de Alarcón, amb el mateix percentatge. Girona se situa al mig de la taula amb un 14,5% d'atur, una davallada de set punts en els darrers cinc anys registrats.\nPer calcular els municipis amb més renda per càpita, l'INE ha recopilat les dades corresponents el 2015 de les localitats amb més de 20.000 habitants. Els altres municipis catalans situats a la part més alta de la taula són Sitges, en 16a posició amb 14.968 euros i just per darrere Madrid (15.257 euros) i seguit de Barcelona, en 17a posició i 14.946 euros de mitjana. Per la seva banda, Vilassar de Mar es troba en el lloc 21, amb 14.643 euros; El Masnou en el 23è, amb 14.448 euros; Castelldefels en el 25è, amb 14.325 euros; i Molins de Rei en el 28è (14.111 euros).\nPer contra, no figura cap municipi català entre els 30 amb una renda per càpita més baixa, on en primer lloc hi consta Los Realejos (Tenerife), amb 7.509 euros i Tomelloso (Castella-La Manxa), amb 7.507 euros.\nL'esperança de vida a la ciutat\nD'altra banda, els Indicadors Urbans de l'INE també conclouen que el municipi català amb més esperança de vida és Sant Cugat del Vallès, amb 84,2 anys. A escala estatal, és el 12è en una classificació encapçalada per Rivas-Vaciamadrid (85,8 anys), Pozuelo de Alarcón (85,5 anys), Majadahonda (85,2 anys) i Alcorcón (85 anys). En el cas de Girona, malgrat estar a la zona alta, "es queda" en 83,9 anys d'esperança de vida.\nSobre l'ús del sòl, l'INE explica que les ciutats amb més proporció de zones verdes urbanes, instal·lacions esportives i d'oci són Pamplona (14,6%), Coslada (13,3%) i Cornellà de Llobregat (12,8%), mentre que les que menys dediquen van ser Conca, Jaén i Llorca (0,1% cadascuna). Girona té registrat un 4,72% de zona verda.\nOn marcar la casella de l'Església i la de causes socials en la declaració?\nCom demanar cita prèvia per fer la declaració de la renda\nL´aeroport perd un 20% dels passatgers el novembre\nOn haurien d´anar a parar els diners per a educació?


La lectora corrent: Jo Stafford\nLlegeixo en el Time que ha mort, als 90 anys, Jo Stafford, una de les cantants nord-americanes del segle XX que van fer-se un lloc en un grup en què podríem trobar Ella Fitzgerald, Judy Garland i Peggy Lee. Time diu de Stafford que "cantava directament en el centre de la nota i el seu so era tan clar com una ciutat espanyola la migdia" (suposo que es deu referir a una ciutat del sud de la península).\nEl nom de Jo Stafford no em deia res i he intentat reconèixer la seva veu buscant-la a Youtube. S'hi troba bastant de material i he estat una estona gaudint amb algunes de les seves cançons. La més famosa és You belong to me, del 1952, de la qual va vendre 2 milions de discos, però a mi m'han agradat més algunes altres que he trobat. Escolteu aquesta versió seva de Flow Gently, Sweet Afton, treta d'un disc que va enregistrar amb cançons escoceses:\nTambé m'ha agradat Whispering Hope, cantada a duo amb Gordon MacRae:\nI, en un estil molt diferent, aquesta barreja de cançons d'amor que fa amb Ella Fitzgerald:


PCPC: Resolució contra la ràtzia repressiva a Catalunya\nResolució contra la ràtzia repressiva a Catalunya\nDavant la ràtzia de detencions que estan realitzant els Mossos d’Esquadra i Policia Nacional contra suposats participants a les protestes davant el Parlament català el passat 15 de juny, la detenció el passat diumenge de dos joves antifeixistes, i la detenció fa poques hores del jove músic Pablo Hásel, el PCPC i els CJC/JCPC volem mostrar el nostre rotund rebuig a aquestes mesures repressives, que no fan més que demostrar que els gestors del capitalisme a Catalunya només contemplen la via repressiva contra qualsevol protesta popular.\nAhir van ser joves antifeixistes, avui la policia de Felip Puig, tres mesos i mig després dels fets, carrega novament contra els sectors populars que es mobilitzen. Com ja va ser el passat juliol contra 5 camarades del PCPE i els CJC asturians, és el tribunal d’excepció de l’Audiència Nacional qui emet les ordres de captura.\nPerò no tenim notícies de cap detenció ni investigació sobre l’actuació de Mossos d’Esquadra de paisà que van actuar com a provocadors realitzant accions violentes, i hi ha nombroses proves documentals al respecte. Tampoc tenim constància de cap investigació respecte la brutalitat policial al desallotjament fallit de Plaça Catalunya.\nMalauradament però, sí tenim constància que el senyor Conseller Felip Puig ha enviat els seus nois de compres pel món, mirant les ofertes de temporada de canons d’aigua i gasos lacrimògens.\nEls comunistes ens imaginem que l’armament que pretén comprar el Govern de Mas no té com a finalitat la captura i entrega a la justícia d’aquells que s’estan enriquint amb la privatització de les caixes, ni als gàngsters que estan conspirant per obligar-nos a treballar més per menys, ni als sicaris que s’estan enriquint especulant amb aliments i altres béns de primera necessitat i òbviament tampoc contra les asseguradores i mútues que s’enriqueixen gràcies a les retallades a la sanitat pública.\nEl Govern de la Generalitat, igual que va fer ja en el seu moment el tripartit, insisteix en la via violenta com a únic camí del capitalisme per perpetuar-se.\nEls i les comunistes no podem si no interpretar aquestes ràtzies i els processos judicials oberts contra sindicalistes, solidaris i solidàries contra els desnonaments o antifeixistes (com els tres comunistes dels CJC/JCPC i el PCPC, encausats pel govern de Joan Saura, i que seran jutjats aquest primer de desembre) o músics compromesos, com una violenta declaració d’intencions de la burgesia catalana.\nLa burgesia catalana no pensa aturar el desmantellament del sector públic i no pensa aturar la seva política de sobreexplotació de la classe obrera catalana. La burgesia a catalana està disposada a esclafar violentament qualsevol resposta popular. Semblen però, tenir mala memòria, i s’obliden que els pobles no es deixen doblegar fàcilment, i s’obliden que històricament el poble català ha sabut confrontar-los exitosament.\nExigim que s’aturi la ràtzia de detencions i que s’anul·lin els procediments i causes.\nExigim la dimissió del Conseller Felip Puig per ordenar accions violentes contra manifestants pacífics i per ordenar l’actuació d’agents policials encaputxats com a provocadors violents.\nExigim una completa depuració del cos armat dels Mossos d’Esquadra.\nEls i les comunistes catalans tenim molt clar que a la classe obrera només li queda el camí de la lluita. La política de conciliació, de reforma i de pacte social dels darrers 35 anys només ens ha portat precarietat, violència i pèrdua de drets.\nDesprés de cada pacte amb la burgesia, la classe obrera ha perdut drets i ha guanyat precarietat, mentre, els capitalistes no han deixat d’enriquir-se. Ara, amb un capitalisme amb una profunda crisis estructural, ens imposen nous i dolorosos sacrificis a la classe obrera, mentre els grans monopolis i el grapat de famílies que controlen l’Estat espanyol i Catalunya acumulen més i més beneficis.\nQui somiï amb un capitalisme més humà, qui somiï amb un capitalisme amable, o és un ingenu o només intenta desmobilitzar a la classe obrera.\nNomés la lluita revolucionaria pel socialisme podrà acabar amb el senil capitalisme.\nÉs el moment de cridar TOT per a la CLASSE OBRERA!\nComitè Executiu dels CJC/Joves Comunistes del Poble Català


El deute amb els ancestres\nCrítica de 'La filla del capità Groc', novel·la de Víctor M. Amela guanyadora del premi Ramon Llull 2016\nABANS DE GUANYAR EL PREMI RAMON LLULL 2016 AMB ‘LA FILLA DEL CAPITÀ GROC’, EL PERIODISTA VÍCTOR AMELA HA PUBLICAT NOVEL·LES HISTÒRIQUES COM ‘AMOR CONTRA ROMA’ (2014) I ‘EL CÀTAR IMPER-FECTE’ (2013)\nBarcelonaEl segle XIX no deixa de fascinar-nos. La vella trifulga hispànica i el seu aire d’endarreriment, obstinació i ancestralisme irredempt s’escenifica en la cruel i persistent pugna entre carlins i liberals. Des que l’últim soldat de Napoleó abandonà la península Ibèrica, en realitat, no hi ha hagut pau ni consens possible: les “dues Espanyes”, amb els peus colgats dins terra (com en el simbòlic gravat de Goya), no han deixat d’etzibar-se garrotades fins al 1939. La Guerra Civil, en efecte, és l’última Guerra Carlina, però els actors s’hi han multiplicat, i ja no s’hi barallen només laics contra religiosos, sinó esquerres contra dretes, centralistes contra nacionalistes... i encara a dins de cada una d’aquestes dicotomies, inquietants perspectives de nina russa.\nVíctor Amela, conegut periodista i divulgador literari barceloní, té arrels familiars al Forcall, a la comarca castellonenca dels Ports. A set anys es banyava en un gorg del riu Calders, un dels tres que conflueixen a la cruïlla que dóna nom a aquest petit poble. El detall del bany és important, perquè des d’Heràclit sabem que submergir-se en una aigua fluvial és condemnar-se a experimentar, automàticament, la nostàlgia de la pèrdua (bé, Heràclit no ho deia així, però ell era filòsof i jo escriptor, deixeu-me que hi faça un poc de literatura...). Triomfador a Barcelona, Amela no podia probablement extirpar-se la sensació que hi havia alguna cosa seua que s’havia quedat, irremissiblement, dos-cents quilòmetres més al sud. Durant anys sentí contar històries sobre el Groc, un mític guerriller carlista; el besavi d’Amela, Pep lo Bo, en va ser coetani i qui sap què més. El fill de Pep lo Bo va emigrar a Barcelona i s’hi va establir l’any 1914. La filla del capità Groc, doncs, respon al doble impuls del seu nét d’indagar des de la ficció -però amb un gran aparell de documentació real- els orígens d’un temps mític i convuls, la seua pròpia i més íntima prehistòria.\nLes regles del ‘bestseller’\nEs recorre a la novel·la, sovint, quan els materials de la realitat són insuficients. Víctor Amela ha consultat molts papers per a fer el seu llibre però, al final, ha hagut de dotar de faccions i de personalitat el seu heroi, i vestir-lo amb un relat coherent, una invenció plausible. És així com el projecte s’ha concretat en una peripècia que enfronta els carlins del Forcall (“latrofacciosos”, segons els seus enemics) amb els liberals (“pesseteros”, a dir dels contrincants). Els personatges que representen ambdós bàndols, el Groc i Tomàs Buc, van ser amics de petits: les lleis terribles i immutables de les conteses civils.\nA l’hora de narrar, Amela segueix les regles del bestseller i amb aquestes ha de ser jutjat. Els personatges intensos, les pinzellades de plasticitat local (els paisatges severament abruptes dels Ports, el vivaç dialecte comarcal), l’acció dinàmica, el dramatisme, van configurant un relat amb un detallisme didàctic i eficaç. El Groc és un fanàtic (“Visc -proclama- perquè Religió i Rei legítim guanyen”), però el narrador l’humanitza, ens el fa proper, hi empatitzem (també nosaltres, ai!, covem la nostra quota de fanatisme, i tenim a dins el gen de la discòrdia i la rebel·lió). El guerriller impera en un territori salvatge, amb cingles abruptes, serralades intimidatòries, valls impossibles. La seua causa és reaccionària i il·lusa, però els seus enemics no foren més civilitzats...\nNo falten, en aquestes pàgines, referències a llocs d’un pintoresquisme superlatiu (com ara el santuari, enclavat en la muntanya, de la Mare de Déu de la Balma, on fins fa quatre dies es guarien endimoniats), ni homenatges a altres ínclits amants del territori, com el Joan Perucho de les Històries naturals.\nCrec que Amela, quan ha acabat aquest llibre, s’ha sentit satisfet. A cals pares hi havia un retrat de Pep lo Bo, que les flames d’un incendi domèstic van destruir. Aquest retrat va presidir la infància de Víctor Amela. D’alguna manera ell sabia que el foc havia consumit el quadre perquè poguera restar incòlume en un amagatall inexpugnable de la seua memòria. I li devia una novel·la. Ara ja no.


