Calvo reobre el debat sobre una reforma constitucional perquè governi la llista més votada si es bloqueja la investidura La República\nACN Madrid.-La vicepresidenta del govern espanyol, Carmen Calvo, ha reobert el debat sobre una reforma constitucional perquè governi la llista més votada si es bloqueja la investidura. En una entrevista […]\nACN Madrid.-La vicepresidenta del govern espanyol, Carmen Calvo, ha reobert el debat sobre una reforma constitucional perquè governi la llista més votada si es bloqueja la investidura. En una entrevista aquest dimarts al programa ‘Hora 25’ de la SER, Calvo va considerar “raonable” plantejar un canvi del model electoral per facilitar la formació de govern a través de la modificació de l’article 99. La vicepresidenta de l’executiu en funcions va argumentar que cal adaptar la política estatal a la nova situació pluripartidista “que va aparèixer fa més de cinc anys amb l’aparició d’Unides Podem i de Ciutadans”. “Es produeix un canvi de comportament i cultura política sense modificació normativa”, ha remarcat, i ha dit que això no seria modificar la Carta Magna “per la via dels fets” sinó adaptar-la als nous temps.\nEl líder del PSOE, Pedro Sánchez, ja ho va plantejar al juliol en una entrevista a TVE. El president del govern espanyol en funcions va argumentar que l’actual model “no funciona” i “cal reformar-lo”. Sánchez va afirmar que proposaria una reforma a PP, Cs i Unides Podem per garantir la governabilitat i evitar el bloqueig. El secretari general socialista va parlar “d’impedir coalicions negatives que puguin abocar a la repetició sistemàtica electoral”. L’article 99 de la Constitució espanyola és el que regula el sistema d’elecció del president del govern. Fixa el mecanisme de les consultes del cap d’Estat amb els representants de les diferents formacions polítiques i atorga al Rei la potestat de nomenar un candidat. La part que és objecte de debat és la que fa referència a la necessitat del president d’aconseguir la majoria absoluta de la cambra en primera votació i una majoria simple 48 hores després, i sobretot l’establiment d’un termini de dos mesos per a la repetició electoral en cas que cap candidat aconsegueixi la investidura.


Home - EscritA Espot\nI Certamen Literario de\nrelats curts EscritA Espot\nParticipa al I Certamen literari convocat per l’excel·lentíssim poble d’Espot.\nI CERTAMEN LITERARI ESCRITA ESPOT\nFinalmente el nostre jurat ha deliberat, i ja tenim els guanyadors dels relats d’EscritA Espot.\nJurats d’EscritA Espot\nPremi Ribera d’Ebre\nVI Premi Internacional Ribera del Duero\nPremi Ciutat de Getafe de Novel·la Negra\nÉs un escriptor peruà que pertany a la generació de narradors del país de fins del segle XX i principis del segle XXI.\nEscriptora, crítica de literatura i cinema, traductora, investigadora i professora de literatura catalana a la Universitat de Barcelona\nÉs un escriptor i traductor espanyol publicat pel grup editorial Penguin-Random House\nI Premi de Poesia Manuel del Cabral i el XI Premi Internacional de Poesia Claudio Rodríguez.\nEspot no és només un poble, és una porta, un accés a una mica més enllà. Alguns troben la satisfacció a l’exuberant bellesa del seu parc nacional, altres troben la recompensa en l’esforç de l’objectiu superat, altres troben la felicitat en recórrer els seus carrers amb les solapes de l’abric aixecades i d’altres, molt pocs, el troben a la seva cultura.\nEspot no és només el racó favorit de muntanyencs o esquiadors, Espot ens ensenya i ens transporta, amaga entre les pedres dels seus murs i les aigües del seu llac una mica misteriós i singular que volem trobar: Ens ajudes?\nConéixer ESPOT i el seu entorn\nEls nostres relats més recents\nCarta al metge d’Espot\nUna carta al metge d’Espot és el pretext per avaluar passat, present i futur del poble, del Parc Nacional i de la vida dels que hi resideixen o en gaudeixen. Posa en valor la capacitat professional i l’adaptació al canvi del metge rural durant la seva vida laboral. Descriu i analitza el verídic vincle emocional que la vincula a Espot, doncs els seus pares, van passar la lluna de mel al Parc Nacional, un paradís pels amants de l’excursionisme que afortunadament segueix conservant el seu atractiu i rep cada any milers de visitants, encara que ha canviat el modus de vida tradicional de la població local. La carta qüestiona els reptes de futur laboral, de la vida al poble i la sostenibilitat del Parc en el món global actual i és una al·legoria a la seva sòlida amistat.\nVacances a Espot\nPablo es un xiquet una mica inquiet, amb ganes d'aventures, de viure noves experiències, i descobrir els misteris d'Espot. Te ànima d'explorador. Allà descobrirà el poble, i una de les histories més antigues de la terra. Pels carrers del poble farà un nou amic, i al riu d'Aiguestortes tindrà l'oportunitat de conèixer-lo millor.\nLa Minairona i una trobada fantàstica\nDesprés d'una temporada el nostre protagonista s'ha vist abocat a triar un canvi de vida. Pren la decisió de tornar a la muntanya on sempre s'hi ha sentit més connectat. Serà durant aquesta aventura on es toparà amb un ésser que el retornarà un altre cop al seu camí.\nUn noi es troba un diari d'allò més peculiar, que pertany a un senderista que va acabar atrapat en una cova.\nVeure més relats\nExplora i gaudeix de totes les nostres temes\nFem servir cookies. Si us sembla bé, simplement feu clic a «D'acord». També pots triar quin tipus de cookies vols utilitzar clic a “Ajustaments”.\tLlegeix la nostra política de cookies\nAjustaments\tRebutjar tot\tAcceptar-ho tot\nGuardar\tRebutjar tot\tAcceptar-ho tot


Les capitals pirinenques habiliten espais alternatius per votar el 14-F\nEl Pont de Suert és l'única que manté el punt de votació habitual, la Confraria nova\nUn dels col·legis electorals de Vielha. / AJ. VIELHA E MIJARAN\nLa pandèmia està afectant de ple la campanya electoral del 14-F i també ho farà el mateix dia de les eleccions. Les autoritats sanitàries han recomanat que, sempre que es pugui, s'habilitin espais de votació alternatius als col·legis electorals habituals on es garanteixin unes majors condicions de seguretat i distanciament. En municipis i pobles petits, on sovint l'únic espai públic és l'edifici consistorial o l'escola, probablement no es podrà canviar el lloc de votació, però les capitals pirinenques sí que han habilitat espais alternatius.\nCanvis a la Seu d'Urgell\nEn el cas de la Seu d'Urgell, al Centre Cívic El Passeig es votarà a la sala de la Gent Gran en lloc de la sala polivalent. Els electors que habitualment voten a la sala Sant Domènec ho faran a la Pista Polivalent de la zona esportiva. Al Centre Cultural les Monges, les persones amb cognom de l'A a l'L votaran a la sala d'exposicions La Cuina i les de l'M a la Z, al vestíbul. A l'Arxiu Comarcal, mentrestant, les persones de l'A a l'L votaran al mateix arxiu, mentre que la resta ho farà a l'Alberg la Valira. Els col·legis de la Salle, l'Escorxador i Castellciutat, en canvi, es mantindran igual que en altres eleccions.\nPuigcerdà i Tremp, al poliesportiu\nA Puigcerdà, mentrestant, en comptes de votar-se a l'escola Alfons I, com de costum, els electors hauran d'anar al Poliesportiu. A Tremp, per la seva banda, els electors hauran de dirigir-se al Pavelló del Casal, just al davant del col·legi electoral habitual, l'escola Valldeflors.\nSet meses electorals a Vielha e Mijaran\nA Vielha e Mijaran hi haurà set meses electorals distribuïdes en cinc col·legis electorals que serviran perquè puguin votar els veïns i les veïnes dels tretze pobles del municipi. Tal com han explicat des del consistori, s'ha optat per mantenir el màxim de centres de votació possible, sempre que es puguin mantenir les mesures de seguretat i higiene vigents. En aquest sentit, a Vielha s'ha decidit que el Centre de Joventut "Antara" (carrer Arnals, 2) sigui el lloc triat per acollir dues meses electorals en substitució del Casal de Jubilats "Sant Miquèu", que tradicionalment era un dels col·legis electorals, perquè l'espai és més gran i permet una millor aplicació de les normes de seguretat.\nAixí mateix, el Centre de Formació d'Adults també acollirà dues meses electorals, que aquesta vegada estaran situades al pati cobert que hi ha al costat del parc infantil, amb un espai més ampli que a les aules, com era habitual en els anteriors comicis. D'altra banda, els locals socials d'Aubèrt, Gausac i Escunhau, comptaran amb una mesa electoral cadascun.\nDes de l'Ajuntament han deixat clar que en tot moment, aquests espais compleixen amb les mesures necessàries de seguretat per a celebrar els comicis: espais amplis i ventilats, distància interpersonal de seguretat i on es podrà diferenciar els circuits d'entrada i de sortida.\nSort, al poliesportiu, i el Pont de Suert, sense canvis\nFinalment, a Sort es votarà al Pavelló d'Esports, mentre que al Pont de Suert s'ha optat per mantenir el col·legi electoral habitual, la Confraria nova de Sant Sebastià.\neleccions 14-F col·legis electorals Alt Pirineu i Aran


