Braçades de comiat | Xavier Agustí | barcelona | Natació | L'Esportiu de Catalunya\nBraçades de comiat Braçades de comiat Braçades de comiat Braçades de comiat + Braçades de comiat E-mail\nRando va abandonar la piscina Pere Serrat amb un somriure JOSEP ARNAU / ATELIER PHOTO.\nBraçades de comiat Braçades de comiat Braçades de comiat Braçades de comiat Braçades de comiat E-mail\nLluny dels focus de les estrelles més rutilants del trofeu Ciutat de Barcelona, però amb la satisfacció de la feina feta, Juanmi Rando (Santa Coloma de Gramenet, 1988) es va poder acomiadar de la seva gent i dels companys del CN Sant Andreu nedant diumenge la final dels 100 metres esquena. La decisió estava presa i el nedador internacional ja havia anunciat als dirigents del club que el 2016 seria la seva última temporada en l'elit, prescindint de si es classificava per als Jocs de Rio. “Estic molt content. Aquesta tarda ha estat molt especial perquè va ser una mica dur quan dissabte vaig veure que em quedava fora de la final de 50 metres esquena. Era difícil, però he aprofitat l'última oportunitat en les sèries matinals dels 100 metres i m'he colat pel carrer número u. Nedar la final ha estat una passada. Han vingut molts nens, molta gent m'ha animat i ho he disfrutat molt”, va admetre. Amb la retirada de Rando i amb Ashwin Wildeboer també a les acaballes de la seva carrera, la natació catalana perdrà els seus dos grans especialistes d'esquena. De fet, el colomenc i el sabadellenc van ser els únics representants masculins en les proves de natació dels Jocs de Londres.\nTot i que amb 28 anys encara podia haver allargat la carrera esportiva, Rando va tenir clar la temporada passada que l'hora de la retirada havia arribat. “L'any passat al mundial de Kazan em vaig adonar que el moment de plegar havia de ser aquest perquè ja començava a pensar en altres coses. La natació deixava de ser una prioritat, i sabia que aquest any encara tindria prou motivació per intentar repetir l'experiència olímpica”, va explicar diumenge tot just sortir de la piscina Pere Serrat, que tantes i tantes hores ha estat el seu lloc d'entrenament. Lamentablement, Rando no s'ha guanyat el bitllet per als Jocs de Rio –ja va ser olímpic a Londres 2012–, però es manté ferm en la decisió de retirar-se. Abans de plegar definitivament, el nedador del CN Sant Andreu té previst competir en el campionat d'Espanya, a Las Palmas, del 13 al 17 de juliol, i una setmana després en el trofeu Ciutat de Mataró, del 22 al 24 de juliol, en l'última cita del circuit català de natació.\nÉs l'hora de fer balanç i en aquest sentit Rando no pot ser més positiu: “Ha estat gairebé de pel·lícula.” I ho argumenta: “Jo vaig començar a destacar molt tard. No vaig entrar a la selecció espanyola fins a 20 anys, quan se suposa que ja has d'haver estat internacional en l'edat júnior. Tota aquesta etapa me la vaig saltar perquè estava en progressió i encara no tenia prou nivell.” A partir d'aquí, però, el nedador del CN Sant Andreu es va convertir en un fix en les convocatòries internacionals de la selecció espanyola: “Amb 21 anys vaig competir en el mundial de Roma 2009 i, excepte el de Xangai 2011, que em vaig perdre per una lesió a l'espatlla, sempre m'havia mantingut en l'equip estatal. Si m'ho haguessin dit dotze anys abans, no m'ho hauria cregut.” Rando, que va començar a nedar amb 8 anys a Can Zam, destaca que Erika Villaécija i Ashwin Wildeboer han estat els seus grans referents en la natació catalana. “Quan era júnior seguia els seus resultats pels diaris i a través de la televisió. Després, haver compartit l'experiència olímpica i fins i tot l'habitació amb l'Ashwin, amb qui havia estat el meu ídol, ha estat com un somni. Li estic molt agraït perquè ell tenia el nivell al qual jo volia arribar”, revela el nedador colomenc.\nAmb vista a la nova etapa vital, Rando té molt clar que vol mantenir-se lligat a les piscines. Primer haurà d'acabar els estudis d'INEF i òbviament li agradaria continuar vinculat al CN Sant Andreu, ara des del vessant més tècnic.\nL'any passat en el mundial de Kazan em vaig adonar que era el moment de plegar perquè la natació ja no era una prioritat\nVaig arribar a l'elit tard, però després la meva carrera ha estat gairebé de pel·lícula\nnedador del cn sant andreu\nL'Esportiu. Nacional 15-06-2016, Pàgina 20\nL'Esportiu. Girona 15-06-2016, Pàgina 24


Els sindicats CCOO i UGT reclamen que es posi fi a l’acord que de manera unilateral van contraure el 2 de desembre de 2011 la patronal del sector i el departament de Benestar Social i Família pel qual res rebaixava les ràtios d’atenció a les persones amb discapacitat intel·lectual en un 8%. Aquest pacte entrava en vigor l’1 de gener de 2012 i havia de durar fins al 2013. La realitat és que ja s’està aplicant.\nSegons explica Sònia Barzano, responsable de residències, centres de dia i llars de la Federació d’Educació de CCOO de Catalunya, «havia de ser una situació transitòria en un moment de màxima crisi». Tot i que l’acord va ser signat sense la participació de la part social, els sindicats van assumir-ho pel seu suposat caràcter temporal d’aplicació. La realitat, però, és el 2018 encara se segueix aplicant.\nCCOO i UGT reclamen que «és el moment de posar fi a excepcions transitòries» i que es torni a aplicar una ràtio per atenció a persones amb discapacitat intel·lectual d’acord amb el que estableix la llei. La modificació ha provocat «una sobrecàrrega de feina per a cadascuna de les persones que hi treballen. Això és especialment greu en les persones que fan atenció directa a l’usuari, provocant un increment de les dificultats per a mantenir la qualitat del servei.» Alícia Buixés, portaveu d’UGT del sector de residències per a persones amb discapacitat, recorda que «cada modalitat establerta per la llei per atendre aquest col·lectiu té la seva ràtio fixada per llei sobre el nombre de pacients màxim per a cada especialista que els tenen a càrrec seu. En un moment determinat la van reduir en aquest 8% però ara cal recuperar els nivells anteriors».\nBarzano afirma que amb la disminució establerta el 2012, «un treballador que abans podia ocupar-se de quatre persones, amb la implantació del nou percentatge passava a fer-ho de set o vuit». CCOO i UGT diuen que «l’any 2018 no hi ha, doncs, cap argument ni legal ni moral per perllongar aquesta situació injusta i ineficaç». Tots dos sindicats s’han adreçat a les patronals per reclamar la tornada a la legalitat i estan pendents de rebre resposta. Confien que, finalment, tothom entengui que aquesta situació ha de tornar a la normalitat, és a dir, les ràtios han de situar-se com estaven abans de l’any 2012.\nEl personal de les residències, centres de dia i llars i residències d’atenció a persones amb discapacitat intel·lectual, denuncien les dues organitzacions, fa més de cinc anys que pateixen aquest augment de feina i nou anys sense cap increment en el salari. També diuen que aquesta situació «va en detriment de la qualitat del servei que es presta i també perjudica de fa anys la salut laboral dels professionals del sector.»\nAtencio a persones amb discapacitat\nJornada de mobilitzacions contra l’explotació… CCOO i UGT apleguen els treballadors del sector de la…\nLa Generalitat preveu començar a pagar a finals de… L’Administració firma amb cinc entitats del sector un document en…


A la recerca del esclatasang 2009\nAutor Tema: A la recerca del esclatasang 2009 (Llegit 21304 cops)\nRe: A la recerca del esclatasang 2009\n« Respondre #15 el: 26 de Oct de 09, 22:31:12 pm »\nEts una maquina Neva grossa, plenes la cistella, fal fotos a tos els exemplars que veus i segur que entre mig i mig . A vore se en estes petites vacances fas alguno mes, Sort.\nJo no he fet ni la dotzena aquest cap de setmana, i no crec que fem molts mes.\n« Respondre #16 el: 30 de Oct de 09, 01:58:15 am »\nAl Parc Civico de Lugano... sorpresa!\n« Respondre #17 el: 30 de Oct de 09, 20:10:05 pm »\nOstres, Timo, no se quina clase es eixa de bolet . De totes formes es molt curiosa i tal volta comestible, però ja saps que davant del dubte el millor es deixarla tal i com está...\nJo per contra ahir vaig estar en terres de Conca i tant sols vaig fer 3Kg. d´esclatasangs i 1kg. de boletus de pi, es a dir que enguany es pot dir que ha sigut un mal any per als que gaudim de la recerca de l´esclatasang.\nAixí doncs que esta nit soparé el que veureu ara mateix.\n« Respondre #18 el: 31 de Oct de 09, 16:38:26 pm »\nVinc de la montanya almansenya de fer una volteta per a intentar agafar els famosos "guiscanos" o esclatasangs .\nCamí de la montanya triada per a fer el recorregut al costat del "Barranco del Agua" al sud del terme municipal. En eixe pinar del fons a la dreta és a on he fet la recerca:\nPer dins molta maleça que impedía molt el camí:\nLa seta MES abundant és eixa groga que no sé que es:\nTambé hi havía una especie de xampinyó gegant d'uns 20 cm\nUna també blanca i prou gran però que no sé que era, ¿algú la coneix?\nI per fi el conegut "guiscano" o esclatasangs\n« Darrera modificació: 31 de Oct de 09, 22:18:13 pm per Almansa »\n« Respondre #19 el: 31 de Oct de 09, 18:13:17 pm »\nOstres, els primers són extranys per mi... el blanc gran diria que és comestible, no?\n« Respondre #20 el: 06 de Nov de 09, 00:58:00 am »\nLes primers, tan abundants, són suillus normalment de la varietat granulatus, prou bons fregits si son xicotets i li lleves la cutícula i les tubs. Eixos ja son massa vells i no valen, a mes de que solen estar completament cucats.\nEnlerta en la segon!!! Te molt, pero que molt mala pinta!! Per la foto podría ser un xampinyó, que dius tú, pero el xampinyó, al tallarlo, canvia ràpidament de color cap al cru o ocre, llevat dels roins que viren a groc. Aixina que podría ser qualsevol cosa, Cap bona, especialment si és una farinera borda. quina olor tenia? tenia restes de sac baix terra?\nLes blanques grans, tenien la cutícula molt seca, com si fora de cartó?\nI, la última sembla un 'puagre', rússula picant que tampòc es massa bona.....\n« Respondre #21 el: 06 de Nov de 09, 15:49:01 pm »\nDema de bon mati eixire a donar una volteta, encara no se si per Agres o Mariola, fare el bocat dins de la cistella i supose que la baixare sense res pq no espere trobar res pero la caminata no me la lleva ningu. Si algu vol apuntarse.\n« Respondre #22 el: 07 de Nov de 09, 00:49:58 am »\nCita de: Vaqueret en 06 de Nov de 09, 00:58:00 am\nGràcies per l'informació Vaqueret , el xampinyó el vaig trobar ja tallat al costat del camí . L'havían deixat allí, feia olor pareguda a la del xampinyó, per aixó vaig pensar que era aixó però la forma no era molt de xampinyó, no .\nLes blanques no les vaig tallar perque no les coneixía i tampoc les vaig tocar.\nL'ultima pensava que era un guiscano, però desprès se la vaig a ensenyar a ma mare i me va dir que aixó no era un guiscano malgrat ser molt paregut. L'olor era molt mes forta a la del guiscanos per lo que les varen tirar al fem .\nLa recerca no va ser molt productiva pero vaig vorer diverses especies de setes , el problema es que no conec ninguna\n« Respondre #23 el: 07 de Nov de 09, 03:21:09 am »\nCita de: Almansa en 07 de Nov de 09, 00:49:58 am\n.... el xampinyó el vaig trobar ja tallat al costat del camí . L'havían deixat allí, feia olor pareguda a la del xampinyó, per aixó vaig pensar que era aixó però la forma no era molt de xampinyó, no .\nEs que hi ha un classe de xampinyons (camperols els diem per ací) que es aixina, prou gran, i és un dels mes bons!!. Pero el xampinyó és un bolet del que no t'ha de fiar mai per la sua pinta exterior: li tens que vore si te les làmines de color assalmonat (o negre si son vells), que tinga anell a mitjan peu y que no tinga sac al peu. Amb això ja saps al 100% que és un xampinyó. Pero no tots els xam`pinyons son bons de menjar, hi ha un que quan li talles la soca, el tall canvia a color groc de conte a color carn, que és lo habitual. Eixos son roins, i solen tenir exactament la pinta del de la foto.\n« Respondre #24 el: 07 de Nov de 09, 03:24:41 am »\nTendré que vore la manera de endur-me la camareta quan vaja per bolets. Lo mal és que una volta que me la vaig endur, la duia dins la cistella dels bolets i es va embrutar de tal manera que em vaig vore i no vore per netejar-la. Des de llavors que no la pille.\n« Respondre #25 el: 09 de Nov de 09, 18:40:06 pm »\nMés novetats des del Ticino,\nLes de l'esquerra no les he vist mai vendre-les, però em sembla que si als boscos alguna vegada. Les del mig mail les havia vist, semblen totes iguals, com si foren productes d'una cadena de producció... i les terceres són les ja conegudes pel seu preu...\nDSCN0045.JPG (106.5 KB, 800x600 - vist 684 cops.)\n« Darrera modificació: 09 de Nov de 09, 18:42:07 pm per Timonet gelat »\n« Respondre #26 el: 09 de Nov de 09, 19:55:37 pm »\nQue mai les havies vist?\nPero si son les camperols de tota la vida, les que, precissament, li estva dient a Almansa que n'hi ha que tallar-li la soca i mirar que no es tinte de groc per a saber si son els bons.\nEls de l'esquerra son clarament bolets de xop (dels que enguany hi havien per a carregar un camió)\nPD: Per suposat que son tots igual, com que son cultivats!! Son, per entendremos, Champiñones, sols que de la varietat 'bisporus' molt mes bona que la que cultiven ací (que per cert mai no he entés per qué no es cultiva eixa altra ací)\nPD2: Les de xop també els cultiven, de fet son els mes cultivats a Castalla. N'hi han a qualsevol carnissería (també curiós, que es venguen a les carnisseries!!)\n« Darrera modificació: 09 de Nov de 09, 19:58:59 pm per Vaqueret »\n« Respondre #27 el: 09 de Nov de 09, 20:56:37 pm »\nDoncs jo no sabia que acò dels bolets era una cosa tan artificial...\n« Respondre #28 el: 29 de Nov de 09, 17:56:03 pm »\namb un poc de tardança perque fins ara no sabia pujar les fotos ,en el pont del Pilar m´en vaig anar a Terol amb la sorpresa de que elos pebrassos eixien de dos en dos , la veritat es que en van agafar un muntó , anarem a passar el dia y s´en van vindre molt contens\nSANY0270.gif (140.01 KB, 416x312 - vist 625 cops.)\n« Respondre #29 el: 29 de Nov de 09, 18:15:39 pm »\nbé això és el resultat final del dia de terol agafant pebrasos , hi havien uns 16 kilos més o menyns\nSANY0272.gif (142.58 KB, 454x340 - vist 608 cops.)


