Oscar Pàmies, contemplador passiu: de març 2008\nDonem pas a la publicitat 1\nPublicat per Oscar Pàmies a 11:12 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEl Mite de la Llet de Vaca i les Mucositats\nFa dies vaig acompanyar el Vítor al pavelló de pediatria de l’Hospital de Sant Pau, perquè el visités l’especialista de bronquis i pulmons infantils -a qui saludo cordialment des d’aquesta tribuna-. El meu fill té crisis d’asma de tant en tant, per causes al.lèrgiques.\nEn un moment de la visita vaig patir un d’aquests esporàdics atacs d‘ingenuïtat fecunda.\n- Fa uns anys vam deixar de donar-li llet de vaca i va notar una gran millora.\nLa resposta va ser del tenor literal següent:\n- Això que la llet de vaca faci mocs és un mite que corre per Internet.\nA la vista d’una resposta tan categòrica i, ensems, esplèndida, vaig quedar-me sense capacitat de rèplica. Fixeu-vos que no va usar el tecnicisme “mucositats”. Va dir “mocs” i us faig palès que ho va dir posant èmfasi, recreant-s’hi.\nDe l’explicació contundent i tan sòbria vaig suposar que estava autoritzat a deduir que si havia millorat, el Vítor, era perquè amb l’edat s'havia produït una remissió o millora espontània. I per què? Quina és la resposta científica de tal fet? Doncs perquè sí. Les remissions o millores espontànies sempre són perquè sí.\nNo tenia arguments per rebatre “la llet de vaca produeix mocs és un mite que corre per Internet”. Per rebatre “la llet de vaca produeix mocs és un mite”, en concret. Ja que “corre per Internet” potser no valia la pena qüestionar-ho vist que, hores d’ara, TOT corre per Internet, tret d’anuncis d’esmolets ambulants, que continuen publicitant-se amb aquell instrument musical tan peculiar.\nQuan un mite corre per Internet el primer que cal preguntar-se és: Qui l’ha posat en circulació? Si arribem a saber qui l’ha posat en circulació tindrem una bona base per esbrinar si és un mite o no. El problema és que no hi ha manera de saber qui posa en circulació els mites per Internet –si més no quan no es frueix de l’abundància de temps lliure d’un pensionista, i no és el meu cas.\nAleshores ens queda el recurs d’un meravellós instrument intel.lectual: L’especulació lògica amateur basada en quatre dades poc fiables.\nPer què corre per Internet, aquesta informació mítica?:\nPer a satisfacció dels corredors de mites i llegendes urbanes d’Internet?\nPer l’interès comercial dels productors de liquats de soja, substitut vegetal de la llet de vaca?\nO, infringint un gir copernicà a la qüestió, la frase “la llet de vaca produeix mocs és un mite que corre per Internet”, és, al seu torn, un mite fet córrer per Internet –se m’acut a cop calent- per Grupo Leche Pascual?\nLa meva inquietud científica m’obliga a escriure en el cercador: “Llet de Vaca Mucositats”.\nEl primer resultat de la cerca que em crida l'atenció és el web del fòrum adventista.\nQuè diuen els adventistes sobre la llet de vaca i les mucositats?\nDiuen: “No guisarás el cabrito con la leche de su madre.”\nAixò ve a la Bíblia.\nPer tant, és paraula revelada pel primer Dietista Nutricionista de la història, el mateix que va prohibir les pomes i va enviar el manà des del cel: Jahvé. I afegeixen, per tal de donar suport al seu Senyor i derrotar els incrèduls: “Estudis han demostrat que la llet és especialment nociva si la prenem amb la carn, ja que forma una pel.lícula que dificulta la digestió proteica, amb la qual cosa el procés digestiu s’alenteix i l’equilibri del colon pot veure’s alterat.” I rematen dient que la llet de vaca produeix mucositats.\nPerò, ai las!, per a això que precisament buscava, no aporten cap cita de les Sagrades Escriptures ni cap argument de suport. Caldrà continuar la recerca.\nEn altres webs trobo més arguments contra la llet de vaca: La llet materna és un producte creat per alimentar els lactants, no els adults. Tenim uns enzims a l’estómac i a l’intestí que perdem quan ens fem grans: la quimosina i la lactasa. Per tant, no podem digerir-la correctament.\nLa lactosa sense digerir resta a l’intestí tot alimentant un tipus de bacteri (i jo em pregunto: quin problema hi ha de mantenir mascotes microscòpiques?).\nUn altre argument, que ja és un clàssic de l’alimentació alternativa i que persegueix ferir el nostre orgull d’espècie: Cap altra espècie animal, és a dir, cap de les considerades irracionals, no beu llet materna en l’edat adulta ni, per descomptat, llet materna d’altres espècies (tret de la mosca, però la mosca té fama de menjar merda, o sigui que...).\nAquest és l’argument menys argument de tots, cal dir-ho. Hi ha una pila de coses que fem els humans –un bon percentatge, estúpides, i un altre bon percentatge, no tan estúpides- que no fan les altres espècies del regne animal.\nPosem per cas: Vestir amb un jerseiet rosa una bestiola de companyia –peluda- perquè no passi fred. Cap altre animal del planeta Terra té l'acudit d'abrigar un animal d’una altra espècie.\nPosem per cas: Convocar certàmens de Patchwork, on els aficionats a confeccionar cobrellits vistosos i vestir objectes amb papers i teixits de coloraines intercanvien experiències.\nPosem per cas: Injectar-se silicona a les protuberàncies mamàries perquè semblin més protuberants.\nPosem per cas: Fer sexe per telèfon.\nPosem per cas: Penjar fotos a Internet dels cadells humans per compartir amb tot el planeta moments intensament entendridors. I perquè els pederastes puguin alimentar les seves fantasies.\nPosem per cas: Escriure blocs.\nEl llistat donaria per a un llibre de gran èxit a l’FNAC: Les dues-centes mil coses estúpides que fa l’Homo Sapiens i que no fa cap altra espècie animal.\nPotser, al cap i a la fi, prendre llet materna d’una altra espècie no és la més estúpida de les estupideses que fa la raça humana.\nPerò segurament és una de les que s’ha guanyat més arguments en contra:\nLa llet vacuna que ens ofereixen (si no és de l’ecològica) sol ser una gasòfia plena de components sospitosos.\nI més: Estudis semblen haver demostrat –és curiós que un estudi sembli haver demostrat i que els estudiosos no hagin continuat fins que no només sembli- que els adults que es posen a prendre llet de vaca de grans per tal d’obtenir calci i prevenir l’osteoporosi, paradoxalment tenen més tendència a agafar osteoporosi, que els que no ho fan. I als països occidentals, que prenem llet de vaca habitualment, hi ha molts més casos d’osteoporosi que als orientals.\nPerò el cas és que tot això encara no m’ha proporcionat res que em demostri que la llet de vaca produeix mucositats. I, francament, no tinc ganes d’anar amb les mans buides, amb res consistent per refregar-li per la cara al pediatra de bronquis de l’Hospital de Sant Pau, en la pròxima visita.\nI ja he consultat cinc pàgines web.\nPer fi, al web Holistik, veig recompensats els meus afanys: “Si patim problemes intestinals, colon irritable, estrenyiment, flatulències o dolor abdominal, hem de tenir en compte que el consum continuat de llet de vaca produeix unes condicions de mala absorció intestinal ja que la llet neutralitza els àcids estomacals, provoca un excés de mucositat intestinal i afavoreix el creixement de determinat tipus de bacteris patògens. La proteïna làctia, la caseïna, es difícil de digerir i tendeix a enganxar-se al mur intestinal tot causant un bloqueig en l’absorció de nutrients.”\nÉs a dir que, si més no, mucositats intestinals, sí que en provoca. Es tractarà d’un malentès de mucositats mal localitzades? Doncs no, perquè els estralls que, presumptivament, produeix la llet de vaca, no s’acaben aquí:\n“A més, aquesta proteïna –la caseïna- intervé en l’aparició d’al·lèrgies i s’ha relacionat amb problemes com la febre del fenc, asma, èczema, psoriasi o dermatitis al.lèrgica. Hi ha uns 25 tipus diferents de proteïnes a la llet de vaca que són possibles al.lergènics. Aquestes proteïnes són presents no només a la llet de vaca sinó en els formatges, quallades, mantega, nata i en aquells iogurts comercials als que afegeixen caseïnats, sòlids lactis o llet en pols.\n“També dificulta l’absorció a nivell cel.lular del calci, perquè promou l’entrada de sodi a les cèl.lules i la sortida de potassi, amb el conseqüent desequilibri de calci, magnesi i altres minerals.“\nAquest article el signa Elena Perea, nutricionista ortomol.lecular –que és un títol com a mínim tan imponent com el que deu tenir el metge del Vítor.\nDiu la Perea que se l’ha relacionada, la llet amb les al.lèrgies, no que la causa-efecte estigui del tot demostrada.\nPerò al mateix web trobo una nutricionista més explícita. Isabel F. Castillo diu:\n“La indigestibilitat de la caseïna no representa tan sols un problema digestiu. La homogeneïtzació la fracciona en mol.lècules més petites (pèptids), més capaces de travessar les parets intestinals, especialment si la seva permeabilitat està incrementada. En aquest cas, el sistema immunitari les detecta com a antígens i genera anticossos específics, tot augmentant la producció d’IgE, histamina i altres substàncies pro-inflamatòries i productores de mucositat. Per aquest motiu, la dificultat per digerir les proteïnes de la llet –de vaca- és un factor promotor que pot contribuir a l’increment de processos al.lèrgics i inflamatoris.”\n“Les immunoglobulines A (IgA) protegeixen la mucosa intestinal i actuen de barrera per tal d’evitar que substàncies no apropiades ingressin en el sistema. En el cas dels lactants, l’intestí dels quals és immadur, la IgA de la llet materna protegeix i facilita el desenvolupament i la integritat de les mucoses intestinal i respiratòria del nadó. En canvi la llet de vaca no en conté, la qual cosa explica que els nadons criats amb biberó tinguin més probabilitats de desenvolupar al.lèrgies i trastorns relacionats.”\nAra ja tinc el que buscava. Eureka! Una explicació prolixa i més solvent, en aparença. En tinc prou. Crec que en la pròxima visita a l’hospital de Sant Pau viurem un combat dialèctic a mort entre l’especialista de bronquis infantils i les nutricionistes Elena Perea i Isabel F. Castillo, representades pel pal.ladí que signa aquest bloc. Li penso refregar els pèptids i la histamina per la cara.\nL'existència vista des d'un alegre pesimisme\nEntropia, la mare de tots els nostres mals. És el que es pot arribar a pensar. Però en realitat, si no existís l’entropia, què evitaria que la vida s’expandís com un càncer indeturable?\nLa vida té un cert encant i aquest deix heroic gràcies a l’entropia. Algú havia d’interpretar aquest ingrat paper i l’entropia s’hi va prestar des del primer moment.\nDeixeu-me que li doni les gràcies a Erwin Schröndinger per haver escrit Què és la vida?, i gràcies també a Tusquets Editores per haver pres, en el seu moment, l’encertada decisió de traduir, editar i difondre aquest llibret preciós (amb la coberta platejada, tan entranyable hores d’ara).\nProsseguim: He llegit i rellegit el capítol que Schröndinger dedica a l’Entropia. I us haig de dir que em senta millor que una tassa de te Darjeeling, que és la segona, perdó, la tercera cosa que em senta millor. El capítol de l’Entropia és, per a mi, el cim de la poesia del segle passat.\n“¿Qué es entropía? En primer lugar, debo subrayar que no se trata de un concepto o de una idea vagos, sino de una cantidad física medible como la longitud de un palo, la temperatura en cualquier lugar del cuerpo...” L’entropia és una magnitud real. Es pot mesurar. Fins i tot té una fórmula: Entropia igual a “k” per logaritme de “D”.\nLa matèria té una tendència consubstancial al desordre. De la magnitud que mesura la quantitat de desordre que té una matèria concreta se’n diu entropia: “K” per logaritme de “D”. Amb l’augment de la temperatura ambiental, per exemple, les partícules que constitueixen la matèria s'agiten i se surten de mare, per dir-ho així.\nNosaltres estem fets de matèria i la matèria, al seu torn, d’àtoms. Per tant, és una cosa que ens afecta plenament. No parlem del sexe dels àngels o d’indicadors socioeconòmics. Sinó de coses que tenen a veure amb la vida real.\nProssegueixo: La matèria té una tendència, malsana si voleu, a establir intercanvis energètics amb tot el que l’envolta fins que, a còpia d'intercanviar, assoleix la ”inertitud”. Al final del procés de desordre s’arriba a un equilibri que és la “inertitud”. Dit d’una manera més expressiva:\nEl foc, més tard o més d’hora, s’apaga. Les estrelles, en concret.\nL’erosió es menja i acaba amb les muntanyes i ho deixa tot ben llis al final.\nCom que els organismes vius estem fets d’aquesta mateixa matèria formada per àtoms amb propensió a establir intercanvis igualadors amb els àtoms del costat, estem permanentment exposats a aquest perill.\nCom evita un organisme viu, com tu o o com jo, el desordre i acabar convertits en fòssils?\nDoncs menjant, bevent, respirant, fotosintetitzant, és a dir: metabolitzant. La vida s’alimenta d’entropia negativa o d’antientropia, per tal de compensar l’entropia positiva. I així ens mantenim de peu, compactes, amb 36° més o menys constants, etc.\nUn animal manté sota mínims l’entropia de la seva matèria a costa d’un altre animal, o d’un vegetal, al qual sumeix en l’estat d’equilibri inert que anomenem mort. La manera de mantenir-nos vius no es pot dir que sigui gaire compassiva: Obliguem els altres organismes a solidaritzar-se amb nosaltres a la força.\nL'home, al capdamunt de la cadena tròfica, obté unes quotes brutals de solidaritat forçosa de tots els altres éssers vius. No crec que tinguem gaire partidaris entre la resta dels éssers vius. Com a molt, entre els gats d'Angora i els hàmsters.\nTots hauríem d’obrir els ulls al davant d’aquest fet: Els organismes vius ocupem un medi que ens vol veure morts. Vol que deixem de tenir 36°; vol que caiem a terra i disposem d'energia per tornar-nos a aixecar perquè així puguem tornar a caure i així successivament fins que se'ns acabi l'energia; vol que ens calem fins al moll de l’os; vol que ens fossilitzem. El medi vol que, per mitjà de l'entropia, siguem com ell, apàtic, aplatanat, inert i fred.\nHi ha dos ordres contradictoris en conflicte: El de la vida i el de la matèria morta o “no-vida”. La matèria morta “percep” la vida com un caos; la vida “percep” la matèria, en la qual se sustenta, com un desordre també. És una incomprensió mútua.\nÉs un miracle, la vida. Una sostinguda batalla heroica. Un combat sense descans contra el fred, contra la calor, contra la humitat, contra la sequedat, contra la força de la gravetat que ens precipita, contra la pressió atmosfèrica, contra l’oxidació.\nÉs clar que aquest combat no és tan meravellós ni tan èpic. I sempre té el mateix final: la claudicació de l’organisme viu.\nD’un organisme viu rere l’altre.\nMastegats, congelats, fosos, podrits, deshidratats o aixafats.\nEn el meu rostre veig anuncis de la irremissible derrota: Arrugues al voltant dels ulls i en el front, la panxeta que va perdent elasticitat i consistència, malgrat l’entropia negativa del gimnàs...\nMirem al nostre voltant. Constatem com es fa tot malbé... La pintura de les parets cau a trossos. Les portes dels armaris es despengen. Les rajoles del corredor ballen. Les aixetes gotegen... El creixement de l’economia mundial va en consonància amb el creixement de l’entropia positiva de les nostres possessions, que es degraden més ràpidament cada vegada en nom del progrés. L'acceleració del consum treballa a favor de l'entropia.\nFa dos anys, el vostre pis, els mobles, tot, encara semblava nou. Us en recordeu?\nDoncs bé, jo crec que tot això respon a una equivocació original. No hi va haver pecat original, sinó un error original.\nAl principi dels temps hi havia dues portes.\nEn una hi deia: “Diversió assegurada”.\nA l’altra: “Moviment perpetu”.\nEl primer microorganisme, pare de tots nosaltres, seduït pel primer eslògan, va picar, i ens va condemnar a tots. El nostre univers havia de ser l’altre, que era el paradís, on tot se’ns hauria donat sense esforç. El problema és que l’eslògan del paradís no el van saber fer tan atractiu com el del nostre purgatori. Va ser un problema de no saber vendre el producte. A causa de la decisió impulsiva d’un protozou estúpid, ens vam perdre:\nles tardes eternes,\nun solet càlid,\nl’espectacle d’una natura amable i festiva com uns cavallets de fira,\nun romàntic parc d’atraccions permanent,\nuna platja idíl·lica on no hi ha sorra sinó una superfície de viscoelàstica que s’amotlla amorosament al cos,\na la temperatura ideal,\non pots tirar una pedra i aquesta rebota sobre la superfície de l’aigua infinites vegades fins donar la volta al planeta i xocar contra el teu cul,\non no t’has d’aixecar per anar a buscar entropia negativa a la nevera.\nEl que vull dir és que el bricolatge és una activitat d’una futilesa extrema, pròpia d’individus sense cap sentit de la perspectiva. En el paradís i en l’eternitat, el bricolatge hauria tingut la seva justificació.\nSabeu què és el que venen a les ferreteries i a les drogueries, bàsicament? Entropia negativa. L’aquaplast, la pintura de parets, el vernís, les juntes de goma per a les aixetes... Res més que entropia negativa.\nAquest esforç i aquest dispendi brutal per mantenir una casa, per mantenir la vida en general, és en va. És una causa perduda. El futur de qualsevol empresa humana és la ruïna.\nI el món? I el nostre planeta? Per què ens preocupa tant el medi ambient?\nPer manca de perspectiva. És que de vegades ens confonem i agafem la perspectiva vanitosa de Déus creadors o de Déus mantenidors del Jardí.\nEl nostre planeta té data de caducitat. D’aquí uns quants milions d’anys (quan ja estarà absolutament saturat de blocs de pisos de maó vist amb balcons guarnits amb geranis, que acolliran residències per a la Tercera Edat, i centres comercials per a la Tercera Edat) s’haurà arrimat tant al sol que esclatarà en milers de bocins. I aquest dia arribarà de la mateixa manera que arriba sempre el dia d’anar al dentista o d’operar-se de la vesícula.\nTambé aquest univers que ens acull és una causa perduda. Al final hi haurà el refredament còsmic.\nO, si preferiu un final calent, s’acabarà l’expansió, per esgotament de la inèrcia del Big Bang, i retornarem cap al centre, atrets fatalment per les forces gravitatòries, a provocar una preciosa col.lisió múltiple.\nEls planetes i els astres hauran deixat de girar. S’apagaran els llums de la fira. Gràcies a la misericordiosa entropia tot retornarà al caos i després a la quietud.\nLa nostra causa és la de fruir de l’atracció mentre duri.\nI que carai! Una vida dura més que la mitjana de les atraccions de Port Aventura.\nPublicat per Oscar Pàmies a 16:31 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nNarcisista, hipocondríac, esnob, paranoic i bondadós\nNo es pot ser escriptor sense ser una mica o bastant narcisista.\nNo es pot ser narcisista sense acabar sent una mica o molt hipocondríac.\nNo es pot ser hipocondríac sense tenir una desfermada addicció a llegir diaris (de pagament, gratuïts i edicions electròniques) i revistes de divulgació científica, i veure documentals televisius i capítols del doctor House: avidesa de dades per tal de no perdre el tren de les últimes tendències en malalties de disseny creades per a la major glòria de la indústria farmacèutica.\nLa hipocondria i l’esnobisme es compenetren d’allò més bé.\nSón dues potes fonamentals del narcisisme; l’altra tercera és la pràctica de la bondat.\nSi practicar la bondat se’t fa incompatible amb l’esnobisme perquè vols mantenir, a ultrança, una presentació modesta de la teva persona (compte, que practicar la bondat és molt més esnob que no sembla i, no cal dir-ho, practicar la bondat és narcisisme disfressat d’exhibicionisme de bondat i, en tot cas, no cal deixar de practicar la bondat per això, només cal veure-li el costat bo a l’esnobisme, al narcisisme i a l’exhibicionisme), com deia, si vols practicar la bondat sense renunciar a la falsa modèstia, aleshores et queda l’opció de la paranoia.\nLa paranoia enriqueix el narcisisme amb matisos inusitats, i és una de les altes creacions de la civilització humana. I una deu inesgotable de material literari.\nNo hi ha res que produeixi més eufòria i ansietat alhora que practicar la bondat amb l’íntim i secret convenciment que hi ha una conspiració alienígena per corrompre el planeta i fer degenerar la raça humana, i que tu disposes de la clau per salvar el món.\nO una conspiració centralista i merengue per arruïnar Catalunya i el Barça a fi que tant una com l’altre s’arrosseguin pel fang, i tu tens la clau per al redreçament moral i anímic dels catalans i dels culés.\nO una conspiració de la productora El Terrat per acabar amb el festival d’Eurovisió i tu tens la clau i el cantant (tu mateix) i el tema per fer renéixer aquest fòrum de germandat transeuropea.\nNo volia dir que el material literari que produeixi la paranoia hagi de ser de primeríssima qualitat. Només he dit “deu inesgotable de material literari”.\nEn tot cas, queda demostrada amb escreix la relació entre narcisisme, bondat i paranoia.\nD’altra banda, no hi ha enemic més diàfan del narcisisme que les Clíniques d’Homogeneïtzació Física, altrament dites de Cirurgia Estètica.\nEn l’assumpció i comprensió dels rars capritxos que la naturalesa es permet amb nosaltres és on es troba el sustent principal del narcisisme. Què és el que justifica més hores d’autocontemplació en el mirall: un bonic nas de catàleg o una asimetria rupturista del tabique nasal?\nD’altra banda també, el bloc, el gènere bloc, permet donar ales al narcisisme mentre que la forma tradicional del llibre publicat només concedeix ocasions per al narcisisme pel que fa als esdeveniments socials que s’organitzin al seu voltant.\nEl bloc sempre queda obert. S’expandeix com una extensió de nosaltres mateixos, en un creixement sense límits d’heura mental, sense un editor que podi, amb un lector principal que som nosaltres mateixos. És un cercle perfecte.\nEl bloc sempre em pertany. Mentre que el llibre es va desprenent de mi, fins que el cordó umbilical es trenca per sempre més.\nEl bloc és un nonat que va creixent monstruosament. És una demostració d’hipertrofia, o millor, de càncer. El tumor és la metàfora perfecta dels blocs i pàgines webs. La metàstasi, Internet.\nEl text càncer s’alimenta de la meva energia i del meu temps, em deixo exprimir per tal de poder manifestar els meus desitjos de bondat, les meves paranoies més elaborades, la meva activitat narcisista més depurada, la meva hipocondria essencial.\nPublicat per Oscar Pàmies a 11:57 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEn defensa del vegetal\nAl Pacma (Partit Antitaurí Contra el Maltractament Animal) i al Vegetarianisme els queda una qüestió per resoldre:\nI als vegetals, qui els defensa de la nostra voracitat?\nEls vegetarians saben com alimentar-se sense causar sofriments en els animals. Però és que els animals tenen avantatges sobre les verdures: Disposen de mitjans de locomoció, és a dir, tenen l’opció d’escapar-se, i poden queixar-se quan els premen el coll.\nCom alimentar-se sense causar sofriment tampoc en les plantes?\nPateixo per la poma i el kiwi que queixalo, mastego i empasso cada matí. Es deixen devorar sense dir ni piu. Però vol dir això que no pateixen? No tenen terminals nerviosos, la poma i el kiwi, tal vegada. No pateixen dolor físic, potser. Però, i dolor moral? I l'ansietat de veure’s trossejats i mastegats sense poder fer sentir la seva queixa? Podem estar cent per cent segurs que la poma i el kiwi no tenen consciència de poma i consciència de kiwi?\nAlguns enraonen dolçament amb les seves plantes d’interior. No seré jo qui jutgi aquesta actitud. Però no deixa de ser irònic enraonar dolçament amb uns vegetals i amb uns altres fer calçotades. Els calçots tenen el mateix dret que els parlin dolçament que les hortènsies. Si un “que bonica que ets, diefembàquia!” la pot estimular i posar contenta i fer-la créixer més, com li deu sentar a la carxofa escoltar: “A la brasa, estaràs ben bona”?\nNo sé jo si els vegetarians estrictes tenen alguna cosa a dir sobre això.\nEns preocupem d’estalviar sofriments i preservar la vida dels humans quan els considerem “vegetals” i no fem el mateix amb els vegetals pròpiament dits. És estrany. Des del punt de vista de la pastanaga i de la patata ha de ser molt humiliant i cruel, veure’s convertides en puré. És una manera poc digna de sucumbir. És maltractament vegetal.\nApadrinar una pastanaga i després convertir-la en crema fina? Fem això amb els nens de l'Àfrica? Quina manera d'apadrinar és aquesta?\nSi les verdures poguessin fer sentir la seva veu, els vegetarians no menjarien amb la consciència tan tranquil.la.\nEmplaço el Pacma a dir-se PACMAV Partit Antitaurí Contra el Maltractament Animal i Vegetal. Emplaço tots els partits que, de cara a les pròximes eleccions, es plantegin molt seriosament la proposta d'introduir la fotosíntesi en la nutrició humana. Mentrestant jo he adoptat una solució salomònica: Maltractar per igual animals i plantes: ser omnívor.\nAgraeixo a Joan Miquel les seves aportacions i, sobretot, la idea de partida d’aquest escrit.\nPublicat per Oscar Pàmies a 11:50 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nAnàlisi post-electoral post-traumàtic\nDEL VOT ÚTIL O CAPTIU\n“Els catalans han preferit que els donin pel sac amb vaselina i bones maneres que no de l’altra manera més grollera.”\nAnalista polític anònim.\n“Ens amenacen que vindrà l’home del sac si no ens mengem la sopa i si persistim en la nostra rebequeria de demanar pizza. Aleshores, amb tal que no vingui l’home del sac, votem SOPA, el partit de les coses aigualides.”\nUn altre analista en la mateixa línia.\nConfessió amarga i sincera d’una oient dels Matins de Catalunya Ràdio a Mossèn Bassas:\n-Sóc votant d’Esquerra de tota la vida i aquesta vegada he votat pel PSC, per evitar que guanyessin els del PP. Em sap molt de greu la davallada d’Esquerra, perquè continuo sent d’Esquerra.\nUn de cada dos votants d’Esquerra ha sacrificat els seus principis i ha votat el Gran Enemic, a fi d’evitar el Pitjor Enemic. Dos de cada tres votants d’Iniciativa-Els Verds han fet el mateix.\nEls votants d’Esquerra i d’IC-V necessiten assistència psicològica, hores d'ara. Carme Chacon els pot ajudar, ha d’anar casa per casa, per lliurar-los un xec que pagui una part de la teràpia.\nMillor encara: Proporcionar-los ella mateixa, la teràpia. Transferir-los una part del seu optimisme i de la seva alegria. Convèncer-los que no s’han de sentir indignes catalans.\nPredicar-los que, a partir d’ara, la seva missió, la missió dels catalans tots no és pensar egoistament en el nostre petit país, en l'autogovern ni en la sobirania ni en les estructures ni en els traspassos de competències ni en la petita i mitjana empresa ni en el gaudi legítim de la sexualitat. A partir d’avui els catalans tenim encomanada una missió superior.\nPer a tal fi haurem d'abandonar les nostres modestes i irrellevants ocupacions actuals.\nEl PSC-PSOE ens pagarà una retribució mensual per poder dedicar-nos en exclusiva a la noble ocupació d’Aturador del PP.\nDEL VOT INÚTIL O LLIURE\nLes campanyes electorals són festes taurines. Ciutadans convertits en braus corren atiats pels eslògans, fins que arriben a la plaça on són torejats.\nQue oportú, doncs, el PACMA.\nEl vot metafòric.\nPartit Antitaurí Contra el Maltractament Animal.\n“Animals al Parlament”, l’eslògan més potent de la campanya.\nCom al.legòrica (a més de gore) era la campanya del PACMA, que ens recrea l’holocaust nazi en versió animals de granja:\nAnimals al Parlament: tots els que no tenen veu, a buscar l'escó. Ells no tenen veu, nosaltres tampoc. Bestiar maltractat i estafat ens sentim tots. Per les obres de l’AVE, per la gasòfia de nou estatut, pel funcionament de Rodalies, per l'estrambòtic servei de Telefonica-Ono-Jazztel-Orange-Vodafone, per l'aigua, pel gas i per l'electricitat, per les comissions i interessos bancaris, per les llistes d’espera de la Sanitat, pel Windows Vista.\nNi el futbol ens consola.\nEns sentim burlats en el burladero, banderillejats, picats, estocats i estofats.\nPublicat per Oscar Pàmies a 17:39 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nCurs intensiu d'ètica i metafísica en un pack complet. Nivell inicial\nEl capitalisme, el vell i vigent capitalisme\n(mot en desús i rellegat per un vocabulari més tangencial: neolliberalisme, globalització, lliure circulació de capitals, iniciativa privada, món empresarial, llibertat d’horaris comercials),\nés a dir, la doctrina que predica que és lícit i desitjable acumular capital en mans de pocs i, si és possible, en les meves, les d’un sol acumulador, en detriment de la resta, els quals s’han de fotre fulles pel simple fet de ser menys experts en economia,\nel capitalisme, religió mundana que predica la persecució del màxim benefici per damunt de qualsevol altra consideració, i que és una doctrina (religiosa, sí, com totes) defensada per uns bons milions de brètols escampats per tot el món,\ni dic brètols en el sentit clàssic i literal amb que són definits pel diccionari Fabra:\nBrètol, home sense escrúpol capaç de qualsevol mala acció,\ndoncs bé, el capitalisme portat a la seva màxima expressió i eficàcia per part dels qui el practiquen amb devoció i afany, ens farà el lluït favor d’exterminar l’espècie humana, després de passar per una fase molt suggestiva de degeneració física i mental.\nLa socialdemocràcia, l’ecosocialisme, els cursets de ioga i l’alimentació naturista tenen un efecte allargador de l’agonia,\ncosa que hauria de fer pensar a molts dels que estan a favor de l’eutanàsia individual i que, en canvi, no veig jo que es posicionin a favor de l’eutanàsia col.lectiva, que estalviaria patiments a l’espècie en conjunt, i, sobretot, a les altres espècies –porcs, pollastres, conills, ànecs, vedelles, fauna salvatge en general-, que pateixen la convivència amb nosaltres.\nMolt a propòsit d’això, us recomano el llibre Traficantes de salud de Miguel Jara i d’Icaria Editorial, compreu-vos-el, llegiu-vos-el i així m’estalvio de justificar el paràgraf precedent.\nDit això, ja tinc la base de pizza per col.locar els ingredients.\nSi resulta que no sou un d’aquests milions de brètols que ocupen la seva vida amb la legalíssima i frenètica tasca d’acumular béns mobles, bens immobles i actius financers,\nsi no adoreu el bíblic vedell d’or com aquests milions de mandrils obcecats milionaris,\nsi vosaltres us considereu dels bons, dels sensibles, dels d’ètica solidària a prova de tot,\nEn les galindaines tradicionals?: un cel i un Déu que el presideix i que ens espera amb els braços oberts,\nla pau eterna,\nuna ciutat d’àngels?\nO no creieu en res més enllà d’aquest món, o el que és el mateix:\ncreieu en un més enllà etern i immòbil, sense decoració, a les fosques, insonoritzat, sense vida social ni programació ni, naturalment, contraprogramació televisiva?\nEl guru indi Vivekananda, que sí que creia en alguna cosa i que, per exemple, deia que tots nosaltres som Déu, l’únic és que patim un atac d’amnèsia col.lectiu molt inoportú d’ençà que naixem, opinava que per a algú que es guia per uns principis de solidaritat i fraternitat amb el planeta i els seus habitants, té molt més mèrit no creure en res que creure en alguna cosa.\nPerquè creure en alguna cosa sol significar esperar un premi per haver acreditat tan bon comportament, mentre que qui no creu en res no espera premi i, per tant, paradoxalment, és més espiritualista que no es pensa, mentre que el catòlic clàssic, per citar un exemple, és més materialista que no es pensa. Això deia, aprox., Vivekananda. I jo també subscric aquesta veritat de Perogrullo.\nTot i que també suscric el que segueix:\nNo creure en res us autoritza a lliurar-vos a l’hedonisme i al dolce far niente (després de treballar les hores pertinents i de fer les compres pertinents de menjar, articles de consum divers i medicaments, ítems imprescindibles perquè puguin continuar engreixant-se els actius de la Confraria de Brètols Mandrils).\nCreure en no res ens obliga, per tal de no parar bojos, o per tal de no caure en l’obcecada adoració del vil Actiu Financer, a “viure el moment present”, a sentir l’aquí i l’ara, a apostar pel\nque és una magnífica pirueta mental que sublima allò tan antipàtic de sentir que som, amb prou feines, espècimens d’homo sapiens, és a dir, animals només que una mica més sofisticats, i que, per tant, hem vingut al món a menjar per poder créixer i madurar sexualment per poder fornicar per poder fer córrer el codi genètic en vistoses combinacions de cromosomes fins que s’extingeixi el sol- i fruir d’algunes estones d’esbarjo amb les que ens podem recrear de vells, en paper o en format digital.\nCom deia Vivekananda, si tot i veure-ho així i no creure en la recompensa d’unes estada eterna a la Marina-d’Or-ciudad-de-vacaciones del més enllà, mantenim una actitud ètica i treballem per alguna causa en pro dels altres,\nsi som uns altruistes fins al moll de l’ós que ja ens va bé que del nostre esforç se n’aprofitin altres, i ens sentim recompensats amb aquest fet, és que realment la cosa té molt de mèrit.\nPerò aleshores jo us dic o Zaratustra us diu que és inevitable que un bon dia us planteu i digueu, cadascú per a si mateix: “Fins aquí he anat tirant. Prou! No penso moure ni un sol dit més en pro del progrés de les civilitzacions, ni per la salvaguarda del planeta, ni per cap gran causa sabent que, al cap i a la fi, un dia el sol s’apagarà o esclatarà fet bocins i ens arrossegarà a tots en el desastre, si no a nosaltres directament, als nostres descendents, fills biològics o descendents clònics llunyans, i també als llibres, obres d’art, grans invents, que tant ens han costat de parir, criar i preservar.\n»Em planto perquè vull que, ara mateix, en aquesta hora de preuada lucidesa, aparegui algú o alguna cosa i em faciliti una explicació concreta i convincent. I que no sigui les vanes promeses habituals: paradisos, cels, noves jerusalems, les galindaines de sempre, sinó proves concloents... En fi, em mereixo un respecte, no?»\nI si aquesta explicació que reclameu no us arriba en aquell moment, aleshores ningú us podrà retreure que, tot seguit, sense dil.lació, feu el més coherent:\nArrepapar-vos al sofà, davant de la pantalla, amb una llauna de cervesa a la mà i una bossa de patates fregides amb gust de pernil a l’altra, sumant-vos a la gran causa comú de tots plegats que és\ncontinuar esgotant amb alegria i a tota pressa els recursos limitats d’aquest planeta.\nPerò pot ser -és molt insòlit però pot arribar a passar- que sí que us arribi una resposta per part d’una instància que s’hagi sentit invocada.\nI que la resposta no sigui del tipus amable i educada, de l’estil: “Lo siento pero no puedo ofrecerle la información que me pide, señor, le pasaré con una compañera mía y tenga usted un buen día, señor”, sino alguna cosa d’aquest altre estil: “No continuïs per aquí, insensat!”, en un to sever i amenaçador, amb un retruny de cor de gegants enemics dels Power Rangers terriblement enfurismats a punt de fulminar-vos. La resposta dels goril.les de la porta que dóna accès a la Gran Veritat que, si no teniu el carnet de VIP de la Germandat Blanca que permet franquejar el llindar, us intimiden i us amenacen enraonant-vos directament dins del cervell i, de passada, us fan creure que teniu un brot d’esquizofrènia paranoide.\nEn concret, dues vegades.\nVaig sentir aquestes veus terribles un parell de vegades, sempre a causa d’haver-se’m pujat al cap uns desenganys amorosos terriblement injustos –com ho són tots, els desenganys amorosos, certament.\nNo vaig ser fulminat, tal com semblava que anaven a fer per castigar la meva gosadia.\nNo sé si és que la fulminació no era per a aquell moment, i m’esperen a la sortida d’aquest món, per donar-me la pallissa.\nEn tot cas, vaig captar el missatge perfectament i vaig fer el que calia:\nVaig millorar la meva performance sexual i vaig aprendre la manera d’esquivar els desenganys amorosos. I vaig contractar la tarifa plana d’ONO que em proporciona grates estones de vida digital.\nI això és, bàsicament, tot el que dóna de si el tema “En què he de creure per viure amb més harmonia amb el medi ambient?”\nNo us oblideu d’anar a votar aquest diumenge. Del sentit del vostre vot depèn que el Sistema Solar es col.lapsi en deu centenars de milions d’anys o en onze centenars de milions d’anys.\nPublicat per Oscar Pàmies a 16:13 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nNarcisista, hipocondríac, esnob, paranoic i bondad...\nCurs intensiu d'ètica i metafísica en un pack com...