LECCION 3 (el papel del estado)  | ECONOMIA (UB) | Unybook\nLECCION 3 (el papel del estado) (2017)\nLECCION 3 (el papel del estado)\nLliçó 4. EL PAPER DE L’ESTAT 4.1. La intervenció de l’Estat L’Estat intervé en l’economia per realitzar tres funcions (Musgrave): • Assignació de béns i serveis • Distribució de la renda i la riquesa • Estabilització macroeconòmica de l’economia LA FUNCIÓ D’ASSIGNACIÓ La intervenció del sector públic com a proveïdor de béns i serveis es justifica pel que s’anomena fallades del mercat Aquesta situació es dona respecte a: - Béns públics (purs) - Externalitats (positives o negatives) - Béns preferents i condemnables - Monopolis naturals  Béns públics Els béns públics purs són béns de consum no rival i de no exclusió.\nAixí, un cop es dona el servei, el cost d’afegir nous consumidors és nul.\nEn el cas dels béns públics purs és que ningú vol assumir el cost ja que només pagaria el primer usuari (qui demandés el servei primer).\nEx: enllumenat públic, far, policia, justícia, exèrcit, parcs públics, etc.\nAixí, en el cas de béns públics purs, cal que l’Estat intervingui sinó no es proveirien de forma òptima  Externalitats L'existència d’externalitats implica que en la producció o consum d’un bé s’altera el benestar d’individus que no són els productors o consumidors, sense que aquesta alteració es repercuteixi en el preu.\nAquestes poden ser : - positives (transport públic que redueix la congestió i la contaminació o vacunes que redueixen les epidèmies) - negatives (indústries contaminants, pesca excessiva, etc.) En aquestes situacions el mercat és ineficient en l’assignació de recursos perquè el preu que en resulta no considera els costos socials provocats per les externalitats negatives ni els beneficis generats en el cas de les externalitats positives.\nLa solució pot ser de mercat (mitjançant negociacions sobre drets però que són difícils d’aplicar) o mitjançant la intervenció pública.\nAquesta intervenció pot ser: - - En externalitats positives: - provisió pública (educació i sanitat públiques) - subvencions a la producció per reduir el cost i augmentar el consum (ajuts a l’adquisició d’habitatge, transports públics subvencionats, concerts educatius i sanitaris) - exempcions fiscals per fomentar la seva producció o consum (benzina sense plom, donacions culturals).\nEn externalitats negatives: - regulació que impliqui obligació, prohibició, sanció o restricció (quotes de pesca, obligació d’instal·lar depuradores o d’utilitzar un determinat tipus de carburant) - impostos que augmentin el cost i redueixin la demanda (carburants) - sistemes de pseudo-mercat (quotes transferibles per contaminar l’atmosfera) (Ex emissions de CO2).\n Béns preferents i condemnables - En el cas de béns preferents el mercat pot subministrar una quantitat òptima (demandada) però el govern estimula la seva provisió seguint el desig de la societat (ex: cultura, neteja urbana, reciclatge).\n- En el cas dels béns condemnables l’efecte és el contrari, el govern vol desincentivar el seu consum (ex: tabac, alcohol, drogues, etc.).\n- Les intervencions públiques per a promoure una dotació eficient d’aquests béns seran similars a les descrites en el cas de les externalitats.\n Monopolis Naturals - En monopoli, el productor pot limitar la quantitat i augmentar el preu per maximitzar el benefici, essent la producció menor i el preu major al resultat de lliure competència.\n- Monopolis naturals són monopolis sorgits “naturalment”, és a dir, situacions de mercat en les que només pot existir un monopoli.\n- Es tracta de mercats que requereixen una gran inversió inicial i una escala operativa molt elevada per assolir uns rendiments òptims d’escala, de manera que només pot subsistir una empresa (p.e. serveis de subministrament d’aigua, gas, electricitat, telèfon, ferrocarrils, metro, etc.).\nL’Estat intervindrà per evitar els abusos del monopoli sobre els consumidors de diferents maneres: - - Propietat pública del monopoli per actuar sota criteris socials (no només econòmics) i beneficiar als consumidors (ciutadans) - - Regulació de les condicions de mercat (limitació en les tarifes o preus, autorització prèvia de les tarifes, etc.), perquè els consumidors no surtin perjudicats.\n- Foment de la competència (si el monopoli deixa de ser natural) LA FUNCIÓ DE DISTRIBUCIÓ - No existeix un acord unànime sobre quin ha d’ésser el paper de l’Estat com a distribuïdor o redistribuïdor de renda.\n- Com que el criteri d’equitat es basa en judicis de valor, existeix una àmplia gamma de concepcions sobre la justícia distributiva (Pareto, Rawls,..).\nDiferents posicionaments: - Segons els neoclàssics/liberals: la distribució del mercat és adequada - Segons intervencionistes: cal que l’Estat intervingui per corregir quan aquesta distribució és injusta Els instruments que té l’Estat per distribuir la renda són els següents: - - - Fiscals: - Impostos directes: impost progressiu sobre la renda, gravant més als de major nivell de renda de manera que facin un esforç fiscal més gran.\n- Impostos sobre successions i donacions (ex. herència) Despesa en transferències: - pensions de jubilació, invalidesa, etc., - despeses socials (sanitat, educació, habitatge, etc.) No fiscals: polítiques de rendes, com la fixació d’un salari mínim, el suport dels preus agrícoles, etc Perquè importen les desigualtats? - Perquè dificulten la capacitat de les persones per desenvolupar el seu potencial - Perquè afecten al propi concepte de democràcia - Perquè estan relacionades amb el creixement econòmic 1) Relació desigualtat/potencial de les persones: 2) Relació democràcia i desigualtat - Com més democràtica és una societat (és a dir, el més ampli és el dret al vot), major redistribució hi haurà ja que el votant mig serà més pobre i es tendirà a una major redistribució entre rics i pobres.\nA la pràctica: - Moltes democràcies acaben sent "capturades“: una concentració excessiva de poder sobre les elits i la seva voluntat de preservar-lo influencien en aspectes com el poder “de facto”, mitjançant el control de les polítiques, la mobilització de grups de pressió, o capturant el propi sistema de partits.\n- En alguns casos únicament les amenaces per part de les elits “els mercats” i les amenaces de fugida de capitals, o l'evasió d'impostos generalitzada per part de l'elit dificulten l’exercici de les democràcies.\n3) Relació democràcia i desigualtat - Què diuen els fets a USA? - La democràcia té efectes en els ingressos fiscals: hi ha un efecte robust i quantitativament gran de la democràcia en els ingressos fiscals com a percentatge del PIB. Es tracta d'un augment del 16% - Hi ha un impacte significatiu de la democràcia en l’escolarització a la secundària i també en els models productius i en la seva qualitat - En canvi, els efectes de la democràcia en la desigualtat són molt més ambivalents.\n4) Relació desigualtat i creixement - Les primeres contribucions econòmiques parlen de que la desigualtat econòmica afavoreix el creixement econòmic (Kaldor) ja que l’existència de grups de renda alta afavoreix la taxa d’estalvi i, en conseqüència, la taxa d’inversió i de creixement econòmic.\n- Altres autors (Kutnetz) assenyalen que la desigualtat no afavoreix el creixement econòmic sinó que el perjudica - Un estudi recent de la OCDE apunta que el creixement dels països en els darrers 20 anys hagués estat molt superior de no haver existit desigualtats LA FUNCIÓ D’ESTABILITZACIÓ La funció d’estabilització de l’economia té com a objectiu mantenir un quadre macroeconòmic estable (inflació, atur i balança de pagaments) estable que permeti el creixement econòmic sostingut.\nPer a desenvolupar aquesta funció el govern utilitza uns instruments: - política fiscal (impostos i despeses públiques) - política monetària (control del diner i el tipus d’interès) - polítiques estructurals (regulacions, etc.).\nActualment es pot incloure com a objectiu el nivell de dèficit i de deute públic.\nSegons els liberals: el mercat s’autoregula Segons els Keynesians: l’Estat ha d’intervenir per recuperar l’equilibri LA POLÍTICA FISCAL Es desenvolupa via el pressupost públic: ingressos i despeses (que generen dèficit/superàvit pressupostari) i via impostos.\nLa política fiscal: el pressupost Lògica: La política fiscal permet fomentar la demanda agregada (i el creixement ) mitjançant consum públic i inversió pública (lògica Keynesiana) Avantatges: - Efecte multiplicador sobre la demanda Limitacions: - Gran part del pressupost és despesa pública “compromesa” - Si bé funciona en cas d’increment de despesa, en cas de disminució no queda clar - Pot ser ineficaç quan el problema no és de demanda (ex: inadequació entre O i D de treball) Els pressupostos es poden presentar de tres formes diferents: - Classificació orgànica: segons els organismes que realitzen la despesa (QUI gasta) - Classificació econòmica: segons el tipus de despesa (en QUÈ es gasta) - Classificació per polítiques de despesa: segons les polítiques de despesa (per a QUÈ es gasta) La política fiscal: els impostos Lògica: Els impostos treuen recursos de les economies domèstiques i de les empreses (redueixen la demanda agregada) per tant la reducció dels impostos permetrà injectar recursos a l’economia real (lògica liberal) Avantatges de la reducció impostos: - Incrementen la producció i el consum de la famílies per tant estimulen l’economia Limitacions de la reducció d’impostos - Requereixen aprovació del Parlament que sovint edulcoren les polítiques - Empíricament les reduccions d’impostos han respòs a motivacions electorals i no econòmiques - Són poc flexibles i no van en ambdues direccions: “és més fàcil baixar que pujar impostos” - Minven la capacitat dels estats de dur a terme polítiques redistributives Característiques del sistema tributari espanyol - IRPF: - Tributació de les empreses: (especialment les grans) no tributen per beneficis al tipus teòric (del 30% en general i 25% a les PIMEs), sinó a un nivell del 10% segons dades de l’Agència Tributària (AT) .\n- Impost de patrimoni no s’ha aplicat recentment (ha tornat a l’exercici 2011) - L’impost sobre successions (ISD) pràcticament és zero a quasi totes les CCAA - L’estalvi tributa al 19-21%, molt menys que les rendes del treball (fins al 43% en IRPF) - Les fortunes tributen a l’1% mitjançant les Societats d’inversió de capital variable (SICAV).\nA tots aquests elements s’uneix un frau fiscal al voltant del 23% del PIB segons AT La política monetària Es desenvolupa mitjançant el control de la quantitat de diner en circulació i el tipus d’interès.\nEl Govern/regulador pot frenar el creixement econòmic si - redueix l’oferta de diner - augmenta el tipus d’interès El Govern/regulador pot accelerar el creixement econòmic si: - incrementa l’oferta de diner - disminueix el tipus d’interès Lògica: incrementar el tipus d’interès fa que a les empreses no els hi siguin rendibles fer certes inversions i per tant això reduirà el creixement.\nAl contrari, disminuir el tipus d’interès fa que determinades inversions passin a ser rendibles i es facin i per tant això estimularà el creixement.\nAvantatges de la política monetària: - Atorga estabilitat i seguretat al sistema Limitacions: - No hi ha relació estable entre el tipus d’interès del Banc Central i la taxa d’inflació - Els canvis en els tipus d’interès no tenen efectes immediats - Incerteses en relació a les previsions (no es compleixen els quadres macroeconòmics) - Eficàcia superior per refredar l’economia (atenuar el creixement) que per estimular el seu creixement Les polítiques estructurals - Poden ser polítiques de rendes, reconversions industrials, reformes laborals, etc.\n- Aquest tipus de polítiques tenen com a objectiu incidir sobre els preus i salaris per controlar la inflació (assegurar un control de preus de béns bàsics pels consumidors), garantir uns nivells mínims de renda als treballadors, també sobre regulacions que minven la competitivitat - Exemples de polítiques estructurals: la Liberalització del comerç, Mesures de foment de l’emprenedoria , Reforma laboral, la Reforma de les Pensions, la Reforma de l’Administració Pública...\nLògica: es tracta de polítiques d’oferta, que tenen com a objectiu incrementar l’oferta de recursos disponibles per així incrementar la capacitat de créixer (la frontera de possibilitats de producció) Avantatges: - Permeten millorar de forma directa la productivitat de les economies Limitacions: - Al contrari que les polítiques de demanda (política monetària i fiscal) requereixen incidir sobre grups d’interès i col·lectius que tenen incentius en que NO fructifiquin les reformes Exemples de política macroeconòmica 1. Objectiu: augmentar el creixement i reduir l’atur - - Política fiscal: - podem reduir els impostos i/o augmentar la despesa pública.\n- En ambdós casos, els agents (privats en el primer cas i públics en el segon) tindran més recursos i augmentarà la demanda agregada, elevant l’ocupació i l’activitat econòmica.\nPolítica monetària: - reduïm el tipus d’interès, de manera que els agents privats poden endeutar-se a menor cost.\n- Això estimula el crèdit i, en conseqüència la demanda agregada (consum i inversió), reduint l’atur generant creixement econòmic.\n- També es pot devaluar la moneda (l’euro) per estimular les exportacions amb països fora de la Eurozona.\nProblema: les polítiques descrites també augmenten la inflació i el dèficit exterior.\n2. Objectiu: reduir la inflació i el dèficit exterior - - Política fiscal: - augmentar els impostos i/o reduir la despesa pública - Els agents (privats en el primer cas i públics en el segon) tindran menys recursos i es reduirà la demanda agregada, disminuint tant la inflació (augment de preus vinculat al consum) com el dèficit comercial (es compra menys a fora perquè hi ha menys diners).\nPolítica monetària: - augmentem el tipus d’interès, de manera que als agents privats els hi costa més endeutar-se.\n- Això frena el crèdit i, en conseqüència la demanda agregada (consum i inversió), reduint la inflació i el dèficit exterior.\n- També es pot revaluar l’euro per frenar les importacions de països fora de la Eurozona.\nProblema: les polítiques descrites també augmenten l’atur i redueixen el creixement econòmic.\nPer tant, els governs han d’anar combinant els diferents instruments per assolir els seus objectius.\n4.2. L’Estat i la seva presencia en l’economia Perquè creix la despesa pública? Diferents Teories: - Llei de Wagner: Les societats esdevenen més complexes i per tant reclamen una major intervenció del sector públic: béns públics, correcció d’externalitats, etc..\nEl creixement de la renda estimula la despesa pública en serveis (com l’educació, la sanitat, etc.), que tenen una demanda elàstica (augmenta més la demanda que la renda).\n- Efecte preus relatius (Baumol): el sector públic creix en serveis, que tenen una menor productivitat; com que els salaris augmenten de manera similar a tots els sectors, s’augmenta la despesa pública. -a més, incrementa el cost tecnològic en sectors com la sanitat i l’educació- - Redistribució de la renda i cicle electoral (Downs): la competència entre partits impulsa la despesa pública, sobretot en períodes preelectorals.\nPerquè creix la despesa pública? - Ideologia del partit dominant (Cameron): no és cert que quan manen partits d’esquerra augmenta la despesa més que quan governen partits de dretes, sinó que varia la composició de la despesa.\n- Grups d’interès (Buchanan i Tullock): els grups de pressió pressionen perquè es faci despesa pública en activitats que els afavoreixen.\n- Il·lusió fiscal (Buchanan i Wagner): la creixent complexitat del sistema tributari, els canvis en la temporalitat de pagament del deute i la fiscalitat indirecta (ex: IVA) redueixen el cost de percepció de la despesa pública.\n- Teoria de la burocràcia (Niskanen) : com més sector públic hi ha més creix la pressió per a que augmenti.\n- perquè els buròcrates (funcionaris) pressionen per maximitzar el pressupost (efecte intern) - perquè el propi creixement del sector públic dona més vots als qui proposen un creixement del sector públic (efecte extern).\n- Homogeneïtat ètnica i Despesa pública: (Alesina, Glaeser, Sacerdote): l’homogeneïtat ètnica afavoreix majors nivells de despesa social, ja que la redistribució és menys atractiva políticament quant més es beneficiïn d’ella grups ètnics diferents dels que contribueixen a la redistribució. Aquest és un dels elements citats per la manca d’un Estat del benestar “europeu” als Estats Units.\n- Estats descentralitzats i despesa pública: en estats descentralitzats es discuteix sobre si aquesta estructura fa que augmenti més la despesa pública que en estats centralitzats.\n- Quan un nivell de govern recapta impostos (per exemple el central) i un altre gasta (per exemple el subcentral) es pot produir que el segon tendeixi a gastar perquè no ha de suportar el cost polític de pujar els impostos.\n- Quan un nivell de govern (per exemple el central) legisla i un altre suporta el cost (subcentral) el primer pot tendir a gastar perquè no suporta la despesa.\nEn aquests casos, cal aclarir les competències jurídiques i econòmiques per evitar ineficiències.\nEl dèficit públic i el seu finançament A les economies occidentals, els darrers anys les despeses han estat sovint superiors als ingressos generant el que anomenem dèficit públic.\nEl dèficit públic genera una necessitat de finançament a l’Estat que es pot satisfer amb: - Endeutament amb el Banc Central: aquesta opció ha estat la més utilitzada tradicionalment, però des de 1984 s’utilitzarà molt més l’emissió de deute públic - Emissions de Deute públic: suposa l’existència d’un crèdit mitjançant un títol-valor entre el titular d’aquest títol i l’Estat (Tresor Públic). Per tant, és un mitjà alternatiu als impostos per finançar les despeses. A Espanya són conegudes les Letras, Bonos i Obligaciones del Tesoro Público.\nEfectes del Deute Públic - Efecte “crowding-out”: substitució de l’activitat privada per la pública.\n- El finançament del dèficit públic amb deute fa que els inversors privats dediquin recursos a la compra de deute (amb un tipus d’interès –rendiment- més alt que el de mercat) i no el dediqui a activitats en el sector privat.\n- A més, l’increment del tipus d’interès, per captar capital, té un efecte negatiu sobre el consum i la inversió privada.\n- Pels neoclàssics (monetaristes) l’augment de la despesa pública finançada amb deute públic provoca un augment del tipus d’interès que disminueix la inversió privada, sent l’increment de la renda (efecte multiplicador de la despesa pública) menor a la reducció d’activitat privada i, per tant, l’endeutament és perjudicial per l’economia.\n- Pels keynesians, els efectes són contraris - ja que la inversió privada no només depèn del tipus d’interès i amb els recursos obtinguts, l'Estat pot dinamitzar l'economia per l’efecte multiplicador de la inversió.\n- Efecte negatiu sobre les generacions futures: els governs prefereixen finançar la despesa pública amb deute públic, i no impostos, ja que així els ciutadans tenen la impressió que la despesa pública no els costa res - (La il•lusió del deute públic) existeix una opacitat respecte als votants al traslladar la càrrega impositiva cap al futur.\nECONOMIA - LECCION 3 (empresa, produccion) (2017) Resumen\nEconomía I - TEMA 4 ECONOMIA LA REGULACIÓN PÚBLICA: EL PAPEL DEL ESTADO (2018) Apunte\nECONOMIA - LECCION 1 (economia como ciencia social) (2017) Resumen\nECONOMIA - LECCION 2 (poblacion, consumo y mercado) (2017) Resumen\nECONOMIA - LECCION 5 ( tecnicas de analisis economico) (2017) Resumen