Editorial, La Vocal de LIS Pàtria (paper)\nInicio / No ficción / Pàtria (paper)\nSKU: 978-84-946924-0-6 Categorías: guió, No ficción Etiquetas: catalunya, pàtria\nGuió de Pàtria, una pel.lícula èpica popular catalana amb pinzellades fantàstiques que narra la llegenda del cavaller Otger Cataló i els 9 barons de la fama, una història que amb orgull parla dels orígens de Catalunya. Dirigida per Joan Frank Charansonnet.\nLa pel·lícula vol parlar dels orígens de Catalunya i reivindica amb orgull la identitat catalana sense entrar a valorar o mencionar altres nacions veïnes amb l’objectiu de donar a conèixer tant aquí com a l’estranger les nostres arrels com a poble. La pel·lícula, amb voluntat de cinema èpic i popular, inicia el seu viatge amb la veritable història dels primers referents escrits sobre la llegenda d’Otger Cataló, que apareix per primera vegada en l’obra Histories e conquestes dels Reys de Aragó e Comtes de Barcelona, escrita el 1438 al Monestir de Sant Llorenç (Berguedà) per un jove cavaller i mossèn anomenat Pere Tomic.\nSé el primero en valorar “Pàtria (paper)” Cancelar la respuesta


Aquest serà el recorregut de la manifestació independentista a Madrid que el Gobierno ha acceptat La República\nAquest serà el recorregut de la manifestació independentista a Madrid que el Gobierno ha acceptat\nLa Delegació del Gobierno a Madrid ha rebut la comunicació corresponent a la manifestació anunciada per entitats independentistes pel dissabte 16 de març a la capital del Regne espanyol i […]\nLa Delegació del Gobierno a Madrid ha rebut la comunicació corresponent a la manifestació anunciada per entitats independentistes pel dissabte 16 de març a la capital del Regne espanyol i ha autoritzat a fer el recorregut d’un quilòmetre i mig entre entre Atocha i Cibeles.\nConcretament, el departament governatiu va rebre a finals de gener un escrit sobre aquesta marxa, convocada per l’Assemblea Nacional Catalana (ANC), que es durà a terme entre les 17 i les 21 hores pel passeig del Prado de Madrid per acabar a la plaça de Cibeles, on previsiblement donaran els discursos finals.\nL’objectiu de la protesta és la “denúncia del judici als presos polítics catalans”. Els promotors no han facilitat una previsió del nombre de manifestants, de manera que la Delegació de Govern espera conèixer aquesta xifra, així com el nombre d’autobusos que arribaran a Madrid, per articular el corresponent operatiu de seguretat.\nDijous passat, entitats i partits separatistes van cridar a Barcelona a assistir a la manifestació de Madrid contra el judici de l’1-O i criticar la “decadència” de l’Estat. El periodista Martí Anglada va cridar a participar tant a catalans com a espanyols: “Tots estem convocats vinguem d’on vinguem. Fem de Madrid la ciutat que assenyali la vergonya democràtica i la decadència d’aquest règim”.\nEntre les entitats i partits que donen suport a aquesta marxa a Madrid estan, a més de la promotores ANC, Òmnium Cultural, l’Associació Catalana pels Drets Civils (ACDC), ERC, JxCat, la CUP, la Crida, el PDeCAT, Demòcrates i representants de els Comuns, entre d’altres.


La falta de son repercuteix en un increment del pes corporal - Herbolari Casa Pià\nInici » Alimentació Saludable » La falta de son repercuteix en un increment del pes corporal\nDormir almenys vuit hores diàries és una més de les actituds que han d’adoptar-se per intentar aconseguir i mantenir un pes adequat, van assenyalar. Pel que sembla, això és conseqüència de dues hormones -leptina i la ghrelina- relacionades amb la gana i que es modifiquen amb les hores de son. “La leptina, que inhibeix la sensació de gana, i la ghrelina, que estimula l’apetit”, va detallar el president de la SEEN, el doctor Javier Salvador. A menor temps de son, les concentracions de leptina disminueixen i augmenten les de ghrelina, o el que és igual, com menys dormim més volem menjar.\n“En l’última dècada s’ha posat en evidència l’existència d’una estreta correlació entre dormir poques hores i un major risc de ser obès. És per això que per prevenir el desenvolupament d’obesitat en la nostra societat, així com per intentar que les persones obeses perdin pes, al costat dels obligats canvis de l’estil de vida (alimentació i exercici), és necessari dormir almenys set o vuit hores diàries”, va afegir. El coordinador del Grup de Treball d’Obesitat de la SEEN, el doctor Albert Lecube, va desaconsellar dormir menys de set hores i va afirmar que s’ha comprovat que augmentar les hores de son de sis o menys fins a set o vuit hores, durant un període de sis anys, s’acompanya d’un menor augment de l’índex de massa corporal i d’una menor acumulació de greix corporal.\nTambé van destacar l’estreta relació entre les hores de somni i la presència d’obesitat en nens. S’ha constatat que els nens obesos dormen menys que aquells nens que tenen normopes, va indicar el president de la SEEDO, el professor Felipe Casanueva. “A Espanya, els nens dormen una mitjana de menys de vuit hores al dia, alguna cosa insuficient i que, a més, provoca altres hàbits perjudicials amb repercussió negativa en l’increment del pes corporal, com és no desdejunar”, va advertir Casanueva, que va posarl’accent del gran problema que suposa l’obesitat infantil, “atès que un alt percentatge de nens obesos manté aquest trastorn quan són adults”.\nActualment, va afegir Lecube, “es considera que en els nens, dormir cinc o menys hores gairebé duplica el risc de ser un adult obès”. De fet existeixen estudis que apunten que els nens que més dormen durant els seus primers 11 anys de vida tenen un menor risc de ser obesos en l’edat adulta, independentment del sexe, les hores que passen enfront de la televisió, la situació socioeconòmica dels pares o l’activitat física que realitzin. En relació als adults, van apuntar que ocorre el mateix. En gent gran s’ha observat que tant l’índex de massa corporal com el perímetre de cintura és significativament major entre aquells que dormen menys de cinc hores. En concret, dormir menys s’associa amb un augment del perímetre de la cintura de 6,7 centímetres per als homes i de 5,4 centímetres per a les dones


Kiky Apartment Podstrana Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nKiky ApartmentApartamentMile Gojsalica 58, Podstrana, Podstrana, Croàcia, 21312 - Veure al mapaBé6,3Basada en7comentarisKiky ApartmentVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 50 fotosPuntuació de la ubicació 5,7Veure al mapa5,7UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nVeure les fotosApartament de Dues Habitacions (Two-Bedroom A...75 m2banyera2 llits individuals i 1 lli...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament de Dues Habitacions (Two-Bedroom A...75 m2Dutxa i bany2 llits dobles i 1 sofà lli...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament d'Una Habitació (One-Bedroom Apart...75 m2banyera1 llit doble i 2 sofàs llitFixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament d'Una Habitació (One-Bedroom Apart...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament de Dues Habitacions (Two-Bedroom A...Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Podstrana, Kiky Apartment és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Kiky Apartment és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, servei de llançadora. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, balcó/terrassa, llits extrallargs (> 2 metres), ventilador, aparell de televisió per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Podstrana, el Kiky Apartment és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


SASTREY á Íslandi: Arribada a l'hotel\nAvui ha tocat anar cap a Núpar. Ens hem llevat a una hora ben decent per sortir de Reykjavík a les 11 ja que la Fanney havia de començar a treballar a les 15. Per aquells que no m'hagueu seguit l'any passat o simplement pels qui no tenim tanta memòria, l'hotel on treballo està al mig del no-res al costat de la granja Núpar que queda a uns 50 km de Kirjubæjarklaustur [Kirkiubaiarklöistur] un poble de no més de 200 habitants que té una piscina municipal, un supermercat, un banc amb caixer automàtic, una gasolinera i un càmping. Kirjubæjarklaustur és un més dels milions de noms inpronunciables d'islàndia, els mateixos islandesos i jo mateix a partir d'ara en diré Klaustur [Klöistur], aquest petit poble queda entre Vík [Vic] i Höfn [Höpn] i està a uns 300 km de la capital. Així, hem tingut unes tres hores de viatge seguint l'única autopista (a qualsevol altre lloc no se'n diria autopista d'això) de la illa que hi dona la volta:\nMostra Camí original en un mapa més gran\nAixí, hem passat per tot el sud d'Islàndia. Hem parat un moment a Vík a comprar alguna cosa per menjar i finalment hem arribat a l'hotel on m'he trobat amb la Jónadóra [Iounadoura], la propietària de l'hotel i aquest any gerent juntament amb la Guðrún [Gudrun] (la Sigrún, gerent de l'any passat, aquest any ha aconseguit tirar endavant un projecte personal i ha deixat l'hotel per volcar-s'hi plenament). M'he retrobat amb tots els antics companys com en Marko (alemany), Johannes (suec), Ásdís [Ausdis] (islandesa), Sigriður [Sigridur] (islandesa), Macek [Matie] (xec) i en Guðmundur [Guzmundur] (islandès). Aquest any a més, tenim treballant tres xecs més, tres islandeses més i una altra sueca.\nEl primer que he fet a l'arribar ha estat buscar un lloc per muntar la Slackline (possiblement no pari aquest estiu amb el tema). Tot i no haver-hi arbres, al camp de lava hi ha moltes roques que sobresurten i donen lloc a disposicions molt interessants com la que he imporvitzat avui. Llàstima del vent que no m'ha permès avançar gaire. Tot i això, en Václav (un dels xecs) m'ha vist fer-ho i m'ha dit que ell també ho havia provat, a veure què podem fer!\nLa slack muntada entre dos rocs\nFent esforços per no caure\nCal dir que la cendra ha disminuït considerablement tot i que encara n'hi ha i no es pot ignorar. Més tard, hem agafat el cotxe i amb en Johannes i la Angelina (la noia sueca) hem anat cap a Skaftafell. Realment és impressionant i veure-ho per segona vegada no ha fet cap mal! Us en deixo algunes fotos:\nVista des de la cascada Hundafoss\nVista cap al desert Skeiðarsandur\nL'emblemàtic Svartifoss des de lluny\nEl Svartifoss amb les seves impressionants formacions basàltiques\nJohannes i Angelina amb el desert de fons\nFinalment hem trobat un estany on, ja que feia bon temps per als islandesos (16ºC), hem decidit banyar-nos!\n... per torar a saltar-hi!!\nI ja sortint definitivament\nFinalment us deixo una foto d'ara mateix les 22:00 quan us escric aquest post:\nUn altre dia us escriuré sobre com em fascina Islàndia per ser un pais tan gran i tan petit a la vegada.\nPublicat per Sastrey a 12:17 a. m.\nQuin dia més preciós que us feia!!\nQuè tal els nous companys? Són del mateix rollo? bones primeres impressions?\nPer aquí estem embolicats amb el tema ruta i tal, jo a més, passo per un moment de transició molt maco, ja et faré un missatge més personal un dia d'aquest si segueix el tema i t'explico.