LO CARRANQUER: SANTA ANNA 2014, Festa Major del Vendrell · del 25 al 28 de juliol\nSANTA ANNA 2014, Festa Major del Vendrell · del 25 al 28 de juliol\nEl dia 26 és la festivitat de Santa Anna, patrona de la vila, i és el dia gran de la Festa Major. De bon matí, surten els grallers anunciant l’inici de la festa; aquesta cercavila es coneix com les matinades i es fa des d’uns temps immemorials. Al migdia desfilen pels carrers i les places de la vila tots els grups de cultura popular que, a mesura que van arribant a la plaça Vella, actuen davant de Santa Anna i de totes les autoritats polítiques que es troben al balcó de l’ajuntament. Seguidament es fa l’actuació castellera a càrrec dels Nens del Vendrell. A la tarda es pot escoltar el concert ofert pel Cor-Orfeó Parroquial a l’església i, quan es comença a fer fosc, l’olor de pólvora, el retruny de coets i el toc dels timbals omplen els carrers: és la magnífica cercavila de foc. La cercavila s’acaba amb la carretillada del Ball de Diables del Vendrell a la plaça Vella (només un parell de colles a tot Catalunya ofereixen aquesta actuació, l’origen de la qual es perd en la foscor dels temps).\nPàgina web de la Festa Major del Vendrell: http://www.festamajorvendrell.com/\nClica aquí per accedir al programa de la Festa Major\nText extret de http://www.elvendrell.net/festa-major-cid-414\nSecció: Bestiari carranquer, Colla Gran Diables Carranquers, Festes tradicionals