Fa dos anys vaig formular una queixa davant la Comissió Nacional del Mercat de la Competència (CNMC) en relació ambun assumpte que no ve al cas.\nA jutjar pel nombre del procediment, vaig haver de presentar-la en els primers mesos del 2016, i a causa de la inacció de l'organisme en qüestió, possiblement més interessat en protegir i fer costat a les grans empreses monopolistes que a una altra cosa, doncs la veritat és que ja m'havia oblidat del tema, i no és estrany, doncs hant passat pràcticament dos anys, i tinc molts assumptes pendents...\nAhir vaig rebre una trucada telefònica d'una atenta secretària, dient-me que havia de facilitar-los el meu document nacional d'identitat i un correu electrònic. La veritat és que em van donar ganes de enviar-la a fer punyetes, però com la senyora era molt educada, i jo sóc un cavaller, vaig optar per facilitar aquestes dades, ja que anaven a avançar-me electrònicament la notificació corresponent.\nAl moment rebo un missatge al mòbil, cosa que em fot molt, la veritat, i tot seguit un avís de notificació per correu electrònic, amb un munt d'advertiments legals, que por em va donar obrir-lo.\nDesprés de trucar de nou, i dir-los que jo volia una notificació en paper, impresa, signada, segellada i registrada, ja que sóc de l'antiga època, i a més segur que hauré d'acabar recorrent contra la resolució, la pobra senyora va començar a balbucejar, com si jo li demanés un impossible, o l'enviament de la notificació a Mart.\nAl final em va dir que sí, que me l'enviaven per correu, i en aquestes estem, però anem, com si em fessin un gran favor...\nDe què serveix la informàtica si un procediment de queixa per una determinada pràctica col·lusòria triga pràcticament dos anys a tramitar-se?\nVostès creuen que a hores d'ara de la pel·lícula m'importa molt que la notificació triga dos o tres dies més a arribar?\nI quins beneficis obtenim, i em refereixo bàsicament a la informàtica judicial (cadascú sagna per la seva ferida), quan el sistema no funciona, cada dia es triga més anys a resoldre qualsevol assumpte nimi, i aquest país funciona cada vegada pitjor...?\nLamento ser tan pessimista, però és el que hi ha.\nEn qualsevol cas, i llevat d'excepcions, una cosa tinc clara: a més informatització de la societat, més estupidesa col·lectiva.\nNo hi ha res més perillós que un tonto amb un ordinador, ja que es creu que té accés a tot el coneixement acumulat per la nostra decadent -i ex cristiana- civilització occidental, sense adonar-se que el que la natura no dóna, la informàtica no ho presta...\nEn altres paraules, que cal entendre les coses, posar-les en el seu context, etc.\nI, sobretot, no fiar-se de la primera bestiesa que llegeixis o vegis a internet, ja que qualsevol ximple pot penjar el que li doni la gana. És el cas de la Viquipèdia, per exemple, on en un article excel·lent sobre un determinat tema, pot entrar qualsevol analfabet funcional, a excretar les seves deposicions, que queden allà per l'eternitat, fins que algú amb més criteri es decideixi a esborrar-les.\nEn fi, que estem acabant l'any -menys mal-, i no convé ser tan pessimista.\nFeliç Any Nou els desitjo, de tot cor.


Dansa per a embarassades - MAMA LLOCA\nLa pràctica d’exercici durant l’embaràs és bo tant per a la mare com per al nadó. Concretament, la dansa ajuda el cos i la ment a assumir els canvis físics i psicològics de l’embaràs i a preparar-se pel part i el postpart.\nMitjançant la dansa del ventre, una de les formes més antigues de preparar-se per donar a llum, afavorim que els parts siguin més ràpids i menys dolorosos. A través dels moviments suaus i ondulatoris es mobilitza els malucs i la pelvis afavorint, així, una millor subjecció del fetus. A més a més, s’exercita la musculatura del sòl pelvià, la qual cosa no tan sols ens ajudarà en el moment del part sinó, també, donarà lloc a una recuperació més ràpida en el postpart.\nLa dansa ajuda a enfortir l’esquena i els braços, redueix els dolors i potencia una bona forma física per quan arribi el nadó.\nTambé té efectes psicològics: fomenta el bon humor i elimina l’ansietat ja que l’embarassada pot compartir l’activitat amb altres dones en el seu mateix estat. Aquest contacte li permet aprendre de les que ja estan més avançades i comprovar per si mateixes que ballar embarassada representa un gran plaer tant per a la mare com per al nadó. A més a més, s’ha demostrat que la comunicació que s’estableix entre els dos ja dins de la panxa crea un vincle que estimula el cervell del nadó afavorint el llenguatge, la memòria, la concentració i, en general, el seu benestar físic i emocional.


