Fòrum DEL PATI Igualada - Entro! - Presentacions\n#1 · 26/Mar/2013, 23:33\nVaig coneixer el Pati a l'última Patitrobada i Ribouldinge em va fer una bona intro del Pati, les activitats, jocs, etc.\nDesprés d'escriure'ns m'ha proposat apuntar-me al Fòrum per saber el que feu i poder participar en activitats i fins hi tot en el mateix El Pati si és possible.\nSóc jugador que li costa trobar companys de partides per eurogames (els wargames els tinc més o menys coberts però qui vulgui fer una partida m'hi apunto ràpid).\nTinc un passat obscur de molt joc de Rol però que ja vaig deixar enrera fa molt de temps. Ara m'omplen altres tipus de jocs i cada cosa té el seu moment, els camins de la força son misteriosos...\nNo m'hepogut registra amb el meu nick habitual, fosfa, perque em deia que ja estava ocupat. Finalment ha quedat aquest fosfanol que no m'agrada tant però podeu dir-me fosfa, Josep Mª per a la resta de membres del planeta terra.\nNo m'allargaré en la presentació. Si algú vol saber alguna cosa en concret que m'ho digui i li contesto encantat.\n#2 · 26/Mar/2013, 23:37\nEncantat de tenir un més pel foro, i una llàstima llegir que ja has deixat el camí de la llum del rol i has sucumbit totalment al costat fosc de la força, els jocs de taula i wargames....\nBueno espero que et puguem redirigir de nou cap al rol, però encra que no ho aconseguim serà un plaer comptar amb tu!!\n#3 · 27/Mar/2013, 09:29\nDoncs molt benvingut al fòrum fosfa, crec que no et tinc del tot ubicat per això, espero subsanar-ho a la pròxima trobada ;).\n#4 · 27/Mar/2013, 11:51\nBones Fosfa i molt benvingut al Pati!\nLa veritat és que jo tampoc et poso cara, però segur que en breu ens podrem conèixer en "directe" (jejeje)\nJo sóc en Nanuk (Juanjo), el que estava fent de director de joc derol amb els pekes, i coincideixo amb el Haco: segur que acoseguim que tornis al costat de la força del rol!\nDe totes formes, sempre tens un lloc on poder participar i proposar le steves idees. El Pati consisteix en això: donar cabuda a qualsevol proposta lúdica que se'ns pasi pel cap.\nDe nou benvingut, i estigues alerta del fòrum, el blog o el facebook!\n#5 · 27/Mar/2013, 15:18\nHmmmm...I recorda, el costat fosc poderós és... Sempre en moviment el futur..\n#6 · 27/Mar/2013, 15:21\nWelcome!!! Un jugador de wargames, BIEEEN!!! -- tot i que haver deixat el tema del rol no està gens bé, eh? tsk, tsk, tsk ...\nEspero que ens trobem aviat, i podem fer partides plegats!\n#7 · 28/Mar/2013, 00:16\nBenvingut Fosfa!!! El tema del canvi de nom es habitual, aixi que no et preucupis. Jo tampoc et posso cara, pero temps al temps...Salut\n#8 · 28/Mar/2013, 08:56\nBé, crec que cal aclarir lo del tema del rol que crea tanta polèmica ;-P. El fet deixar el rol no és pas per despreci sino per temps i prioritats. Tinc poc temps i el que tinc l'haig de prioritzar i els wargames passen per davant i és en el que frueixo més. A més requereixen bastant temps, no son fillers de 30 min. Quan era jove (moment nostàlgic) i em sobrava temps per tot arreu no m'importava dedicar un munt d'hores al rol, ara em costaria molt. Com dic es tracta de prioritzar. De totes maneres no li faria un lleig.\nCrec que aquí al Patí potser tiro més cap a la facció boardgames com crec que ho fa en Cristophe. En aquesta vessant és on m'agradaria entrar-hi més ja que trobo mancança de companys de joc per eurogames (al fòrum hi ha poquetes entrades :( ). A més trobava a faltar un grup de joc aquí a Igualada que és on estic vivint ara. Malgrat pertanyer a un altre club de fora sempre és millor estar a un grup on es viu ja que és molt més fàcil fer trobades i per quedar sense haver de fer massa planificació de transport.\nGracies a tots pels missatges de benvinguda. Ja veig que ningú m'ubica però en la meva defensa tampoc us ubico a vosaltres. Suposo que en la pròxima patitrobada ens veurem les cares.\nAh! Per cert! Si hi ha algún wargamero que tregui la cara ara!