'El rei de la casa' a la Virreina\nel dia 31.5.07\nEl Palau de la Virreina de Barcelona presenta, fins el 24 de setembre, l'exposició col.lectiva 'El Rei de la casa. Adults als deu, nens als quaranta': un recorregut, un assaig en forma de passeig, per proposar una reflexió sobre la infància. Sovint la noció que tenim de la infància no encaixa amb la realitat dels nens d’avui.\nEl treball dels artistes presents serveix precisament per il·lustrar algunes d’aquestes àrees de fricció.\nLa nostra idea actual d’infància és el producte d’una contínua construcció simbòlica. És per això que aquesta exposició planteja la infància des d’una perspectiva cultural o històrica i passa per alt qualsevol intent de definició natural o biològica dels nens. A la primera sala, i a la vegada darrera, hi ha un espai de documentació sobre aquesta construcció en diferents períodes històrics.\nAvui, el mite de la innocència malda per sobreviure en una societat tecnificada, indolora i transparent. Els nens s’inicien ràpidament en els mètodes dels adults, mentre que aquests construeixen un món infantilitzat, on preval una cultura de l’oci que no distingeix les eines de les joguines. L’exposició comprèn una gran varietat de formats (pintura, escultura, instal·lacions, documentals, assaig i fotografia), que ens ajuden a reflexionar sobre una de les principals inquietuds d’aquest inici de segle.\naudiovisuals Escultura Fotografia Museus Pintura