Dàmaris Gelabert, El Pot Petit, Xiula i Reggae per Xics triomfen i són la prova del moment dolç que viu la cançó per als més joves\n07/08/2019 - 21.52 Actualitzat 10/08/2019 - 01.15\nIgual que Xesco Boix va ser un mite per a tota una generació, hi ha quatre noms que destaquen en el panorama actual de la música infantil en català. Dàmaris Gelabert, Xiula, Reggae per Xics i El Pot Petit han renovat el repertori de milions de llars, tenen l'agenda plena de concerts per aquest estiu i els seus vídeos triomfen a YouTube.\nDàmaris Gelabert trenca sostres\nEl cas de Dàmaris Gelabert és el més espectacular. Molts la van conèixer amb el "Bon dia", però el vídeo seu que més ha corregut per la xarxa és el d'"Els mosquits", que supera els 160 milions de visualitzacions.\n"Mai ens haguéssim imaginat que els videoclips arribessin a tants llocs del món", explica la cantant i musicoterapeuta, que també ha vist com el nombre de subscriptors del seu canal de YouTube s'ha catapultat:\n"Especialment aquest estiu, i sobretot en el mes de juliol, hem passat de 100.000 a un milió. Em sembla que estem a 1,2 milions ara mateix. I ja ens ha notificat YouTube que rebrem el botó d'or, que és el que reps quan arribes a un milió."\nNo hi ha cap altre artista que canti en català que hagi assolit aquestes xifres. Amb 20 anys de carrera, Dàmaris Gelabert només és la punta de llança del canvi d'escena que està vivint la música infantil, amb propostes i estils que van més enllà de les cançons tradicionals.\n"La música és fonamental en la vida dels infants. I les cançons i la música és bàsicament el llenguatge de les emocions", explica la cantant i compositora, que té seguidors arreu del món.\nAlguns, de llocs tan llunys com el Brasil, com aquesta nena que s'ha llançat a cantar "Els dies de la setmana", un altre clàssic de la Dàmaris.\nAquesta és la Naia una nena d'Aracaju-Sergipe, l'estat més petit de Brasil, ella també veu els nostres videoclips i la seva mare @silvia.regina.522066 ens ha enviat aquest video a on ens canta "Els dies de la setmana". Moltes gràcies, quina sorpresa tan bonica 😍😍😍😍😍 #catala #cantarencatala #abrasilcantenencatala #aprendrecantant #musicainfantil #damarisgelabert #katalonski #brasil\nA post shared by Dàmaris Gelabert (@damarisgelabert) on Aug 5, 2019 at 9:58am PDT\nEl Pot Petit, consolidat després de 10 anys\nUn altre grup de moda és El Pot Petit. Amb la cançó "El lleó vergonyós" han acumulat més de 7 milions de visionats a YouTube. I en tenen més de 5 milions amb "Els pirates".\nSón peces que han estat decisives per consolidar els 10 anys de carrera. "És emocionat veure com una cançó que hem compost nosaltres el públic se l'ha fet seva", comenta la cantant Helena Bagué.\nNomés l'any passat, van fer 145 actuacions. Els pròxims mesos celebraran els 10 anys treballant a ple rendiment, com explica Helena Bagué, que interpreta la Jana:\n"Ara és molt guai perquè a tot arreu on anem les entrades s'exhaureixen en qüestió d'hores. La gira que hem presentat ara dels 10 anys, que fem la majoria de bolos a la tardor, ja hi han gairebé totes les entrades exhaurides. És una molt bona notícia i una manera de demostrar que la música per a famílies interessa."\nL'aposta pels vídeos a YouTube ha facilitat l'expansió del seus èxits, admet l'altra cara visible del grup, Siddartha Vargas, que petits i grans coneixen com en Pau:\n"Ha sigut una porta a entrar a moltes cases i escoles, que han aprofitat molt aquests recursos audiovisuals que vam penjar i que vam cuidar molt que fos un producte de qualitat, que fos agradable de veure."\nXiula, temes sense eufemismes\nIgual que els membres d'El Pot Petit, els músics de Xiula també provenen del món del lleure. "Volíem crear un projecte que ajuntés educació i música", explica en Jan Garrido, un dels quatre amics que integren el grup.\n"Ens agrada entomar les problemàtiques socials, problemes del dia a dia de les famílies, posar nom i cognoms a temes que costen de dir. Amb el sentit d'humor i la música es poden dir i treballar", destaca Garrido.\nI aquests aspectes que aborden van des dels "Polls" fins al "bullying", que tracten a ritme de trap amb "Rispect", passant per la seva cançó més coneguda, el rap de "Verdura i peix".\nXiula defugen eufemismes i, mitjançant la música infantil, busquen arribar també a pares i mares, diu Rikki Arjuna:\n"Som educadors socials, hem estat tota la vida treballant amb criatures. A totes les cançons que fem són missatges que el nen o nena llança cap al seu pare o mare. I així està molt bé que tota la família l'acabi cantant i facin una mica el clic."\nReggae per Xics, cançons tradicionals amb ritmes caribenys\nLes cançons de tota la vida passades pel filtre jamaicà. Aquesta és l'oferta que va fer populars Reggae per Xics, el projecte infantil del grup Penguins. Per Eduard Polls, un dels integrants de la banda, explica que els concerts estan pensats per a un públic transgeneracional:\n"La nostra filosofia és apropar el que seria un concert musical, amb tots els seus formats, instruments i el seu embolcall, a un públic de 0 a 99 anys. No enfocat exclusivament a la música infantil, sinó en un acte que puguin participar diferents generacions."\n"Una mosca volava per la llum" o "Si tu vas al cel" són dos dels èxits d'aquest grup de Sant Feliu de Llobregat, que també sumen centenars de milers de visualitzacions a YouTube:\nL'humor i la pedagogia també tenen cabuda en el seu repertori, que ha incorporat cançons pròpies.\nDàmaris Gelabert, Xiula, Reggae per Xics i El Pot Petit, propostes de música infantil que triomfen


I tot descarregat! - CASTELLERS DE CASTELLDEFELS\nEl castell puja ferm, però una mica tremolós. Els nervis són a flor de pell, des de la pinya fins al pom. L’Emma i l’Andrea pugen ràpides i finetes. L’Emma es col·loca, l’Andrea fa l’aleta i la plaça brogeix. Mentre l’Andrea baixa per la rengla, la Marta puja pilar amunt. El pilar belluga una mica, però la Marta, amb l’exquisida finor que la caracteritza, assoleix el repte i es col·loca, preparada per rebre l’Emma, que ja l’està esperant a dosos. L’Emma no s’ho pensa dues vegades ni mitja i, amb valentia i decisió, entra al pilar i fa l’aleta. El tronc es desfà de pressa i deixa al descobert un magnífic pilar de 5 que fimbra, però no massa. El Josele l’aguanta amb el cor, més que amb les espatlles. I mentre l’aguanta, mira la plaça, i la veu plena. I veu totes les mirades clavades en ell, i sent els crits d’emoció, i els aplaudiments, i en aquell instant sap que tot l’esforç ha valgut la pena.\nAcaba la primera ronda, doncs, amb un 3 de 7 amb l’agulla descarregat per primera vegada a la història dels Grocs. És un moment màgic, increïble, colpidor, que no deixa ningú indiferent. Camises grogues que salten i giren i s’abracen i es besen i ploren i canten i criden. Encara queda feina per fer, però, i a contracor, ens calmem una mica i aparquem les emocions. Avui la volem fer molt grossa, i això tot just ha començat.\nEn segona ronda anunciem el 4 de 7, un castell que ja no ens fa por, però que ens fa respecte. Encara excitats pel primer triomf, tanquem pinya i pugen segons. Sembla que les mides són bones – sembla que a poc poc n’estem aprenent – i els segons diuen que sí, que endavant. Tota la pinya concentrada, mans fortes i segures, baixos quiets i expectants. I el castell torna a pujar ferm, i l’enxaneta puja com un llamp, i el passa i fa l’aleta per segona vegada aquesta tarda. La descarregada ens fa treballar una mica, però ja el tenim! El segon castell de 7 descarregat de la diada. I ho tornem a celebrar, aquesta vegada amb més serenor. Sabem que ens en queda un encara i no ho volem espatllar.\nArriba la tercera ronda i anunciem el 3 de 7, un vell conegut que hem descarregat ja unes quantes vegades. Tanmateix, no volem pecar d’excés de confiança i la consigna és fer-lo com si fos la primera vegada. i no ens equivoquem. Al tronc les forces no estan ben compensades i la carregada s’ha de treballar una mica. L’Aina, però, no s’ho pensa i puja fineta i decidida i es col·loca ben arraulida. El castell s’obre a quarts, estan patint una mica, però l’Andrea puja igualment i fa l’aleta! La descarregada no és tan plàcida com voldríem. El tronc pateix, però la pinya prem fort i aguanta. Ja queda poc, ben poc, un últim esforç i ja ho tindrem. Finalment, el castell es descarrega i la plaça sencera esclata d’alegria.\nTanquem la diada amb un preciós vano de 5, un pilar de canalla i el tradicional pilar al balcó. I signem, així , la millor actuació de la colla a la nostra plaça. Acabem temporada, doncs, amb tres castells de 7 descarregats, tots al primer intent, que ens fan sentir grans i orgullosos de la feina feta i que ens omplen de confiança i ens fan somiar amb nous reptes per a la temporada que ve.\nI ara a descansar, que ens ho hem ben guanyat!\nBy Montserrat Comas|2015-12-10T11:19:54+02:00Desembre 10th, 2015|General|


Tens un Capritx?\nEt convidem a conèixer la trajectòria professional del xef Artur Martínez i del seu restaurant Capritx, única estrella Michelin de Terrassa. L'Artur també ens explicarà en què consisteix el moviment "Slow Food" i la xarxa "Km 0", que defensen la utilització de productes autòctons i aliments amb sentit comú i que tenen respecte pel medi ambient.\nCom el naming pot ajudar a impulsar la teva empresa\nD' aquest tema ens en parlarà tot un expert, el Sr. Fernando Beltrán, en una xerrada dedicada al naming (anomenar, posar nom a les coses), disciplina que està adquirint una gran importància amb el pas del temps i que cada cop s'aplica més per trobar el nom adequat a un producte, servei o empresa.\nPAPÁ, QUIERO SER UN EMPRESARIO DE ÉXITO, de Francesc Delgado i Jeroni Benavides, ens aporta una visió diferent de com emprendre el repte de ser un empresari del segle XXI, a través d’exemples de casos pràctics, d’anècdotes i de vivències de la seva pròpia experiència professional i docent. El llibre tracta de manera innovadora i integradora dos mons que fins ara semblaven separats en l’acció empresarial: el mercat extern (els clients) i la gestió interna (els col·laboradors i l’organització).\nAquesta obra neix com un llibre de “pont aeri”, que els autors, ambdós professors d’ESADE, especialitzats en l’àrea de màrqueting estratègic, l’han escrit amb la voluntat que es llegeixi fàcilment durant el temps que dura el viatge en avió (anada i tornada) entre Barcelona i Madrid.