\n#9 · 28/Mar/2013, 09:11\nJa vec, ja vec...\nCertament a no ser que siguies en Cromvar o en Red Goblin preparar les partides de rol requereix temps (no com ells que la improvitzen sobre la marxa... ja m'agradaria poder fer-ho jo ¬¬).\nDe wargames pot ser a qui li tira més, dels presents, és en Elizzer. Jo fa molts anys vaig estar anant a tornejos de warhammer fantasy y 40K, també vaig fer algunes cosetes amb Mordheim i Warmaster... i encara fa més temps vaig fer partides al Warzone i la seva versió de fantasia Cronophia. Això és el poc que tinc en el meu vagatge pel que fa a wargames... bé això i ara estic testejant Infinity ^^.\n#10 · 28/Mar/2013, 12:06\nEscrito originalmente por @fosfanol\nWargamero ocasional present! És un tema que havia tocat fa temps i que un amic ha m'ha fet revifar darrerament, tot i que encara no em aconseguit fer res amb una certa continuïtat.\n#11 · 28/Mar/2013, 15:10\nCulpable! Soc jugador de wargames aficionat -- taulell, hexagons i centenars de fitxes per bàndol, no toco casi res de figuretes. Ara fa temps que no m'hi dedico, però havia estat llargas temporades jugant cada dissabte de 6 a 7 hores al mític Alpha Ares de Plaça Espanya Barcelona -- qué tiempos aquellos :)\nAra encara quedem amb els amics quan l'agenda ho permet, però estic bastant més despenjat. Si tinc ocasió m'apunto ràpid a una partideta, així que ja ho saps!!!!\n#12 · 28/Mar/2013, 18:02\nHome en el tema de wargames, l'Oddball té un amic MOLT wargamero i sempre busquen gent per jugar al Battle for Normandy o jocs d'aquests estranys, i a més crec que últimament estaven quedant per jugar a Sant Quintí de Mediona on tenen un local llogat o alguna cosa per l'estil per no haver de muntar i desmuntar cada sessió. Així que aquí us podeu ajuntar uns quants...\n#13 · 29/Mar/2013, 20:51 · Editado por PitiWei\nBenvingut! Jo he jugat al Battle for Normandy, amb el 0ddball i dos nois més, unes quantes partides i em semblar un joc interessant.\nHores i hores posant fitxes pels camps de Normandia xD\n#14 · 29/Mar/2013, 21:45\nAcabo de veure els detalls del joc a Boardgamegeeks, i m'encantaria passar un dia a saludar-vos al local i veure el desplegament del Battle for Normandy... per les fotos sembla espectacular!\nJo havia jugat bastant a Barcelona al World in Flames, con sus 5 - o 7 - ampliacions, i també era digne de veure :)


14 juny 2021 20:54\nEl ple del Parlament ha aprovat aquest dimarts instar el Govern a desenvolupar totes les gestions necessàries per a l'aprovació i posada en marxa «de manera immediata, inajornable i urgent», del protocol sanitari Covid-19 per a rebre el turisme de creuers entre ports de l'Estat.\nEs tracta d'un dels punts aprovats d'una moció presentada pel Grup Popular i defensada per la diputada Salomé Cabrera, qui ha destacat que «milers de llocs de feina» depenen del sector dels creuers a les Balears.\nLa Cambra autonòmica també ha aprovat el punt que insta el Govern espanyol a aprovar el protocol sanitari a nivell estatal i a reobrir els ports als creuers amb rutes internacionals, amb totes les garanties, a fi de no perdre programacions futures.\nTornem a sa mateixa m... massificació, contaminació i renou. Na Carme Planas deu estar tota satisfeta amb la seva amiga coral, na Francia, sí, sí, aquella nina nacionalista que s'envoltava sa bandera republicana quan anava a ses manifestacions... Cavallet quan eres jove... Qui la veu i qui l'ha vist. Ara que és presidenta podria fer tot el que reclamava dels altres, però ja hem vist que la veu de son amo és l'única que ella obeeix i és muda quan convé i també fa l'orella de mercader ben sovint. A on són les polítiques promeses per a la llengua, el territori, treball, etc.,etc. Sra. presidenta i altres membres del Govern de ... Progrés(?) que l'hi fan de comparsa ben sovint per més indignació dels que us hem votat...\nMés massificació no, gràcies.