La teoria de Newton sobre la gravitació afirma que la força entre masses és proporcional al producte de les dues masses i inversament proporcional al quadrat de la distància entre aquestes masses:\nLa teoria gravitacional explicada:\nF és la magnitud de la força gravitatòria entre les dues masses puntuals.\nm1 és la massa de la primera massa puntual.\nm2 és la massa de la massa del segon punt.\nr és la distància entre les dues masses puntuals.\nLa teoria aplicada al web:\nF és la magnitud de la força necessària per augmentar la classificació del vostre motor de cerca.\nG és la constant (Google?).\nm1 és la popularitat del vostre lloc web.\nm2 és la popularitat del lloc web al qual voleu enllaçar.\nr és la distància entre els rànquings dels dos llocs web.\nEls motors de cerca proporcionen la constant que determina la magnitud de les forces entre dos llocs web. Desenvolupant un complex algorisme de PageRank que incorpora enllaços posteriors, autoritat, popularitat i fins i tot recents, els motors de cerca controlen la constant.\nImagineu-vos que Google sigui el telescopi que busca els planetes més grans i que la blogosfera sigui l’univers.\nNo sé si Larry Page (la "pàgina" de PageRank) i Sergey Brin van fer un paral·lelisme entre la teoria de Newton quan van desenvolupar l'algoritme (s) bàsic (s) que portava google a l'estrellat. No obstant això, entendre aquesta teoria i aplicar-la al web és una manera de mirar el màrqueting en cercadors. A més, només crec que és senzill friki que es pugui fer un paral·lelisme.\nPer tant, si voleu obtenir una millor classificació en un motor de cerca, la vostra millor opció és trobar altres llocs que millor classifiquin les paraules clau que coincideixin i veure si podeu cridar la seva atenció. Si us proporcionen certa atenció, la força aplicada us acostarà a ells. Els blocs amb grans masses (eh ... PageRanks) poden acostar altres llocs més petits.\nEls venedors de motors de cerca reconeixen la teoria\nEls enllaços de pagament ara són molt populars i sota atac de Google. Google considera que els enllaços de pagament condueixen artificialment a resultats de cerca orgànics i atrauen llocs que, potser, no s’ho mereixen. Molts bloggers (incloent-me) ho veuen com capitalitzar la seva guanyada autoritat.\nGairebé diàriament rebo ofertes d’empreses legítimes que desitgen aprofitar el meu lloc per acostar-se a les seves. Però sóc excepcionalment espeluznant. Fins ara he rebutjat més de 12,000 dòlars. Pot semblar molts diners per rebutjar, però el risc és que prostitueixo el meu blog i Google em tiri a la presó (el índex suplementari).\nEn el panorama general, no n’estic segur google pot superar el fracàs de l'enllaç de pagament. Sembla que algunes persones només apliquen les lleis de la gravetat i Google intenta combatre les lleis de la natura.\nAquests nois de Microsoft són brillants.\nNo va inspirar aquesta publicació, però mentre investigava aquesta publicació, ho vaig trobar Microsoft donar a conèixer un Model basat en la gravitació per a la recuperació d’informació paper a l’agost del 2005. Interessant.\netiquetes: bingGravetatMicrosoftpagerankalgorisme de pagerankclassificacióseo


Recta final dels primers treballs de consolidació i rehabilitació de la Igualadina Cotonera\nLes tasques han permès frenar la degradació de l’edifici\nDimecres, 6 novembre 2013. 10:15. Redacció AnoiaDiari.\nL’Ajuntament d’Igualada enllesteix aquesta tardor les primeres tasques de rehabilitació, consolidació i protecció patrimonial de l’antic complex fabril de la Igualadina Cotonera, uns treballs que han frenat la degradació de l’edifici i que han estat possibles gràcies a una subvenció de mig milió d’euros concedida pel Ministerio de Educación, Cultura y Deporte.\nL’edifici, que data de l’any 1.841, és la fàbrica d’estil manxesterià més antiga que es conserva a Catalunya i va ser declarada Bé d’Interès Local l’any 1.997 i Bé Cultural d’Interès Nacional el 2.006. Consta d’una gran nau central rectangular de cinc plantes, amb planta baixa, tres pisos i golfes, i amb grans finestres que permetien aprofitar al màxim de la llum natural per a la seva activitat industrial.\nAquests treballs, que hauran tingut una durada aproximada de deu mesos i que es preveu enllestir a final del present any, contemplen les accions imprescindibles per frenar el seu deteriorament i, segons destaca el regidor d’Urbanisme i Mobilitat, Jordi Pont, per “tornar a obrir aquest edifici a la ciutat, tot un símbol del nostre passat industrial tèxtil, de manera molt modesta i gradual”.\nConcretament, s’han arranjat la teulada superior de la nau i les canals d’evacuació d’aigües pluvials per a eliminar les filtracions, s’han apuntalat sostres i estructures interiors, s’han consolidat i restaurat les seves quatre façanes, s’han assegurat cornises, finestres i altres elements exteriors perillosos, i s’estan arranjant també el pati, els accessos i part de la planta baixa per a poder-hi permetre a mig termini l’accés de persones i l’organització d’actes públics de manera controlada. També es posarà remei a mancances històriques com les connexions a la xarxa de clavegueram o al sistema de subministrament elèctric.\nEl consistori ja treballa actualment en la recerca de nous recursos i subvencions, tant públiques com privades, que puguin permetre seguir recuperant progressivament aquest espai emblemàtic per la capital de l’Anoia.\nEstudi cromàtic i de materials per recuperar la imatge original\nPart dels treballs inclosos en aquesta primera fase consistien a elaborar un estudi que determinés quins havien estat els colors originals de la fàbrica ara fa cent setanta anys i així poder recuperar-los en l’actualitat. La investigació va ser encarregada a una consultoria especialitzada en patrimoni, que ha extret i analitzat múltiples mostres, conjuntament amb el Departament de Cristal·lografia i Mineralogia de la Universitat de Barcelona. Pont explica que “una part molt important de la recuperació d’aquest patrimoni passa per identificar i reproduir, de la manera més fidel possible, quina era la seva estètica en el moment de la seva construcció”.\nDesprés d’exhaustives anàlisis per a poder arribar als pigments originals després de nombroses modificacions patides al llarg de les dècades i la brutícia i els desperfectes acumulats, es va concloure que el color general que presentava l’edifici a mitjan segle XIX era el mangra, una tonalitat del vermell, mentre que els emmarcaments de les finestres i les línies horitzontals que decoraven la façana entre pis i pis eren marrons. A partir de les restes de pintura obtingudes i, un cop fetes les comparacions amb les cartes de colors existents avui dia, es van proposar els dos colors més similars als originals, que han estat els que finalment s’han aplicat a les parets exteriors de l’edifici.\nA banda de fer recomanacions relatives als pigments, l’estudi també ha analitzat els elements amb els quals es van fer els arrebossats originals de les façanes, fet que ha permès aplicar uns nous arrebossats fidels als originals i que, a més, aquests s’adherissin correctament a la base ja existent en les parets exteriors.\nEl Teatre de l’Aurora estrena ‘El baró pels arbres’\nSocarrel, un nou centre cívic rural per la comarca, a Clariana\nLa psicòloga Assumpció Salat presentarà a Calaf el seu nou llibre\n17 de gener 2014.22:51h\nRacoï, que en són garrepes, aquests del Ministerio! Que no podien haver donat un xifra una miqueta menys minça?\n7 de novembre 2013.13:03h\nEsperem que no passi com ”L’escorxador”...\n2 La Casa Roure convertida en hotel s'obrirà passat aquest estiu 1768 lectures\n4 La Festa Major '19 d'Igualada tindrà un pregó de Toni Alba i la música d'Obeses i Dr. Prats 1380 lectures


3.334 empleats ja han sortit de Banc Santander en el marc de l'ERO\nUn total de 3.334 empleats ja han sortit de Banc Santander en el marc de l'Expedient de Regulació d'Ocupació (ERO) que l'entitat i els sindicats van tancar l'any passat, fet que suposa un 93% del total de les 3.572 extincions de contracte pactades, segons ha informat UGT a través d'un comunicat.\nEl sindicat ha assenyalat que, durant la quarta reunió de la comissió de seguiment de l'ERO, l'entitat ha informat que ja s'han tancat, concentrat o traspassat a agents d'un total de 999 oficines de les 1.033 que estaven previstes clausurar. Les 34 restants s'aniran tancant al llarg d'aquest any.\nA més, ja s'han dut a terme 954 externalitzacions a Santander Consumer Voice i Santander Tecnologia i Operacions de les 1.100 previstes, així com 361 trasllats a Santander Personal de les 400 pendents.\nUGT ha recordat que el pròxim 30 de juny "finalitza el període voluntari i comença el període forçós" de l'expedient, pel que ha sol·licitat "especial sensibilitat" per als casos que hagin sol·licitat la sortida voluntària de l'entitat. "Hem insistit al banc perquè, d'una manera o altra, accepti el major nombre possible de sol·licituds voluntàries reals", ha afegit.