Apartment Lichtquell 3 Raggal Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, Raggal, Raggal, Àustria, 6721 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Lichtquell 3\nAl visitar Raggal, vosté es sentirà com a casa a Apartment Lichtquell 3, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Raggal. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, plat de dutxa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Apartment Lichtquell 3 és una selecció idònia per a la vostra estada a Raggal.


la serp blanca: Ser o no ser jueu: una història europea\nSer o no ser jueu: una història europea\nMal jueu, de Piotr Smolar, i Espurna, de Xavier Serra, són els dos primers títols de Narrativa, la nova col·lecció que, dirigida per Josep Alapont, Vicent Olmos i Clàudia Serra, acaba de llançar l’editorial Afers. D’entrada, crida l’atenció la cura amb què s’han editat aquests dos volums, amb un paper de qualitat, d’una tonalitat agradable per a la vista, una tipografia molt clara i dobles guardes de paper més gruixut, del mateix color que el predominant en la portada. Més important encara, és clar, és el mateix caràcter d’aquesta col·lecció, si l’hem de jutjat pels dos títols inicials. Tant Mal jueu com Espurna es poden definir com dos llibres de no ficció, que combinen l’assaig amb diversos procediments narratius. Espurna, a diferència de Mal jueu, potser sí que admet el qualificatiu de novel·la, però és una qüestió que s’hauria de matisar. D’altra banda, què és el que fa que un text narratiu siga considerat ficció o no? La pregunta no és tan fàcil de contestar com sembla. Ara la deixe penjada i ja la reprendré quan parle del llibre de Xavier Serra en una pròxima entrada. Avui, ni que siga per respectar l’ordre d’aparició, us comentaré una mica el primer títol de Narrativa.\nMal jueu, traduïda per Susanna Fosch, és tant una història europea d’alguns aspectes que han marcat el segle XX, com una indagació personal en la consciència del propi autor. L’escriptura de Smolar hi pren sovint un caràcter impressionista, al servei d’un calidoscopi de veus i d’escenaris, configurat a partir del reportatge periodístic —amb entrevistes i trobades, com ara una amb Claude Lanzmann—, de la crònica familiar i de passatges clarament assagístics.\nPiotr Smolar és un periodista francès d’origen polonès i jueu, nascut el 1974. Del 1999 al 2001 va treballar com a corresponsal a Rússia per al diari Le Figaro. Va arribar a Israel com a corresponsal de Le Monde el 2014. En l’actualitat és redactor del servei d’exterior d’aquest diari. A vint-i-sis anys va descobrir que el seu avi era un heroi, quan va llegir el seu llibre sobre el gueto de Minsk, on va formar una xarxa de resistència durant la segona guerra mundial. De retorn a Polònia, després de la guerra, l’avi va acabar emigrant a Israel, encara que no era sionista, a causa del creixent ambient antisemita de la Polònia comunista. Va morir a Israel. El seu pare també se’n va anar de Polònia després de la repressió contra els estudiants del març del 1968 i una nova onada d’antisemitisme. Es va convertir en una figura principal del moviment democràtic a l’estranger.\nHi ha dues preguntes centrals que Piotr Smolar es planteja en el seu llibre: què vol dir ser jueu? I què és un mal jueu? Pel que fa a la primera qüestió, l’autor es pregunta si es pot ser jueu a pesar d’un mateix, de manera passiva, diguem-ne. L’autor, des de la seua infantesa, s’ha considerat francès, i només francès, i fins i tot va passar durant l’adolescència un període de fervor catòlic. Quan es parla dels jueus, confessa, «sovint tinc la sensació que no parlen de mi». Tanmateix, la qüestió no és tan senzilla.\nPiotr Smolar recorda un episodi de la seua infantesa que el va colpir d’una manera punyent. Un dia, a l’escola, discutint amb un company, aquest li va etzibar: vés-te’n al teu país! La frase s’ha de situar en el context d’una baralla infantil, sense més importància, però va desconcertar profundament el nen que era en aquell moment Smolar, perquè ell era al seu país i no sabia on tornar. Aquella reprovació l’enviava a un origen que fins a aquell dia no havia estat mai un problema. Un dia el seu pare li va dir que un no és jueu si no se’n sent. Però què passa quan els altres te’n consideren, sobretot en la forma agressiva de l’antisemitisme? I fins a quin punt, es pregunta l’autor, es pot deixar de banda el passat familiar?\nSmolar insisteix, però, que «no hi ha revelador en sentit fotogràfic que permeti posar al dia una identitat jueva substancial. Només hi ha un degradat infinit i subtil». Ser jueu ni tan sols està clar a Israel. Qui és jueu allí? L’estudiant universitari de Tel-Aviv, amb sandàlies i un Ipad a la motxilla? L’haredim ortodox? L’immigrat rus? El colon de Cisjordània? Quina mena d’estat volen aquests quatre israelians tipus? L’embull és considerable.\nEn tot cas el que queda clar és que ser jueu no és com ser francès, o anglès, o nord-americà, o fins i tot espanyol, que segons va dir Cánovas del Castillo «son los que no pueden ser otra cosa». Més problemes: no és el mateix ser jueu que ser israelià, però… per molt que es diferencie entre sionisme i judaisme, jueu i israelià, israelià i govern d’Israel, els antisemites no faran mai cas d’aquestes subtileses. Per a ells, la política de l’estat d’Israel confirma la seua convicció que els jueus són dolents i culpables, ara i sempre. I els palestins, que es foten.\nLa qüestió es complica una mica més encara perquè un jueu, a més dels dubtes que pot tenir sobre la seua identitat, sempre problemàtica o qüestionada, es pot sentir acusat, també, de ser un mal jueu. L’etiqueta implica una forma de traïció. Com precisa l’autor, «la traïció d’una promesa que jo no he sentit mai que se’m formulés clarament». Els jueus religiosos acusen els jueus laics de no voler ser jueus: de voler ser normals, i que això equival a la dissolució dels jueus. És un punt de vista que oblida o ignora que la fundació de l’estat d’Israel tenia com a objectiu fonamental que els jueus fossen un poble «normal» entre els altres pobles. Precisament per això, quan es va configurar l’ideal sionista, els religiosos van ser qui més el van criticar. Una vegada Israel ha tingut èxit, els religiosos han corregut a pujar al carro amb un entusiasme de neòfit. Humà, massa humà…\nSmolar ha estat acusat de «mal jueu», sobretot, per les seues crítiques, com a periodista i escriptor, a la deriva actual de l’estat d’Israel. Ha denunciat que «el judaisme i el sionisme —no pas el dret legítim a un Estat, sinó la seva forma territorial agressiva i pervertida, la d’una dreta que s’acomoda o es felicita per l’ocupació de Cisjordània, i que aspira actualment a l’annexió de les colònies— no coincideixen o han deixat de fer-ho». Smolar assenyala que el seu avi ja no reconeixeria el país al qual va emigrar, en contra de les seves primeres conviccions. Aquell Israel dels orígens, de fortes arrels azquenasites i socialistes, «s’ha transformat en un trencaclosques de peces movedisses». Els seus pares, sense recórrer al dicteri rudimentari de «mal jueu», sense posar en qüestió la seua feina i la veracitat dels fets referits, li han retret manca d’empatia per Israel. Per a Smolar, tots els grans èxits d’Israel no poden ocultar la realitat de l’ocupació, i, en les seues paraules, l’etnització de la política, facilitada per la deriva identitària de la dreta israeliana.\nMal jueu ofereix una visió bastant completa del que significa la qüestió jueva en el moment actual. Per al lector, té l’atractiu de presentar tot un ventall de diferents històries i veus que es contrapunten en el temps i en l’espai. L’autor s’ha esforçat a exposar amb claredat tant el seu punt de vista com les circumstàncies personals que el determinen. També els punts de vista dels altres, incloent-hi els ultres, que tenen clar que, ells —els palestins— o nosaltres. És a dir, nosaltres. De vegades, però, Smolar cau en algun tòpic, com ara quan es queixa de les pulsions nacionalistes de l’època actual, a la qual es refereix com a era neotribal, de la qual Israel seria el cas paradigmàtic. La mateixa crònica de la seua família desmenteix que això siga una característica d’ara. En tot cas, aquest llibre deixa molt clar que no és fàcil ser jueu. Ni tampoc deixar de ser-ho.\nAl final Smolar es pregunta: d’on som realment? El seu passat familiar, tan atzarós, el va portar a nàixer a França, però hauria pogut ser en qualsevol altre lloc. L’autor conclou que la permanència de la memòria és el que fa un vincle indestructible, de pares a fills, de manera que, potser, el que defineix la condició de jueu és la memòria. Llàstima que els antisemites també tenen molta memòria: una memòria especialment rancuniosa. En algunes pàgines de Mal jueu sembla que Smolar mormola entre dents aquella frase que Stephen Dedalus pronuncia en Ulisses: «la història és un malson del qual intente de despertar».\nEtiquetes de comentaris: Piotr Smolar, Xavier Serra


Rubi i el Betis - Opinión - Diario La Grada\nOPINION DE ANGEL BERGADÀ\nRubi i el Betis\nEls que posen fre a la il·lusió perica no estan a Sevilla sinó a la Xina comptant diners i a Llotja de Cornellà somrient com babaus\nRCD Espanyol\tOpinión\tÀngel Bergadà\nEs tracta d’anar creant enemics nous cada temporada, per desviar l’atenció del que realment passa a l’Espanyol. Sembla que enguany, el rival que més ganes li tenim i equip a batre és el Betis. El seu pecat? Bàsicament oferir al nostre anterior entrenador un contracte de tres anys pel triple del que cobrava i abonar la clàusula de l’únic davanter perico que feia gols, Borja Iglesias. És a dir, buscar a fora per no trobar a dins que, històricament, nosaltres som el nostre pitjor enemic.\nRubi, l’entrenador que amb alts i baixos ens va acabar portant a Europa, se’n va anar al Betis guanyant diners però perdent el respecte de l’afició perica que, segons ell mateix deia, era la seva. Va sortir per la porta del darrere, malament i gairebé d’amagat. Ja sabem que en futbol professional l’ètica s’amaga quan surten els diners i a Rubi el va enlluernar l’or de la Giralda. Però tot fa pensar que tenia més motius per voler marxar. Se li va posar la mosca darrera l’orella quan faltaven dos mesos per acabar la lliga i Chen es va reunir amb Gallego i Perarnau, però no amb ell.\nDesprés de l’últim partit de lliga, la cúpula esportiva ja li va dir que per al president la prioritat era l’economia i que hi hauria vendes importants. Segurament llavors Rubi va intuir allò que els aficionats no volíem veure: Chen no tenia cap intenció de reforçar l’equip per més que l’afició cantés el seu nom a la gespa en acabar el darrer partit, i algú li intentés fer veure que la següent seria una exigent temporada de tres competicions. “És inexpressiu”, dèiem. “És d’una altra cultura”, volíem pensar. Però no. Res de tot això. La veritat era molt més senzilla: la seva escala de prioritats està encapçalada pels diners i no ha fet ni farà cap esforç per entendre el sentiment perico. Rubi es va equivocar en les formes però va encertar que aquesta temporada condemnaria a qualsevol entrenador que s’assegués a la banqueta del RCD Espanyol.\nAvui, aquell Betis de Rubi que desitjàvem veure a Segona Divisió té 22 punts a la Lliga (nosaltres 9), apunta als 200 milions de pressupost i va com un coet cap a posicions europees.\nNo li desitjo cap sort a l’equip andalús, ni al tècnic català. Però ni el Betis, ni Rubi són els meus enemics esportius. Si alguna cosa sento per l’afició bètica, és la sana enveja de tenir un estadi ple, un equip compromès i una directiva que sintonitza amb l’afició. Els que posen fre a la il·lusió perica no estan a Sevilla sinó a la Xina comptant diners i a Llotja de Cornellà somrient com babaus, fent declaracions que em crispen els nervis i portant una insígnia d’or i brillants del RCD Espanyol a la solapa, que segurament es treuen quan arriben a casa o fan un whisky amb els amics.