Dos emprenedors sexagenaris creen una app per demanar taxi sense intermediaris - Empordà\nDos emprenedors sexagenaris creen una app per demanar taxi sense intermediaris\nSugartaxi compta amb 300 vehicles registrats a Barcelona i en els pròxims mesos té previst aterrar a altres ciutats de l'estat espanyol\nACN 28.12.2015 | 17:16\nL´advocat Joan Fornesa i l´informàtic Jaime Ramón ACN\nL'advocat Joan Fornesa i l'informàtic Jaime Ramón, de 68 i 58 anys, s'han llençat a l'aventura de l'emprenedoria en plena maduresa de la seva trajectòria professional. La seva creació és Sugartaxi, una aplicació mòbil que permet localitzar el taxi més proper i, a diferència d'altres aplicacions similars, l'usuari contacta directament amb el taxista per contractar el servei, sense intermediaris. L'aplicació tampoc exigeix a l'usuari que es doni d'alta a cap servei. Els seus creadors defensen la "simplificació" de la relació entre l'oferta i la demanda. Sugartaxi té actualment 300 vehicles registrats a Barcelona i en els pròxims mesos té previst el seu aterratge a altres ciutats de l'estat espanyol.\nSugartaxi neix amb la voluntat de "facilitar la feina als taxistes i els propis clients amb un sol clic", segons detallen els seus creadors. Els clients, expliquen, s'asseguren ser atesos per un professional legalitzat, mentre que el taxista pot tractar "directament amb el client sense cap intermediari".\nEls creadors de l'aplicació defineixen Sugartaxi com "una tercera manera" d'aturar un taxi: "Potser el més còmode és aixecar la mà i parar-lo, però pot ser que el tinguis a la cantonada del costat i no l'hagis vist. També es pot trucar a un 'callcenter' que pot retrasar-se o es pot trucar directament al taxista que estigui més a prop".\nL'aplicació també ofereix als usuaris la possibilitat de compartir taxi. En el moment que es detecta una coincidència d'horaris i trajectes, Sugartaxi posa en contacte els diferents usuaris per plantejar-los aquesta possibilitat. L'aplicació és gratuïta per als usuaris i els taxistes que s'hi registren paguen quatre euros al mes, sense cap més comissió per trajectes realitzats.\nLa nova aplicació ha estat creada per Jaime Ramon, professor d´informàtica de 58 anys, que ara s'acompanya de l'advocat Joan Fornesa, de 68 anys, en aquesta nova etapa. L'edat de tots dos no ha estat cap obstacle, com comenta Fornesa: "El jovent sovint busca efectes més immediats. Nosaltres intentem implantar un sistema més pràctic".


Anells fets d'or blanc, groc, rosat,o en una combinació de colors, i amb diferents textures per als seus acabats.\nVa ser a mitjans del segle XX quan, amb la finalitat de tenir una alternativa barata al platí, es va començar a donar a conèixer "l'or blanc". Però al contrari del que passa amb altres metalls "blancs" usats per a la fabricació dels anells com el pal·ladi, el platí, la plata, el titani o el tàntal, l'or blanc no existeix en la natura. Es tracta d'un aliatge, una barreja d'or groc amb altres metalls per tal d'aconseguir, de forma més econòmica, aquest color blanc del platí que tant agrada.\nEn la gran majoria dels casos, els anells d'or blanc fabricats a Espanya porten un bany superficial de rodi que li dóna un color gris clar "blanc" molt bonic. Aquesta fina capa de rodi, amb el frec de l'ús diari, es va perdent i queda a la vista l'interior de l'anell. Aquest interior serà, d'un to gris groguenc, més aviat poc atractiu, o d'un color gris més clar, -gairebé del mateix color que la capa superficial que s'ha anat perdent-.\nPer aconseguir un anell d'or blanc amb una composició més clara cal afegir pal·ladi (un metall de la família del platí) que té l'inconvenient de tenir un alt preu, per tant un anell d'or blanc "pal·ladiat" serà més car que si no ho és.\nEls fabricants espanyols d'aliances no acostumen a utilitzar pal·ladi per als seus aliatges, per aconseguir un preu més baix, en canvi, els fabricants "premium" de fora de les nostres fronteres, amb els que treballem, sí que ho fan servir -per als seus anells d'or blanc de 750 mls.(18k) i de 585 mls.(14k).- i aconsegueixen anells que gairebé no canvien de color mantenint la seva bellesa original.\nAcostumem a fer la comparació amb aquest exemple:\nSi per fer un pastís de pa de pessic amb cobertura de xocolata per sobre, vols que sota la cobertura quedi a la vista un intens color xocolata millor serà fer la massa amb xocolata negra, encara que sigui més car, en lloc d'usar una xocolata amb llet que serà més econòmica, veritat? Doncs això exactament és el que passa amb l'or blanc, depenent de com es faci la massa, serà el resultat.\nPots veure els nostres consells per a tenir cura dels teus anells al nostre apartat "cuidar les joies"


El Mercat Municipal podria estalviar un 30% en energia, el que suposa uns 30.000 euros menys anuals - Diari de Rubí\nEl Mercat Municipal podria estalviar un 30% en energia, el que suposa uns 30.000 euros menys anuals\nMés de 20 professionals del Mercat Municipal han assistit aquesta setmana a un taller de factures elèctriques emmarcades en el projecte ‘Mercat Sostenible’ que vol convertir l’equipament rubinenc en el primer mercat sostenible de l’estat espanyol. En aquest taller, els assistents han après com poden reduir la seva factura de la llum i han pogut resoldre dubtes sobre els informes energètics de cadascuna de les parades.\nAbans de l’estiu, els paradistes van rebre les conclusions de la diagnosi inicial de cada establiment. A partir d’un qüestionari, cada parada va rebre un informe amb la seva qualificació en els tres àmbits del projecte -energia, residus i producte- i una sèrie de recomanacions de millores, ordenades segons el cost. La fase de diagnòstic va determinar que el Mercat té un potencial d’estalvi energètic del 30% o el que és el mateix, d’uns 30.000 euros l’any.\nL’equip Rubí Brilla fa ara seguiment de l’aplicació de les millores i a través de tallers com el d’aquesta setmana dona suport als paradistes. A principis del 2018, es realitzarà una segona avaluació de les parades que permetrà veure l’estalvi aconseguit. Es preveu que durant el primer trimestre de l’any vinent, s’entreguin els distintius definitius amb la qualificació aconseguida un cop completat tot el procés.\nFins a finals d’any, Rubí té programats dos tallers sobre la factura elèctrica dirigits a la ciutadania: dimecres 15 de novembre (17.30 hores) i dijous 14 de desembre (10.30 hores). Totes dues sessions tindran lloc a l\_’auditori de l\_’edifici Rubí Forma i per assistir-hi cal formalitzar una inscripció prèvia a través de l’adreça rubi_brilla@ajrubi.cat o al telèfon 93 581 39 00 ext 118.\nRubí Brilla, al 8è Campus per la Pau de Lleida\nLa iniciativa Rubí Brilla ha estat present al 8è Campus per la Pau de Lleida, una activitat de sensibilització en forma de jornades que té la voluntat de promoure la cultura de la pau i la no violència a partir d\_’iniciatives locals. En aquesta edició s\_’ha decidit treballar aspectes vinculats a l\_’energia i la sostenibilitat així com els seus efectes com a font de nous conflictes socials i, conseqüentment la seva contribució a la reducció o l’augment de la pobresa.\nMarta Morera, responsable tècnica del projecte Rubí Brilla ha explicat l’experiència rubinenca en el marc d’una taula rodona titulada ‘El paper de les ciutats en la construcció d’un nou model energètic sostenible. Experiències i alternatives’. A més, aquesta setmana, la iniciativa Rubí Brilla també ha exposat l’experiència de la ciutat en un debat tècnic que organitza el Col·legi d’Enginyers Graduats i Enginyers Tècnics Industrials de Barcelona sota el nom ‘Ciutats, mobilitat, transports i serveis públics eficients’.