Lloret de Mar homenatja avui la seva gent gran | Blanesaldia\nLloret de Mar homenatja avui la seva gent gran\nPublicat el 14 de Novembre, 2013 - 11:43 CEST\nAvui dijous, Lloret de Mar organitza el 37è homenatge a la gent gran, un dia en el qual la vila vol fer un reconeixement a l’actiu paper d’aquest col·lectiu en la societat. L’acte principal és el dinar per als majors de 70 anys que té lloc a l’Hotel Evenia i que, a hores d’ara, ja té les places exhaurides. En total hi ha prevista la participació d’unes 700 persones.\nDesprés del dinar és realitzarà el tradicional homenatge a dues persones grans, que enguany seran la Sra. Regina Peramiquel Armente, que ha complert 100 anys, i el Sr. Lluís Carreras Compte, de 93 anys. Actualment Lloret de Mar compta amb una població de 40.607 habitants, dels quals 4.909 superen els 65 anys.\nUn dels principals equipaments de l’Ajuntament per a aquest col·lectiu és el Casal de la Gent Gran que atén unes 300 persones diàriament. Durant tot l’any s’organitzen diferents activitats. Aquest 2013 s’han impulsat més de 40 cursos que cobreixen diferents àmbits com l’esportiu (amb cursos de gimnàstica, natació, ioga i marxa nòrdica), de salut, formatius, de manualitats, entre d’altres. Més de 1.000 persones grans han participat en aquestes activitats, que cobreixen sempre les places ofertes.\n← Accidente de tráfico en el desvío de la N-II para acceder a Caldes de Malavella Siete detenidos por los ataques que sufrió el macroprostíbulo Paradise de La Jonquera →


Dimiteix en bloc la junta directiva de la Taula del Tercer Sector\nLa Taula del Tercer Sector al Palau de la Generalitat\nEspai de participació de la Taula del Tercer Sector\nD’aquesta manera, es posa fi al bloqueig que patia la Taula i es convoquen noves eleccions pel 10 d’octubre.\nEl passat dijous, 13 de juliol, la junta directiva de la Taula del Tercer Sector Social, presidida per Oriol Illa, va dimitir en bloc durant la seva assemblea general per posar punt final a la situació de bloqueig a la que es veia abocada des de la moció de censura que es va presentar contra Illa el mes de juny.\nLa moció de censura estava motivada per diferències en el model de governança i va ser presentada per 7 de les 13 federacions que conformen la junta de Taula del Tercer Sector Social. Aquesta organització agrupa 3.000 entitats socials no lucratives de Catalunya que en conjunt atenen 1,5 milions de persones.\nLa junta provisional que es farà càrrec de la Taula del Tercer Sector Social fins a les eleccions de l’octubre està encapçalada per Enric Morist, de la Creu Roja, que exercirà de president en funcions i la formaran representants d’altres entitats com Càritas Catalunya, Fundesplai, la Federació d’Entitats amb Projectes i Pisos Assistits (FEPA), la Federació Catalana d’Entitats Contra el Càncer (FECE) i Salut Mental Catalunya.\nLes eleccions a la nova junta s'han convocat pel 10 d'octubre.\nintervenció social, tercer sector, Taula del Tercer Sector Social


Drets sexuals i reproductius en temps de pandèmia: COVID-19, maternitat i violència | Buscaciència\nActe de presentació dels primers resultats de l’estudi Maternitat i COVID19, desenvolupat per la Càtedra UNESCO: Dones, Desenvolupament i Cultures i el Grup de Recerca Societats, Polítiques i Comunitats inclusives, ambdós de la Universitat de Vic – Universitat Central de Catalunya.\nChristel Keller Garganté és estudiant de doctorat del Programa Interuniversitari d’Estudis de Gènere: Cultura, Societat i Polítiques, investigadora predoctoral al grup de recerca Societat, Polítiques i Comunitats Inclusives (SoPCI) de la Universitat de Vic – Universitat Central de Catalunya, i membre de la Càtedra UNESCO Dones, Desenvolupament i Cultures a la mateixa universitat.\nSandra Ezquerra és coordinadora del Grup de Recerca Societats, Polítiques i Comunitats Inclusives (SoPCI) de la Universitat de Vic-Universitat Central de Catalunya. És també professora agregada a la Facultat de Ciències de la Salut i el Benestar (FCSB) i Directora de la Càtedra UNESCO Dones, Desenvolupament i Cultures de la mateixa universitat.\nCàtedra UNESCO, Christel Keller, COVID-19, Drets sexuals, maternitat, Sandra Ezquerra, violència


Assessor de col.leccionistes d’art\nServeis Sobre mi Sóc assessor per a col·leccionistes d’art i pèrit taxador en art i antiguitats. La meva feina és ajudar a construir, desenvolupar, valorar i gestionar les col·leccions dels meus clients, amb una especial dedicació a la pintura i escultura catalana i espanyola d’alta època. Formació,\ndiscreció i eficàcia\nal servei dels meus clients.\nEspecialització en Pintura i Escultura d’Alta Època Estic especialitzat en pintura i escultura antigues (del s. XIII al XIX), catalana i espanyola. Entre les obres que he gestionat s’inclouen, a més altres, autors com Joan Reixach, Luis Meléndez, Juan Bautista Maíno o Bartolomeo Cavarozzi. En ocasions, alguna de les peces han estat obres inèdites que, amb posterioritat, s’han incorporat a col·leccions institucionals (entre elles, un oli de Pelegrí Clavé). Al servei del meus clients Actuo sempre en interès del col·leccionista, amb total independència de qualsevol antiquari, marxant o casa de subhastes i amb una atenció particular a la discreció i a l’estricta confidencialitat. Els meus serveis es defineixen per la lleialtat, l’eficàcia, l’exigència, una visió internacional i la persistència per crear i aprofitar les millors oportunitats per als meus clients.\nDimensió internacional Els meus idiomes de treball són sis: català, castellà, anglès, francès, italià i alemany. Viatjo assíduament als centres més importants del mercat de l’art (Londres, Nova York, París, Maastricht, Madrid i darrerament Munic), de manera que poso a disposició dels meus clients una xarxa de contactes nacionals i internacionals, adaptada a les seves necessitats. Subhastes i fires Actuo com a representant en les subhastes i les fires internacionals (Maastricht TEFAF, Masterpiece Londres, Biennale des Antiquaires París i altres).


Bloc del Quim: Per fí la pluja!!!!\nPublicat per Quim Amorós Le-Roux a 12:57\nSi Quim, aqui a Bcn tambe plou, ojala tinguem aigua a tota Catalunya.\nDemanar tambe al Govern que façin una `politica encertada per al tema de l'aigua.\nPel que fa a l'economia, el govern va en caiguda lliure, mireu l'ultima portada de la revista el Jueves.\n10 de maig de 2008 a les 21:40\nJoan la política de l'aigua del govern ha estat una improvisació total, i només depenent de que plogués o no, fins ara havien tingut sort, però aquesta sort no durarà sempre. Així que potser això ha servit perquè es plantegin seriosament la política de l'aigua d'una vegada.\nFins ara les úniques desaladores que existien les havien fet els governs de CIU, i el minitransvassament de l’Ebre a Tarragona també.\nEl govern tripartit en temes d’aigua zero patatero.\nPerò clar això no treu que s’hagin omplert la boca de la nova cultura de l’aigua, que hores d’ara ningú sap en què consisteix.\nDes que el "Tristpartit de les Esquerdes Esqueroses" s'ha negat un altre cop a fer el trasvassament del Roine, inclús quan una empresa ha avalat la seva fiabilitat, em sembla un govern encara més irresponsable, penós i vomitiu.\nSort de la pluja, que vé com l'aigua de Maig.\n11 de maig de 2008 a les 17:09\nni que ho diguis petit, estic d'acord amb tu.\nDe totes maneres segueixo pensant que aquest govern li queda poca volada, i aviat tindrem eleccions anticipades.\nTres anys més de tripartit no ho aguantarà ningú!!!.\n11 de maig de 2008 a les 18:30\nMolta gent ho pensa, el tripartit, esta partit i tocat a la linea de flotacio.\nToca a l'oposicio del partit mes votat a les eleccions a Catalunya durles a terme.\nPero mentres tant benvinguda la pluja.