La paella de Miguel Delibes - RICART GARCIA MOYA\nHome » Articuls » La paella de Miguel Delibes\nPareix que estiga baix moreres, chops o baladres en les afores d’Alboraya, Aixátiva o Muchamel; pero Miguel Delibes, fa 50 anys, cuinava paelles rodat d’una naturalea verginal y prou llunt del Micalet.\nCasi tot sobre Miguel Delibes s’ha aprofitat pera escriurer tesis. Asoles mos queden sinse esmunyir uns poquets asunts fum de bocha baix sa taravaca vital. L’atre día, badallant y en son, em vaig deixar cáurer per terres ahon Delibes, els fins de semana, filosóficament cuinava paelles en nyenya y tot, com si fora mon tío llauraor que, en companyia de tallarrosos y parotets, les fea junt al seu camp de creílles y sebes.\nNo n’hiavía ningú en son jagant caseriu-palau de Sedano, pero la vehina Cristina, en molta cordialitat y sinse tíndrer porega a la meua facha de terroriste blaver, estigué charrant en mi de lo bo que era el génit lliterari de Valladolit. Esta sinyora compartix un gran espay o pati ajardinat en la grapallá de fills y nets del noveliste que, al ser més d’una trentena, fan el mardanot entre sangrantanes, aserps, pardalets, gats, gosos y rates. Fa molt poc estigueren chiquets y machongos trencant la serenitat d’este paraís, ple d’abres y fils d’aigua d’una purea que’m que’n fa les dents llarcs. Aquell matí no quedava ningú d’ells. Tots s’havían anat per la mort, em digueren, d’un gendre del escritor. En gentilea, Cristina me dugué, raere d’atravesar atra propietat seua (que també usava Delibes), a la covarcheta que pareixía del Nort europeu. Allí naixqueren o s’eixmerilaren molts dels personats que aumpliren les histories que mos deleitaren, desde’l faba d’Azarías a la «Señora de rojo», recort etern a sa dona, Ángeles de Castro, delicá bellea castellana que faltá als 48 anys y deixa ferit de permanent changlot y tristea al lliterat.\nEl temps ha donat drapá a l’art culinari del noveliste. Parle en una de les netes y, lo mateix que Cristina, no s’anrecorda1 en detall de cóm fea l’arrós son yayo; aixina que asoles tenim ductes y gábules. El cult Delibes era amant de la naturalea, d’eixos amants en rarea y perill, perqué agarrava escopeta y anava pegant trons a cuansevol animalet que botara entre cudols, matapuses, romers, forments, anouers y archilagues cambrones; per lo que podem supóndrer que’l conill o pollastre sería el component més paregut a les fetes per mosatros, els valencians. Pot ser que ficara clóchines, pero en Sedano no tenen peixcatería, ¿ficaría garrofó, bachoqueta, tabella, safrá, nyora picaeta, carchofetes, caragols…?\n¡La Maredeueta y Sent Roro m’amparen, quína soletat! Eixa porta auberta, ahon estava nostre Delibes, la trobí tancá. Dins no quedava ni u entre’ls sillars del sigle XVIII. Ningú n’hiavía raere dels cristals de les finestres; ni sixquera l’espírit d’Azarías esbramant per la «milana bonita». El bancalet de pedra ahon es sentava junt als nets estava buit. Asoles l’amabilitat de Cristina, la vehina, m’espentá la melancolía que poc a poc m’aufegava dasta’l copró (es un dir, clar).\n¡Che, en temps del COVID y calamitats pestíferes com la Fallera Cantimplora o el Monyicot municipal de Valencia, n’hia que tíndrer fortalea y no cáurer en fluixos escorrufaments que mos entarquimen el trellat!. Aixina que, raere d’un colpet en El Molino, pasant baix cama cavilaments, morrondangues y moixigangues, agarrí cochet dasta aplegar a la impresionant y sorprenent Pirámide de Mussolini2 que, poc a poc, están desfent els progresistes de ‘deixam un sou y pórtamelo a casa’. Seguixc fent camí y aplegue rápit al llogaret de Soncillo, ahon m’empapusen en una cafisá de cosetes bones y, pera unflar més la pancha y buidar l’enteniment, una platerá de sigrons ahon suren pentolets de choriso, cansalá en cona, botifarra d’arros y sanc (diferent, encá que no millor, a la nostra de sanc y seba). M’apone en maquensia a la eixida de la fonda, empiponat per algo que diuen Rioja (yo, sinse voler oféndrer, crec que’s dut de Font de la Figuera). En estat de sepia3, mig ensomiant, torne a Delibes y al seu espay áulic de Sedano, perque l’edifici y tot lo que’l rodava era digne d’un vert borbó del sigle XVIII, encá que’l prosiste ha guanyat els dinés per mig del sacrifici y treballant la ploma dasta sa mort. No era un mantusá d’eixos que viuen cama en alt y la ma auberta, sinos tot lo contrari.\nM‘agrá vórer a Delibes, prop a la vellea, ensevismat en el ballar del caldo bollint, preocupat per les moscardes y de que no’s socarrara l’arrós o li quedara caldós. Lo evident es que may cremaría nyenya de garrofera o taroncher4, perque’n eixe puesto no n’hia. La sencillea era natural en ell, ademés de que fugía de coentors y glories mundanes. L’home, nugat als seus trencacaps lliteraris, no enredrava ni fea baixees gastronómiques y, per tant, parlava en naturalitat de la paella valenciana, no castellana. May vullgué furtarmos l’orige, com fan en descarería nostres fartons vehins del Nort —sempre en robellat5 gavinet esmolat en els morros y gafautant baix el paraigües del victimisme ploramiques—, que presumixen de «Paella Catalana», y aixina la oferixen en restaurants de Barcelona, com «l’Almirall». Catalunya mos furtá y mos furta, pero no heu va fer may Delibes, eixemplar humá que guardava dasta’ls nyitols la honradea com a lley de comportament. Al contrari de tota la femera d’embrutapapers colaboracionistes dels mijos catalanistes —com els diaris Levante e Información, o la riuá de pastranots de l’academia de catalá À Punt—, Delibes es mantingué honest a lo llarc de tota sa vida, sinse fer cámbits ideológics per un plat de cucaes llentilles d’or.\nM’agradaría haver fet un estudi més fondo sobre l’orige de s’afició a les paelles, pero tampoc anava a donar la llanda als parents del noveliste. Per cert, si a algú sisinyoret se li torna el cabell vert per el lléxic o morfosintaxis de nostre valenciá modern, que prenga caíra, un got de tila y aguaite cuan puga el DHIVAM, OTONY 2020. El tenen a totes hores y debaes en Internet.\n1 Anrecordarse –aglutinació de partícula pronominal an (ant. en) y verp recordar: “¿t’anrecordes cuant en l’horta…?” (Merelo, J.: ¡Un talent de carabasa!, 1910, p.11)\n2García Moya, R.: La Pirámide de Mussolini.\n3 Un poquet bufat: “la muller… al vórelo en estat de sepia, li diu…” (El Tío Cuc, Alacant, 09/ 02/ 1935, p.1)\n4 La morfología en -ch- valenciana d’este sust. te sigles d’us en prosa y vers: “del Molí dels Taronchers” (BUV. Ms. Ayerdi: Noticies de Valencia, 1677); “les de taroncher” (López, Tomás: Academia, 1685, p. 25); “taroncher: naranjo” (Bib. Serrano Morales, ms. 6549, Diccionari valenciá,1825)…\n5 El valenciá modern adoptá grafíes etimológiques en –b–, del lletí robigo, rechasant vulgarismes en –v: “robell de ferro: orín, herrumbe” (Ros: Dicc. 1764, p.203)


problemes de son del bebè i com solucionar-los\nSomni del nadó: què és normal i què hi ha un problema?\nEn els primers sis mesos de vida, ho és normal que el vostre nadó es desperti regularment a la nit. El vostre nadó probablement us necessitarà durant la nit per alimentar-vos i ajudar-vos a establir-vos durant aquests primers mesos.\nFins i tot després dels primers sis mesos, els hàbits i comportaments de son del bebè varien molt. Això vol dir que pot ser difícil dir-ho quan el bebè dorm i s’instal·la s’ha convertit en un problema.\nPerò és possible que tingueu un problema de son infantil si, durant un període aproximat de tres mesos, el vostre nadó de sis mesos o més:\nes desperta de forma constant més de tres vegades per nit\nes requereix més de 30 minuts de forma constant per solucionar-se\nté dificultats per dormir i arreglar-se que et provoquen molta angoixa.\nSi no esteu segurs de si teniu problemes de son per al bebè, és una bona idea parlar sobre els patrons de son del vostre nadó amb el vostre metge de capçalera o amb una infermera de salut infantil i familiar. Al final, potser decidiu no treballar per canviar els hàbits de son del vostre bebè, però no deixa de ser una bona idea descartar qualsevol problema de salut subjacent que pugui causar un son inquiet.\nTot i que és normal que els nadons petits es despertin durant la nit, els podeu ajudar a desenvolupar patrons de son saludables durant els primers mesos. Això pot fer que sigui possible que en el futur tingueu problemes per dormir i resoldre el vostre bebè. El nostre article sobre rutines de son per a nadons té més informació.\nProblemes de son per al bebè: per què potser voldreu fer alguna cosa per ells\nEls problemes de son del bebè poden afectar tant tu com el teu nadó.\nSi el vostre nadó no dorm prou, probablement ho serà cansat i greixós. Pot ser que sigui més exigent quan es desperti, que necessiti més consol i que sigui més difícil de conformar quan està al llit.\nI si el vostre nadó no dorm prou, probablement tampoc tens prou son.\nPot ser que estigueu cansats i estressats. És possible que et trobeu abatut o emmalaltint més sovint. La manca de son també pot comportar ansietat i depressió.\nLa falta de son pot dificultar-lo per fer front a les exigències quotidianes de tenir cura del vostre nadó. També ho podria fer els costa més sentir-vos càlids cap al vostre nadó i per donar-li l’atenció amorosa que vols donar-li.\nEstar molt cansat pot fer difícil pensar recte, i podria tenir problemes per concentrar-se. Pot fer més difícil equilibrar el treball remunerat i la criança.\nEls problemes de son del bebè poden causar dificultats de relació amb altres membres de la família. Per exemple, si no dormiu prou, pot ser més difícil que tingueu paciència amb els altres fills.\nLa nostra secció per a adults té molts articles sobre com mantenir el vostre benestar i afrontar l'estrès si la preocupació del son per a nadons us dificulta les coses.\nCom solucionar els problemes de son del nadó: per on i com començar\nPot ser útil per llegir sobre les necessitats de son del nadó. Això us pot ajudar a comprendre la quantitat de son que necessiten els nadons i la seva comparació amb el son del vostre bebè amb la resta de la seva edat.\nAbans de fer canvis, també és convenient mirar quins són els problemes que es desperten i es resolen el vostre nadó. D’aquesta manera podeu adaptar una estratègia de son al vostre nadó i a la vostra situació.\nA continuació, el nostre article sobre com canviar els patrons de son del vostre bebè us porta a través de quatre estratègies per ajudar el vostre bebè a instal·lar-se i “dormir durant la nit”:\nIdentificar l’hàbit associat al problema del son.\nFer fora l’hàbit.\nEstabliu una rutina positiva per dormir.\nAjudeu el vostre nadó a acostumar-se a dormir de manera independent. Això pot implicar buscar una comoditat controlada o sortir al campament.\nL’aprenentatge de nous hàbits de son no serà fàcil per al vostre nadó ni per a vosaltres. Preferirà les coses com són i pot estar molest pel canvi. Així que és una bona idea estar preparat per a moments de prova mentre el vostre nadó s’acostumi a una rutina diferent. Però pengeu-hi: la majoria de pares que intenten les estratègies anteriors tenen èxit.\nSobre estratègies de comportament per a problemes de son del nadó\nLes estratègies esmentades anteriorment són totes les estratègies de comportament.\nAquestes estratègies de comportament es basen en la idea que la forma en què els nens s’estableixen a dormir es convertirà en la manera en què volen tornar a dormir quan es desperten durant una migdiada o a la nit. Per exemple, un bebè que està fadrí per dormir probablement voldrà tornar a ser balancí després de despertar durant la nit. Les estratègies de conducta tenen com a objectiu ajudar els nens a canviar hàbits de son com aquests i acostumar-se a establir-se per ells mateixos.\nSi esteu interessats en utilitzar estratègies de comportament per resoldre els problemes de son del vostre nadó, n’hi ha algunes coses que val la pena destacar:\nAquestes estratègies estan bé per a nadons de més de sis mesos, però no per a nadons menors.\nÉs molt bona idea obtenir ajuda professional per resoldre els nadons, sobretot si no esteu segurs de quin és el problema o de com podeu posar en pràctica una estratègia de comportament.\nHeu de sentir-vos còmodes amb l’estratègia de son que utilitzeu. Per exemple, a molts pares no els agrada la idea de reconfortar, que consisteix en deixar un bebè plorar durant curts períodes.\nEstratègies de conducta treballar millor i seguir treballant més temps que els medicaments. Els experts recomanen medicaments per als problemes de son del nadó només quan els problemes són molt dolents. I fins i tot en aquests casos, els experts aconsellen fer servir estratègies de comportament i també medicaments.\nLes estratègies de conducta són suportat per molts anys de recerca científica australiana i internacional què funciona amb problemes de son dels nens petits.\nSi els problemes de son del vostre bebè us estan disminuint, no esteu sols. Pot ser difícil ser el pare que vols ser si no estàs dormint prou tu mateix. La bona notícia és que fer alguna cosa sobre problemes de son del bebè pot fer una gran diferència per a la vostra salut i benestar.\nBebès El restrenyiment\nJoves Hidrats de carboni i GI\nServeis governamentals per a famílies\n5 setmanes d’embaràs


Roca llança la 10a edició del seu concurs internacional de disseny jumpthegap® | Elisava\nData: 03.05.2021 - 06.09.2021\n[Extended deadline: 6 setembre]\njumpthegap®, el Concurs Internacional de Disseny de Roca, busca la creativitat i el talent d'estudiants i professionals per idear productes innovadors i radicals a través d'una visió multidisciplinar i intercultural.\nDes del seu llançament el 2004, el concurs internacional de disseny de Roca jumpthegap® ha inspirat a milers de joves estudiants d'arquitectura i disseny de tot el món a idear solucions creatives, innovadores i radicals per a l'espai del bany. En aquesta 10a edició, el concurs repta els participants a desenvolupar solucions que responguin als objectius de l'Agenda 2030 per al Desenvolupament Sostenible, amb projectes tecnològicament viables i que mostrin diversitat, sostenibilitat, atemporalitat i adaptabilitat.\njumpthegap® està profundament compromès amb el suport a les noves generacions de dissenyadors i arquitectes i, ara més que mai, vol ajudar-los a oferir solucions reals i amb visió de futur que ens permetin construir un futur millor. Al participar en el concurs, s'ofereix als participants una plataforma internacional per desenvolupar i mostrar el seu talent i oportunitats, que s'estenen més enllà del 2021, amb els finalistes i guanyadors convidats a discutir els seus projectes en una sèrie de taules rodones i debats públics amb àmplia visibilitat en tot el món. Per als estudiants, es tracta d'una gran oportunitat de complementar una educació formal amb una experiència pràctica.\nHi ha 17.000 euros en premis!\nEls projectes es poden presentar online entre el 3 de maig i el 3 de juny.