Borriana impulsa murals col·laboratius per a millorar l'entorn del barri la Bosca - Diari Millars, informació local en valencià.\nAmb unes dimensions totals de 71 metres quadrats i dissenyats per Very Veritas amb les aportacions de tota la comunitat educativa del CEIP Roca i Alcaide i del veïnat.\nL’Ajuntament, a través de la regidoria d’Inclusió i Igualtat, ha impulsat la confecció d’uns murals en el barri de la Bosca de Borriana amb unes dimensions totals de 71 metres quadrats, dissenyats per Very Veritas amb les aportacions de tota la comunitat educativa del CEIP Roca i Alcaide i fonamentat sobre l’eix central de la relació del col·legi amb el barri i viceversa.\nEl mural, realitzat de manera col·laborativa en la paret exterior del CEIP Roca i Alcaide, ha tingut un cost de 4.622 euros. La iniciativa, segons ha explicat la regidora d’Inclusió i Igualtat, Maria Romero, ha sigut una proposta del consistori que van arreplegar des del centre educatiu com a eina per a “millorar l’entorn del barri i, alhora, per a crear identificació amb l’espai i fomentar la cohesió veïnal”.\nAixí doncs, ha assenyalat, es va convidar a participar en la realització del treball artístic i social l’AMPA i les famílies del centre educatiu, també va participar tot l’alumnat així com els joves del pis Don Bosco situat en el mateix barri, i veïns i veïnes.\nEl mural, totalment acabat a l’inici d’enguany 2021, inclou part de la lletra de l’himne del col·legi, que va suposar un altre projecte que va realitzar el centre l’any passat de manera col·laborativa entre tota la comunitat educativa. Així doncs, intercala les frases triades pel propi alumnat del col·legi per a destacar, com ara “sóc feliç d’estar ací”, “A l’escola convivim gent de tot el món” i “Som més que una escola, som una comunitat”.\nAquesta iniciativa s’emmarca en l’“Estudi diagnòstic per a la regeneració física, econòmica i social de l’entorn urbà del barri de la Bosca” realitzat l’any passat. D’aquest estudi va derivar un document que arreplegava el diagnòstic participatiu i a més es feia una proposta d’un “Pla d’acció del barri de la Bosca”.\nTots dos documents van ser elaborats per Siete Arquitectura Más Ingeniería SL, com a part de les actuacions cofinançades pel Fons Europeu de Desenvolupament Regional en el marc del Programa Operatiu de creixement sostenible 2014-2021.\nEn aquest Diagnòstic i Pla d’Acció es plantejaven una sèrie de conclusions, alhora que es proposava la realització d’un total de 37 accions per a la millora global del barri. Entre les quals s’incloïen accions d’identificació del veïnat amb l’espai, així com de millora de l’estat de diferents localitzacions, y donar-los, a més, d’importància com a llocs de trobada i convivència veïnal, com són el CEIP Roca i Alcaide i l’entorn del Complex Esportiu la Bosca.\nA aquestes conclusions i proposta d’accions se suma que des de les regidories d’Igualtat i d’Educació es va facilitar al col·legi Roca i Alcaide formació en coeducació amb l’experta Sandra Molinés, amb la finalitat que el centre poguera redactar el seu Pla de Coeducació de Centre que permeta millorar la\nPost més nousVila-real formalitza la candidatura per a renovar la marca de Ciutat de la Ciència i la Innovació amb més de 200 suports i una quinzena de projectes per a seguir consolidant el lideratge\nPost més vellsEspanya demana frenar el veto als cotxes en el centre de Castelló amb les cambres perquè en plena crisi no és moment d’espantar clients


L’oportunitat mexicana de Francesc (Hernando de Soto)\n6 min. 16/02/2016 20:35\nAquest dimecres, 17 de febrer, el papa Francesc oficiarà una missa a la frontera entre els Estats Units i Mèxic, entre El Paso i Ciudad Juárez. Segurament aprofitarà l’oportunitat per demanar que es doni suport als pobres de Mèxic i als que han emigrat als Estats Units.\nJa ho va fer en el seu emotiu discurs del setembre passat al Madison Square Garden de Nova York, quan, referint-se als 11 milions d’immigrants indocumentats que hi ha als EUA, va demanar al seu auditori ajuda “per a tots aquells que sembla que no tinguin cabuda o que siguin ciutadans de segona classe, perquè no tenen dret a ser-hi”.\nTanmateix, la falta de drets no és un problema exclusiu dels EUA, i no és només una qüestió relativa a immigrants que no tenen l’autorització per quedar-se al país on resideixen. Afecta també, i de manera encara més greu i massiva, els 5.000 milions de persones que no tenen drets de propietat documentats; és a dir, que no tenen la documentació necessària per establir-se en un determinat lloc, ser propietaris dels seus béns i utilitzar-los per prosperar. Només a Mèxic hi ha deu milions de llars urbanes, 137 milions d’hectàrees de terra i sis milions d’empreses els propietaris de les quals no tenen ben reconeguts els seus drets sobre aquestes possessions.\nEn concret, només 2.300 milions de persones al món tenen la documentació que els protegeix i els permet aprofitar els seus drets. Aquesta xifra inclou mil milions de persones que viuen a Occident, al Japó, a Singapur i en països similars, i els mil milions més d’habitants de zones occidentalitzades de països en desenvolupament o que van pertànyer a l’òrbita soviètica.\nDurant la seva visita a Mèxic, el Papa, que encarna la compassió per tota la cristiandat, no tan sols ha de mirar al Nord per advocar pels 11 milions d’immigrants indocumentats que hi ha als Estats Units, sinó que també ha de mirar al Sud. Ha d’instar el govern mexicà a fer alguna cosa respecte als milions de llars urbanes, d’hectàrees i d’empreses que per culpa d’una documentació insuficient no poden ser aprofitades des del punt de vista econòmic. I després ha de mirar cap a l’Orient i l’Occident i advocar pels drets que no tenen els 5.000 milions de persones restants.\nSi, en la seva visita a Ciudad Juárez, Francesc se centra només en la qüestió dels immigrants indocumentats, el seu missatge quedarà empantanegat en el debat sobre la seguretat dels EUA i el dret sobirà dels estats a protegir les seves fronteres. En canvi, si amplia el focus per incloure-hi la importància de documentar clarament els drets de propietat dins dels països, trepitjarà terreny molt més segur. Per què? Perquè així farà que el problema dels indocumentats transcendeixi l’esfera del dret públic internacional -que defensa el dret sobirà dels EUA i de qualsevol país a tancar les seves fronteres- i s’instal·li dins el marc del dret fonamental de les persones -recollit per la Constitució dels EUA i la Declaració Universal dels Drets Humans- a viure en pau i a prosperar al seu lloc d’origen. I també deixarà clar per què tants dels nostres pobres emigren cap al Nord a la recerca d’aquest dret.\nEl cas és que els documents no són només un tros de paper amb un segell burocràtic. La documentació és crucial per al progrés econòmic i la inclusió. Estar degudament documentat aporta molt més valor als beneficiaris. A Europa i als Estats Units la terra i els edificis no tan sols funcionen com a refugis sinó també com a adreces a efectes comercials, judicials i cívics, i permeten rebre serveis públics com ara energia, aigua, clavegueram, telèfon, serveis per cable, etc. Però, a més, la documentació també permet que els actius funcionin com a instruments financers i que, per tant, les persones puguin ser subjectes de crèdit i puguin transformar els seus béns en capital.\nCom he demostrat en el passat, els pobres del món són propietaris de més de 16.000 bilions d’euros només en béns immobiliaris, sense comptar els que viuen en boscos o prop de jaciments miners i petroliers. Però aquests actius només generaran prosperitat quan estiguin degudament documentats perquè puguin ser negociables i combinables amb altres per crear conjunts més complexos i valuosos. Des de la Revolució Industrial, els èxits més rendibles de la humanitat -des de la màquina de vapor i la generació d’electricitat fins als sistemes d’aeronavegació i internet- han sigut possibles gràcies a la documentació, que ha permès combinar talents i objectes a gran escala.\nLa documentació és un factor fonamental per solucionar dues de les preocupacions que afecten tant el Papa com els occidentals que temen per la seva seguretat: les revolucions àrabs i el medi ambient.\nPocs recorden que el drama inconclús de la Primavera Àrab va esclatar perquè la gent es va rebel·lar contra la pràctica d’algunes autoritats de despullar arbitràriament els empresaris pobres dels seus béns indocumentats.\nEl mateix passa amb la natura. Sense la informació que aporten els documents registrats, cap govern pot determinar, per exemple, qui és responsable d’un dany causat als recursos naturals del seu país, ni adaptar les seves estratègies conservacionistes a les oportunitats i amenaces que sorgeixen amb l’expansió de la indústria cap a territoris verges.\nPer exemple, la majoria de les 1.496 comunitats natives que viuen a les capçaleres de l’Amazònia no poden fixar els límits exactes de les seves terres -utilitzant coordenades universals i legislació relativa a la propietat, legislació que en un moment determinat podrien invocar-. Com a conseqüència d’això, els habitants individuals d’aquestes regions lluiten per protegir els seus actius, per adaptar-se a les amenaces mediambientals i per respondre a les dificultats que els planteja una globalització creixent.\nEl Papa ha d’enarborar la causa de tots els indocumentats del món. Si ho fa, voldrà dir que el Vaticà no tan sols es pregunta per què tan pocs tenen tant, sinó també per què tants tenen tan poc. Si estén la seva compassió cap a aquells que no tenen drets de propietat, el Papa farà molt per a molts.