L'apassionant món del PORNO - BIBARNABLOC.cat - El bloc de Biblioteques de Barcelona\nL’apassionant món del PORNO\nAdults, Cinema, Joves, Llibres\nSugar Lips (c) Jeanny, Creative Commons.\nPorno. Ja ho he dit, o encara millor: PORNO!!!!! I ara que tinc la vostra atenció parlaré de… quina sorpresa: porno!\nNo del porno com a gènere (sempre en disputa amb “eròtic” que això donaria per un altre post), no, parlaré del porno com a tema. Una selecció de material amb el porno com a tema, en les seves diferents variants: del casolà al porno cinematogràfic dels 70 i fins a l’actualitat, més o menys. Hi ha llacunes, no és ni tan sols un repàs exhaustiu de totes les filies i subgèneres (la vida és massa curta fins i tot per enumerar-los) però servirà per fer-se una idea i passar una bona estona.\nParlaré de dos llibres i dues pel·lícules. Els llibres són Porno (quin títol més original) d’Irvine Welsh i Snuff de Chuck Palahniuk. Les pel·lícules són Boogie Nights de Paul Thomas Anderson i Dentro de “Garganta profunda” de Fenton Bailey i Randi Barbato.\nAmb el temps, l’autor Irvine Welsh ha convertit Trainspotting en una trilogia. Primer va ser el llibre original (i la molt exitosa adaptació al cinema), després aquesta continuació amb els personatges 10 anys després del final de Trainspotting, i finalment amb una preqüela (Skagboys) on s’explica com Renton, Spud i Sick Boy es van enganxar a l’heroïna.\nAquest llibre seria la continuació de Trainspotting i l’interès del llibre és veure què ha passat amb els personatges, i sobretot com serà el retrobament entre Renton i Sick Boy després del que en Renton els hi va fer…, i si no sabeu de què parlo feu el favor de veure la pel·lícula. Com la seva predecessora aquesta novel·la serà dura al cinema amb els mateixos actors que Trainspotting, a primers del 2017 serà l’estrena, les imatges que se n’han pogut veure prometen.\nA Edimburg comença a haver-hi un cert ambient de sexe en grup o liberal en alguns pubs, i fins i tot corren algunes cintes de porno amateur amb aquestes “trobades”. Sick Boy, sempre atent a un possible negoci, decideix convertir allò en una cosa una mica més elaborada. No és fàcil, el primer cop que en plena acció crida “tallem!” és antològic, amb tots els participants preguntant-se si ho diu seriosament. Des del graó més baix del porno, cap amunt, ajudats pels diners i els contactes d’en Rents, cap a fer una pel·lícula X amb cara i ulls. Una pel·lícula que ha de ser capaç de donar beneficis i portar els protagonistes al iot de Private a l’altre festival de Cannes. Però en Sick Boy no compta amb una peculiaritat de la legislació britànica…\nBegbie… no convé fer-hi broma\nPorno amateur, d’estar per casa, entreteniment de solters i separats que consisteix a posar una càmera en marxa mentre la gent va follant. Veurem com converteixen això en una cosa més seriosa, però estem parlant de la gent de Leith, o sigui que serà millor moderar les expectatives. A més a més, el retrobament entre els personatges…, perquè a més a més d’en Sick Boy i l’Spud també hi ha en Begbie, no sembla algú disposat a oblidar o perdonar coses com el que en Rents els va fer…\nL’autor dels molt (però molt) recomanables El club de la lluita o Superviviente ens ofereix aquí una altra cara del porno, la de l’excés i els rècords. Que quin rècord? Una actriu i sis-cents voluntaris, calen detalls? Mentre esperen per “anar passant” l’autor ens explica anècdotes del món del cinema i del món del porno, de vegades no tan diferents. L’actriu és una estrella del porno que ha viscut dies millors, Cassie Wright, i nosaltres anirem seguint la trama a través dels senyors 600, 72 i 137 (els seus números, com si fossin a la cua de la cansaladeria), i també a través de Sheila, l’organitzadora que va fent desfilar els entusiastes col·laboradors.\nDurant molts anys la gent que arribava al porno eren bales perdudes, ovelles negres, que es trobaven amb la incomprensió i la hipocresia. En les anècdotes que he dit abans veurem coses com passats sorprenents, enganys a l’opinió pública (com per exemple l’ocultació de l’homosexualitat de Rock Hudson), enganys per rodar escenes íntimes “robades” i més i més. Tot això mentre els homes-actors esperen, fent cua i van pensant en les seves coses com a la sala d’espera del metge, i l’organització intenta que tot plegat no acabi en tragèdia (hi ha un tema de desplaçament mecànic d’aire a l’interior del cos en el qual no entraré, però que té conseqüències si és massiu, encara que sigui massiu per acumulació).\nPalahniuk és un autor terriblement lúcid, per això el retrat que fa d’aquest món no deixa indiferent. No pren partit, ni celebra el gènere ni el condemna des d’una posició moralment superior; només el retrata, de manera crua, i això pot resultar còmic. Exemple? Els actors han d’entrar “a punt”, però pot passar estona i els hi posen coses per picar com ara cheetos i aperitius molt acolorits, que es mengen amb les mans… i han d’entrar “a punt”…\nCom a detall: el llibre es va publicar ala Estats Units coincidint amb el dia de la mare, aprofitant un detall d’una trama secundària del llibre.\nSi a Porno teníem el porno amateur en el seu pas a cosa seriosa, aquí tenim el porno seriós però ja força decadent. No hi ha un punt mitjà? No hi ha una edat daurada del porno? Doncs sí, i per això ens en anem a la pel·lícula següent.\nMadrid: New Line,cop.2010\nSom l’any 1977 i el cinema porno és realment cinema. La vall de San Fernando és el Hollywood del porno. Pel·lícules per ser projectades en cinemes, de metratge normal, amb trames (bé, no són exactament Godard però hi ha trames) i fins i tot un petit “star system”. El protagonista és el jove Eddie Adams (Mark Wahlberg), un nano de tot just 18 anys al que fan fora de casa i treballa de cambrer fins que el descobreix Jack Horner (Burt Reynolds) i aquest l’introdueix al món del porno.\nEl càsting d’Eddie\nEddie està inspirat en una llegenda del porno, John Holmes (que tenia el subtil sobrenom de “senyor 33 centímetres”). Són els anys daurats del porno, i tot i que alguns dels que hi acabaven treballant també eren bales perdudes, tenien la sensació d’estar fent quelcom important (de fet les pelis d’aquella època, ara són clàssics, una consideració que pràcticament no té cap pel·lícula rodada a partir dels 90), són els anys de Marilyn Chambers o Traci Lords, per exemple; a més a més eren uns anys que la SIDA no existia, més o menys (el primer cas descrit és de 1981, la malaltia va fer estralls sobretot a partir dels 80 quan amb prou feines se’n sabia res de les seves vies de contagi).\nTot anava bé, tot rutllava, tot era perfecte… fins que va deixar de ser-ho.\nProjet 365 – 054/365 (c) Nicolas Buffler, Creative Commons.\nL’arribada del vídeo domèstic va fer que les pel·lícules porno per ser exhibides en cinema deixessin de tenir sentit. Era un mercat més petit i limitat, i per abaratir costos i fer un producte rendible es produïa directament en vídeo, amb les limitacions tècniques que això implicava en aquells moments. Per acabar-ho de rematar la SIDA va fer la seva entrada, recordem que se’n sabia molt poc i al llarg de molt temps es pensava que només afectava homosexuals. I a més a més tenim la droga, tornem a John Holmes: s’explica que necessitava una ratlla de cocaïna cada 5 minuts per poder funcionar. I els anys anaven passant, inexorables. Amb el vídeo i el pas a un porno low cost molts actors van passar dificultats econòmiques, si hi sumem l’estigma que representava haver treballat al porno, i les addiccions, i altres problemes…, és el còctel perfecte del desastre.\nLa pel·lícula no és un documental, tot i que el retrat que fa del món del porno al tombant dels 70-80 és força encertat i complet. El documental ve ara.\nFenton Bailey, Randi Barbato\nMadrid: Aurum, cop.2005\nDVD 778.5(Dam) Ins\nEl 1972 la pel·lícula Deep throat (Garganta profunda) va sacsejar el cinema porno. Les pelis porno eren alegals, de fet legalment eren considerades com a documentals (coses de la doble moral americana), però amb Deep throat no va ser possible. La pel·lícula va tenir tant èxit i repercussió que va fer afrontar la contradicció entre tenir una indústria destinada al porno però sense reconeixement legal. Deep throat es basa en una premissa completament esbojarrada: una dona no té el clítoris on tocaria, el té al fons de la gola. Però aquest documental parla poc de la pel·lícula però sí de la repercussió que va tenir, els problemes amb la distribució (inclosos rumors que posaven a la màfia cobrant per l’assistència als cinemes) i sobretot amb els actors.\nNo està buscant les amígdales\nLa protagonista Linda Lovelace va veure la llum després de la pel·lícula i es va convertir en una fanàtica anti-porno que demanava als tribunals que la pel·lícula fos prohibida, i això va ser aprofitat pels benpensants del país per endegar una croada a favor de la moralitat i aquestes coses. I la cosa va prosperar fins al punt que un dels actors de la pel·lícula Harry Reems (el “doctor”) va estar a un pas de la presó (de fet el van condemnar). Com comentava en una entrevista de l’època si les presidencials les guanyaven els republicans, aniria a la presó, si guanyaven els demòcrates no. Afortunadament el watergate va acabar amb les aspiracions republicanes i Reems va poder respirar. A partir d’aquell moment el porno ja estaria reconegut, no haurien de colar les pel·lícules com estrafolaris documentals, l’estigma persistiria però la seva situació començava a estar més o menys normalitzada. Després de Deep throat començava l’etapa daurada del porno de la que parlava fa un moment a Boogie nights.\nI de moment aquí acaba el meu particular repàs al tema. El món del porno és vast i canviant, i hi ha coses com les webcams o el porno en streaming que encara no han estat prou tractades des de la ficció, és només qüestió de temps. Hi ha altres llibres i pel·lícules sobre el tema, però la meva tria és aquesta. I perquè no sigui dit permeteu-me recomanar un còmic: Porn Story del genial Ralf König, un repàs a la història del porno com a producte de consum, des de les revistes, a internet passant per les pel·lícules domèstiques en Super8 i els VHS i DVD.\nAmb mirada crítica, Documental, Eròtic, Llibres de ficció, Narrativa, Pornografia\nA Contraluz, de Rachel Cusk i la perspectiva aniquilada.Next\n3 comentaris a “L’apassionant món del PORNO”\n27 gener 2017 a les 12:19\nUna novela muy parecida a Snuff, de Chuck Palahniuk es Chaperos de Dennis Cooper. Solo que alli el concepto de Snuff es diferente, algo macabro se puede decir.\n27 gener 2017 a les 20:01\n29 gener 2017 a les 13:43\nBona tria Tayler! Tant pel que fa a la selecció com per l’ecció del tema a tractar\nÉs la música un llenguatge universal? 73 vistes\n3… 2… 1… La Lluna, L’Espai, L’Univers! 61 vistes\nRUTES CIRCULARS DE MUNTANYA: Als voltants de Barcelona 54 vistes\nAixí és la vida segons Tomi Ungerer 51 vistes\nSerguei Dovlàtov. Entrevista amb el seu traductor al català, Miquel Cabal 1 comentari | 4 vistes\nDos llibres “africans” de factura catalana 1 comentari | 21 vistes\nGrita libertad. La llarga i fosca nit de l’Apartheid 1 comentari | 28 vistes\nNi aquí ni allí, de Tommy Orange 1 comentari | 3 vistes\nLES FANTÀSTIQUES HISTÒRIES PER A ADULTS DEL CLÀSSIC DE LA LITERATURA INFANTIL, ROALD DAHL 1 comentari | 7 vistes


Com per insuprimir vídeos sobre Tacte d'iPod\nCom per insuprimir vídeos de Tacte d'iPod\n> Recursos > iPod > com per insuprimir vídeos de Tacte d'iPod\nPot Insuprimir vídeo del meu iPod touch?\nEl meu millor amic, és la primera vegada que utilitzeu el Tacte d'iPod, accidentalment suprimia tots els vídeos enregistrat pel seu diari. Ell no utilitza iTunes, així que no hi hagi reserva arxiva. Els vídeos són bastant importants per a ell i ell em va demanar ajuda. No hi ha realment una manera de recuperar el vídeo d'iPod touch?\nSi el teu millor amic no té reserva d'iTunes, l'única manera que pot utilitzar és per insuprimir vídeos directament del seu Tacte d'iPod. Actualment, Wondershare Dr.Fone per iOS (Mac iPhone Data Recovery) i Wondershare Dr.Fone per iOS (iPhone Data Recovery) (Windows) (iOS 9 compatible) són primer iPhone dades eina programari de recuperació del món. Són fiables i es pot confiar. Vostè pot utilitzar per recuperar el vídeo d'iPod touch 4 perfectament, però per a Tacte d'iPod 5, necessita un arxiu de reserva d'iTunes primer.\nDescarregui la versió de prova gratuïta sota per tenir un provar. És segur utilitzar Wondershare Dr.Fone i no mal en absolut el seu mecanisme.\nInsuprimeixi vídeo sobre Tacte d'iPod en passos\nPas 1. Connectar el teu iPod touch a l'ordinador\nAquí, anem a intentar Wondershare Dr.Fone per iOS (Windows). Si vostè és un usuari de Mac, també pots seguir-lo per prendre mesures similars.\nConnectar el teu iPod touch a l'ordinador i executeu el programa. Rebràs les finestres primàries com segueix.\nNota: Assegureu-vos que vostè té l'últim iTunes instal·lat al seu ordinador, però no dirigir-lo quan està utilitzant Wondershare Dr.Fone per iOS.\nIPod tàctil 4:\nSi vostè decideix recuperar vídeos de reserva d'iTunes, podeu recuperar des d'iTunes, arxiu de reserva a la part superior. Escolliu el fitxer de còpia de seguretat per al teu iPod touch 5/4 i faci clic a començament escanneja per extreure'l.\nPas 2. Escanejar el seu Tacte d'iPod\nAbans de digitalitzar el teu iPod touch 4 Undelete vídeo de Tacte d'iPod, cal entrar en el seu mode d'escaneig primer. És molt fàcil i no afectar el seu Tacte d'iPod a tots. Només segueixi el guia sota per fer-ho.\nAguanti el seu Tacte d'iPod i doni copets el botó de començament en la interfície de Dr.Fone.\nPrémer els botons de poder i "Home" al teu iPod touch alhora d'exactament 10 segons. El programari comptarà el temps per a vostè.\nDeixeu anar el botó de poder immediatament després de 10 segons, però continuar prement el botó de casa.\nQuan vostè va entrar amb èxit el mode d'escaneig, el programa escannejarà automàticament el teu iPod touch per si mateix. En aquest moment, el seu Tacte d'iPod es convertirà en negre. No importa. Podeu tornar-lo a normal després de la recuperació.\nPas 3. Insuprimeixi vídeo de Tacte d'iPod\nQuan acabi l'escaneig, el programa generarà un informe per a vostè. Podeu consultar totes les dades recuperables aquí, com ara contactes, fotos, missatges, notes, etc. Pel que fa a vídeos, vostè pot trobar en la categoria de registre de càmera. Marcar-los i feu clic a recuperar. Llavors vostè pot mirar-los al seu ordinador ara.\nDescarregui la versió de prova gratuïta sota per tenir un provar.\nCom per insuprimir Notes a l'iPod touch de 4/5\nBorrar cançons duplicar en iPod/iPhone/iPad fàcilment\n2 maneres de música d'iPod de compartir\nCom a forma de transferir vídeos ordinador al Tacte d'iPod\nCom recobrar dades després de restaurar l'iPod touch


Plana d’Urgell. Espai Protegit dels Tossals de Torregrossa. Secans de Belianes-Preixana\nMollerussa_Miralcamp_Puiggròs¬_Arbeca_Fortalesa dels Vilars_Vilanova de Bellpuig_Golmes_Mollerussa\nEls habitants dels camps de les urnes. Fortalesa dels Vilars.\nArbres fruiters, camps de cereals, el punt més alt de la comarca, els nuclis d’Arbeca i Puiggròs, el Canal d’Urgell i la impressionant fortalesa d’Els Vilars son alguns dels principals atractius d’una bonica ruta exempta de dificultats tècniques.\nTravessem la capital del Pla d’Urgell en direcció a Arbeca, per desviar-nos als afores per una pista que porta a Miralcamp. Al poble pugem fins a la part alta, continuant al darrera de l’església, per un pla enlairat en direcció al Tossal de l’Infern, el punt més alt de la Plana d’Urgell, pertanyent a l’espai protegit dels Tossals de Torregrossa, un espai de petites dimensions format per un conjunt de tossals, que són el testimoni actual de les elevacions peculiars dels petits tossals àrids de les planes de Lleida, els quals estan afectats per les transformacions agrícoles. Es caracteritzen per uns relleus suaus i tabulars, constituïts per antigues terrasses fluvials.\nNaveguem per aquest territori que encara conserva fragments notables de paisatge natural en contrast amb les terres agràries del voltant davallant cap a l’extrem sud del Pla del Portell des d’on divisem Puiggròs, poble que corona un turó que s’eleva al mig de la plana urgellesa. Al cim del turó i enmig de la vila closa hi havia el castell de Puiggròs, després castell palau, del qual resten alguns murs amb finestrals gòtics conopials i portals adovellats amb les armes dels senyors.\nDes de Puiggròs marxem cap a Arbeca, nucli al que el Canal d’Urgell proporciona aigua abundant i bones arbredes. Arbeca és coneguda per les oliveres arbequines que han donat nom a una varietat molt apreciada de l’arbre que dona un oli verge de gran qualitat. El nucli antic de la població té una xarxa de carrers estrets, de traçat irregular, que s’enfilen vers el castell o les dues places porxades (la plaça Major i la de l’Església). A la part alta del nucli es poden admirar les restes del magnífic castell que fou un grandiós i sumptuós edifici bastit dins els cànons de l’arquitectura renaixentista\nSortim d’Arbeca seguint el Canal d’Urgell, una infraestructura hidràulica que serpentejant per la gran plana, abasteix del preuat líquid a aquest territori impressionantment sec. Deixem el canal momentàniament per visitar la fortalesa dels Vilars d'Arbeca, una de les restes ibèriques més impressionants que es conserven a Catalunya. La construcció té 2.800 anys d'antiguitat i està bastida en un terrenys totalment plans, probablement per aprofitar l’aigua dels rius Corb i Aixaragall, fet que els va obligar a fer una construcció de gran complexitat per a l'època però que devia ser inexpugnable amb les armes d’aquest període. Els Vilars disposava del fossat, de muralles de cinc metres d'altura i, entremig, d'un camp frisi format per pedres clavades verticalment que dificultaven l'accés als visitants hostils. Els constructors d’Els Vilars eren coneguts com el “habitants dels camps de les urnes” pel fet que acostumaven a incinerar els seus morts i enterrar les seves cendres en recipients de ceràmica.\nDes de la fortalesa ibèrica recuperem de nou el canal pedalant per l’espai protegit dels Secans de Belianes-Preixana, un espai natural dedicat pràcticament al conreu agrícola: conreus herbacis extensius al marge dret del canal i de secà a l’esquerra. Deixem el canal per anar cap a Vilanova de Bellpuig- L’origen del poble es remunta a l’any 1149, quan els Anglesola començaren a aplicar la política de fer créixer en població el seu territori i que aquest fos cultivat a fi d'augmentar les seves rendes. Així, decidiren crear una vila nova i per facilitar-ne el poblament feren diverses concessions als nous colons que s'instal·lessin a la vila. Majoritàriament, gent de Bellpuig aprofità aquests avantatges, i així la vila passà a anomenar-se Vilanova de Bellpuig.\nContinuem fins a Golmés per un camí envoltat d’arbres fruiters, especialment pomeres. Des de Golmés acabem la ruta pedalant fins a Mollerussa per un petit camí asfaltat a l’altra banda de la via del tren.\nFortalesa d’Els Vilars.