Notícies - Vistiplau de la plantilla de Delphi a l'acord per l'ERO amb un 78% de vots afirmatius\nVistiplau de la plantilla de Delphi a l'acord per l'ERO amb un 78% de vots afirmatius\nPlanta de Delphi a Sant Cugat\nel 4/mai/16 Josep Gimeno / Alba Triadó Economia PDF\nLa plantilla de la planta de Delphi de Sant Cugat ha donat suport a l'ERO pactat pel comitè i per la direcció de l'empresa. El 78% dels treballadors que han participat a la consulta han votat a favor de l'acord, mentre que el 17% s'hi ha oposat i un 4% s'ha decantat pel vot en blanc. La participació ha estat del 86,3%, xifra que equival a 466 empleats.\nEl comitè d'empresa valora els resultats de les votacions que donen suport al preacord al qual va arribar amb la direcció aquest dissabte. El president del comitè, José Antonio Morán, destaca la unitat dels treballadors davant un moment tan difícil.\nJosé Antonio Morán\nCreiem que la plantilla està tenint una actitud totalment responsable i professional davant una situació tan difícil. No estem del tot satisfets amb l'expedient però tot i així, com a mal menor, és una solució parcial que ens satisfà perquè està molt per sobre del que marca la legislació.\nEl comitè d'empresa vol aconseguir un pla de reindustrialització que ofereixi les garanties necessàries als treballadors de Delphi per garantir la continuïtat industrial i mantenir la màxima ocupació possible a la planta de Sant Cugat. Morán explica que el proper pas és continuar negociant amb totes les part implicades en el conflicte i demana suport a les administracions.\nVolem asseure'ns amb els inversors, amb les administracions i per suposat amb Delphi. Les reunions han de servir per posar sobre la taula quines són les propostes i què podem posar cadascun de la nostra part per aconseguir l'èxit del procés de reindustrialització.\nL'ERO posarà fi a l'activitat de la multinacional a la ciutat després de 53 anys. La decisió suposarà l'acomiadament de 540 persones, a l'espera d'un pla de reindustrialització que doni continuïtat a la planta. Aquest pla de reindustrialització obre la porta a contractar més de 200 treballadors. De moment, l'aplicació de l'ERO està prevista a partir del 13 de maig, amb la sortida dels primers 65 empleats. Entre el juliol i el setembre, se n'acomiadaran 299 i, entre octubre i març, la resta dels 540 que té la plantilla de Sant Cugat.\nAmb el vistiplau dels treballadors es dóna llum verda a l'acord que recull indemnitzacions de 65 dies per any treballat amb un màxim de 42 mensualitats, així com un lineal de 10.000 euros i una prima addicional de 2.000. Els majors de 56 anys podran acollir-se a un pla de prejubilacions i els majors de 55 també al conveni especial de la seguretat social. L'acord també estableix un pla de recol·locacions. Delphi ha cedit els actius de l'empresa als treballadors, que ara hauran de negociar el pla de reindustrialització amb els possibles inversors.\nQuants diners invertiran enguany a Sant Cugat les administracions supramunicipals?\nSant Cugat tanca el 2021 amb un 30% menys d'atur respecte fa un any\nBoehringer Ingelheim firma un conveni amb l'Hospital Clínic de Barcelona per a potenciar una atenció centrada en els pacients\n'Take off' impulsa els projectes de 16 empresàries de Sant Cugat\nEl forn de pa Paris Toujours obre una botiga a Sant Cugat\njose antonio moran\nDiferents centres educatius desperten amb pancartes de suport al català a les escoles\nLa multa per no pagar la zona blava o verda a Sant Cugat puja a 100 euros\nFGC talla la línia entre Valldoreix i les estacions d'Hospital General i Volpelleres aquest cap de setmana\nMartí Cifuentes, nou tècnic de l'Hammarby suec on Zlatan Ibrahimovich és un dels inversors\nL'ús de les estacions de Sant Cugat dels FGC augmenta un 30% respecte al 2020, però encara lluny del 2019


Bloc de la Fundació Pere Tarrés: L’art de comunicar\nFormar part d’una entitat és molt fàcil, però alhora és de les coses més complicades que pots fer a la vida. És fàcil perquè només cal participar de les seves activitats i implicar-t’hi en major o menor mesura. Ara bé, és complicat, perquè la veus suar, patir i angoixar-se per fer petits progressos. I tu sues, pateixes i t’angoixes amb cada petit progrés de l’entitat. Perquè no ens enganyem... les entitats no existeixen per al comú dels mortals!\nQuantes vegades veiem als mitjans generalistes que parlin d’aquella entitat de diables que ha aconseguit fer una nova bèstia de foc? O d’aquella fundació que ha acompanyat a 10 joves ex-tutelats en un procés d’autonomia personal? O d’aquella associació que ha aconseguit integrar als nouvinguts del seu barri gràcies al treball comunitari? Tot això no interessa a la gent! Tot això són foteses al costat dels grans temes de la vida com per exemple si en Leo Messi té gastroenteritis o si s’ha entrenat amb normalitat.\nPerò no podem defallir. Hem de seguir insistint, ens hem de fer visibles sigui com sigui. Cal comunicar. Si no comuniquem, no existim. Viure immersos en una societat digitalitzada té el problema i a la vegada l’avantatge de que tothom pot comunicar i arribar on vulgui amb la seva comunicació. Així doncs, comuniquem, expliquem-nos, piulem, postegem, publiquem, enviem, compartim, remodelem el web i sobretot no defallim. Aquesta és la nostra millor carta de presentació. Els éssers humans tenim una estranya tendència a confiar en allò del què hem sentit a parlar i a desconfiar d’allò que ens és desconegut.\nAlguns consells a l’hora de comunicar:\n1. Parla dels altres: explica què fan els teus socis, què els preocupa, posa sobre la taula aquells temes que t’han demanat, així ells també et faran de prescriptors.\n2. Dissenya un bon Pla de Comunicació: és important planificar aquelles accions que vols dur a terme per tal d’explicar-te al món. Una bona preparació és la base per a l’èxit.\n3. Emmiralla’t: mira com comuniquen entitats semblants a la teva. Això t’ajudarà a agafar idees per millorar la teva estratègia comunicativa.\n4. Parla de tu: més enllà de difondre les teves activitats, parla dels teus valors, dels teus ideals, celebra els teus èxits i indigna’t amb les injustícies que van contra els teus principis fundacionals.\n5. Sigues accessible: no hi ha res pitjor que comunicar en una sola direcció. Respon tots els missatges i dubtes que et plantegin. Mostra’t accessible i servicial.\nAmb tot plegat aconseguirem visibilitzar la nostra acció i contribució a la societat, sumar més persones a la nostra causa, comptar amb major legitimitat social i captar recursos per garantir la continuïtat de la nostra acció. Així doncs, comuniquem!\nResponsable del portal Xarxanet.org\nEtiquetes de comentaris: Comunicació, Entitats socials, Oriol Toro


Ajuntament d'Arenys de Mar - Balanç d'un any extraordinari, treballant contra la Covid-19\nEl regidors i regidores del govern i l'oposició han mantingut, aquesta tarda, una reunió per fer balanç de l'acció municipal davant de la pandèmia de la Covid-19, just la setmana que fa un any que va decretar-se l'Estat d'alarma i va començar el confinament domiciliari.\nL'alcaldessa Annabel Moreno, a l'inici de la reunió, ha remarcat que "ha estat un any molt dur, a nivell personal i familiar per tothom". I ha fet menció a les difícils decisions que ha calgut pendre "des del primer moment tancar i enviar al personal municipal a casa per garantir la seguretat de tothom, mentre es mantenien els serveis esencials i d'atenció ciutadana i serveis socials".\nEl regidors i regidores de Govern han fet un resum i exposició de les principals actuacions i com s'encara el treball de cada regidoria pels propers mesos. Els regidors de l'oposició han demanat detalls, sobretot relacionats amb noves actuacions, en especial cap a l'atenció i suport a les persones i famílies vulnerables i també vers la reactivació econòmica. En aquest sentit s'ha demanat una acció municipal forta i planificada.\nEl Govern ha compartit un document de balanç de l'acció feta aquests mesos, tant la relacionada directament amb la pandèmia com un avançament de les noves mesures previstes i en marxa d'ajuts locals per microempreses i persones autònomes o per subvencionar la compra d'ordinadors per estudiants.\nMida: 398.3 kB\nPublicat el 16 de març de 2021