La nova Llei d’urbanisme de les Illes Balears (LUIB) | FUEIB\n2017-2018 La nova Llei d’urbanisme de les Illes Balears (LUIB)\nLa recent entrada en vigor de la nova Llei d'urbanisme de les Illes Balears (LUIB) constitueix una fita essencial en la normativa balear sobre dret urbanístic: es tracta de la segona Llei general del sòl que tenim a les Illes Balears, després de la LOUS de 2014, la qual queda derogada i substituïda per la nova Llei. La LUIB introdueix importants novetats en algunes de les matèries o parts del Dret urbanístic: en matèria de planejament, en matèria de gestió, sobre la disciplina urbanística, en la distribució de competències administratives sobre l'urbanisme, etc.\nAquest seminari pretén fonamentalment posar de manifest, analitzar i debatre, amb esperit crític, les principals novetats que introdueix la LUIB respecte de la LOUS anterior.\nÉs per això que des de la Universitat de les Illes Balears hem volgut organitzar aquest Seminari, per tal d’ajudar a esbrinar l’abast i el contingut d’aquesta important norma de referència i, especialment, la seva incidència pràctica.\nAdvocats, arquitectes, funcionaris, responsables polítics, empresaris, etc.\nDia 25 d'abril de 9.15 a 19.30h\nEs lliurarà certificat d'assistència al Seminari.\nCongressos i Jornades, Curs, Cursos d'especialització, Dret, Eivissa, Impacte ambiental, Institucions públiques, Mallorca, Medi ambient, Menorca, Presencial\nInici: 25 d'abril de 2018\nFinalització: 25 d'abril de 2018\nMatrícula: 15 de març de 2018 - 24 d'abril de 2018\nLloc d'impartició: Campus universitari, edifici G. M. de Jovellanos, sala d’actes. Seu universitària de Menorca (videoconferència). Seu universitària d’Eivissa (videoconferència).


Parlem d'alimentació esportiva a La Xarxa Radio. - Vitam pleni\nEl programa de radio “Esport i Salut“, la nostra especialista de cuina natural, Astrid Barqué, va ser entrevistada per la Loles Vives en la seva secció dins el programa. A la web de la radio , fan el següent escrit:\n‘Esport i salut’: cuina saludable per a esportistes\nAstrid Barqué, especialista en cuina natural per a esportistes, ens explica com preparar uns plats sans i amb els nutrients necessaris per tenir energia.\nAquesta setmana dediquem la secció d”Esport i salut’ amb Loles Vives a conèixer més sobre la cuina saludable per la gent que fa esport. Astrid Barqué, llicenciada en Ciències de l’Esport i especialista en cuina natural per a esportistes, és responsable del projecte ‘Sport & Cook’, un web amb vídeos on parla d’alimentació i cuina una recepta saludable amb esportistes d’elit. L’especialista ens explica com cuinar els aliments i com preparar uns àpats que, a més de ser saludables, aportin tots els nutrients necessaris per tenir energia i aconseguir una bona recuperació.\nA més, també ens proposa un plat o recepta adient per abans d’un entrenament llarg i ens descobreix com fer un batut recuperador i unes barretes energètiques casolanes.\nUs deixem l’enllaç del tall perquè el pugueu gaudir:\n← Èxit de participació al curs de cuina macrobiòtica\nTaller de pa casolà a Vilafranca →


MadridEl portaveu d'ERC al Congrés dels Diputats, Joan Tardà, ha afirmat aquest dimarts que l'1-O pot ser "la prova del cotó fluix" perquè el PSOE demostri si "realment han canviat i són diferents", arran de l'arribada del nou secretari general del partit, Pedro Sánchez. Si el canvi és real, segons Tardà, els socialistes no haurien de posar impediments ni sancions als alcaldes del PSC que es plantegin donar suport a l'1-O, com va dir el portaveu de l'executiva socialista, Óscar Puente.\nSegons ell, el nou ordre socialista hauria de "renegar" de les paraules de Puente, que ha considerat "absurdes". "Se'ls veu una mica esquizofrènics, però això es cura amb la realitat. Canviar de jaqueta no és fàcil", ha afegit el republicà, en declaracions als mitjans abans d'entrar a la junta de portaveus del Congrés dels Diputats.\nCarles Campuzano PSC PSOE ERC PDECat Joan Tardà


Pàgina inicial/Cal Blay Casaments/Com decorar la cerimònia civil del teu casament\nL’estil que desitges per decorar la teva cerimònia\nLa decoració de la cerimònia civil i els petits detalls juguen un paper important en el teu casament i conjuntament amb l’espai que triïs per celebrar el teu enllaç poden definir l’atmosfera de la teva boda.\nSi vols celebrar la cerimònia civil del teu casament en el mateix emplaçament on desprès faràs el banquet de noces, és important que trobis un espai que et permeti diferenciar els dos moments de la celebració i que adaptis l’espai de la cerimònia civil al teu gust.\nSegons l’espai on celebris el teu casament s’adaptaran millor uns o altres elements decoratius, però avui et proposem algunes idees que esperem que puguis adaptar o incorporar en aquest dia tan especial.\nSi et cases en un espai que disposi d’algun punt amb unes bones vistes panoràmiques aprofita’l per realitzar allà la cerimònia civil. Pensa en els teus convidats: quan us estiguin mirant tindran unes fabuloses vistes de fons, una imatge inoblidable per aquest dia tan especial!\nTambé pots jugar amb marcar el camí cap a la cerimònia civil amb una catifa vermella, o d’algun altre color coherent amb l’entorn, i amb unes torxes o amb mocadors de colors que delimitin l’accès cap a la zona de la cerimònia. Faràs que els teus convidats se sentin especials i alhora diferenciaràs els espais de la teva celebració: l’espai de la cerimònia civil i l’espai del banquet de noces.\nUn altre element decoratiu interessant és incorporar algun tipus d’indicador, sempre coherent amb la resta de la decoració, de l’espai de la cerimònia i guarnir l’entorn, si l’espai ho permet, amb cintes de clors i flors, sempre en petites quantitats i estratègicament ubicades.\nPer últim, tingues en compte la importància del lloc on seuran els convidats, ja que això determina força l’atmosfera de la cerimònia civil. Tens moltíssimes opcions, cadires enfundades, balles de palla amb teles de colors, cadires blanques metàl·liques, etc.\nCrea la cerimònia civil dels teus somnis!\nQuè et sembla? Vols que et donem un cop de mà per crear una atmosfera màgica i personalitzada per a la teva cerimònia civil?\nGrup Cal Blay portem 30 anys acompanyant parelles en l’organització del seu casament i podem ajudar-te perquè el teu casament sigui com sempre has somiat.\nSi vols que et donem un cop de mà i t’ajudem en la gastronomia, la tria de l’espai i la decoració del teu casament deixa’ns els teus comentaris aquí sota o contacta amb nosaltres per telèfon (938 914 152), correu electrònic (casaments@calblay.com) o mitjançant el següent formulari.


Què és EXPOCASIÓ? – Expocasió\nQuè és EXPOCASIÓ?\nExpocasió Girona és la Fira del Vehicle d’Ocasió més important de les comarques gironines.\nEnguany, degut a la pandèmia de la Covid-19, no s’ha pogut celebrar en el seu format tradicional, però les ganes i la unió dels diferents participants ha fet que Expocasió Girona es celebri a les instal·lacions de cada expositor.\nD’aquesta manera es podrà garantir les mesures de seguretat i higiene i els participants poden oferir al públic les millors ofertes i descomptes disponibles degut a l’acumulació d’estoc que han tingut durant aquests dies de confinament.\nHi trobareu la llista de participants a aquesta Expocasió “confinada”. A cada un d’ells hi trobareu una petita mostra del producte que tindran a la vostra disposició a les seves instal·lacions, així com les seves dades de contacte i localització per tal que pogueu en veure en directe i en viu el producte ofertat.\nL’any 2019 es varen vendre més de 400 cotxes durant tres dies a la seva ubicació habitual, al polígon Pla de la Seva de Fornells de la Selva (darrera els concessionaris).


Mònica Planes EN RESiDÈNCiA a l'Institut Juan Manuel Zafra\nFora de lloc. Plaça de les Glòries: recorregut, gest, objecte\nExposició escultòrica de set escultures, un audiovisual i una sèrie fotogràfica.\nMaquinària: tres peces de ceràmica blanca i estructures de fusta\nEnsorrat: sorra i tela de silicona\nPalmerar: nou tubs d’escuma groga i baietes superabsorbents\nDeixar-se emportar: planxa d’acer, dos tubs d’acer i quatre puntals\nCalaix de l’ànima: diferents tipus de totxos i maons\nPerdre’s: cinc-centes llambordes de ciments, de tres grisos diferents\nTambé s’edita una publicació\nReproduïm el text de la publicació:\nLa plaça és a mig camí entre l’Institut Juan Manuel Zafra i el Museu del Disseny. Alguns alumnes hi tenen una vinculació molt forta perquè són veïns del barri de tota la vida. Hi passen sovint per anar al centre comercial, a la platja o al Poblenou. Molts d’ells encara recorden com era abans de les obres. D’altres, en canvi, han vingut a viure fa poc al barri o viuen lluny i, per tant, només han conegut la plaça en obres.\nUn matí del passat mes de febrer vam visitar la plaça en obres amb unes càmeres de carret rebutjables i vam passejar fotografiant els elements que ens cridaven l’atenció. A les obres, vam poder conèixer el material en diferents estats: en algunes parts encara sense forma —en sacs, apilat, humit, en procés de convertir-se en alguna cosa— i, en altres parts, ja transformat en els elements que reconeixem de l’espai públic que habitem durant el nostre dia a dia. En aquell moment, la plaça estava en canvi constant: tot el que passava aquell dia ja no tornaria a passar més, i l’endemà, allò que ens havia interessat ja no existia, s’havia convertit en una altra cosa. Un cop revelades les fotografies, vam escriure uns textos (breus ficcions, records i imatges) sobre els pensaments que havíem tingut durant el passeig.\nLloc + gest + objecte\nCada escultura sorgeix de relacionar els materials de les obres de construcció de la plaça amb objectes del dia a dia —que podem trobar al Museu del Disseny— i que conviden a fer un moviment amb el cos com per exemple agafar, colpejar, recollir, girar, estirar-se, descansar o abocar. És a dir, a través dels objectes de casa amb els quals establim un lligam ràpid, un moviment del cos habitual i, per tant, una experiència coneguda, treballem els materials de la plaça per explicar la nostra experiència viscuda aquell dia.\nPer sentir-nos més a prop dels materials de la plaça de les Glòries Catalanes, els hem fet servir en la realització de les nostres peces de la mateixa manera que es fan servir habitualment en l’àmbit de la construcció però, en aquest cas, a petita escala i en relació amb el nostre cos. Perdre’s, per exemple, és una proposta de catifa feta amb les mateixes llambordes que constitueixen el paviment de la plaça; el Calaix de l’ànima està construït de maons i ciment com un edifici de veritat, i Deixar-se emportar està fet amb les mateixes planxes d’acer i amb els mateixos puntals que es fan servir per fer els motlles per cimentar el terreny. El fet d’interactuar nosaltres mateixos amb aquest material és una manera de donar-los calidesa, proximitat, quotidianitat. Així, les mans ens ajuden a entendre com està feta la ciutat on vivim.\nLa presentació de l’exposició va tenir lloc el dijous 24 de maig a les 19.00 hores al Museu del Disseny. Alumnes i creadora van anar relatant el procés de treball i explicant les diferents intervencions.\nA la presentació van assistir-hi amics i familiars, professorat, representants de l’ICUB, del Consorci d’Educació de Barcelona i persones del món de la cultura. Pilar Vélez, directora del Museu, va introduir la presentació.