Festa de la Sega a Deltebre\nPàgina d'inici\tAgenda\tFesta de la Sega a Deltebre\nVine amb DESCOBRIR al Ter\n16 de setembre de 2012 - Deltebre (Baix Ebre)\nFesta de la Sega a Deltebre - Ajuntament de Deltebre\nDeltebre celebra aquest diumenge la seva Festa de la Sega. A les 10 h començarà el Tomb de la Sega, el qual recorrerà els principals carrers de la població fins al recinte de les Barraques de Salvador. A partir de les 11 h comença la sega de l'arròs, a càrrec dels segadors experimentats. Tots els visitants que ho desitgin podran participar-hi. També es farà una demostració de les tasques tradicionals relacionades amb la sega, com ara batre a pota, picar en cadup o envasar el gra. Al mateix recinte també hi haurà un petit mercat de productes autòctons i objectes tradicionals.\nLa festa continuarà amb un dinar popular a base de productes típics del Delta. Per reservar el tiquet, al preu de 12€, s'ha de trucar a l'àrea de Turisme de l'Ajuntament de Deltebre (977 48 93 09). Després del dinar tindrà lloc la cinquena edició del Concurs de Cant de Jota Improvisada, així com també jocs tradicionals i un campionat de birles.\nBarraques de Salvador\nCarretera de la Marquesa


Totes les empreses necessiten una web per presentar els seus productes i la seva marca, d’una forma visual, atractiva y dinámica. Crear una web no és fácil, es necessiten coneixements específics per seguir els passos correctes, per poder crear el domini, el disseny de la web, el hosting o la Llegir més\nInternet posa a la nostra disposició moltes eines que poden ajudar en molts aspectes el nostre negoci, però cal saber com utilitzar-les i quines d’aquestes eines ens poden ajudar i quines ens poden perjudicar. No hem de forçar-nos a utilitzar totes les eines disponibles, i no estem perdent potencials clients Llegir més\n¿Coneixes la morfopsicologia? La morfopsicologia és la ciencia que ens permet conèixer millor les nostres aptituds, tant afectives com relacionals. Gràcies al nostre cervell i a la intel·ligència emocional, podem empatitzar i també identificar els sentiments i la orientació social, els sentiments idealitzats, interessats i apassionats dels altres. Així com també Llegir més\nLes xarxes socials rodegen el nostre dia a dia, les nostres comunicacions socials. Actualment totes les empreses tenen perfil a Twitter i a Facebook, oferint continguts del que s’està duent a terme a l’empresa o explicant novetats i promocions. Però de xarxes socials n’hi ha moltes i de molts tipus, Llegir més\nMoltes vegades pensem que les fotografies no expliquen exactament un paisatge tal com nosaltres l’hem viscut, sembla menys impressionant. Això pot solucionar-se si sabem com fer un bon retoc fotogràfic amb Photoshop, un recurs molt útil per poder transformar una fotografia en una imatge més atractiva. És important saber com fer Llegir més\nMoltes empreses han fet un pas endavant alhora de controlar i gestionar tot el que passa a nivell intern, per poder tenir un control de l’activitat de l’empresa. Una de les eines més utilitzades per al control i la previsió del funcionament de les empreses és el quadre de comandament. Què Llegir més\nOrganitzar-se és més fàcil que mai amb l’ajuda de les eines que podem trobar a Internet. Ara pots transformar la manera de treballar, guanyar agilitat, eficiència professional i organització en el teu dia a dia gràcies a les habilitats digitals. Les noves tecnologies s’han instal·lat, del tot, a les nostres vides Llegir més\nSon molts els negocis a España que encara no han donat el salt al territori 2.0. Encara segueix havent-hi una distancia entre els negocis que volen digitalitzar-se i els que prefereixen no apostar per la nova era d’Internet. Empreses offline i empreses online Les empreses offline son aquelles que tenen una botiga Llegir més\nA la noticia d’”Expansión” es destaca que el creixement de les exportacions catalanes ha estat de un 4,1% respecte al maig de l’any anterior, on Tarragona encapçala el creixement amb un 7,1%, seguit de Barcelona i Lleida amb un 6% i un 4,2%, respectivament. Entre els sectors on més han crescut Llegir més\nInternet segueix sent un gran desconegut per a moltes empreses tradicionals. Aquesta situació, contrasta amb la realitat de les startups ubicades a Barcelona: empreses tecnològiques de nova creació que exploten al màxim les possibilitats d’internet o, es més, sense internet no tindrien raó de ser. Es habitual comprovar com les empreses Llegir més


Francesc demana “restaurar el nostre cor de cristians”\nEl missatge quaresmal del Papa es refereix a un compromís amb l’ecologia integral\nL'univers creat espera amb impaciència que la glòria dels fills de Déu es reveli plenament (Rm 8,19) és el títol del missatge de Francesc per a la Quaresma d’enguany.\nEn el missatge ressona l’encíclica Laudato Si sobre la cura de la casa comuna i la crida a la conversió personal i comunitària, que afecta i es refereix a la nostra relació i compromís amb l’ecologia integral.\nLa celebració del Tridu Pasqual, assenyala el Pontífex, “ens crida una vegada i una altra a viure un itinerari de preparació, conscients que ser conformes a Crist és un do inestimable de la misericòrdia de Déu”. Per a Francesc, “quan la caritat de Crist transfigura la vida dels sants, aquests lloen Déu i, amb la pregària, la contemplació i l’art, en fan partícips també les criatures, com ho demostra de manera admirable el Càntic del germà sol de sant Francesc d’Assís”.\nPerò aquesta harmonia generada per la redempció està amenaçada, avui i sempre, diu el Papa, per la força negativa del pecat i de la mort.\nEl camí cap a la Pasqua, explica Francesc, “ens crida a restaurar el nostre rostre i el nostre cor de cristians, mitjançant el penediment, la conversió i el perdó, per poder viure tota la riquesa de la gràcia del misteri pasqual”.\nEn aquest sentit, subratlla, “la Quaresma és un signe sacramental d’aquesta conversió, és una crida als cristians a encarnar més intensament i més concretament el misteri pasqual en la seva vida persona, familiar i social, en particular, mitjançant el dejuni, la pregària i l’almoina”.\nEn la presentació del missatge papal, el prefecte del Dicasteri per al Servei del Desenvolupament Humà Integral, el cardenal Peter Kodwo Appiah Turkson, ha dit que la base del text rau en el fet que “la redempció de la humanitat i el seu alliberament del mal i el pecat expressen la redempció de tota la creació de la maledicció i de tots els mals que pateix a causa del pecat de la humanitat”.\nSegons el cardenal Turkson, el missatge ens convida a celebrar la Pasqua com una “festa de la crida de l’home a una nova generació i la realització de la qual, tot i que sigui una experiència projectada cap al futur, també està arrelada en el present: en la condició humana que és la superposició. És a dir, al superposició de les edats i dels temps entre el que ja ha estat i el que serà, entre Adam i Crist, la caiguda i la redempció”.\nEl missatge del papa Francesc el podeu llegir íntegrament aquí.


El Pa de Motlle - FÒRUM.ad\nEl 16/01/21 7:30\nPa de motlle (istock.com)\nDavant la pregunta si és més saludable el pa de motlle o el tradicional, la resposta és que sempre ho és el segon, la qual cosa no vol dir que no s’hagi de consumir el primer, sinó simplement que ha de fer-se en menor quantitat.\nEls grans avantatges del pa de motlle són: que es conserva fresc durant més temps, que es mastega fàcilment (fent-ho més apte per als nens petits i persones grans), que és còmode a l’hora de consumir-lo i que compta amb una gran varietat, tant d’especialitats (llavors, cereals, integrals, blancs, de massa mare, sègol, de llet…) com de formes (rodó, rectangular, en rodanxes, sencer, per a frankfurts, per a hamburgueses, en mitges llunes…).\nCal tenir en compte a més, que el valor nutricional respecte al pa tradicional és molt similar (conté hidrats de carboni, vitamines, en la seva majoria les B així com minerals i fibra). No obstant això, la seva gran diferència radica en la quantitat de greix. I és que en uns 100 g de pa, hi ha unes 20 calories més en el de motlle, per la qual cosa s’aconsella prendre’l amb cautela, ja que engreixa més. Però per què és així? Bàsicament per tres raons:\nConté més sucre que el pa normal, la qual cosa li dóna un sabor més dolç. Aquest ingredient és necessari per a donar més volum a la massa i per a millorar la seva fermentació.\nConté també major quantitat de sal. Aquesta s’afegeix per a allargar la seva durabilitat, per conservar-lo, tal i com es fa amb molts d’altres aliments.\nNo ens omple tant l’estómac, per la qual cosa també s’acaba menjant més. I és un tipus de pa que no sol menjar-se sol, sinó que sempre s’acompanya d’altres productes que al mateix temps per sí sols també són d’alt valor calòric, com la crema de cacau, la mantega, la sobrassada o els patés.\nCal tenir en compte a més, que sol contenir traces d’ou o altres additius que poden causar intolerància a determinades persones, per la qual cosa sempre cal fixar-se molt bé en la informació que proporciona l’etiquetatge.\nMalgrat tot això, tal com afirma el Ministeri de Sanitat i Consum d’Espanya, no és un pa dolent que hagi de descartar-se, sinó simplement, és un pa que cal incloure’l amb més moderació en la nostra dieta habitual.\nNotícia Anterior: Crisi i persones sense treball ni llar\nSegüent Notícia: Any nou d’incertesa pels artistes


Entre els dies 6, 7 i 8 de juliol va tenir lloc a Malines (Flandes) la XVII Assemblea General de l'AEJeST -Associació Europea de Jocs i Esports Tradicionals-. En aquesta ocasió Sportimonium & Vlaamse Traditionele Sporten (Vlas) han estat les entitats que han organitzat la trobada.\nL'Assemblea General, en la qual han participat presencialment més de 30 associacions de l'AEJeST, es va realitzar el dissabte 7 de juliol. A l'Assemblea es va presentar l'Informe del President, i es va posar èmfasi en les accions realitzades fins al moment i es van apuntar els reptes de futur. A continuació es van tractar els diferents punts de l'assemblea: accions de projecció internacional realitzades, balanç econòmic, participació en projectes Europeus, revista AEJeST, principals actuacions dels diferents projectes corresponents al pla estratègic de la AEJeST.\nA la tarda els amics de Sportimonium ens van presentar les seves magnífiques instal·lacions, museu i equipaments. A continuació vam poder practicar diferents jocs tradicionals flamencs en un ambient distès i un paratge excepcional.\nPublicat per Biel Pubill a 7/19/2018\nEtiquetes de comentaris: Associació Europea de Jocs i Esports Tradicionals AEJDT, Jeux traditionnels, Jocs tradicionals, juegos tradicionales, JUGAJE\nJocs i joguines d'abans a la Fira Modernista de Te...\nAintzinako ume jolasak -jocs de la primera infància-\n50 Años de Madelman