Quim Torra defensa de tornar a posar les urnes per a l’autodeterminació aquesta legislatura\nERC li respon que no és el moment de posar dates i planteja avançar amb grans consensos\nLa independència s’ha de validar a les urnes al final del mandat. Aquesta és la proposta del president de la Generalitat, Quim Torra, per a respondre a la sentència que ha condemnat els dirigents independentistes. ‘Si per posar les urnes per l’autodeterminació ens condemnen a cent anys, la resposta és clara: s’hauran de tornar a posar urnes per a l’autodeterminació‘, ha dit. El calendari de Torra topa frontalment amb l’estratègia d’ERC d’eixamplar la base. Esquerra ha respost a Torra que ‘no és el moment de posar dates‘ i que el sobiranisme ha d’avançar a partir de consensos que impliquin el 80% de la població. ‘És l’hora d’acumular forces i de créixer per tornar-ho a fer amb certesa que guanyarem’, ha sentenciat el president del grup parlamentari d’ERC, Sergi Sabrià.\nEn una compareixença al parlament, Torra ha defensat que partits i entitats es reuneixin per tancar un gran acord nacional en què es concreti com exercir el dret d’autodeterminació ‘en el termini més breu possible’. Demana que tots els actors formulin propostes i la seva és de votar al final de la legislatura. ‘Hem de trobar-nos entitats i partits per fixar el rumb cap a la Catalunya independent’, ha afegit. Sabrià ha respost el president que estudiaran la seva proposta però li ha advertit que és amb els grans consensos amb què el país ha avançat.\nTorra també ha argumentat que tots els actors hauran de pactar com reivindicar l’amnistia i que el Consell per la República tingui un paper clau en la via de la internacionalització. El govern, mentrestant, ha de continuar governant, segons Torra. I per a això creu necessari que s’aprovi un pressupost que sigui ‘palanca del canvi social’.\n‘No acceptem la sentència de la ignomínia, la rebutgem –ha dit–. Tenim una sentència infame que els condemna a molts anys de presó i que limita molts drets que tant han costat de conquerir als catalans i també als espanyols.’ Per Torra, el parlament també ha de tornar a parlar i a debatre sobre el dret d’autodeterminació, malgrat els advertiments del Tribunal Constitucional que la mesa de la cambra i el govern poden incórrer en responsabilitats penals. ‘Cap tribunal no impedirà a aquest president d’impulsar les iniciatives sobre el dret d’autodeterminació.’\nA més, Torra s’ha encomanat al debat constituent que fa unes setmanes que ha començat a caminar en l’àmbit de la societat civil, impulsat per Lluís Llach, per a disposar la primavera de l’any vinent ‘d’una guia per a elaborar una constitució republicana’. Torra ha dit: ‘Animo la ciutadania a participar-hi, a construir ella mateixa el seu futur.’ I ha demanat que hi hagi un gran acord de país, amb partits i entitats, per a posar fil a l’agulla al compromís expressat pel parlament (i censurat ahir pel Tribunal Constitucional espanyol) d’assolir una amnistia per als presos i de trobar la via per a exercir el dret d’autodeterminació. Torra diu que defensarà de fer-ho aquesta legislatura.\nSobre la violència policíaca, ha fet pinya amb els Mossos. Ha dit que confia en el cos policíac ‘per a evitar mals majors’, però els demana que siguin escrupolosos en la seva actuació.\n[EN DIRECTE] Quart dia de protestes al Principat contra la sentència


rba salut i gestió: Continuarà havent-hi llistes d’espera a la sanitat pública...\nContinuarà havent-hi llistes d’espera a la sanitat pública...\nDesprés que el conseller Comin dotés un Pla de xoc per combatre les llistes d’espera amb 100 milions d’€ sense que s’assolís el objectiu plantejat, ara, tres anys més tard, el conseller Aragonès en l’explicació dels acords als que havia arribat amb els Comuns per l’aprovació dels pressupostos 2020, va anunciar que es destinaven només 20 milions d’€ a millorar el problema de les llistes d’espera. És una mostra molt clara de la manca d’empatia de molts polítics vers els problemes reals de la gent i que ens volen fer passar bou per bèstia grossa.\nLes llistes d’espera només són un exemple de com el pressupost de la sanitat pública està per sota del que es necessitaria. Farmàcia, els sous dels professionals, la reposició d’equipaments són altres exemples de pressupost insuficient... i n’hi ha més...\nEl pressupost que el govern català ha pactat amb els Comuns no és suficient per les necessitats que el país té plantejades, ni és suficient per respondre satisfactòriament a les necessitats del sistema sanitari públic. Sens pot dir que és el millor pressupost possible, però en cap cas es pot dir a la ciutadania que aquests són els pressupostos que necessiten els ciutadans. Afirmar-ho ni és ètic, ni respon a la realitat.\nI la prova la tenim amb el fet que per millorar la situació de les llistes d’espera es crearà un decret “d’accessibilitat” dotat amb 20 milions d’€ que és just la cinquena part del que el conseller Comin hi ha destinar i que per cert tot i els 100 milions que hi va aportar, tampoc se’n va sortir. Tanmateix sembla que en lloc de 100, van acabar sent uns 70 milions el que el Pla de Xoc es va gastar. Malgrat tot els esforços, les llistes d’espera continuen presents en el dia a dia de la nostra sanitat pública. Val a dir que el Pla de Xoc de conseller Comin només va estar vigent amb dotació econòmica, un sol exercici.\nEn el contingut d’aquest nou decret d’accessibilitat, el departament de Salut vol establir que les visites a l’atenció primària s’atenguin en menys de 72 hores i reduir a la meitat els temps garantits d’alguns procediments quirúrgics a més d’incorporar-ne de nous, i considerar criteris mèdics i socials a l’hora d’incloure els malalts a la llista d’espera. Sincerament dona la sensació que amb una dotació de 20 milions d’€ addicionals no n’hi haurà prou per aconseguir tot això.\nDe fet tenim un problema greu de caràcter estructural. Perquè no podem destinar al finançament sanitari un tant per cent del PIB similar al que destinen països com Suècia o Dinamarca amb qui voldríem emmirallar-nos? És evident que el dèficit fiscal que pateix Catalunya juga un paper molt important en aquesta situació. Cada any marxen del país més de 15.000 milions d’€ que l’estat no ens retorna per cap via; sens dubte poder disposar d’aquest diners ens solucionaria molts problemes.\nPer això resultat difícil entendre que la prioritat de determinats partits polítics sigui tirar d’ideologia per aconseguir més diners per les arques públiques mitjançant l’increment de la càrrega impositiva que gravita sobre la ciutadania. Si Catalunya té un nivell impositiu el més elevat de l’Estat espanyol, i un dels més alts d’Europa sembla del tot extemporani que hi hagi partits que encara vulguin escanyar més als ciutadans catalans. Incrementar els ingressos pressupostaris augmentant els impostos no és la millor manera de gestionar les finances d’un país. Tot té un límit, i certament a Catalunya l’estem sobrepassant. Segurament caldria una revisió a fons dels elements que determinen la despesa pública a Catalunya; caldria agafar el brau per les banyes, i eliminar del sistema públic tot allò que no és eficient i no aporta valor. I al departament de Salut, si ens posem a mirar, segur que trobarem més d’una guingueta que costa diners i no aporta res.\nMentre tant, anem fent uns pressupostos que segurament són els millors possibles en aquests moments, però que presenten greus mancances per a la sanitat pública. No poder acabar amb les llistes d’espera és una situació que no ens hauríem de permetre. Les llistes d’espera en la sanitat pública no només són un problema que posa en qüestió l’accessibilitat al sistema sinó que a més perjudica greument la qualitat de vida de moltes persones, a banda de posar en risc la seva salut.\nDecididament aquests no són els pressupostos que els ciutadans de Catalunya necessiten per fer front als seus problemes de Salut. Recentment el Cercle de Salut ja ha deixat escrit a través d’un estudi, que per eliminar tots els desfasaments de la sanitat a Catalunya caldrien de l’ordre de 5.000 milions d’€ més i en lloc d’això el govern ens en posa 900. És evident que el govern fa el que pot; que aquests pressupostos són els únics possibles en aquests moments, però aquests no són de cap manera, els pressupostos que la sanitat pública necessita. Es queden molt per sota\nPublicat per Ricard Bosch a 22:40


Cor l'espiga: de maig 2011\n7è Festival Cant Coral Vila de Cubelles 2011\nAvui ha estat un dia especial: el "nostre" consolidat festival i unes quantes novetats.\nHem rebut les corals convidades i un públic fidel a l'església amb tres peces: "O vosso galo comadre", el cànon "Hallo Django" que hem estrenat i "Que tinguem sort", una altra estrena amb l'acompanyament al piano de Marc Capardón.\nUn cop passada la nostra actuació, ens hem assegut a gaudir de les 3 corals convidades:\n- La Coral Casamanya d'Ordino (Andorra)\n- La Coral Juvenil Xalest d'Igualada\n- La Massa Coral de Terrassa\nUn any més, ha estat un concert molt enriquidor tant pel que fa a repertori, estils i qualitat.\nXXXII Trobada de caramelles\nDiumenge 1 de maig, ben matiners, ens vam trobar a la Plaça del Mercat per anar plegats cap a Begues.\nA la trobada d'enguany van participar una vintena de grups de les comarques de l'Alt Penedès, Baix Llobregat, Baix Camp, Tarragonès i Garraf.\nNosaltres vam cantar "Margarideta" i "Jorn de Pasqua".\nEl sol va acompanyar una diada de caramelles prou "engrescada".\nConcert de l'OCG i el Cor l'espiga\nEl passat dissabte 30 d'abril, vam tenir el plaer d'escoltar l'Orquetra de Cambra del Garraf en un concert a l'església de la nostra vila. Vam gadir de la interpretació de la Mort i la donzella i alguna pinzellada de Mozart sota la direcció d'Edmon Colomer. El concert va acabar amb la participació de la coral interpretant 3 peces de forma conjunta amb l'OCG.\nHa estat fantàstic cantar amb l'orquestra i un luxe treballar per uns dies amb el reconegut director Edmon Colomer.\nAquí teniu una petita mostra d'aquest concert per al record:\nDiumenge 24 d'abril a les 9:00h ens trobem sota uns pins matiners i emboirats. Ben mudats, amb barretina, faixa i espigues com és habitual cada Pasqua Florida. La pluja ens havia espantat unes horetes abans, però finalment el dia s'obre i ens permet arribar amb sol a una Plaça de la Vila plena.\nEl repertori d'enguany va ser:\n- Jorn de Pasqua\n- Pasqua aimada\n- El cavaller enamorat\n- Un cant festiu\n... i els cuplets. Cal dir que va "fitxar" tothom: des del grapat de dones que a Cubelles porten els pantalons, la màquina de netejar a la processó, aquelles que van tenir un dolç ensurt tornant d'Andorra, la tieta de la coral... fins a la Copa que el Sergio Ramos va llençar des del bus... Caldrà esperar un any per tornar a gaudir de la sàtira, però alerta, perquè els radars no fan vacances!!\nVa ser un matí llarg amb cantades a moooolts llocs de la nostra vila, però va ser profitosa tant a dins la cistella com per les orelles...\nGràcies per acompanyar-nos i donar-nos suport!!\nAquí teniu l'enllaç de la notícia de la TDT Garraf i unes quantes fotos:\nL'escola ens visita\nEl passat divendres 15 d'abril, els alumnes i mestres de Cicle Superior de l'escola Josep Andreu Charlie Rivel del nostre municipi ens va venir a visitar al cinema Mediterrani. La coral va oferir un taller com a cloenda de la Setmana Cultural escolar d'enguany dins del marc de l'eix transversal que treballen al llarg d'aquest curs: el món de la música.\nVan tenir l'oportunitat de conèixer de primera mà els protagonistes, la història, la organització, les característiques i la feina de la coral. Vam compartir una bona estona de cançons, tradicions i vivències que van acostar la coral a un públic molt jove.\nDurant el taller es va explicar la classificació de les veus, els canvis que ha hagut al llarg dels 111 anys de vida de la coral, l'evolució del cor d'homes a cor mixte, el concepte i la recuperació de les caramelles... també es va fer entrega de les publicacions que expliquen la nostra història per a la biblioteca del centre. Els alumnes van participar fent preguntes obertes als cantaires i finalment van cantar amb nosaltres els tradicionals cuplets.\nL'acte va finalitzar amb la interpretació conjunta per part dels alumnes i els cantaires del cànon Hallo Django, que prèviament havien preparat amb aquesta finalitat.\n"Mosaic d'entitats" visita la coral\nAquí teniu l'enllaç del programa "Mosaic d'entitats" de la televisió de la nostra comarca:\nÉs el resultat d'una tarda de preguntes, fotos i riures al Centre Social... i un assaig habitual de dijous a la nit...\n"Junts de nou per primer cop"\nCom diu la cançó de Sau, comencem plegats una nova etapa. Fa anys que us sento cantar. Hem compartit estones de música i cançons, però també hem compartit vivències com a veïns. A partir d'ara, també compartim esforç i il·lusió per un mateix objectiu.\nDesitjo que sigui de profit i que gaudim plegats de la música. Som-hi!!!\nGlòria, 10 de gener de 2011.