Desenvolupen un nou mètode que detecta en hores els canvis genètics en tumors\nEl procés necessitava fins ara una setmana i es farà de manera més senzilla i més barata\n4 min. Barcelona 27/10/2014 00:00\nUn nou programa bioinformàtic analitza els canvis genètics en pacients de càncer en poques hores, mentre que fins ara per a aquest procés es necessitava una setmana. Aquest nou mètode permet detectar les mutacions cel·lulars d’un tumor cancerigen en cinc hores “i d’una manera més senzilla i més barata”, segons el biòleg David Torrents, que ha liderat la investigació del grup de genòmica computacional del Barcelona Supercomputing Center - Centre Nacional de Computació (BSC-CNS).\nEl desenvolupament del programa, batejat com a Smufin (Somatic Mutations Finder), es va publicar ahir a la revista Nature Biotechnology i és de lliure accés per a ús acadèmic i científic i de pagament per a objectius comercials. El programa permet detectar de manera “senzilla, ràpida i precisa” les alteracions genètiques que causen l’aparició i progressió de tumors “i fins i tot és capaç de localitzar les grans reorganitzacions de cromosomes difícilment detectables fins ara”, explica Torrents en una entrevista a Efe. En el projecte, que ha necessitat dos anys de treball, també hi han col·laborat grups d’investigació de l’Hospital Clínic, l’Institut d’Investigació Biomèdica August Pi i Sunyer de Barcelona, l’Institut d’Oncologia de la Universitat d’Oviedo, l’European Molecular Biology Laboratory i el Centre Nacional d’Anàlisi Genòmic.\n“L’anàlisi genòmica de cada pacient ajudarà al seu diagnòstic i permetrà la selecció de tractaments cada vegada més eficaços i menys agressius”, subratlla el biòleg, que veu en aquesta nova eina un pas fonamental per arribar a la medicina personalitzada.\nUna de las principals novetats que aporta Smufin és que suposa un canvi radical en el mètode d’anàlisi de genomes. Fins avui la identificació de mutacions responsables de l’aparició de tumors ha implicat comparar genomes extrets del tumor amb genomes de cèl·lules sanes del mateix pacient, a través d’un genoma humà de referència que s’utilitza com a guia. Aquest “lent i complex” procés comporta una pèrdua d’informació i dificulta la identificació de molts tipus de mutacions rellevants per al tumor. L’anàlisi, a més, s’executa successivament amb diversos programes informàtics, cadascun dels quals és capaç de detectar només determinats tipus de variacions. Smufin, en canvi, fa una comparació directa entre el genoma de cèl·lules sanes i el genoma de cèl·lules tumorals d’un mateix pacient i localitza pràcticament totes les mutacions detectables al mateix moment, sense haver de recórrer a diversos programes. D’aquesta manera, “l’anàlisi resulta molt més ràpida i més complerta”.\nNova manera de llegir el genoma\n“Per estudiar un càncer cal identificar la mutació de la cèl·lula que s’ha tornat boja i per això es mira en el genoma quina mutació ha patit. Se seqüencia el genoma i es compara amb una cèl·lula sana, per veure quin canvi hi ha i quina proteïna està tocada i veure quin fàrmac s’ha de donar -explica Torrents-. Hem generat una nova manera de llegir el genoma, hem tret la càrrega dels altres mètodes i el fem més senzill, més ràpid i capaç de detectar molts més tipus de mutacions, com les grans reorganitzacions de cromosomes, ja que la majoria quedaven ocultes”, afegeix Torrents.\nTorrents augura que el cost de seqüenciar el genoma, actualment entre 2.000 i 3.000 euros per un genoma complet, baixarà a uns 700 euros, “un preu que ja és atractiu per introduir medicines personalitzades en les pràctiques clíniques”. Segons el científic, per utilitzar el nou mètode només és necessari tenir coneixements bàsics de Linux, el sistema operatiu amb què s’ha desenvolupat.\nEl BSC està participant en la més gran iniciativa mundial de genòmica del càncer a través del Consorci Internacional del Genoma del Càncer, que pretén analitzar els genomes de milers de pacients per estudiar les bases genètiques de l’aparició i l’evolució d’un gran nombre de tipus tumorals.


Front comú pel federalisme\nSocialistes catalans, valencians i balears estiren el PSOE cap a una àmplia reforma constitucional\nQUIM TORRES Palma. Actualitzada el 07/06/2013 00:00\nEl front federalista que lidera el primer secretari del PSC, Pere Navarro, suma adeptes, però pel camí es van difuminant algunes de les seves reivindicacions. Els líders dels socialistes catalans, valencians i balears escenificaren ahir a Palma una entesa per empènyer el PSOE cap a la defensa d'una reforma constitucional que dibuixi un estat federal i, de passada, a assumir la reivindicació d'un nou sistema de finançament que no perjudiqui les tres comunitats, que són de les que més aporten. El front comú, però, no inclou la reclamació d'una consulta sobiranista. I Navarro quedarà tot sol defensant-la: no exigirà que la reforma constitucional la inclogui, sinó només que no la prohibeixi.\n"No he vingut a buscar suports. He vingut a dialogar", afirmà el líder del PSC, que es reuní ahir a Palma amb la secretària general del PSIB, Francina Armengol, i el secretari general del PSPV, Ximo Puig. Navarro consolida una xarxa de complicitats amb els seus socis de parla catalana per convèncer el PSOE d'una reforma constitucional "en la qual ningú no creia" fa molt poc. Una reforma que té oposicions dins el socialisme espanyol. Els tres líders ho assumeixen i confien a superar les diferències.\n"El problema per reformar la constitució i avançar cap al federalisme no serà el PSOE", sinó "el PP de -Mariano- Rajoy i de -Artur- Mas", apuntà Navarro, qui anuncià reunions amb la resta de barons socialistes per intentar convèncer-los de la bondat de la seva proposta. El primer secretari del PSC prefereix veure el got mig ple, destacar la "gran evolució" que han fet els socialistes espanyols i posar èmfasi en les coincidències. Ahir es mostrà segur que el PSOE "liderarà" un nou model territorial després de dia 6 de juliol, quan el Consell Territorial del partit aprovarà el document de reforma constitucional.\nA diferència del PSC, el PSIB i el PSPV són federacions del PSOE, les més federalistes, si es vol, o les que més sintonia tenen amb les reivindicacions dels seus aliats catalans. Però ni en aquest context Navarro no aconseguí sumar ahir adeptes a la consulta que planteja. Armengol i Puig no la reivindiquen, però tampoc no es posicionen en contra que ho faci Catalunya. Es limiten a respectar i a entendre la reclamació. "No és ni un sentiment ni una necessitat dels ciutadans de les Illes", però "entenc perfectament la posició" de Navarro, afirmà Armengol. Puig es limità a defensar que l'Estatut que votà el poble català "ha de ser constitucional". El primer secretari del PSC optà per apaivagar la seva reclamació. Afirmà que mai no ha dit que la consulta ha d'aparèixer a la Constitució i matisà que allò que reivindica és que aquesta no la prohibeixi expressament. Insistí que la seva no és una consulta per la independència, sinó perquè la ciutadania opini, i tornà a dir que ha de ser legal i acordada amb el govern de l'Estat.\n"Seny" entre PP i CiU\nSocialistes catalans, valencians i balears plantegen l'avanç cap a l'estat federal o la millora del finançament per posar "seny" a la confrontació entre sobiranistes catalans i la dreta espanyola, per un costat. I, per l'altre, com a instruments per millorar la vida dels ciutadans i afrontar la crisi. "El tema territorial s'ha de tractar seriosament perquè d'això depèn la vida de les persones", afirmà Navarro, que defensà una unió "en llibertat i solidaritat", que surti al pas entre els que "volen trencar" i els que "volen recentralitzar".\nEl de Terrassa protagonitzà l'anècdota del dia quan li demanaren per la renúncia del rei al Fortuna . "Sobre el rei ja vaig dir tot el que havia de dir i no hi abundaré", afirmà rient. El líder del PSC es declarà republicà, però defensa que no s'obri ara el debat sobre república o monarquia per no dividir.


La detenció suposa el comís de substàncies estupefaents més gran que ha fet la gossa Lola.\nLa Policia Municipal de Girona va detenir ahir a la tarda, Naziha A. de 21 anys, de nacionalitat marroquina i veïna d’Olite (Navarra), com a presumpte autora d’un delicte contra la salut pública.\nEn el decurs de la patrulla ordinària de seguretat ciutadana per la terminal d’autobusos de Girona, la Lola, la gossa de la unitat canina de la Policia Municipal de Girona, va assenyalar l’equipatge una noia jove que esperava a l’andana per agafar un autobús amb destinació a Cadaqués.\nTot seguit, els policies van identificar la jove i li van demanar que obrís la maleta. En obrir-la es va posar al descobert un seguit de paquets embolcallats amb plàstic a través del qual es veia una substància compacta de color marró.\nDavant la sospita que es trobaven davant un delicte de tràfic de drogues, els agents van comissar els paquets i van fer les comprovacions per determinar de quin tipus de substància es tractava.\nDe resultes de les comprovacions, es va determinar que es tractava de haixix i que el pes total de la substància comissada era de 15kg. El valor d’aquesta droga al mercat podria superar els 25.000€. Es tracta del comís de substàncies estupefaents més gran que ha fet la gossa Lola.\nPer aquest motiu, la Policia Municipal va detenir la jove, de qui no consten antecedents, per un delicte contra la salut pública.


Xàbia donarà ajudes directes de 1.000 euros a qui haja apostat per l’autoocupació o emprés un nou negoci enguany - Xàbia\nXàbia donarà ajudes directes de 1.000 euros a qui haja apostat per l’autoocupació o emprés un nou negoci enguany\nL'Ajuntament de Xàbia ha aprovat hui en ple i per unanimitat una nova línia d'ajudes econòmiques en resposta a la crisi deslligada per la pandèmia de la Covid.\nL'executiu presidit per José Chulvi ha articulat una ordenança per la qual qualsevol aturat que s'haja donat d'alta com a autònom entre l'1 de març i el 31 de desembre de 2020 rebrà una subvenció de 1.000 euros. Amb això, el Consistori vol abrigallar als que han optat per l'autoocupació o obert un nou negoci malgrat les circumstàncies adverses que ha viscut l'economia enguany.\nAquesta línia d'ajudes està dotada amb un pressupost de 30.000 euros i està oberta a autònoms individuals, autònoms col·laboradors i autònoms integrats en una societat civil o mercantil\nLes bases amb els requisits concrets es podran consultar en la web municipal i una vegada hagen superat el període d'exposició al públic l'Ajuntament informarà de l'obertura dels terminis i vies per a sol·licitar-les.\nEs tracta de la tercera línia d'ajudes directes que ha impulsat el Consistori xabiero des de l'inici de la crisi per la Covid. Primer va destinar 523.500 euros del pressupost municipal a ajudes de 1.500 euros per als autònoms de sectors que van haver de tirar el tancament durant els primers mesos de crisi sanitària (va haver-hi un total de 346 beneficiaris) i recentment també ha atorgat –amb fons transferits de la Diputació- altres 17 ajudes a empreses que van veure reduïda la seua facturació en un 50% durant aqueixos mesos.\nAltres mesures de suport a l'economia han sigut la supressió de la taxa per ocupació de la via pública del 2020 i 2021, la suspensió de la taxa d'obertura per a 2021, a més de campanyes d'estímul al consum i promoció turística.\nEn el flanc social, s'ha dotat a Serveis Socials amb 2’8 milions d'euros per a ajudes i necessitats derivades de la pandèmia, s'han impulsat dos plans d'ocupació social amb 76 places i adherit a plans autonòmics que suposaran altres 15 contractacions; s'han articulat facilitats de pagament als impostos com l'IBI i taxes a més dels rebuts de l'aigua.