Curses 2021 - Open Lleida BTT\nLa temporada 2021 l’Open de Lleida BTT – Lafuente Transport Sanitari comptarà amb 4 proves i es desenvoluparà íntegrament entre finals d’estiu i principis de tardor. Les cites previstes són les mateixes quatre que, malauradament, no es van poder disputar el 2020 degut a la pandèmia de Covid19.\nNovetats temporada 2021\nLes grans novetats de cara a la temporada 2021 de l’Open provincial de BTT són:\nnomés es permetrà la participació amb llicència federativa, en totes les categories (Kids Cup i adults). No es faran llicències de dia en cap cas.\nen categories de promoció només hi participaran alevins, principiants i infantils.


Beth Anne McLaughling (tercera per l'esquerra) rep el Premi MIT a la desobediència per la seva labor contra l'assetjament sexual, al costat d'altres abanderades del moviment #MeToo\nEl mes de juny passat, les Acadèmies Nacionals dels Estats Units de Ciències, Enginyeria i Medicina (NAS) van publicar un informe que analitza l’assetjament sexual que sofreixen les dones que estudien o treballen en l’àmbit científic. Segons els resultats, més del 50% del professorat femení en ciències, enginyeria i medicina ha patit assetjament sexual o laboral.\nPer a Julie Libarkin, científica del Departament de Ciències de la Terra i del Medi Ambient de la Universitat Estatal de Michigan, les xifres són molt rellevants, però quan es tracta de passar a l’acció i denunciar als agressors no només n’hi ha prou amb conèixer els percentatges.\nPer això, poc abans que la flama del #MeToo prengués a Hollywood, va crear una base de dades d’accés obert sobre el comportament sexual inadequat en l’àmbit acadèmic. Noms, cognoms, càrrecs, institucions i un enllaç perquè l’usuari pugui verificar els fets. El seu document, que va començar amb una dotzena de casos, ja suma més de 700.\n“Perquè un cas aparegui en la base de dades ha de ser informació pública que prèviament ha estat publicada en els mitjans de comunicació o en documents legals, i ha d’haver-hi evidències que ho provin”, declara a Sinc Libarkin.\nPer exemple, ha de constar en els informes públics del Títol IX, la llei federal estatunidenca que estableix la protecció a estudiants víctimes d’assetjament, fustigació sexual i agressió sexual dins o fora del campus, en qualsevol activitat acadèmica, educativa, extracurricular i atlètica avalada per la institució. “Si algun cas és revocat o si es produeix una absolució legal, es retira immediatament”, afegeix.\nLa idea de crear la plataforma va sorgir a partir d’una experiència personal. En una festa de jubilació al campus on treballa, un professor emèrit la va assetjar físicament. Encara que la llei va dictaminar a favor de la científica, en el treball tot es va mantenir com si res hagués ocorregut.\n“El meu assetjador té una cadira amb el seu nom en el meu departament i tenir a veure o sentir el seu nom és traumàtic. Els meus companys no entenen exactament quant temps i energia he hagut de dedicar per a superar el que va passar i no semblen estar preocupats perquè pesen més els assoliments acadèmics”, explica la investigadora.\n“Un dels majors problemes amb la mala conducta sexual és que no hi ha manera de saber si algú va passar per això abans que tu”, sosté. “Per això vaig publicar la base de dades com una font d’accés obert”.\nEl moviment #METOO arriba a la ciència\nAmb el mateix objectiu –que les històries personals no es perdin en un mar de xifres– Libarkin va crear també el 2018 l’estructura de la web de la campanya #MeTooSTEM, fundada per Beth Anne McLaughling, professora de neurologia en la Universitat de Vanderbilt.\n“L’objectiu d’aquest lloc és que sigui més difícil per a les persones en el poder, les societats científiques, els companys i els becaris veure’ns com a simples números durant aquest període crític per a les dones en STEM (ciències, tecnologia, enginyeria i matemàtiques, per les seves sigles en anglès)”, es llegeix en la plataforma quan accedeixes.\nEs tracta d’un espai perquè les dones comparteixin la seva història d’assetjament en primera persona. Una xarxa de suport en la qual les usuàries poden parlar de la seva experiència però no poden esmentar a altres persones o institucions per a evitar que es facin acusacions infundades.\nFora de la pàgina web, el #MeTooSTEM sí que ha alçat la veu per a demanar responsabilitats, seguint el moviment que li dóna nom. En els últims mesos, va aconseguir que l’Associació Estatunidenca per a l’Avanç de la Ciència no concedeixi honors als homes declarats culpables de conducta sexual inapropiada. També va aconseguir organitzar sota la seva etiqueta a milers de científics perquè els Instituts Nacionals de Salut deixessin de finançar a persones culpables d’agressió sexual o conducta sexual inapropiada.\nPer portar el #MeToo a les institucions STEM, per donar veu i força a les dones i ajudar les organitzacions a actuar contra l’assetjament, McLaughlin va rebre el 2018 el Premi Desobediència 2018 del MIT Mitjana Lab, un centre de recerca interdisciplinària dins de l’Institut Tecnològic de Massachusetts (MIT).\nLa investigadora comparteix el guardó amb Tarana Burke, fundadora del moviment #MeToo, i la científica Sherry Marts, que ajuda les organitzacions acadèmiques i sense finalitats de lucre a ser més justes i inclusives.\n“El moviment #MeToo representa un canvi radical en la cultura estatunidenca, en les nostres institucions, en tots els àmbits professionals, acadèmics i polítics. Aquestes tres dones estan en primera línia d’aquest moviment, i la seva negativa a retrocedir o a ser silenciades és el que continuarà impulsant el moviment cap endavant enfront de tota mena d’oposició. Hem de donar suport a aquest tipus d’heroisme”, va afirmar Joi Ito, director del Mitjana Lab i cofundador del premi.\nEl #MeTooSTEM també ha estat reconegut com una de les fites de l’àmbit científic més importants de 2018 per la revista Science. Segons la publicació, “l’assetjament sexual en l’àmbit científic ha estat poc denunciat i, en gran manera, ignorat. Però aquest any hi ha hagut senyals de canvi”. McLaughling ha estat una de les figures determinants en pressionar a les institucions perquè impulsin polítiques contra el sexisme.\nLa mateixa revista Science relata com la neurocientífica comença les seves xerrades en públic amb 46 segons de silenci, un per cada any que els instituts Nacionals de Salut (NIH) han finançat a científics i metges sense comprovar si han violat el Títol IX –l’estatut que prohibeix l’assetjament sexual als estudiants–. Amb aquest silenci, McLaughling vol “honrar als centenars de dones expulsades dels nostres campus”.\nMentre que la base de dades de Libarkin i el moviment #MeTooSTEM liderat per McLaughling han aconseguit personalitzar les experiències d’assetjament i agressió en l’àmbit acadèmic, nous estudis revelen la magnitud del problema i demostren que no són casos aïllats.\nSegons el citat informe de les Acadèmies Nacionals dels Estats Units de Ciències, Enginyeria i Medicina (NAS), entre el 20% i el 50% de les estudiants, un percentatge que varia depenent del curs i la branca científica a la qual pertanyen, ha estat víctima de violència sexista tant verbal com no verbal –com el menyspreu o la venjança–.\n“La recerca demostra com de comú significatiu és el problema de l’assetjament sexual en l’educació superior”, declara a Sinc Franzier Benya, encarregada del Comitè de Dones en Ciència, Enginyeria i Medicina, Divisió de Polítiques i Assumptes Globals de NAS i una de les participants en la recerca. “En concret, revela que l’assetjament de gènere (comportaments que transmeten hostilitat, objectivació, exclusió o estatus de segona classe) és el tipus més comú d’assetjament sexual”, afegeix.\nAquestes dades, basades en centenars d’entrevistes, enquestes, estadístiques i informes recollits durant més de dues dècades, demostren que els empleats d’institucions acadèmiques tenen la segona taxa més alta d’assetjament sexual als Estats Units només per darrere dels militars.\n“Les àrees en les quals predominen els homes –en les quals el nombre d’homes supera al de dones, en les quals el lideratge està dominat pels homes o en els quals les ocupacions o ocupacions es consideren atípics per a les dones– tenen més incidents d’assetjament sexual”, afirma la investigadora.\n“La recerca també indica que als entorns de treball jeràrquics, com el militar i l’acadèmic, on existeix una gran diferència de poder entre els empleats i on no es qüestiona als alts càrrecs, tendeixen a tenir taxes més altes d’assetjament sexual”, afegeix.\nSegons Benya, això influeix en el nombre de dones que es decideixen per una carrera científica. “Quan els estudiants experimenten assetjament sexual, hi ha major absentisme escolar, abandó de classes, qualificacions més baixes i major taxa d’abandonament”, sosté. Un aspecte encara més rellevant si es té en compte que l’absència d’investigadores repercuteix sobre la qualitat de la ciència, com es descrivia en un estudi publicat en 2017 Nature Human Behaviour.\nEncara que l’informe conclou amb una sèrie de recomanacions per a fer front a aquest problema sistèmic, alguns científics han subratllat que la pròpia NAS hauria de començar l’onada de canvis des de dins. Després d’analitzar la base de dades de Libarkin, el periòdic The Washington Post va revelar que cinc homes sancionats per assetjament sexual continuen sent membres de les Acadèmies i tres d’ells investiguen amb finançament públic.\nQuatre joves es manifesten a favor de la igualtat el Dia de la Dona als EUA/ Flickr\nA les universitats espanyoles\nL’assetjament sexual és un problema transversal que afecta institucions de tot el planeta. A Espanya, quatre investigadores de les universitats de Barcelona, Girona i Rovira i Virgili van publicar el 2017 el primer estudi sobre violència de gènere en les universitats. Els seus resultats revelen que el 62% de l’alumnat ha patit o coneix a algú que ha sofert violència de gènere en la universitat.\n“Aquesta xacra es coneixia, però ningú s’atrevia a fer públiques aquestes dades i enfrontar-se a això”, afirma Rosa Valls, professora de Pedagogia Social de la Universitat de Barcelona i una de les autores de l’estudi, que precisa que es tracta d’un secret a veus que s’ha normalitzat durant anys.\nSegons el treball, en la gran majoria dels casos reconeguts pels estudiants entrevistats, la víctima era una estudiant dona (92%). Quant als agressors, el perfil més comú va ser el d’un home (84%) i estudiant (65%). El 25% de les persones que van ser testimonis de la violència contra una dona van declarar que l’agressor havia estat un professor.\nEnfront d’això, algunes universitats han fet el pas per a analitzar la situació del seu centre i prendre mesures en conseqüència. El mes de novembre passat, la Universitat de Vigo va presentar un informe en el qual s’avalua la situació de l’assetjament sexual i per raó de sexe en la institució. Entre les conclusions principals del treball –en el qual han participat 1.106 estudiants, 185 docents i investigadors i 154 integrants del personal administratiu–, destaca que el 25% de les dones creuen “bastant probable” sofrir assetjament sexual.\nAquest mateix mes, la Universitat Complutense de Madrid (UCM) va publicar el primer informe sobre assetjament sexual en el centre basat en una enquesta de 21.000 persones. D’elles, el 8% de les dones van assegurar haver sofert assetjament sexual dins del campus. En la majoria dels casos, les persones enquestades es referien a “assetjament ambiental”, entre els quals s’inclouen acudits, bromes o floretes ofensives de caràcter sexual, gestos i mirades lascives, invasions de l’espai físic, o comentaris o observacions no desitjats de caràcter sexual.\nSegons Valls, per a acabar amb aquest problema, les universitats espanyoles han de dissenyar una estratègia en funció de dos pilars: la intransigència davant qualsevol situació de violència i el suport i la solidaritat amb les víctimes. L’objectiu no és només acabar amb l’assetjament, sinó també aconseguir un entorn acadèmic més igualitari.\n“Des de la ciència, les dones i els homes podem aportar coneixement per a aconseguir una igualtat de gènere i perquè les nenes es trobin unes universitats no només menys sexistes, sinó també més científiques i humanes”, conclou la investigadora.