Risto el rondinaire: d’octubre 2016\nAra sí: 3 de 9 amb folre i l'agulla descarregat!!!\nPrimer 3d9fa descarregat a la Plaça del Vi de Girona. (Foto: Ajuntament de Girona).\nAhir a Girona, amb motiu de les Fires de Sant Narcís, els Minyons vam descarregar per primera vegada en la nostra història el 3d9fa. Un castell que se'ns havia resistit des de la diada de la colla de l'any 2008 on havíem aconseguit carregar-lo per primera vegada, convertint-nos en la primera colla a carregar aquest castell, i que tampoc vam saber descarregar al segon intent, l'any passat també a la diada de la colla. Finalment doncs, a la tercera ha estat la vençuda. I on havia de ser sinó a la Plaça del Vi de Girona...\nDescarregar aquest castell a Girona va tenir un efecte euforitzant, no tant sols pel fet de treure'ns l'espina amb el castell, i de passada amb els castells amb el pilar (cal recordar que el 4d9fa encara no l'hem descarregat tot i que el vam carregar per primera vegada a la diada de la colla de l'any 1999 i en portem sis de carregats), si no que també pel fet de remuntar una actuació que havia començat amb llenya, del 3d10fm de la primera ronda que va caure amb els dosos començant el descens.\nAquesta capacitat de reacció i convenciment general que calia tirar endavant amb el pla previst pels tècnics, es va confirmar a la tercera ronda (5d9f) i amb el pd8fm de comiat. Una exhibició amb majúscules que ens fa una mica més grans, si cap, encara. I el fet d'obrir el ventall de castells amb els castells amb l'agulla segur que ens donarà moltes alegries en el futur. Ahir en vam viure una i ben grossa!\nPublicat per Risto a 11:46 Cap comentari:\nPublicat per Risto a 17:09 2 comentaris:\nInés Arrimadas: "Llevo escolta porqué todos sabemos lo que pasa en Cataluña".\nLa guapíssima intoxicadora Inés Arrimadas.\nLa cap de l'oposició al Parlament de Catalunya, Inés Arrimadas (C's), va participar en una tertúlia d'un programa d'aquells intoxicadors i catalanòfobs del canal propietat de la Conferència Episcopal 13TV, i contestava a una pregunta del periodista Paco Marhuenda sobre si els espanyols havien de tenir alguna esperança sobre la situació a Catalunya. Arrimadas li contestava "jo la tinc i no sóc ingènua, que porto escorta a Catalunya perquè ja sabem que passa".\nÉs a dir, que Arrimadas intenta convèncer l'opinió pública (sobretot l'espanyola perquè sap que allà els agrada escoltar que els independentistes som una mena de dimonis amb banyes) que a Catalunya es viu un clima de violència constant i que per aquest motiu ella necessita escorta, quan ella sap perfectament que com a cap de l'oposició, el fet de portar escorta és una cosa habitual, tant a Catalunya com a molts altres indrets, i que res té a veure amb el fet independentista.\nAquesta estratègia perversa, malèvola, i perillosa d'alguns unionistes d'intentar desacreditar el moviment pacífic i democràtic independentista, volent-lo fer passar per un moviment perillós i violent amb declaracions d'aquest tipus, potser sí que acabarà aconseguint que algun exaltat reaccioni violentament. Potser és el que busquen. No els donem el plaer...\nPublicat per Risto a 1:18 2 comentaris:\nJoan Coma (Vic), Josep Téllez (Badalona), Montse Venturós (Berga).\nJoan Coma: 'Desobediència, fa temps que en reclamem. Nosaltres hem dit que per fer la truita primer s'han de trencar els ous'.