Descarregar Adobe Shockwave Player 12.2.5.195 – Vessoft\nDescarregar Adobe Shockwave Player\nAdobe Shockwave Player – un programari per reproduir el contingut interactiu i multimèdia a Internet. El programari amplia enormement les possibilitats del navegador que li permet reproduir el contingut en línia amb el suport de la tecnologia 3D en alta qualitat. Adobe Shockwave Player interactua amb la majoria dels navegadors moderns, com ara Google Chorme, Mozilla Firefox i Opera. Adobe Shockwave Player és un programari universal per jugar molts elements multimèdia.\nVisualització del contingut en línia en alta qualitat\nLa reproducció de contingut amb el suport de la tecnologia 3D\nLa interacció amb els navegadors moderns\nComentaris sobre Adobe Shockwave Player:\nAdobe Shockwave Player Programari relacionat:\nAdobe Reader 11.0.00 i 11.0.10\nExtensions PDF El programari per a treballar amb els documents de format PDF. El programari compta amb el conjunt necessari d'eines per veure, imprimir i anotar els arxius PDF.\nCatalà, Español, English, Français... Microsoft Visual C++ Redistributable 2013, 2012, 2010, 2008 i 2005\nExtensions Un conjunt de components per ampliar les funcions interactives i multimèdia de l'equip. El programari garanteix el correcte funcionament de diverses aplicacions i jocs.\nPDF L'eina per convertir arxius en format PDF. El programari conté una àmplia gamma d'eines que amplien enormement les possibilitats de treballar amb arxius PDF.\nEspañol, English, Français, Deutsch... Foxit Reader 7.2.5.0930 i 7.2.8.1124\nPDF El programari per a previsualitzar i imprimir els arxius en format PDF. El programari és compatible amb una alta qualitat de la velocitat de treball i consumeix recursos mínims del sistema.\nEspañol, Português, English, Français... Java 8 u74, 8 u76 beta i 9 b104 alfa; JRE i JDK\nExtensions La tecnologia per al ple funcionament dels diversos components i aplicacions escrites en el llenguatge de programació Java. El programari amplia enormement les possibilitats de les aplicacions de funcionament lliure a la xarxa i el navegador.\nMicrosoft Silverlight 5.1.40728\nExtensions El programari per a ampliar les possibilitats dels navegadors moderns i aplicacions web. El programari combina els continguts multimèdia i interactiva a la plataforma de programari única.\nDoro PDF Writer 2.07\nPDF El programari per crear i treballar amb els arxius PDF. El programari és compatible amb la creació d'arxius PDF des de qualsevol aplicació que conté la funció d'impressió.\nCookie Monster 3.47\nExtensions El gerent de les galetes dels navegadors més populars. El programari permet crear una llista de galetes per evitar la seva eliminació.\nAdobe Flash Player 23.0.0.185 Firefox, Opera, Safari i Internet Explorer\nExtensions La popular aplicació per als navegadors que proporciona la reproducció del contingut dels mitjans durant l'estada a internet. També el programari s'utilitza per desenvolupar el contingut d'entreteniment.\n.NET Framework 4.6.81 i 4\nExtensions El conjunt de components que són necessaris per al funcionament de l'aplicació de programari i web basat en l'arquitectura .NET. El programari és compatible amb els diversos llenguatges de programació.\nConversors de vídeo Discos Un programari fàcil d'utilitzar per convertir el vídeo a format DVD. El programari té les eines per editar i ajustar la configuració dels arxius de vídeo.\nEspañol, Português, English, Українська... Uplay 23.0.0.4966\nJocs Eina per descarregar jocs de la companyia Ubisoft. El programari li permet comunicar-se amb altres jugadors i convidar-los a jugar.\nEspañol, Português, English, Français... WampServer 2.5\nDesenvolupament El conjunt de programari per al desenvolupament web de qualitat i la instal·lació d'un servidor web complet. El programari inclou servidor web Apache, base de dades MySQL i l'intèrpret de script PHP.\nTorrent El programari per descarregar i compartir els arxius a la xarxa BitTorrent. El programari conté tots els paràmetres flexibles de la càrrega i descàrrega d'arxius per a les necessitats de l'usuari.\nDesktop Sidebar 1.05.116 beta\nEscriptori El conjunt de ginys útils i informants per a l'escriptori. Entre els instruments que hi ha un calendari, planificador, informant del rendiment del sistema i més.\nSpybot - Search i Destroy 2.4.40.0\nWindows Live Mail 16.4.3528.331\nAmazon Kindle 1.11.0.40617\nMovavi Screen Capture Studio 7.3


L'alcalde aposta per un altre repartiment del nou impost nuclear - 03/03/2016 » La Cala RTV\nL'alcalde aposta per un altre repartiment del nou impost nuclear\n03 . Mar, 2016 a les 14:07\nDesprés que el consell d'alcaldes de la Ribera d'Ebre demanés per a aquesta comarca dues terceres parts del 10% del nou impost nuclear que s'ha de destinar a les zones d'influència nuclear de Catalunya, l'alcalde de l'Ametlla de Mar, Jordi Gaseni, ha manifestat el seu desacord amb la reivindicació que plantegen els alcaldes riberencs.\nEn concret, demanen que el 66,6% dels diners que arriben al territori es destinin a la comarca, ja que Ascó té dos reactors, i que el 33,3 restant sigui per a la zona nuclear de Vandellòs, on hi ha un únic reactor en funcionament. Aquesta és la premissa que els alcaldes volen fer prevaldre, per damunt de criteris poblacionals.\nGaseni recorda però que en realitat a Vandellòs hi ha dos reactors, un en marxa i l'altre aturat. "A l'Ametlla de Mar ja n'hi hem tancat una de central i ningú ens ha ajudat pel tancament d'un reactor" diu l'alcalde demanant que es recuperi el sentit d'aquests ajuts que "estan pensats perquè quan es tanquin les centrals les Terres de l'Ebre puguin tenir oportunitats" i remarca que no són "només per un poble en concret".\nL'alcalde de la població ha reclamat més unitat del territori perquè considera que cal exigir per al territori més del 10% que s'ha previst, tenint en compte que la recaptació per cada reactor nuclear seria d'uns 15 milions d'euros, fet que augmentaria el global de la Generalitat entre 45 i 50 milions d'euros.\n"Hem de buscar més ajuts pel territori com a substitutiu dels tancaments. No pot ser que ens quedem només amb 4,5 de 45 milions d'euros. Hem d'intentar que siguin una mica més i per això hem d'anar units".\n0 respostes a "L'alcalde aposta per un altre repartiment del n..."\nVandellòs II ...\nimpost nuclear, nuclear vandellòs


Parc infantil Belvedere\nParcs Infantils A (ús privat)\nParcs Infantils C1 (ús comercial)\nParcs Infantils C2 (Parcs gegants)\nParcs infantils C (1 a 5 anys)\nParcs infantils adaptats C\nAccessoris Parcs A\nAccessoris Parcs C\nParcs infantils de fusta natural C\nParcs Musicals C\nProjectes Parcs Infantils C\nLlits elàstics C\nLlits elàstics per enfonsar C\nRecanvis Llits elàstics\nBicicletes i més\nBalancins i més\nTobogans ús Privat\nAccesoris per a billars\nBillars Americans C\nTennis de taula C\nCentres d'Activitats C\nFitness a l'aire lliure C\nGegants de plàstic\nPiscina de boles\nMobiliari ús privat\nMobiliari infantil C\nSòls i tanques C\nMés de 2000 Euros\nParcs infantils BLUE RABBIT\nOfertes de ús privat\nOfertes de ús públic\nNovetats ús públic\nNovetats ús privat\nDespeses d'enviament GRATIS a partir de 90€.\nTotal garantia i confiança a les seves compres\nRef. MA801401 /\nEl parc infantil Belvedere de la marca Blue Rabbit és una torre de fusta quadrada forta i bonica per al seu jardí.\nTens la opció d'agregar al teu Parc Infantil Belvedere l'estructura @Challenger, que incorpora una rampa per escalar tipus rocòdrom, una rampa amb cordes i dos gronxadors. L'estructura dels gronxadors va suportada al Parc Belvedere. Si ho vols, pots afegir la estructura @Challenger abans d'afegir el Parc Infantil Belvedere a la teva cistella de la compra.\n3,00 m (llarg) x 1,60 m (ample) x 2,99 m (alt)\nL'alçada de la plataforma és de 1,20 m\nLa rampa del tobogan és de 2,32 m de llarg\nEls parcs infantils de la marca Blue Rabbit estan homologats per al jardí d'una casa particular. La gamma de torres de joc BlueRabbit està completament desenvolupada internament per un equip d'experimentats dissenyadors, per assegurar un resultat amb construccions sòlides, amb un disseny fresc i atractiu. Per garantir el màxim nivell de qualitat i seguretat, totes les estructures de joc són revisades, provats i certificats per TÜV Nord\nPreu: IVA inclòs\nEl temps d'entrega és de 2 a 4 dies\nEls parcs infantils Blue Rabbit se'ls hi pot posar molts accessoris com ara el megàfon, la campana, una taula de pícnic, una pissarra i molts més. Podeu veure els complements per als parcs infantils a la nostra secció d'accessoris per a parcs infantils A.\nTOPLUDI a facebook\nTOPLUDI a YouTube\nTOPLUDI a twitter\nTOPLUDI àlbum de fotos\nHe llegit i accepto la Política de privacitat i les Condicions d'ús\nTOPLUDI SL • CIF: B64606619 • Pol. Ind. Montguit • Carrer Tona núm 14 08480 • L'Ametlla del Vallès (Barcelona) •Telf.: 902 106 630


CCOO d'Indústria aconsegueix el compromís del Grupo Jorge de regularitzar la situació laboral de la plantilla\nInternalització de treballadors i treballadores a l'empresa principal\nDurant el dia d’avui, 15 de maig de 2019, s’ha celebrat una reunió entre la direcció del Grupo Jorge, CCOO d’Indústria i la Direcció de Treball de la Generalitat per donar compliment als acords assolits el passat 24 de juliol del 2018.\nEn aquesta reunió s’ha arribat a un acord pel qual s’estableix la internalització dels treballadors i treballadores que formaven part de l’empresa Axparia S.L. a Santa Eugènia i a Mollerussa, i que a partir d’ara han de pertànyer al Grupo Jorge, a través d’una subrogació directa.\nMitjançant aquest acord, es dona compliment efectiu als compromisos adquirits i que seran efectius a partir de l’1 de juliol d’aquest any, i es tanca la comissió de seguiment creada entre CCOO d’Indústria, el Grupo Jorge i la Generalitat de Catalunya.\nCCOO d’Indústria valorem de manera molt positiva l’acord aconseguit, per la transcendència positiva que tindrà en els treballadors i treballadores, compromís adquirit que no ha estat exempt de dificultats, però que suposa deixar enrere una situació d’irregularitat i inestabilitat.\nL’objectiu de CCOO ha estat en aquest cas molt clar, que els treballadors i treballadores passin al règim general de la Seguretat Social, puguin emparar-se en un marc de conveni col·lectiu de referència i passin a formar part de l’empresa principal, i deixin al marge l’anterior situació de precarietat laboral que s'arrossegava.\nS'adjunta l'acta de la reunió d'avui.


Museu Darder > Les Col·leccions > Exposició Permanent > L'Espai d'interpretació de l'estany\nEls materials geològics que formen la zona lacustre de Banyoles estan constituïts per diversos tipus de roques amb una disposició força complexa.\nEs considera un sistema càrstic perquè l’aigua que circula sota a terra erosiona i dissol les roques del subsòl.\nProp de la riba el sòl és humit, fins i tot inundat bona part de l’any. Hi viuen plantes amb les arrels i la tija submergides però amb les fulles fora de l’aigua.\nLa funció del canyissar és molt important per l’Estany ja que filtra i neteja l’aigua, manté l’estabilitat dels marges de la riba i paisatgísticament defineix el contorn de l’Estany i els estanyols.\nAl voltant de l’Estany de Banyoles s’hi troben tres tipus de boscos diferents: el bosc de ribera, el bosc mixt d’alzines i roures, i l’alzinar.\nAl llarg de la història els homes s’han instal·lat a la vora de l’Estany de Banyoles per aprofitar-ne els recursos. L’impacte sobre el paisatge va ser lleu fins el s. IX, quan els monjos Benedictins que van fundar Banyoles van construir els recs per dessecar els aiguamolls. Amb els segles l’impacte ha anat continuant fins a l’actualitat, amb usos industrials i socials de l’aigua. A finals del s. XX i principis del s. XXI s’inicia la restauració ecològica de l’Estany i el seu entorn, fruit d’una major conscienciació social.