És Crist que passa > En la festa del Corpus Christi > Punt 156\nEn aquesta festa, en ciutats d’un cap a l’altre de la terra, els cristians acompanyen en processó el Senyor, que amagat en l’Hóstia recorre els carrera i les places — com feia en la seva vida terrenal—, sortint al pas dels qui el volen veure, fent—se el trobadís amb aquells qui no el cerquen. Jesús apareix així, una altra vegada, enmig dels seus: ¿com reaccionem davant aquesta crida del Mestre?\nPerquè les manifestacions externes d’amor han de néixer del cor, i prolongar—se amb testimoni de conducta cristiana. Si bé hem estat renovats en rebre el Cos del Senyor, hem de manifestar—ho amb obres. Que els nostres pensaments siguin sincers: de pau, de donació, de servei. Que les nostres paraules siguin de veritat, clares, oportunes; que sàpiguen consolar i ajudar, que sàpiguen, per damunt de tot, portar a d’altres la llum de Déu. Que les nostres accions siguin coherents, eficaces, encertades: que tinguin aquest bonus odor Christi, la bona olor de Crist, perquè recordin la seva manera de captenir—se i de viure.\nLa processó de Corpus fa present Crist pels pobles i les ciutats del món. Però aquesta presència, ho torno a dir, no ha de ser cosa d’un dia, soroll que un hom escolta i en acabat s’oblida. Aquest pas de Jesús ens porta a la memòria que l’hem de descobrir també en la nostra feina de cada dia. Juntament amb la processó solemne d’aquest dijous, hi ha d’haver la processó callada i senzilla, de la vida corrent de cada cristià, home entre els homes, però amb la joia d’haver rebut la fe i la missió divina de portar—se de tal manera que renovi el missatge del Senyor a la terra. No ens manquen errors, misèries, pecats, però Déu és amb els homes i cal que ens disposem perquè se serveixi de nosaltres i que el seu trànsit entre les criatures sigui continu.\nDemanem, doncs, al Senyor que ens concedeixi de ser ànimes d’Eucaristia, que el nostre tracte personal amb Ell s’expressi en alegria, en serenitat, en un afany de justícia. I facilitarem als altres la tasca de reconèixer Crist, contribuirem a posar—lo al cim de totes les activitats humanes. S’acomplirà la promesa de Jesús: I Jo, quan seré enlairat de terra, tot ho atrauré cap a mi.


Immobilitat frenètica – Ningú és Perfecte\nSom ratolins estressats que no parem de córrer sobre una roda fixa. Dins de la gàbia.\nHo explica avui el filòsof Luciano Concheiro a la Contra de la Vanguardia.\nAquesta mena d’entrevistes em recorden que hem de saber aturar-nos i prendre consciència del moment present. Sí, ja ho sé, em poso friqui-iogui, però és que és cert.\nDiga’m tres moments del dia que hagis tingut un pensament propi. Que t’hagis aturat a respirar, que hagis fet res amb una certa consciència? Tu tampoc, oi? si és que jo estic igual.\nPer això necessitem meditar, per trobar- obligar-nos a trobar- espais per deixar de córrer nulle part i mirar cap endins.\nRespirant, simplement respirant.\nPrenent consciència del moment present, deixant que el flux de pensaments es vagi difuminant per intentar trobar aquell moment de silenci, de buit, en què tot està complet, en que et confons amb un tot, amb un no res i simplement, ets.\nLa proposta de Siéntete Radiante, consisteix en això: en algunes pautes bàsiques en l’alimentació- òbviament no pots relaxar-te després de beure tres cafès, ni concentrar-te després d’una fartanera de xocolata-, sumat a l’exercici físic- de suau a moderat- i espais de retrobament personal. Això sumat a una comunitat integrada per dones. Segurament el més important de tot.\nLes dones, de sempre, hem estat còmplices per a la supervivència- vaig escriure un article sobre això, fa temps- i ens necessitem. Malgrat que sembla que hàgim nascut per fer-nos mal. Però d’això en parlarem un altre dia.\nAra toca fer ONG NAMO GURUDEV NAMO.\n18 de gener de 2017 18 de gener de 2017 Ningú és PerfecteSiéntete Radiante\nEntrada anteriorDia 2


Presentació del Servei de Mediació Comarcal - Consell Comarcal de la Ribera d'Ebre\nPresentació del Servei de Mediació Comarcal\n13 desembre 2007 · Noticies\nL’Arxiu Comarcal de la Ribera d’Ebre ha acollit aquesta tarda l’acte de presentació del Servei de Mediació Comarcal, un servei que tindrà per objectius proporcionar informació sobre la mediació als ciutadans de la Ribera d’Ebre, atendre els conflictes a resoldre en l’àmbit de la mediació comunitària i derivar els casos de mediació familiar al Centre de Mediació Familiar de Catalunya del Departament de Justícia. La jornada ha comptat amb la presència del director dels Serveis Territorials de Justícia a les Terres de l’Ebre, Federico Diego; el president del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre, Josep Solé, i la directora del Centre de Mediació Familiar de Catalunya, Anna Vall, entre d’altres.\nL’acte de presentació, que ha reunit un centenar d’assistents, ha inclòs diverses xerrades a càrrec de professionals dels serveis socials, com la coordinadora de Serveis Socials del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre, Anna Rel, o el conseller comarcal responsable d’aquest àmbit, Pere Muñoz.\nEl president del Consell Comarcal, Josep Solé, ha detscat que en el darrer Ple del Consell es va signar un conveni amb el Departament de Justícia per a oferir un punt d’informació al Consell Comarcal i desplegar el servei de mediació familiar i comunitària. Per la seva banda, la directora del Centre de Mediació Familiar de Catalunya, Anna Vall, ha explicat que el nou servei del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre donarà resposta a les problemàtiques de tipus comunitària i familiar.\nAquest servei de mediació estarà a la disposició de totes aquelles persones que estiguin empadronades a la comarca de la Ribera d’Ebre. Per iniciar la mediació és suficient que una de les parts en conflicte ompli una sol•licitud del Servei de Mediació Comarcal, que es pot demanar al Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre o als Serveis Socials d’Atenció Primària al llarg de les seves permanències municipals. El servei serà gratuït per a totes aquelles persones que tinguin dret a la justícia gratuïta, i les tarifes són de 30 euros cada part en la mediació familiar i 5 euros cada part en la mediació comunitària.\nLa mediació és un procés de gestió voluntari i confidencial pel qual dues o més persones en conflicte s’impliquen directament en la resolució de les seves diferències, amb la intervenció d’una tercera persona, el mediador o mediadora, que actua de forma imparcial facilitant el diàleg i propiciant l’acord.\nLa mediació familiar és un procés que retorna el protagonisme a les parts, les ajuda a resoldre pacíficament i per elles mateixes les discrepàncies i a prendre decisions de futur. Aquesta mediació permet assolir una ruptura amb el mínim patiment possible per a tots els membres del grup familiar, en especial per als fills.\nLa mediació comunitària està orientada a la resolució de conflictes en l’àmbit comunitari. Vol introduir enfocaments alternatius i visions positives en la relació entre cultures, col•lectius, veïns i generacions, així com entre la ciutadania i l’Administració. La mediació comunitària esdevé d’aquesta manera una eina de prevenció i de canvi que afavoreix la democràcia participativa.\nActualment, només són dues les comarques de les Terres de l’Ebre que compten amb aquest servei (Montsià i Ribera d’Ebre).


Una paret més: Josep Camarena, l'arxiu d'un home i una època\nDemà es presenta Josep Camarena, l'arxiu d'un home i una època, de la col·lecció 'Arxius i famílies' de l'editorial La Xara. Serà a les 19:30 h, a l'institut Ausiàs March de Gandia.\nPer diversos motius fàcils d'entendre, tot i que no m'allargaré ara, el llibre i un dels seus autors, Frederic, converteixen l'acte de demà en un dia especial. Vos recomane que hi acudiu o que, almenys, us feu amb l'exemplar.\nEtiquetes de comentaris: llibres, llocnou de sant jeroni\nPense que els dos autors son molt interesants. He pogut llegir articles de Lecuona que no estàn res malament i no es asoles interesant per Aparici.\n28 de novembre de 2009 a les 22:17\nNo ho pose en dubte. De moment solament he pogut llegir la part de Frederic. Però haureu de comprendre que aquesta era una entrada més emotiva que objectiva o crítica. Per molts motius. Potser els hauria d'enumerar, algun dia.\n30 de novembre de 2009 a les 23:28\nNo vaig poder assistir-hi, i això que ho tenia a "ma" casa. a vore si el llig...\n20 de desembre de 2009 a les 18:56


L’Ajuntament de Puigcerdà renovarà la coberta de la pista de gel aquest estiu - Pànxing\nLa previsió és que, en breu, surti a licitació aquesta obra. Un cop adjudicada, els treballs s’allargaran uns quatre mesos. L’objectiu és que es puguin executar entre la primavera i l’estiu, quan la pista té un menor volum d’usuaris i menys activitat.\nL’Ajuntament de Puigcerdà i el Club Poliesportiu Puigcerdà tenen previst renovar aquest any la coberta de la pista de gel.\nAquesta obra suposarà una inversió d’uns 400.000€, finançats al 50% entre\nl’Ajuntament de Puigcerdà i el Club Poliesportiu. L’Ajuntament també té un conveni amb la Generalitat per al finançament de les obres que es van desenvolupant a la pista de gel.\nAquesta actuació s’emmarca en una remodelació global de la pista de gel, de la qual ja s’ha executat el canvi de la maquinària i compressors i la renovació de l’enllumenat.\nDesprés de la nova coberta, en les properes anualitats està previst canviar la tanca perimetral de la pista.\nSobre el Club Poliesportiu\nEl club Poliesportiu Puigcerdà és un centre poliesportiu en el qual es poden practicar fins a un total de 15 esports diferents, sense límit d’edat i amb l’opció de practicar-los competitivament o com activitat de lleure.\nEntre els seus serveis enfocats a les diferents disciplines que imparteixen ofereixen classes particulars, activitats regulades, cursets i cursos escolars. El Club compta amb seccions esportives i a més, és seu de diferents clubs de la comarca. Actualment compta amb 5.600 sòcies i socis.\nHoraris de la pista de gel extrets de la pàgina web\nSi has trobat interessant la notícia L’Ajuntament de Puigcerdà renovarà la coberta de la pista de gel aquest estiu, també et pot interessar llegir Treball destinarà més de 650.000 euros addicionals a la Cerdanya i el Ripollès per a polítiques actives d’ocupació.


Sant Llorenç de Morunys i Port del Comte | Hotel La Freixera de Solsona\nNatura i paisatge en estat pur\nConèixer el nord del Solsonès és endinsar-se a la Vall de Lord, passejar pels carrers estrets de Sant Llorenç de Morunys (el segon poble més important de la comarca) o veure el naixement del riu Cardener, a prop de la Coma i la Pedra. Hi ha diversos llocs per explorar que et meravellaran.\nEl santuari de Lord és un bon lloc per fer una caminada i gaudir de la solitud monàstica de la seva comunitat i del paisatge del pantà de la Llosa del Cavall, la serra dels Bastets, Busa i la vall del Cardener.\nMés al nord, imponent, hi ha l’estació d’esquí de Port del Comte, paradís dels esports de neu i de molts altres com el senderisme, les rutes BTT i l’equitació. De camí cap a Solsona es poden visitar la zona de pícnic de Coll de Jou i el mirador de la Creu del Codó.


Lagarde demana acabar amb la «incertesa política» a Catalunya ràpidament - Empordà\nLagarde demana acabar amb la «incertesa política» a Catalunya ràpidament\n?La directora del Fons Monetari Internacional assegura en una entrevista que el conflicte català podria acabar afectant negativament les finances\nLa directora del Fons Monetari Internacional (FM), la francesa Christine Lagarde, va demanar ahir acabar ràpidament amb «la incertesa política» a Catalunya, perquè pot afectar negativament les finances, i va recordar que l'evolució econòmica d'Espanya «ha estat una història d'èxit».\n«El que passa actualment (a Catalunya) és una cosa que esperem que es resolgui entre els diferents actors. Es tracta d'un assumpte espanyol que afecta Espanya. Com més ràpid es resolgui, millor. La incertesa mai ha estat propícia per a l'estabilitat financera, el creixement i la inversió», va assegurar Lagarde en una entrevista que va difondre ahir al canal televisiu France 24.\nLa francesa va declinar valorar el procés polític a Catalunya i es va limitar a comminar les dues parts que contribueixin a «acabar amb les incerteses». Lagarde, exministra de Finances de França, va evocar que l'evolució de l'economia espanyola és una «història d'èxit» gràcies a les reformes i a la «determinació» del seu Govern per «anar al fons» dels problemes que arrossegava l'economia espanyola. «Està constatat que Espanya ha rebut molta inversió estrangera», va afegir Lagarde.\nL'FMI ja s'havia pronunciat sobre la crisi catalana durant aquest mes d'octubre i havia demanat a les dues parts «diàleg» i «no actuar de manera precipitada» per evitar impactes negatius en l'economia.\n«La situació a Espanya és de molta preocupació, va declarar aquesta setmana en roda de premsa Maurice Obstfeld, economista en cap i director del Departament d'Investigació de l'FMI, subratllant que la crisi oberta provoca molta incertesa. En aquest sentit, Obstfeld va demanar a les parts implicades que «no actuïn de forma precipitada».