Nom: CAN PALOMER\nAltres noms: Fideueria "la Confianza"\nAdreça: Carrer Sant Cristòfol, 10\nNúm. Registre / Catàleg: 3171-I\nAntiga fideueria o botiga de pastes i olis. "La Confianza", d'estil modernista en la seva decoració, conserva pràcticament tots els elements que Puig i Cadafalch dissenyà; tremp sobre paper, vitrines, aparadors i dipòsits d'oli. També a l'exterior es conserven les rajoles i els ferros que formen el nom de la botiga. L'estat de conservació és precari sobre tot pel que fa als frescos, força malmesos per la humitat, i també als elements decoratius dels armaris. A l'aparador hi manquen uns ferros forjats que aguantaven els cabassos de llegums.\nDissenyats per Puig i Cadafalch, l'any 1896, a petició del propietari Francesc Palomer. Bàsicament són armaris amb vitrines, l'aparador, el paper pintat de les parets i un fris de guix. Els armaris i vitrines, de fusta amb portes de vidre, s'usaven per tenir exposats els diferents tipus de pastes i sèmoles. Són allargats verticalment amb decoracions que les fa semblar capelletes. L'aparador és de marbre i contenia a la part exterior uns ferros forjats per posar-hi els sacs de llegums. Les parets de la botiga són decorades amb paper pintat en tres colors diferents, representant el dibuix repetit d'una creu gòtica. A la paret, just damunt la porta del magatzem, hi ha un petit fris de guix a mode de garlanda, on hi ha gravat el nom del propietari, F. Palomar, i l'any 1896.\nProbablement d'època anterior són els dipòsits d'oli, amb pica i una reixa de metall. DESCRIPCIÓ TIPOLÒGICA\nCom indica un fris de guix a l'interior, la decoració fou realitzada l'any 1896, quan n'era propietari el Francesc Palomer i el dissenyador Josep Puig i Cadafalch.\nActualment és una botiga de queviures, portada per la família Pinós.


Tarantel·la - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa tarantel·la vista per Henrique Bernadelli\nLa tarantel·la és un ball tradicional ràpid i alegre originari del sud d'Itàlia. N'existeixen diverses versions locals, com la napolitana, la calabresa o la de Montemarano (Campània); i de vegades hom pot incloure dins de la tarantel·la altres balls del sud d'Itàlia emparentats amb ella, com la tammurriata de Campània, la viddaneddha de Reggio Calabria o la pizzica del Salent (Pulla). El fet que el nom d'aquest ball particular pugui agrupar també genèricament d'altres s'explica perquè va ser molt popular i gairebé un símbol al Regne de les Dues Sicílies al segle xix, de manera que, en aquella època, algunes persones van començar a anomenar amb aquest nom, que era el que estava de moda i era conegut arreu, a altres balls i danses semblants. En aquest segle a més una tarantel·la estilitzada va incloure's a la dansa clàssica.\nAvui no només perdura a la dansa clàssica sinó que encara és popular al sud d'Itàlia i, per exemple, es balla regularment a les trobades de balls tradicionals i populars que es fan a la plaça del Rei de Barcelona.\nUna antiga llegenda diu que el nom d'aquesta dansa tradicional pot provenir d'«aranya tarant» o «taràntula», però no és clar si és pels moviments que produeix una persona que fuig, o que acaba de ser picada per aquesta, o bé per un suposat origen sanador d'aquest ball, alguna manera de curar-la o de fer suportar millor el dolor en una mena de dansa-teràpia.\nUna altra versió situaria l'origen del nom del ball a Tàrent, o en algun altre lloc més imprecís de la Pulla, on hi ha una cultura popular pròpia força desenvolupada amb, per exemple, una llengua, el tarandine, i que té un tipus de música tradicional que antigament es deia tarantedde.\nLa indumentària tradicional consta de, per a les dones, una camisa àmplia blanca, un davantal blanc o clar, un cosset negre i una faldilla àmplia amb vol, generalment de colors vius i decorada amb una, dues o tres franges horitzontals en un color que contrasti, sovint negres, al baix. Els homes porten mitges i camisa blanques, armilla habitualment negra o fosca, pantalons d'un color viu i faixa en un color que contrasti. Els ballarins poden fer anar castanyoles o, molt més habitualment, una pandereta amb picarols, que pot estar adornada amb cintes llargues de colors vius.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Tarantel·la\n↑ La tarantel·la napolitana Recopilació d'informació en forma de text, fotos, vídeos i documents sonors d'un ballarí de la plaça del Rei de Barcelona. En aquesta plaça es reuneixen setmanalment professionals, aficionats i públic en general de diversos països per a ballar, investigar i intercanviar coneixements sobre les seves danses tradicionals. (català) (castellà) (italià)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tarantel·la&oldid=25120727»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 oct 2020 a les 15:21.


PER UNS MINUTS DE SILENCI | Institut La Mar de la Frau\nPER UNS MINUTS DE SILENCI\nLa comunitat educativa de La Mar de la Frau va mostrar ahir el seu condol per la mort del seu company a Barcelona amb cinc minuts de silenci. La directora, Ester Salas, expressa aquí el que sentíem tots plegats:\nQuan hem acabat els minuts de silenci al pati, un alumne, d’aquells que són trapelles amb un cor enorme, se m’ha acostat i m’ha dit molt content:\n-Profe, has vist? Tots estàvem callats, impressionant eh?\nJo he somrigut i li he passat la mà pel cabell per acaronar-lo.\nLa veritat és que en aquest petit homenatge només veia la llum del dia i sentia els ocells. Les persones que m’envoltaven formaven part d’un tot, un tot que no tenia forma ni nom. Un tot al que tots i totes pertanyem, sempre, fins i tot quan oblidem que en formem part.\nEl professor que va morir ahir, sabia que ell només era una peça, sabia que era tant important com per intentar salvar el seu tot, la gent que l’envoltava, a qui educava i estimava. Sabia que només a través dels altres ell podia ser.\nLa saviesa dels qui han entès que només podem ser educant, estimant,formant-ne part…\nTots avui érem part d’aquest tot, només hi veia llum i sentia els ocells…


Es pot exigir la vacunació als treballadors d'una empresa? - Gles Advocats\nGles Advocats / Actualitat / Es pot exigir la vacunació als treballadors d’una empresa?\nEs pot exigir la vacunació als treballadors d’una empresa?\nAra que arriben les vacunes, moltes de les nostres empreses clients ens sol·liciten si poden obligar als seus treballadors a vacunar-se de la COVID-19.\nQuè creieu? S’obre un ampli debat i ple de controvèrsia sobre si poden exigir o no la vacunació de la seva plantilla. La vacuna de la COVID-19 és voluntària en territori nacional.\nNo existeix cap normativa que obligui a la vacunació, sinó que es parla en tot moment, d’autonomia del pacient. Què vol dir això? Doncs que té dret a negar-se a un tractament, primant els seus drets fonamentals d’integritat i intimitat.\nTot i així,les empreses poden fer una recomanació expressa als seus treballadors, i insistir,sobretot, en el compliment de totes les mesures de protecció, per tal de garantir la salut i la seguretat en tots els seus centres de treball.


per Jaume Bernis dilluns, 16 de juliol 2012 - 00:00h\nAval o vals? Un aval bancari no pot condicionar el futur del sector porcí català| Jaume Bernis\nJa fa dies que els ramaders del sector porcí i el Departament d'Agricultura anem a contrarellotge. Ens queden només sis mesos per adaptar-nos a la normativa de benestar animal que entrarà en vigor el dia 1 de gener de 2013.\nMoltes vegades ens heu sentit a dir a JARC quina és la situació que viu el sector porcí després de cinc anys en els que s’ha estat perdent una mitjana de 5,5 euros per porc sacrificat. També hem comentat el que suposa el sector per a Catalunya, un dels que més pes específic té ja que aporta el 31,5% de la producció final agrària amb 1.238 milions d’euros. Per tant, no cal dir que som la Comunitat Autònoma més important en el sector porcí, ja que suposem el 40% de la producció de l'Estat espanyol.\nDit això, voldria centrar-me en el 15-18% del sector: els ramaders independents, amb explotacions familiars mitjanes però molt professionals i eficients que tenen uns costos de producció molt ajustats encara que no poden controlar l'increment del cost d eles matèries primeres, els carburants, l’energia...\nAquestes empreses porcines suposen un total de 260 explotacions a Catalunya. I la majoria s’han acollit a les línies de finançament que ha obert el DAAM. Per tant, és merescut reconèixer l’esforç que s’ha fet des de la conselleria cap al sector per a l’adaptació al benestar. Però ara em toca advertir que tot aquest esforç pot quedar en no res per culpa d’un aval bancari. I és que justament per culpa de no poder obtenir aquest aval, una part d’aquestes explotacions es poden veure abocades a plegar.\nPer això des de JARC demanem a l'Administració un esforç més: si creu que aquest sector és estratègic i important que avali els ramaders que són eficients en els costos i que compleixen amb les normatives establertes.\nEls ramaders professionals volem complir amb la normativa de Benestar Animal i no pot ser que un aval ens ho impossibiliti.\nJaume Bernis, responsable del sector porcí de JARC


El Tribunal Constitucional espanyol (TC) ha estimat parcialment el recurs que el PSOE va presentar contra la Llei 10/2012 de taxes judicials i ha declarat inconstitucionals i nul·les les taxes que la reforma del ministre Gallardón va establir sobre la interposició de recursos judicials per part de les persones jurídiques. Per unanimitat, els magistrats sentencien que les taxes a les persones jurídiques ‘vulneren el dret a la tutela judicial efectiva’. El govern espanyol ja havia fet marxa enrere pel que fa a les taxes judicials que havien de pagar les persones físiques mitjançant un reial decret que el consell de ministres va aprovar el febrer del 2013, i per aquest motiu el TC declara extingit l’objecte del recurs en aquest camp.\n¡Victoria! El Constitucional nos da la razón y declara nulas las #TasasJudiciales a personas jurídicas impuestas por Gallardón y el PP\n— PSOE (@PSOE) July 29, 2016\nEn concret, el TC anul·la els incisos de l’article 7.1 de la Llei que fixaven les quantitats que havien de pagar les empreses jurídiques per poder interposar recursos. Eren de 200 euros per poder presentar un recurs contenciós-administratiu abreujat, 350 per a un recurs contenciós-administratiu ordinari, 800 euros per un recurs d’apel·lació, 1.200 per a recursos de cassació i extraordinari per infracció processal.\nA l’ordre civil eren de 800 euros per presentar un recurs d’apel·lació i 1.200 euros per un recurs de cassació en qualsevol modalitat. A més, a l’ordre social establia una taxa de 500 euros per un recurs de súplica i 750 per a un de cassació.\nEl TC també anul·la l’article 7.2 de la llei que imposava una quota variable depenent de la quantitat del litigi, i que era del 0,5% entre 0 euros i 1 milió d’euros, i 2,5% per a la resta amb una taxa màxima de 10.000 euros.\nEls magistrats consideren que l’establiment de taxes per a l’exercici d’accions judicials vulnera el dret d’accés a la justícia però no obliguen l’estat espanyol a retornar les que s’han pagat des que va entrar en vigor la llei.\nSegons la sentència, ‘la quantitat de les taxes no s’adequa a la realitat econòmica d’una majoria significativa dels seus destinataris, per als quals resulta excessiva’, i ‘l’objectiu de finançament mixt de la justícia no pot comportar el sacrifici d’un dret fonamental com és l’accés en qualsevol de les seves vessants’.