\nJosep Tellez: "L'atac a l'Ajuntament de Badalona és més un atac contra la democràcia que contra l'independentisme".\nMontse Venturós: "Desobediència i mil vegades desobediència com a eina d'acció contra el règim! Som aquí i hi serem!"\nAquesta gent (i alguns/es altres) es mereix tota la solidaritat i suport de tots els demòcrates del món. Són punta de llança de la lluita per les llibertats del poble català. Si tots els nostres representants polítics fossin com aquests, ja faria dies que seríem independents. O com a mínim ja hauríem pogut votar el què volem ser.\nContra la tirania #desobediència!!!\nPublicat per Risto a 12:40 2 comentaris:\nPublicat per Risto a 10:01 2 comentaris:\n3d8 a Marina Bay Sands, a Singapur (Foto: Mondiari).\nAquesta setmana, més de 200 minyons han estat representant la cultura catalana, i el fet casteller en particular, a Singapur, on se celebrava la Fira del Turisme més important de l'Àsia, la ITB Asia. A banda de l'actuació dins del marc de la Fira, també han realitzat diverses actuacions i tallers: al nou restaurant FOC del cuiner català Nandu Jubany a l'illa de Sentosa, a l'espai Palawan Kidz City de la companyia aèria Qatar Airways (gràcies pels descomptes!), davant la seu de l'Ocean Financial Centre, i en un parell d'escoles.\nEnhorabona a tots els que han treballat perquè els Minyons haguem pogut mostrar la nostra cultura a terres llunyanes, i espero que tothom hagi gaudit l'experiència, i que tornin amb energies renovades pel tram final de temporada en que volem tornar a encarar reptes majúsculs.\nSom-hi Minyons! Gràcies Singapur!\nPublicat per Risto a 12:21 1 comentari:\nL'estàtua decapitada del dictador Franco ahir al terra davant de l'espai cultural del Born a Barcelona.\nL'àrea de cultura de l'Ajuntament de Barcelona va decidir organitzar una exposició sobre l'època franquista i la dictadura, i no se li va ocórrer millor lloc que a l'emblemàtic espai del Born, un lloc amb una forta càrrega simbòlica per a molts catalans, i un espai de memòria històrica de la resistència dels barcelonins contra les tropes borbòniques del rei Felip V. I mira que hi ha llocs a Barcelona per a muntar exposicions...\nDesprés de moltes discussions i debats públics al voltant de la iniciativa del govern barceloní, el dilluns van instal·lar l'estàtua eqüestre amb el cap tallat del dictador i també una estàtua de la victòria, dues figures que s'havien retirat de l'espai públic fa tot just set o vuit anys (té collons això!). La del dictador ha patit diverses mostres de rebuig des del primer dia que va aparèixer. A saber: llançament d'ous, de pintura, penjada de bandera estelada, de bandera del col·lectiu LGTB, nina inflable acompanyant al dictador, cap de porc on hauria de ser el cap del dictador, escrits diversos...\nFinalment, ahir al vespre tres encaputxats van decidir anar un pas més enllà i van fer caure la estàtua amb la força dels seus braços. L'ajuntament ha decidit que no la tornaran a instal·lar al seu lloc i que se l'emportaran cap al magatzem de nou.\n40 anys després el poble ha aconseguit derrocar a Franco... Una mica tard potser...\nNo, Miquel Botella, no. Nosaltres no som d'eixe món.\nEls jugadors de l'Athletic fent pinya per celebrar un gol.\nExtracte de l'escrit del Miquel Botella a la revista Castells aparegut ahir, 19 d'octubre.