Holiday With Children In Venice Venècia Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday With Children In Venice\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday With Children In Venice és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Venècia. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Cinema Dante D'essai, Metrò Venezia Suana, Museu del Vidre Murano donen a aquest hotel un encant especial.\nHoliday With Children In Venice també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Venècia. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Holiday With Children In Venice es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Holiday With Children In Venice és una elecció inteligents per a viatgers a Venècia, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Dragaran el riu Ebre per accedir a l’embarcador de Tortosa | Diari de Tarragona\nEl nou embarcador té limitat el seu ús a causa d’una acumulació de sediments just al seu davant\n7 de Diciembre de 2018 - 12:51 hs\nL’embarcador de Tortosa, que fou inaugurat tot just fa dos mesos, aquesta setmana. FOTO: joan revillas\n’Institut per al Desenvolupament de les Comarques de l’Ebre (IDECE) dragarà el riu a l’alçada de l’embarcador de Tortosa per facilitar-ne l’accés, ja que les darreres avingudes d’aigua de l’Ebre han alterat el fons del riu i han acumulat importants sediments just al davant de l’embarcador, fins al punt de limitar-ne l’ús. L’embarcador es va inaugurar fa pocs mesos.\nSegons confirma al Diari el director de l’IDECE, Alfons Montserrat, ja s’ha demanat el permís per fer el corresponent dragatge, tot i que Montserrat afirma que la situació no és tan extraordinària i que cada any es fan dragatges en uns o altres punts de l’Ebre.\nEl delegat del Govern a les Terres de l’Ebre, Xavier Pallarés, va quantificar que el dragatge podria suposar una inversió d’uns 300.000 euros, tot i que el Govern n’estudia la viabilitat. En qualsevol cas, el delegat va afirmar que serà una realitat per a la nova campanya de navegabilitat, que comença a Setmana Santa.\nEls sediments i fangs de les avingudes d’aigua s’han anat acumulant just al davant del nou embarcador de Tortosa, al marge esquerre de l’Ebre. Precisament l’embarcador vell va ser emportat per la força de l’aigua la darrera primavera i va ser arrossegat fins a Deltebre.\nGarantir un calat suficient\nTortosa estrenà l’embarcador el mes d’octubre passat amb l’objectiu d’impulsar la façana fluvial i les activitats al riu. Les obres de remodelació de la infraestructura van tenir un cost de 101.000 euros.\nLa funcionalitat de l’embarcador està relacionada amb la navegació d’esbarjo i esportiva al riu Ebre i com a punt d’itinerari turístic i de diferents activitats per a la població de Tortosa. Aquest embarcador és un dels quatre que hi ha al riu Ebre i que són de titularitat de Ports de la Generalitat, i està situat al costat del Club de Rem, a l’inici del passeig fluvial.\nL’accés d’embarcacions, però, s’ha vist limitat des de llavors a causa dels fangs i sediments del riu, i el mateix llagut Lo Sirgador ha hagut de modificar lleugerament el recorregut a l’alçada del pont roig. L’actuació de l’IDECE, així doncs, garantirà un calat suficient perquè puguen arribar les embarcacions a port i amb més tranquil·litat.


5 signa que un home de l'escorpí us agrada - Bloc\nEls horòscops poden ser sorprenentment precisos per caracteritzar els homes i revelar les seves motivacions interiors. Si alguna vegada has conegut un home encantador i sortint que és difícil d'oblidar, sens dubte que estàs connectat amb un Escorpí!\nL'escorpí es caracteritza per qualitats de valentia, passió i amistat associades a l'aigua, així com a animals com el fènix, la serp i l'escorpí. Els homes Scorpios, nascuts entre el 23 d’octubre i el 22 de novembre, solen ser exemplars masculins forts. Són afirmatius, segurs i apassionats del que fan. Normalment són líders en el seu camp i en contacte amb les seves emocions.\nFins i tot són profundament emocionals, solen ser tranquils i recollits, fins i tot misteriosos a primera vista. Sovint tenen molts amics i valoren bones qualitats en les seves parelles, com la intel·ligència i l’honestedat. A causa de la intensitat de la seva passió, Scorpios és amic de tota la vida i valoren coses com la veritat i la passió.\nAcostumen a estar lligar amb la gent en general, però quan s’enamoren en realitat són molt lleials. Es deixen veure amb qualitats negatives com la deshonestedat, la passivitat o els amics de confiança que revelen secrets. Per naturalesa, solen ser gelosos i excessivament apassionats a vegades.\nQuè atrau un home Escorpí?\nLa naturalesa competitiva i intensa dels nois d'Scorpio forma part del que impulsa el seu desig d'amor i acceptació. Són gelosos i obsessius sobre l’amor, perquè és la manera de fer la resta de la vida. Això vol dir que Escorpí respecta les dones que són de naturalesa similar al tipus d’home que és: apassionat, desafiador i fins i tot una mica misteriós.\nSi hi ha alguna cosa, els homes de l'Scorpio et respectaran més si ets un repte. Respecten la confiança, l’honestedat i l’ambició en el treball i en les relacions. No es tracta, certament, d'atractius a l'hora de parlar de l'escorpí. Es necessita una connexió emocional forta perquè no vol simplement fer sexe. De ben segur que no vol ser controlat, ja que és un esperit lliure. Vol companyerisme, però vol experimentar el més profund de la passió quan cau en tu.\nÉs per això que és bastant fàcil avaluar els cinc signes semblants i d’amor a un Escorpí. Fins i tot es pot dir que porta el cor a la màniga.\n1. El persegueix i et presta atenció.\nA diferència d'altres signes que són més introvertits, Scorpios pot funcionar molt 'calent' en mostrar una atracció intensa. És la seva característica definidora, així com la seva persistència en perseguir-te. Normalment es dirigeix a la planificació de dates i a demanar-vos. No és tímid, així que no suposeu cap vibració “platònica” enganyosa. Normalment és molt directe a dir-li què vol.\n2. Ell no només va a fer sexe ... és la relació emocional.\nA diferència d'altres nois extrovertits que tenen aproximadament una nit, els Scorpios solen ser pensadors més profunds. Volen ser íntims i no tenen por de tenir converses emocionals i intel·lectuals. Li agrada i per això vol sentir una connexió més profunda amb tu. Com més li agradi, més probablement farà preguntes profundes. Vol veure com de profunds són els vostres pensaments i descobrir com funciona la vostra ment.\n3. Definitivament impulsarà la intimitat física més aviat que tard. És un gran coqueteig.\nTot i que li interessa sortir amb vosaltres, no és estrany saber que Scorpios acostuma a ficar-se al llit de seguida per la seva passió, confiança i capacitat per atraure les dones a la conversa. Ell vol saber que també sentiu l’atracció, així que flirtejarà amb vosaltres tot el temps. Ell voldrà relacions sexuals, però us esperarà, així que no haureu de tenir por de perdre l’interès si el manteniu atret emocionalment i intel·lectualment per vosaltres.\n4. Interpretarà amant / terapeuta perquè és un pensador profund.\nNo us alarmi l’estrany costum de Scorpio de psicoanalitzar el vostre comportament. Tot i que coquetejarà amb tu també tindrà molta curiositat per què t’agrada i com se sent realment per ell. Ell no vol només les teves paraules, sinó que també vol saber què estàs pensant en secret sobre ell. La seva ment profunda l’ajuda a endevinar les motivacions bastant bé.\nNO va a jugar amb tu quan fa això, però està intentant avaluar la futura relació. La seva ment funciona ràpidament i, sens dubte, pot trobar-se tan intens i gairebé manipulador. Tot i això, Scorpios només és entusiasta per la seva naturalesa i és honest amb el seu desig de compartir amb vosaltres i passar temps amb vosaltres.\n5. Actua com si ja estiguéssiu junts!\nEscorpí sens dubte revelarà els seus veritables sentiments, ja que començarà a 'fer de nois' fins i tot abans que estiguis oficialment junts. Ell voldrà experimentar amb vosaltres, provant coses noves, ajudant-vos en tasques diàries o setmanals i només actuarà com si vau estar junts durant un temps. És de la seva naturalesa coquetejar i competir, bé, francament, l'activa.\nEls homes escorpí són divertits, profunds, intel·ligents i molt interessats en una forma més profunda d’intimitat. Si bé poden semblar l’home perfecte, sí que tenen les seves pròpies debilitats. No només és la gelosia un problema recurrent, sinó que alguns Scorpios tenen un clima càlid i, de vegades, alguns problemes de control.\nEl repte consisteix a saber com tractar l’amant de l’Scorpio, adonant-se de la forma en què funciona la seva ment i de la passió que té per tot. Enteneu que molts dels seus problemes provenen de la confiança. Pot comptar amb vosaltres? Podeu tranquil·litzar-lo que sempre sereu honrat i obert amb ell?\nD'altra banda, heu de ser forts per tractar amb un Escorpí de manera regular, perquè respecta una dona que és la seva igualtat. Si tens massa sensibilitat o tens por d’ell, potser es pot allunyar.\nTambé admira el misteri més que no pas confessar-ho massa aviat, amb l’esperança de fer-lo sentir alguna cosa per tu, fer un esforç per deixar-lo endevinar. Dóna-li passió, però continua oferint-li un repte, ja que és el que realment adora sobre la dinàmica. El desafies de maneres creatives i espirituals. No és un joc ... és qüestió de conèixer-lo i estimar-lo.\nÉs molt divertit sortir amb un Escorpí, així que tingueu en compte aquests consells mentre us prepareu per aprofundir en la ment d’aquest amant.


CGT denuncia que un remolcador està vulnerant la normativa del Port d'Algesires\nRedacció Catalunyapress | dissabte, 10 de abril de 2021\nEl Sindicat CGT ha denunciat que un remolcador amb bandera de conveniència infringeix, sota instruccions de la multinacional Boluda, la normativa vigent en el Port d'Algesires.\nL'organització sindical assegura que la maniobra realitzada els passats 7 i 8 d'abril, va incomplir els plecs de remolc de l'Autoritat Portuària de la Badia d'Algesires (APBA) i la legislació laboral vigent al nostre país.\nDes de CGT Mar i Ports han emès un comunicat en què s'ha denunciat l'incompliment dels plecs de remolc de l'APBA per part de l'vaixell VB Hispània, remolcador d'altura amb bandera de Malta, quan realitzava una maniobra dins de les competències del servei de remolc portuari al portacontenidors CMA-CGM Palais Royal.\nL'organització sindicalista explica que aquesta maniobra, que s'ha realitzat en condicions meteorològiques adverses res excepcionals a la zona de l'estret de Gibraltar, amb una mitjana de 25 nusos de vent de Llevant, va seguir instruccions de la Direcció de Base d'Algesires de Boluda, qui per la seva banda al·leguen que al seu torn van atendre la petició de l'APBA i la Capitania marítima, cosa que no deixa de ser sorprenent per part dels ens que en teoria han de vetllar pel compliment estricte dels plecs i la seguretat marítima.\nEn aquest sentit i en relació a la multinacional Boluda, CGT recorda que justament aquesta\ncompanyia va exigir el compliment de la normativa vigent en el nostre país al Port de Las Palmas davant l'empresa alemanya Fair Play fa algun temps. A més, des de CGT manifesten que els remolcadors de la base d'Algesires estaven amb total i normal capacitat per atendre el vaixell Hispània, per la qual cosa no hi hauria justificació per a l'ús de mitjans aliens al propi servei portuari.\nCGT Mar i Ports aclareix que el remolcador d'altura VB Hispània no té bandera espanyola, sinó de Malta, i per tant no compleix amb la normativa laboral vigent a l'Estat espanyol. Això vol dir que les seves tripulacions excedeixen les hores establertes en el Reial Decret 1561/95 de jornades de treball a la mar, i vulnera el conveni col·lectiu encarregat de regular les condicions laborals dels remolcadors portuaris en la Badia d'Algesires (Cadis).\nD'altra banda, CGT ha assenyalat que l'Autoritat Portuària de la Badia d'Algesires (APBA), és la que ha de vetllar pel compliment dels plecs de remolc, on s'especifiquen els criteris que reglamenten la prestació d'aquest servei, i per tant on s'evidencien en primera instància tots els incompliments esmentats anteriorment.\nDes de CGT i juntament amb la Plataforma de Remolc Portuari van a exigir a l'Administració espanyola l'estricte compliment de la normativa, en base al que recull en el reglament de la UE 2017/352, on s'estableix la reserva de bandera nacional en aquesta activitat per garantir la seguretat marítima en els ports i el compliment de la legalitat laboral vigent a l'Estat.\nEl sindicat espera resoldre aquesta situació el més aviat possible i després d'haver sol·licitat explicacions a l'APBA ia Ports de l'Estat, una vegada que es coneguin més detalls es prendran acords per dur a terme totes aquelles mesures sindicals i legals que des d'aquesta organització de treballadors considerin pertinents .