Taller: Com escriure una biografia - Destaquem - Generalitat Valenciana\nTaller: Com escriure una biografia\nDe la mà de l'escriptora i docent María Ángeles Chavarría, el dissabte 25 de maig, aquells que ho desitgen poden iniciar-se en l'escriptura de la biografia.\nCoordinació: Biblioteca Valenciana Nicolau Primitiu.\nRealització: María Ángeles Chavarría\nDestinataris: Qualsevol persona entre 16 i 99 anys interessada en la creació literària (biografia).\nLloc: Sala de tallers del Monestir de San Miguel dels Reis (Av. de la Constitució, 284, 46019 València)\nData: Dissabte 25 de maig de 2019, d'11 a 13 hores\nLes places es donaran per ordre d'inscripció fins a cobrir l'aforament del taller.\nMaría Ángeles Chavarría:\nMaría Ángeles Chavarría (Xèrica, Castelló) és Doctora en Filologia Hispànica per la Universitat de València. Té un Màster en Psicologia i Gestió Familiar, per la Universitat de València, i un màster en Comunicació, Publicitat, Màrqueting i Direcció Comercial, per l'Escola d'Empresa de Madrid.\nTé publicats més de quaranta llibres en diversos gèneres, alguns d'ells premiats, entre altres: La mirada de alguien sin importancia (1999), Sintiendo el silencio (2000), Diario de una mujer inquieta (2002), La tercera copia (2004) El anónimo (2005), La tutora (2006), Controla tu tiempo, controla tu vida (2007), Mi padre es un mago. La empresa familiar vista por un niño (2009), Les Xanes (2010), Cómo escribir una biografía (2011), Aventuras Literarias: Las extrañas notas del presidiario (2013), Hablar en público y en privado: las situaciones que nadie te comenta (2013), La eficacia de la Creatividad: Creactívate (2015), Aprende y Crea: Los géneros literarios en Primaria (2016), Aprender Creando: Los géneros literarios en Secundaria y Bachillerato (2016), Cómo enfocar los cambios: Qué te mueve (2017), Cada día una greguería (2018), Musas del aire (2019). I els seus textos estan inclosos en antologies nacionals i internacionals.\nHa format part de la Junta Directiva de l'Associació Valenciana d'Escriptors i Crítics Literaris i de l'Institut d'Estudis Modernistes. Ha intervingut en nombrosos congressos i jornades en l'àmbit cultural, universitari i empresarial, i col·labora com a formadora en el Col·legi de Doctors i Llicenciats i en altres entitats, on imparteix cursos de Comunicació Eficaç, Creativitat, Alt Rendiment i Competències Emocionals.\nActualment compatibilitza la seua labor literària i pedagògica amb la seua activitat com a professora en la Universitat Europea de València.\n> Fullet en pdf <


Geganta Jove del Carrer Viserta de Monistrol de Montserrat | GegantCat\nMesures geganta: 3,40 m\nA començament de la dècada dels cinquanta del segle XX el veïnat de Viserta cregué oportú renovar l'antiga parella de gegants que, després de tants anys, mancava d'un bon estat de conservació. A iniciativa del regent del taller "El Ingenio" de Barcelona s'acabà prenent la idea de restaurar el vell gegant i dotar-lo d'una nova parella que, un cop finalitzada, resultà de faccions massa jovenívoles pel qui havia de ser el seu company de ballades. Això comportà que, en veure la nova geganta el dia de la seva estrena el 28 de juny de 1953, el veïnat de Viserta acabés per decidir restaurar la vella geganta i convertir la jove en la filla dels gegants que ja tenien des de 1914.\nEl bust d'aquesta figura fou modelat per l'escultor olotí Josep Soy i Cambras prenent com a model la Gegantessa de la ciutat d'Olot. A tall d'anècdota val a dir que l'escultor Salvador Dalí fou un enamorat d'aquesta peça fet que motivà que n'adquirís una reproducció que encara avui dia pot veure's al seu museu de la ciutat de Figueres.\nLa geganta jove surt a ballar a Monistrol, acompanyada dels seus pares, per les festes del Corpus Christi i la Festa del Carrer Viserta.


Massa a sovint el moviment valencianiste s’ha caracteriçat pel seu component caïnita i autodestructiu. Pareix com si estiguerem empenyats en donar la rao a tots aquells que mos acusen de ser mosatros mateixa el nostre pijor enemic. Esta clar que podriem buscar, i trobar, infinitats de raonaments i arguments a favor i en contra de dita tesis. Des de l’espirit dels regnes de taifas fins a les constants traïcions internes. Pero sincerament no crec necesari pedre mes temps pegant-li voltes a aço, mes raonable me pareix buscar la manera de trencar este circul vicios en que, entre tots, hem convertit l’historia del valencianisme.\nPrecisament per intentar eixir-mos d’eixa tendencia negativa, des d’el Grup d’Accio Valencianista varem decidir, en contra de l’opinio de molts atres valencianistes, donar-li una ultima oportunitat a UV en les eleccions de 2003. Encara que mosatros mateixa ya haviem propiciat el naiximent del Nou Valencianisme i la creacio d’una Fundacio en el mateix nom quatre anys abans, decidirem que calia tornar a jugarse-la en un partit que ya anava clarament a la deriva, avans que forçar la fundacio d’un nou proyecte que puguera dividir mes encara el panorama valencianiste.\nEvidentment mos equivocarem. L’aposta per Jose Mª Chiquillo resultà nefasta tant per a UV com per al valencianisme politic. Els que creguerem que el seu passat en les joventuts del GAV li faria pensar en Valencia per damunt de tot, pronte mos donaren conter de que no ho coneixien be i de que despres d’entregar el partit al PP en les Eleccions Generals de 2004, desovedint el manament de l’Assamblea Nacional, res mes calia esperar. Ningú mos podria ya acusar de no haver-ho intentat. Havia arrivat el moment de soterrar a la UV que mosatros mateixa haviem allumenat en els anys 80 i encomanar als patrons de la Fundacio Nou Valencianisme la creacio d’un nou proyecte: Coalicio Valenciana.\nVullc que quede molt clar que varen ser mosatros, els homens i dones del Grup d’Accio Valencianista, els que decidiren donar una ultima oportunitat a UV, desencantar-mos definitivament d’ells i crear CV. Que ningú vinga ara buscant escuses i justificacions, eixe no ha següt mai l’estil del GAV. Portem 31 anys fent lo que n’ha que fer sense buscar mai atre reconeiximent que el de treballar en la defensa de l’Identitat Valenciana i ara tampoc anem a camviar. Tota la reputacio que el GAV s’ha guanyat dins i fora del moviment valencianista, no pot estar exposta a una serie de roïns resultats electorals. A soles des de la mes absoluta coherencia conseguirem continuar 31 anys mes al front del lliderage etic i moral del valencianisme.\nEixa coherencia es la que mos fa fer de nou public recolçament al proyecte de CV ( de la mateixa manera que avans ho feren de URV,de UCD, de AP-UV, de UV o de RV). Atres pot ser se plantejaren, davant l’actual crisis que patix el valencianisme politic, trencar palletes i mirar per a atre costat. Atres si, pero el GAV mai ha trïat el cami mes facil, sempre hem trïat el de la coherencia valencianista i el d’estar al costat dels nostres, sobre tot en els moments dificils.\nPer supost que quansevol dels nostres socis i simpatiçants son lliures de recolçar l’opcio que ells consideren que millor defen els interesos del Regne de Valencia. pero de la mateixa manera que des de la Junta Directiva mosatros els respetem, exigim el mateix respecte. Mentres CV continue fidel en la defensa dels interesos valencians, mentres continue sent la primera en denunciar tots i cadascu dels actes catalanistes que patim qüasi a diari, portant davant els tribunals a tot aquell (particular o institucio) que ataque a la LLengua Valenciana i continue en el seu discurs 100% valencianista / anticatalanista. El Grup d’Accio Valencianista, independentment dels resultats electorals, continuara recolçant-la i colavorant en ella i en el seu President (que avans ho va ser nostre) en la defensa del nostre futur com a poble.... Ara mes que mai


Calle Arquimedes: Mahalta\nPotser la Mahalta de Màrius Torres, Rilke o Llach és la Arjumand que va estimar Shah Jahan al segle XVII.\nSempre hi ha una Mahalta, un amor o... un desig imposible.\nAra al juliol, la calor despulla els cossos i la nit l'ànima.\nEscoltant Llach, llegint Marius Torres, és difícil escriure un poema.\nFins i tot Rilke "Un dia vaig prendre entre les meves mans el teu rostre. Sobre ell queia la lluna. El més increïble dels objectes submergit sota el plor" mai hagués pogut descriure la bellesa de Arjumand.\nLa Mahalta que conec, aquest riu paral·lel, s'allunya cada cop més. Ja no escolto el seu batec, hi ha massa terra pel mig ... preciosa amiga.\nPublicado por Pere en 8:00 p. m.\nQuin post tan bonic, Pere, amb tantes afirmacions molt encertades! És difícil de vegades escriure un poema davant la bellesa d'alguna forma d'art que et supera, que ja diu amb escreix tot el que voldries dir...\nEn aquestes nits llargues d'estiu, m'agrada molt més poder despullar l'ànima; em sembla molt més gratificant que despullar el cos... És clar que també hi ha massa terra enmig entre la meva edat i la joventut i els seus somnis...\nBona nit, Pere, i una tendra abraçada!\nTenir una Mahalta és ser ric.\n31 de julio de 2017, 18:30\nDespullar l'ànima és un intent molt agosarat i sovint inútil, però en l'intent, a vegades, ja acomplim la seva raó, el seu objectiu.\nTenir una Mahalta ja és ser ric, té raó l'Helena.\nI malgrat tot hi ha una nostàlgia infinita en no poder sentir el seu batec.\nUn post preciós que fa venir enyorança. Una abraçada, Pere!\n31 de julio de 2017, 19:03\nEscoltant Llach és impossible escriure un poema, massa bonica la música i les paraules que arrossega... encara que li falta un cello fent els baixos... però és molt bonic el teu missatge, i s'entén... potser hi ha rius que s'han de deixar anar.\n9 de agosto de 2017, 21:48\nxavier pujol dijo...\nSóc dels que vaig conèixer, fa més de 40 anys, la Cançó a Mahalta de Marius Torres gràcies a Lluís Llach.\nEs van unir dues sensibilitats poètiques per fer una gran obra d'art.\n25 de agosto de 2017, 13:03


Adreça: Belfield, Dublin 4, Co. Dublin (Irlanda)\nTelèfon: + (353) 1 716 7777\nObservacions: Es requereix nivell B2 d'angles\nDades bàsiques: La University College Dublin (UCD) o anteriorment coneguda com la National University of Ireland es una institució amb més de 20.000 estudiants i està considerada la universitat més gran de Irlanda. Es troba situada a Dublín, la capital del país. Es pot traçar la seva història fins al 1854 com la «Catholic University of Ireland», mentre que la universitat moderna va crearse d'aquesta el 1908.\nDurant el 2005 la UCD va sofrir un període de reestructuració substancial. La universitat actual consta de cinc col·legis, escoles associades (35 en total) i onze instituts i centres de recerca.\nLa UCD és una Universitat altament considerada a nivell internacional i molts dels seus graduats van a programes de postgrau en altres universitats internacionals de primer nivell, particularment als Estats Units i el Regne Unit.\nLa Universitat és un centre de recerca capdavanter a Irlanda, moltes de les seves escoles són les més grans i productives del país. Hi ha actualment més de sis mil estudiants de postgrau involucrats en estudis i investigació de postgrau dins de les cinc escoles de graduats de l'UCD, més que en qualsevol altra universitat a Irlanda.