Més del 93% dels fems marins recollits a les platges de Cabrera són plàstics\n17 abril 2021 16:25\ndBalears | 21 novembre 2020\nMés del 93% dels fems marins recollits a les platges de Cabrera són plàstics.\nEl Parc Nacional Marítimo-Terrestre de l'Arxipèlag de Cabrera ha participat, aquesta setmana, en la sisena trobada del Comitè directiu del projecte Plastic Busters MPAs, finançat pel Fons Europeu de Desenvolupament Regional en el marc del programa Interreg Mediterranean. Durant dos dies, una quarantena de representants dels quinze socis implementadors han analitzat i debatut la progressió del projecte, iniciat el 2018.\nSegons ha informat aquest dissabte el Govern, Plastic Busters MPAs té l'objectiu d'abordar l'impacte dels residus marins a les àrees protegides costeres i pelàgiques a través d'accions que aborden tot el cicle de gestió dels residus marins, des del monitoratge i l'avaluació fins a la prevenció i la mitigació.\nEl Parc Nacional forma part del projecte com a soci i com a un dels dotze espais pilot on es desenvolupen o es desenvoluparan projectes (demos) de monitoratge, prevenció i mitigació de fems marins. El monitoratge s'està desenvolupant per fases a les platges d'Es Burrí, Enciola i Els Palangrers. Fins avui, s'han classificat 11.434 ítems amb un pes global de 141 kgs.\nL'estudi, que encara no està finalitzat, ha consistit en la recollida i classificació dels residus trobats en aquestes tres platges de l'illa de Cabrera. En aquestes tasques, hi han participat voluntaris de Creu roja. A partir de la metodologia de classificació del projecte, es determina que el 93,88 % dels residus recollits eren plàstics, suposant un 87,32% del pes del total.\nPer tipologies, el 24,18% dels residus recollits han estat plàstics d'entre 2,5 cm i 50 cm. En segon lloc, es troben els taps d'ampolla, en un percentatge del 14,38 %. En tercer lloc, s'han recollit peces de poliestirè d'entre 2,5 cm i 50 cm, en una proporció del 12,86%.\nEl projecte es marca un termini de quatre anys amb l'objectiu d'entregar un diagnòstic quantitatiu i qualitatiu dels impactes dels residus a la mar a les Àrees Marines Protegides (AMP) de la mediterrània. En aquest sentit, l'estratègia passa pel desplegament d'una estratègia multidisciplinària i el marc d'acció comuna desenvolupat dins la iniciativa «Plastic Busters» liderada per la Universitat de Siena i la Xarxa Mediterrània de Solucions de Desenvolupament Sostenible. Aquesta iniciativa emmarca les accions prioritàries necessàries per a combatre els residus a la mar a la mediterrània.\nEl Parc Nacional de Cabrera és una de les quatre AMP que participen en el projecte conjuntament amb el Parc Nacional de l'arxipèlag toscà (Itàlia), el Parc Nacional Marí de Zakynthos (Grècia) i el santuari de Pelagos (França i Itàlia).


Nord-est Llibertari: El tren de nit de París a Portbou es reprendrà a partir del juliol\nEl tren de nit a l'estació de Portbou, en una imatge de l'últim viatge que va fer el desembre del 2016.\nPortbou (Mar d’Amunt/Albera marítima/Rosselló).-\nSegons la premsa convencional comarcal l'operadora francesa SNCF i l'Estat francès s'han fet enrere davant les mobilitzacions d'associacions d'usuaris del tren de banda i banda de la frontera. Cinc mesos després d'haver-s’hi suspès el tren de nit de París a Cervera-Portbou, Carole Delga, presidenta de la regió Occitanie, va confirmar ahir que aquest comboi tornarà a circular a partir del mes de juliol.\nLa SNCF va suspendre el tren el desembre del 2016 argumentant que era deficitari, i les dues administracions franceses (Regió i Estat) aportaran cadascuna 1,4 milió d'euros, per\nun compromís de dos anys.\nAquest tren, però, només tornarà a circular els caps de setmana i durant les vacances escolars franceses. Amb tot, les associacions d'usuaris ho valoren positivament. Matthew Faye, de l'associació d'usuaris del tren Perpinyà Cervera Portbou, ho qualifica de “molt bona notícia”, ja que es recupera part dels enllaços cap a Barcelona i de la connexió del transport a l'àmbit local.\nEn el mateix sentit, Josep Loste, de l'associació Defensem el Tren de l'Empordà, ho veu com\nuna “petita gran victòria per a la contrada ferroviària entre Portbou i Cervera de la Marenda”. Hi afegeix, però, que continuaran reclamant “un tren lleuger” de Narbona a Girona, i un manteniment més eficient de les vies a l'Empordà on es detecten mancances.\nL'últim tren de nit París-Portbou va circular el 10 de desembre passat i el mateix dia van començar mobilitzacions a banda i banda de la frontera de sindicats de treballadors, càrrecs electes i entitats d'usuaris per reclamar-ne el retorn. A banda dels enllaços transfronterers que permetia aquest tren, a Portbou, on el comboi arribava a les 8.30 h, la pèrdua del servei va significar la desaparició d'un flux de viatgers que aprofitaven la parada per fer algunes compres al municipi.


L'Informatiu - Joventut obre la cita prèvia per a la Mostra d'Ensenyament\nJoventut obre la cita prèvia per a la Mostra d'Ensenyament\nLa Regidoria de Joventut a través del Punt Jove prepara una nova edició de la Mostra d’Ensenyament, que té per objectiu oferir assessories a les persones que necessitin informació sobre el seu itinerari formatiu.\nD’aquesta manera es manté el format de l’edició de 2017 en que es va decidir donar un gir a aquesta activitat per millorar-ne l’efectivitat. Joventut ha explicat que ja es pot demanar cita prèvia trucant al 93 560 51 78 en horari del Punt Jove o enviant un correu electrònic a puntjove@staperpetua.cat. L’equipament obre totes les tardes de dilluns a dijous de 17 a 20 hores i els matins de dimecres de 10 a 13 hores.\nTot i que ja es pot demanar cita prèvia, les assessories personalitzades es faran del 3 al 27 d’abril.\nEl format de la Mostra d’Ensenyament ha canviat però l’objectiu segueix sent el mateix: acompanyar les persones en el seu procés de tria de formació. És per això que s’oferirà informació i orientació acadèmica de tot el ventall de possibilitats d’estudis un cop acabada l’ESO, el Batxillerat o la Formació professional.\nDurant la setmana del 19 de març, l’equip DINS del departament de Joventut, portarà als centres de secundària la informació sobre els itineraris formatius i també en farà difusió. A més, alguns matins del mes d’abril, grups de tercer i quart d’ESO dels centres educatius de Santa Perpètua visitaran La Promotora per rebre una sessió informativa d’itineraris acadèmics i d’opcions a l’hora de triar-los.\nFoto: Les assessories es faran a porta tancada al Punt Jove / L’Informatiu\n31 Gen 2019 13:26 - RedaccióAlumnat de FP dissenya una nova pèrgola fotovoltaica de fusta\nAlumnat del cicle superior de disseny i moblament de l’Escola Industrial de Sabadell ha dissenyat [ ... ]\n11 Gen 2019 11:45 - RedaccióEl veïnat de Can Filuà inicia noves protestes per l'augment del lloguer\nLes 28 famílies del bloc de pisos de protecció oficial del carrer de la Teixidora del barri de Can [ ... ]


La mobilitat elèctrica avui a Europa: de la teoria a la realitat - Món Sostenible\nAquest és el títol de la conferència que el conseller de Territori i Sostenibilitat, Lluís Recoder, ha pronunciat a Brusel·les en el marc de la Setmana de l'Energia Sostenible de la Unió Europea, una promoció del vehicle elèctric que, tot i que conicideixi amb algunes accions en favor d'una major utilització dels vehicles elèctrics -com la instal·lació avui a Barcelona de la primera estació ràpida de recàrrega electrica per a vehicles- continua en el pla teòric. Per a una veritable promoció del vehicle elèctric cal promocionar tant la seva fabricació com la seva utilització i facilitar la seva compra, tant amb descomptes i desgravacions com, senzillament, amb la presència d'aquests vehicles als concessionaris perquè les persones interessades a comprar-los puguin fer-ho.\nEl conseller Recoder ha participat en la Setmana de l'Energia Sostenible de la UE amb l'objectiu de promocionar el vehicle elèctric. El conseller ha tancat la conferència La mobilitat elèctrica avui a Europa. De la teoria a la realitat, on ha destacat la importància del vehicle elèctric tant pel que fa a la contaminació i el sector industrial com per l'eficiència de la mobilitat i el sistema energètic.\nDins del Pla d'Impuls del Vehicle Elèctric, que el conseller ha detallat, el Govern de Catalunya i l'Aliança Renault-Nissan han signat recentment un acord sobre el desplegament de punts de càrrega per al vehicle elèctric i s'han compromès a facilitar la introducció de vehicles de zero emissions com una alternativa real als de combustió interna.\nDins el marc de la Setmana de l'Energia Sostenible, l'Aliança Renault - Nissan i la Generalitat de Catalunya mitjançant ACC1Ó, l'agència per a la competitivitat de l'empresa catalana, adscrita al Departament d'Empresa i Ocupació, han presentat una exposició de projectes relacionats amb el vehicle elèctric que s'estan desenvolupant a Catalunya. El conseller Recoder, ha participat en la presentació d'aquesta exposició juntament amb representants de les entitats catalanes Transports Metropolitans de Barcelona, Urbaser, Idiada, Ficosa, Circutor, Premo, Gestam i STA. Tant l'exposició com la conferència han tingut lloc a l'Espai Catalunya Europa de la Delegació del Govern de la Generalitat de Catalunya davant la Unió Europea.


Albocàsser celebra el Cant de Les Cartes i la ronda del dia de la Inmaculada | DiaDia\nInici Maestrat Albocàsser Albocàsser celebra el Cant de Les Cartes i la ronda del dia...\nAlbocàsser celebra el Cant de Les Cartes i la ronda del dia de la Inmaculada\nEls quintos d’Albocàsser entonaran, durant la nit del pròxim dijous 7 de desembre, el Cant de Les Cartes. Introduïts pel toc de la banda de música els quintos recitaran, davant la façana de l’església de La nostra Senyora de l’Asunción, els cants que rememoren el mateix que va fer un soldat d’Albocàsser en la guerra de Cuba qui, mancant rosari, va assegurar inspirar-se en les cartes de la baralla espanyola per a poder resar els misteris.\nEl Cant de Les Cartes és una de les festes assenyalades de la localitat de l’Alt Maestrat. Primer els quintos canten davant de l’església parroquial. Des d’allí, inicien camí i fan el mateix enfront de la casa de l’alcalde i del rector, enfront de la caserna de la Guàrdia Civil i, com no podia ser una altra forma, davant de les cases de les xiques solteres del municipi.\nJulio Mestre i Francesc Bellmunt són els encarregats d’escriure els versos mantenint la tradició i introduint alguna variació perquè no es repetisquen cada any.\nEn el matí del dia de la Puríssima, després d’una llarga nit, els quintos acudiran a la missa per a després iniciar la “Captada”. En el recorregut els quintos acostumaven a rebre donatius per a marxar al servei militar. Acompanyats de la Rondalla i la banda de música van avançant pels carrers del poble. La Captada del Dia de la Puríssima continua la que els cinquens iniciaven amb la Volta als Masos. Els quintos d’Albocàsser mantenen la tradició d’envoltar tot el terme del municipi passant per les masies habitades. En el passat els quintos rebien animals i tot tipus de donatius. Extingit el servei militar la tradició es manté per a no deixar-la en l’oblit.\ncant de les cartel\nronda de la inmaculada