About: Emili Saleta i Llorens\nEmili Saleta i Llorens (Reus, Baix Camp, 1888 — Barcelona, 1953) va ser un escriptor i socialista català. Col·laborà en publicacions com De Tots Colors (1908), de Barcelona, i en L'Avi Muné, de Sant Feliu de Guíxols. Com a escriptor publicà diversos llibres de prosa i poesia. També va participar diverses vegades als Jocs Florals de Barcelona.\nEmili Saleta i Llorens (Reus, Baix Camp, 1888 — Barcelona, 1953) va ser un escriptor i socialista català. Col·laborà en publicacions com De Tots Colors (1908), de Barcelona, i en L'Avi Muné, de Sant Feliu de Guíxols. Com a escriptor publicà diversos llibres de prosa i poesia. També va participar diverses vegades als Jocs Florals de Barcelona. Milità des dels orígens a la Unió Socialista de Catalunya i fou col·laborador de La Justícia Social i del Diari de Reus. Entre 1907 i 1915 va viure a Suïssa, França Alemanya i Anglaterra, i fou corresponsal de diversos periòdics a París, Londres i Berlín. El 1916 i 1917 va exercir el periodisme a Madrid. El 1919 va tornar a Barcelona i va fer estudis sobre temes municipals. A partir de 1928 va col·laborar a L'Opinió i el 1929 va formar part de la redacció del quinzenal Ideari, òrgan d'expressió de la Unió Socialista. Participà en el Primer Congrés Nacional de la Unió Socialista de Catalunya, celebrat l'abril de 1932, i fou designat membre del nou comitè executiu del partit com a secretari de relacions interiors. L'any 1933 va participar a Mataró en un míting a favor d'un únic front obrer contra el feixisme. Després de la seva mort es va publicar Homenatge al poeta E. Saleta i Llorenç (Sant Genís de Vilassar, 1954) (ca)\nEmili Saleta i Llorens (Reus, Baix Camp, 1888 — Barcelona, 1953) va ser un escriptor i socialista català. Col·laborà en publicacions com De Tots Colors (1908), de Barcelona, i en L'Avi Muné, de Sant Feliu de Guíxols. Com a escriptor publicà diversos llibres de prosa i poesia. També va participar diverses vegades als Jocs Florals de Barcelona. (ca)\nEmili Saleta i Llorens (ca)


Una sola salut, un sol planeta Noticias\nA l'abril es commemora el Dia Mundial de la Salut amb el lema: "Construir un món més just i saludable" que destaca la necessitat de superar les desigualtats en l'àmbit de la salut, que la situació d'alerta sanitària de la covid ha posat de manifest. Per la situació de pandèmia, les activitats s'han traslladat al mòn digital.\nEnguany, com a prova pilot s'impartirà una sessió on line Una sola salut, a càrrec de Yayo Herrero, durant el matí del 28 d'abril, per a alumnat de 2n de batxillerat de l'Institut Ribera Baixa del Prat de Llobregat. L'objectiu és implementar el projecte a tots els centres educatius de secundària el curs vinent.\nA la tarda, comptarem de nou amb Yayo Herrero, el mateix 28 d'abril, a les 18 h, en una sessió a través de Zoom adreçada a ciutadania en general, i de forma especial a les famílies (#PratFamílies). L'enllaç de la qual, el trobareu a elprat.cat/salut Les dues propostes han estat organitzades amb el Departament Municipal d'Educació.\nLa perspectiva d'"una sola salut"(One Health) remmarca la necessitat de tenir una perspectiva global i integrada de la salut humana, animal i del medi ambient. Tot i que no és un concepte nou, la seva utilitat s'ha posat de manifest, durant el temps de pandèmia. La perspectiva feminista impregna el coneixement i la docència de Yayo Herrero, que posa en el centre la cura i la vida. I també, que són les dones les que desenvolupen majoritàriament aquestes tasques a la societat, treballs pitjor remunerats i poc valoritzats (sector alimentació, sanitari, criança...).\nYayo Herrero és una coneguda antropòloga, enginyera, professora i activista ecofeminista. I una de les investigadores més influents a nivell europeu. És llicenciada en Antropologia Social i Cultural, Enginyera Tècnica Agrícola, diplomada en Educació social i DEA en Ciències de l'Educació. Ha estat coordinadora estatal d'Ecologistes en Acció i ha participat en nombroses iniciatives socials sobre promoció dels Drets Humans i ecologia social.


Operació d’ofec contra Catalunya | Contra les Retallades\n← La PAH ocupa l’ajuntament de l’Hospitalet\nLa agonía de las no-personas, sin acceso a la medicación, sin acceso a Sanidad; retrato del #GenocidioSanitario →\nOperació d’ofec contra Catalunya\nEl manteniment dels serveis mínims de l’estat del benestar corre un risc cada cop més indiscutible que es podria veure agreujat aquest 2013 amb l’elaboració d’uns pressupostos de la Generalitat que, si Madrid no permet relaxar el draconià objectiu de dèficit, obligaran a una retallada de 4.000 milions que és senzillament inassumible.\nLa realitat, tanmateix, és que a Catalunya es dóna la paradoxa que el govern del país està lligat de mans i peus a l’hora d’elaborar uns comptes condicionats per una realitat intolerable: els números no quadren perquè una gran part dels impostos que paguen els administrats són descaradament segrestats per l’Estat. N’hi hauria prou amb una quarta part dels impostos d’un any que paguen els catalans i que no retornen per eixugar el dèficit total de la Generalitat. El govern espanyol deu més de 1.600 milions en infraestructures i ha rebaixat un 92% l’aportació a Catalunya en polítiques socials en tres anys, unes xifres publicades i reconegudes, com ho és també la reducció de 713 milions en transferències finalistes.\nEs pot combregar més o menys, o gens, amb el partit que governa a Catalunya. Es pot ser més o menys, o gens, sobiranista. Es pot ser fins i tot profundament espanyol tot i viure a Catalunya. Però amb una asèptica calculadora a la mà no es pot fer altra cosa que arribar a la conclusió que el benestar dels ciutadans que viuen en territori català està amenaçat per un estat que no només els nega el dret a decidir el seu futur sinó que els fa servir d’hostatges en el procés d’ofec del govern que defensa les aspiracions d’una majoria situada entre la tisora i la paret.\nAquesta entrada s'ha publicat en Una alternativa possible i etiquetada amb independència, retallades. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Metodologies diverses, si us plau! - Tecnocentres\nPerò no entenc aquesta dèria de dir que es fa tot per projectes. Per començar, quan rasques una mica, preguntes i remenes projectes (si els tenen en obert), t’adones que algunes parts del que ells anomenen projectes els altres ho anomenem pràctiques de laboratori, exercicis manipulatius de matemàtiques, representacions d’obres clàssiques… Un projecte, tal i com els entenc jo, té un producte final o una pregunta guia clara i tota la recerca i totes les activitats que realitzen els alumnes estan encarats a aconseguir el producte o a respondre la pregunta.\nHi ha parts del currículum que és molt millor fer-la amb projectes, això segur!. I cal dir-ho alt, clar i fort. Hi ha competències que difícilment es poden aprendre d’una altra manera. Però siguem honestos, també hi ha altres parts del currículum, altres competències i continguts que difícilment es poden aprendre per projectes.\nPosem exemples concrets. Agafem una competència tecnològica. Dissenyar i construir objectes tecnològics senzills que resolguin un problema i avaluar-ne la idoneïtat del resultat. No tinc cap dubte que aquesta competència s’assolirà molt més fàcilment amb un treball per projectes on el producte final sigui aquest objecte. Lògicament, segons l’objecte que triem, podrem treballar continguts també inclosos en el currículum: Materials, objectes i tecnologies, Electricitat, Màquines i mecanismes…\nPerò agafem un altre exemple concret. Saltem, per exemple, a l’àmbit artístic. Interpretar música vocal i instrumental amb els elements i recursos bàsics del llenguatge musical. Segur que podem muntar un projecte perquè interpretin música. Però abans haurem hagut d’aprendre el llenguatge musical. Segons el meu parer, el llenguatge musical no s’aprèn amb un projecte puntual, ni amb dos. Cal constància, introducció paulativa de diferents estructures… Algú em justificarà que això es pot fer amb projectes? Segur que sí. Però se m’acudeixen unes quantes opcions metodològiques molt millors per fer-ho amb més aprofundiment.\nPodria seguir amb altres exemples. M’ha tocat en més d’una ocasió treballar fraccions matemàtiques amb alumnes. Calcular el m.c.m, el m.c.d, múltiples… Sincerament, se m’acudeixen projectes on, un cop coneguts aquests conceptes, es puguin aplicar. Però per aprendre’ls, sempre he utilitzat eines manipulatives i informàtiques sense desenvolupar cap projecte (sense tenir un producte final ni una pregunta guia per respondre).\nPotser el problema és la definició de projecte. Potser el problema és meu que entenc per projecte una cosa diferents que aquests centres. Però sincerament, jo prefereixo un centre que utilitza moltes metodologies diferents. Un centre que quan convé, perquè es considera que així l’aprenentatge és més profund i més significatiu, treballa per projecte. Quan convé, treballa per reptes. Quan convé, gamifica. Quan convé utilitza la flipped classroom. Quan convé treballa amb aprenentatge per problemes. Quan convé fa que els alumnes prenguin apunts. Quan convé, fa exàmens que els alumnes han hagut de memoritzar. Quan convé, fa pràctiques de laboratori. Quan convé…\nCom deia en el títol, utilitzem metodologies diverses, si us plau! Metodologies sempre al servei de l’aprenentatge.\nPosted in ABP, Opinió\nPrevious PostInserint imatges privades en un full de càlcul\nNext PostConsola d’administració de G Suite (4): Configurar la Chrome Web Store


CLUB DE LECTURA "VOLS LLEGIR?"\nUs oferim la possibilitat de poder escoltar els quatre lliuraments del "CLUB DE LECTURA-VOLS LLEGIR?", adaptació al mitjà radiofònic dels clubs de lectura que és realitzen com activitat cultural i de lectura a bona part de les Biblioteques catalanes. Espai que compta amb al col.laboració de la Biblioteca de Vilanova del Camí (Anoia)\nCLUB DE LECTURA-VOLS LLEGIR? - EDICIÓ 1\n"OLOR DE GAS" (Pagès Editors), de PEP ELIAS\nEmissió corresponent al dilluns 4 d'abril de 2011\nCLUB DE LECTURA-VOLS LLEGIR? - EDICIÓ 2\n"HISTÒRIA D'UNA FORMIGA" (La Patumaire Edicions), de SUSANNA CARPI\nEmissió corresponent al dilluns 6 de juny de 2011\nCLUB DE LECTURA-VOLS LLEGIR? - EDICIÓ 3\n"EL BLOG DE LOLA PONS" (Columna), de TERESA ROIG\nEmissió corresponent al dilluns 12 de desembre de 2011\nCLUB DE LECTURA-VOLS LLEGIR? -EDICIÓ 4-\n"EL ABRAZO NÁUFRAGO" (Ed. Maikalili), de MIREIA RUBIO\nEmissió corresponent al dilluns 23 d'abril de 2012\nCLUB DE LECTURA-VOLS LLEGIR? -EDICIÓ 5-\n"EL PONT DELS JUEUS" (Columna) de MARTÍ GIRONELL\nEmissió corresponent al dilluns 18 de juny de 2012