Qui som? - Ramat de Camins. El trekking dels 70 pobles pirinencs. Seguint les passes de Camilo José Cela i Josep Maria Espinàs\nEls trekkings per diferents muntanyes del món ens van portar a demanar-nos per què no es podien fer al nostre Pirineu.\nPer què caminàvem per muntanyes de l’Atles, amb la companyia d’un ruc que ens portava l’avituallament i la tenda, i no ho fèiem pels Pirineus?\nPer què passàvem dues setmanes caminant de poble en poble per l’Himàlaia, i no ho fèiem als Pirineus?\nPer què anàvem tan lluny, si estàvem enamorats del Pirineu i de la seves riqueses naturals, etnològiques, gastronòmiques, toponímiques i socials?\nAquestes preguntes van portar-nos a la necessitat de donar a conèixer el trekking Ramat de Camins i, amb ell, fer estimar el Pirineu on vivim i, sobretot, fer estimar els seus camins tradicionals.\nEl nostre somni és que, gràcies a la gent que segueixi la ruta Ramat de Camins, els seus camins tinguin vida i es conservin.\nCesc Capdevila i Torrell. És el dinamitzador de la ruta Ramat de Camins. Ha fet la web i està al cas de tot el relatiu a la ruta. És informàtic per estudis i ornitòleg per afició. Actualment és guia de fauna, especialitzat en ornitologia, però també en la brama del cérvol. Si teniu qualsevol consulta o suggeriment sobre la ruta o la web, no dubteu en posar-vos en contacte amb ell a info@ramatdecamins.cat.\nVall de Markha – Ladak (India)\nNúria Garcia Quera. L’any 2007 va estar caminant dues setmanes pels Pirineus, seguint les passes del viatge que 50 anys enrere havien fet en Camilo José Cela i en Josep Maria Espinàs. Després va escriure el seu relat de viatge Nou viatge al Pirineu (Sensus, 2012) i les ressenyes del recorregut que va fer. És escriptora de llibres de ficció, reportatges, guies excursionistes…\nVolem que el projecte Ramat de Camins vagi més enllà d’un mer projecte empresarial. La nostra intenció és que beneficiï tant les persones del territori, com les que el visiten; tant el paisatge proper, com el llunyà.\nPer això és un projecte…:\n… que beneficia la salut: el fet de caminar per la natura, de poble en poble, ens retorna als orígens i ens omple de gaudi i salut.\n… que contribueix a la desestacionalització del turisme: les millors èpoques per dur a terme la major part de les etapes són primavera, principis i finals d’estiu, i tardor.\n…transcomarcal: el protagonista és el paisatge i els seus camins, que no coneixen les fronteres administratives. El recorregut travessa les comarques del Pallars Jussà, Pallars Sobirà, Val d’Aran i Alta Ribagorça.\n… que contribueix a la restauració del patrimoni dels antics camins veïnals: gràcies a la nostra ruta i totes les seves variants, els camins de pas es van fressant i es van duent a terme actuacions de restauració dels seus trams degradats.\n… de turisme responsable: la nostra intenció és contribuir al creixement econòmic d’un territori format per petits pobles. Volem donar vida als seus establiments hotelers i de restauració, als guies titulats, als propietaris de rucs i mules, als comerços, als petits obradors agroalimentàries, als museus i ecomuseus, als artesans i artesanes, etc. Tot això ho fem sense alterar el paisatge, difonent la cultura local i l’entorn, i amb viatges fets a mida per a grups reduïts.


Frangoal Verd: Un mes amb els Clakis\nUn mes amb els Clakis\nCoordinadora Escola Verda i professora d'ESO.\nMés de 250 famílies de l’escola participen en la recollida selectiva d’oli.\nLa recollida selectiva d’oli usat està sent tot un èxit. De moment participen 254 famílies de l’escola entre l’alumnat i el professorat i tenim altres en llista d’espera a les que de moment no podem atendre per manca d’estocs.\nUs farem arribar periòdicament, a través d’aquest Blog tota la informació relacionada amb aquesta activitat: el nombre de clakis recollits per cursos, els litres d’oli, els litres d’aigua que hem deixat de contaminar i el CO2 no emès a l’atmosfera.\nValorem molt positivament l’exemple que esteu donant als vostres fills i filles, ja que tot allò que aprenen de petits segurament ho continuaran fent de grans.\nEsperem continuar comptant amb la vostra entusiasta col·laboració i augmentar molt aviat el nombre de famílies que participen.\nUs volem recordar que recollim tots els divendres al matí a les classes, els vostres fills/filles entreguen el claki, el més ple possible, i nosaltres els donen un net.\nPublicat per FrangoalVerd SaraG. a 15:53\nEtiquetes de comentaris: Què fem a l'escola?\nEl mercat d’intercanvi: experiència\nEls alumnes de primer d’ESO es preocupen pel medi ...\nRenovem la Comissió Verda de l'escola


La campanya “Marató de Bons” comença hui en el centre de València | Valencia Extra\nLa iniciativa pretén dinamitzar els comerços locals setmanes abans de Nadal\nL’Associació de Comerciants del Centre de València ha llançat una campanya, en la qual s’inclouen més de cent comerços del centre de València, amb la finalitat de fomentar el comerç local en el centre de la ciutat. La campanya “Marató de Bons” trau a la venda 400 vals de compra a un preu de 20 euros cadascun, però que tindran un valor de 40 € a l’hora de fer la compra. Nombroses persones han acudit a la venda que ha començat hui en una carpa instal·lada a la plaça de l’Ajuntament i que finalitzarà fins a esgotar existències el dimecres.\nDesprés de comprar el Bo, aquest podrà ser gastat íntegrament en els establiments de l’Associació Comerços València Centre adherits en la campanya. Així, el Bo haurà de consumir-se del tot i serveix per a abonar compres per valor de 40 €, no obstant això, no es retornaran els diners en el cas que el cost de la compra siga inferior a eixe preu.\nAquest Bo podrà consumir-se des del moment en el qual s’efectua la compra en la carpa fins al dissabte 14 de novembre, no obstant això, en cas d’obligació de tancament per causa major, es buscaran noves dates. Es podrà comprar fins a un màxim de 2 Bons per persona, d’aquesta manera el benefici augmentaria a 40 € en comprar 2 Bons per 20 € cadascun. No s’admetran Bons trencats, esmenats o fotocopiats.\nOn comprar els Bons?\nLa venda dels Bons tindrà lloc en la carpa InfoShopping de la mateixa Associació, encara que estarà situada en un lloc diferent cada dia. Hui, dimarts dia 10 la carpa es troba, de 10:30 a 19:30, en la confluència de C/ Roger de Lauria amb Passeig Ruzafa i C/ Ribera. Demà, dimecres dia 11, en el mateix horari, el lloc estarà establit en C/ Conde Salvatierra-Mercat Colón.\nLa iniciativa està impulsada per l’Associació de Comerciants del Centre Històric, en col·laboració amb la Fundació Trinidad Alfonso i amb el suport del Patronat de Turisme de la Diputació de València, i s’ha posat en marxa aquest dimarts per a fomentar el comerç local en el centre de València.


La farmacèutica construirà un nou edifici per ampliar la línia d'injectables d'ús hospitalari\nper Europa Press Barcelona. 09 d’abril de 2018 11:05\nReig Jofre invertirà 30 milions d'euros fins al 2020 en l'ampliació de la planta de Sant Joan Despí, amb la construcció d'una zona dotada amb tecnologies d'última generació per a la fabricació de vials liofilitzats i vials líquids, segons ha anunciat la companyia.\nEn concret, la farmacèutica engegarà un "ambiciós" pla d'inversions a la planta d'especialització tecnològica en productes injectables estèrils de Barcelona, amb la finalitat d'augmentar les capacitats de producció asèptica, les eficiències productives i adaptar la planta a les tecnologies d'última generació per abordar desenvolupaments més complexos i complir els requisits dels mercats més exigents.\nLa inversió aprovada pel consell d'administració es finançarà mitjançant un deute bancari fins a un límit màxim del 80% i un termini mitjà d'amortització de 7 anys, mentre que la resta procedirà de recursos propis de la companyia.\nLa inversió planteja la instal·lació inicial d'una línia amb dos liofilitzadors de 55 metres quadrats cadascun, encara que la planta es dimensionará per a una futura expansió a un tercer liofilitzador amb les mateixes dimensions.\nAmb els dos primers equips, s'incrementarà la capacitat productiva fins aconseguir els 40 milions de vials i un cop implementat el tercer liofilitzador, la capacitat total superarà els 50 milions de vials, quan la planta estigui en ple rendiment.


Gent Normal: FESTIVAL D'A 2017 - Crònica (part I)\nFESTIVAL D'A 2017 - Crònica (part I)\nDiumenge va finalitzar una nova edició del D'A Film Festival, que ha tornat a demostrar que el cinema d'autor contemporani té un gran potencial de públic a la ciutat de Barcelona. De nou, una ocasió immillorable per a poder gaudir de pel·lícules destinades a passar de llarg de les nostres sales si no fos per certamens com aquest. En general, bon nivell i moltes coses a descobrir. Aquest és un primer balanç del que hi he pogut veure:\nQualsevol espectador familiaritzat amb l’obra de Shakespeare pot fer-se una idea de què oferirà una pel·lícula titulada Lady Macbeth. I sí, és evident que els paral·lelismes entre la protagonista i l’esposa de l’ambiciós rei escocès creat pel gran dramaturg anglès al segle XVII existeixen, però el film de William Oldroyd no es dedica només a reinterpretar, sinó que aconsegueix tenir una veu pròpia força contundent. La història es trasllada a l’Anglaterra rural de 1865 i es centra en la figura de Katherine, una dona jove atrapada en un matrimoni no desitjat i que es veu obligada a comportar-se segons les convencions de l’època. Això es tradueix en falta de llibertat i una imposada servitud cap a un marit que la desprecia, cosa que fa aflorar en Katherine uns desitjos de rebel·lió que prenen camins cada cop més perillosos.\nAndrea Testa i Francisco Márquez aposten per una direcció tremendament propera al seu protagonista. A La Larga Noche de Francisco Sanctis no només hi ha una absència gairebé absoluta de plans generals que ens situïn en l’espai, sinó que rarament tenim una perspectiva diferent a la que té Humberto; fins al punt que és fàcil rememorar –salvant les evidents distàncies– aquella asfixiant El Hijo de Saúl de Laszlo Nemes. A mida que avança la història, també ho fa la nostra desorientació respecte els fets ocorreguts, però el film convida a guiar-se per l’evolució del protagonista. El que comença sent una humil pare de família que lluita per a tirar endavant en el seu dia a dia, va mutant cap a una figura que sembla tenir força més rellevància, i que, això està clar, és a punt de canviar la seva vida de forma crucial.\nHARMONIUM (Koji Fukada, 2016)\nL’arribada de Yasaka a la casa de Toshio i la seva família desperta desconfiança des del primer segon. Palplantat, mirada fixa i gelada, inexpressiu, vestimenta peculiar... qualsevol seria recelós d’introduir algú així a casa seva, però la reacció del pare de família, que li dóna feina i l’acull amb tots els honors, deixa entreveure que hi ha algun assumpte ocult entre ells dos. Així és com es posa en marxa la maquinària d’Harmonium, un drama familiar amb tocs de thriller que avança amb força solidesa gràcies a la constant inquietud que genera aquest intrús, i a la sensació que tard o d’hora ha de mostrar les seves veritables intencions.\nKôji Fukada explota amb efectivitat la calma tensa de la primera meitat del film, així com la posició d’un espectador molt més conscient del perill que no pas la ingènua família protagonista. I la veritat és que Harmonium aconsegueix sorprendre i colpejar anímicament amb un parell de girs i revelacions força potents. El problema arriba a la segona part de la pel•lícula, quan Fukada canvia el to i introdueix els punts d’inflexió amb menys traça. Això condueix cap a una escalada melodramàtica que pel camí va perdent part de la força adquirida fins llavors, i no permet que parlem d’un film més rodó i compacte.\nWheatley planteja una pel·lícula de consum ràpid, carregada d’un humor i una autoparòdia que queda clarament reflectida en els seus personatges: exagerats, immadurs, erràtics... i que en cap moment semblen prendre’s la situació de forma realment seriosa. El film conté reminiscències a Tarantino o Ritchie, o fins i tot a algun títol asiàtic d’acció, però el que en aquests casos serien seqüències que ocupen part d’un conjunt, a Free Fire és la totalitat de la pel·lícula. Ben Wheatley es diverteix, posa la càmera per tot arreu i treu suc a 90 minuts de bales amunt i avall; i per a qualsevol fan d’aquest tipus de cinema, la diversió és la mateixa. És cert que Free Fire acaba resultant tan superficial que sorprèn i tot, ja que alguna mínima trama hauria pogut alimentar-la una mica més, però ja que la finalitat és la que és, doncs a gaudir-ho.\n“És quelcom que havia de passar”, afirma amb posat solemne una integrant del grup en un moment de la pel·lícula, com si ella tingués criteri suficient per a decidir què necessita la seva societat, o tingués molt clar quin en serà l’efecte. Frases com aquesta, i en general tota la hora final de Nocturama construeixen un retrat ple d’ironia i sense concessions de la fragilitat dels principis que creuen tenir aquests joves. I és que no hi ha res com tenir a l’abast i de forma gratuita tots els objectes de consum que un adolescent podria desitjar per a demostrar si realment és coherent amb la rebel·lió social que professa. Bonello no només ho exposa, sinó que ho porta a extrems perversos, si es té en compte què han provocat els seus protagonistes. Tot i fer-se un pèl reiterativa en alguna ocasió, Nocturama es postula com un dels retrats més afilats i alarmants de les noves generacions del segle XXI.\nPublicado por Martí Aragonès a les 12:03\nEtiquetes: Ben Wheatley, Bertrand Bonello, Cinema d'Autor, D'A 2017, Free Fire, Harmonium, La Larga Noche de Francisco Sanctis, Lady Macbeth, Martí Aragonès, Nocturama


Visita a la Residència Mare Caterina de Barcelona - Obra d'Exercicis Parroquials\nVisita a la Residència Mare Caterina de Barcelona\nDissabte 26 de maig a la tarda, una representació de l’O.E.P. va acompanyar la festa de l’assemblea local de La Família Josefina a la residència Mare Caterina de les Germanes Josefines de la Caritat de Barcelona, de l’avinguda Príncep d’Astúries.\nEs va celebrar una missa amb mossèn Pere Oliva, que va ser molt viscuda pels assistents/es i acompanyada per la coral Mare Caterina (formada per senyores de la residència).\nDesprés, el Sr. Josep Armengol (Coordinador general de La Família Josefina) va explicar una mica de la història de la congregació religiosa i de la seva fundadora, la Mare Caterina.\nA continuació alguns dels components de la nostra obra van fer una representació en playback de varies cançons de l’època de les residents (La bella Lola, La chica yeyé, La violetera, La verbena de la paloma, etc…). Aquestes actuacions van ser molt aplaudides i corejades pel públic.\nA continuació es va fer el lliurament dels regals de la tómbola solidària per les missions de les germanes a Colòmbia, per poder construir una escola. Es van vendre 214 números. Les participants van rebre amb molta il·lusió els presents. Els membres de l’O.E.P. van ajudar en el repartiment d’aquests regals.\nAl final, la residència va oferir un berenar-sopar a totes les persones assistents, que consistia en entrepans, beguda i gelats. Alguns dels membres de la nostra obra van ajudar en el servei, i a recollir tant les restes de l`àpat com el mobiliari utilitzat.\nLa mare superiora es va acomiadar personalment de nosaltres, ens va agrair molt la nostra participació en aquest dia i també la de les altres ocasions.\nVa ser una tarda distreta, i de contacte i acompanyament a les àvies, que ho van agrair molt.\nadminxi 27/05/2018 27/06/2019 Altres activitats, Caducat\n← Trobada de l’OEP amb el nostre Cardenal Juan José Omella\nPregària OEP →


El Parc natural marí del Golf de Lleó fa una crida a presentar projectes pel 2018 - VilaWeb\nEl Parc natural marí del Golf de Lleó fa una crida a presentar projectes pel 2018\nAquest és el tercer any consecutiu que fa aquesta crida.\nEl Parc natural marí del golf del Lleó llança una crida a projectes per sostenir financerament accions a favor del coneixement, de la protecció, de la revalorització i del desenvolupament durable del medi ambient litoral i marí.\nEn aquest projectes hi ha quatre temàtiques específicament identificades :\n-sensibilització, valoració i comunicació – reducció dels impactes, protecció i restauració dels recursos i del medi ambient marí – iniciació o reforç de passos de desenvolupament durable de les activitats marítimes i dels usos nàutics -millora del coneixement i del control del medi ambient marí.\nEls dossiers s’han d’enviar al més tard el 15 d’abril de 2018 a mitjanit per correu postal o per via electrònica. Els llorejats seran seleccionats pel Parc natural marí, a mitjan juny de 2018 com a molt tard.\nAquí trobareu el reglament per poder participar. Així mateix trobareu el dossier de candidatura aquí


Evolució procariota-eucariota : Biobel\nAquest any es commemoren els 50anys de la publicació a la revista Journal of Theoretical Biology de l’article “Origin of Mitosing Cells”. En ell Lynn Margulis aportava una nova dimensió a la visió darwiniana de l’evolució, proposant que els orgànuls de les cèl·lules eucariotes havien estat abans organismes procariotes lliures que van ser englobats per uns altres (l’endosimbiosi).\nAquest any hi ha hagut diverses aportacions a aquesta teoria:\nAl març Alexandros Pittis i Toni Gabaldón, uns científics del Centre de Regulació Genómica de Barcelona (CRG) van publicar un article a la revista Nature, “Late acquisition of mitochondria by a host with chimaeric prokaryotic ancestry”.\nMirant d’aclarir un dels episodis de l’evolució més importants, com un bacteri que corria lliure pels oceans de fa 2.500 ma actualment forma part de les nostres cèl·lules, i la importància d’aquest fet. Van fer un estudi filogenètic comparant proteïnes buscant l’origen en el material genètic eucariòtic, o de l’antic alfaproteobacteri. Han refutat la teoria dominant en què la cèl·lula eucariota va aparèixer per una fussió entre una arquea i un bacteri. El nucli ja contenia gens de bacteris i arquees abans de l’aparició de les mitocòndries en aquestes cèl·lules. No va haver una simbiosis sinó una simbiosis en sèrie.\n- Els gens més antics són d’aquees i s’encarreguen de processos com la transcripció i la traducció.\n- Les proteïnes d’edat intermitges són d’origen bacterià, però no de les alfaproteobacteris que van formar els mitocondris, i es troben en tot el sistema endomembranòs.\nEl 23 de maig un equip d’investigadors, dirigit per Anna Karnkowska, de la Universitat British Columbia va publicar a la revista Current Biology l’article “A Eukaryote without a Mitochondrial Organelle”.\nHan descobert un organisme Monocercomonoides sp. que no té mitocondris, ni els gens que tenen codificats. És un protozoo flagelat que viu a l’intestí de la Xinxilla amb molts nutrients però poc oxigen, per això no els calen aquests gens. Tampoc els del cluster de la síntesi de proteïnes ferrosulfurades que solen estar codificats en el genoma mitocondrial, ja que ha aconseguit d’altres que fan una funció similar.\nBasat en l’article de El País “El enigma del origen de la cèl·lula moderna” Javier Sampedro, El País, 5 de febrer de 2016. I en http://es.gizmodo.com/descubren-una-celula-eucariota-sin-mitocondria-algo-qu-1776313017\nCategories: 2n Btx Biologia, 4t ESO Biologia i Geologia, Biologia