\n"D’altra banda, amb una lectura més castellera del Concurs, els Minyons de Terrassa, per justificar la seva absència, podrien estalviar-se explicacions poc convincents com que els castells no es poden puntuar o que ells no es fixen en el que fan les altres colles. Podrien dir que competeixen com tothom –perquè la competitivitat és una part indestriable i present en tota activitat humana– i que si no van al Concurs és perquè d’això n’han fet un senyal d’identitat. És la manera que han trobat de diferenciar la seva marca, de ser “més que un club”. Tot i que si el Concurs arriba a convertir-se en la Gran Festa dels Castells, com crec que va camí de fer, la fonamentació d’aquesta marca els resultarà cada cop més que complicada."\nEl senyor Botella encara no s'ha adonat que els Minyons venim a ser l'Athletic de Bilbao dels castells. Els bascos fan un senyal d'identitat del fet de no fitxar jugadors que no siguin bascos. Els Minyons, ho hàgim pretès o no, som la colla que no competeix (oficialment vaja ;-)). Tanmateix, crec que als Minyons ens ha anat bastant millor que a l'Athletic darrerament, si més no en quant a èxits aconseguits. I tot sense anar al SUPER-MEGA-ULTRA-ÚNIC-ESPECTACULAR Concurs de Castells de Tarragona...\nI, efectivament, aquesta "marca", el "més que un club" ("#SomlaColla" en diem nosaltres) que etziba el borinot, resulta complicada de defensar i mantenir, en un escenari on tots els mitjans de comunicació intenten esportivitzar el fet casteller i focalitzen tant en l'aspecte competitiu. És per aquest motiu que el Concurs té tant d'èxit.\nRecorda la "marca" Barça de no lluir publicitat a la samarreta?? Més de 40 anys de "marca" fins que 35 milions d'euros van aconseguir acabar amb aquesta senya d'identitat. No descarto que els Minyons acabem renunciant a la "marca" "NO al Concurs" per menys de la meitat que van pagar al Barça.\nPer altra banda, és comprensible que un espectacle com el Concurs tingui èxit. També tenen o tenien èxit els combats de boxa, les "corridas de toros", o les lluites de gladiadors, encara que a mi tampoc no m'agradin ni perdi un minut en mirar-m'ho.\nCrec que el senyor Botella obvia, intencionadament i malèvola, moltes qüestions que sap que als Minyons no ens agraden del Concurs, i resumeix d'una manera simplista la nostra posició negativa, en el tema dels punts i en una qüestió de "marca", que també, però no tant sols... (la durada; el cost per les colles; l'espai inadequat; el hooliganisme futbolero; la reglamentació coaccionadora i fins a cert punt nociva per a la seguretat dels castells; l'híper valoració dels castells carregats per tal que les colles arrisquin; pagar entrada; l'impediment per al públic per fer pinya a les colles, la lliga anual dels punts pel Concurs; el negoci cada dia més gran que hi ha al darrera (Damm, Repsol, Movistar, BBVA...); el menyspreu a les colles "no grans" i als castells "no gamma extra" etc., etc.)\nSi a vostè no el preocupen totes aquestes qüestions i gaudeix competint al Concurs, endavant les atxes. Però li demano que respecti la posició dels Minyons i no faci judicis de valor amb argumentacions conscientment esbiaixades.\nPilar de 8 amb folre i manilles a la Plaça Bonet i Muixí (Foto: Castellística)\nEl passat diumenge els Minyons vam actuar al barri de Sants de Barcelona, a la diada dels Castellers de Sants, els "Borinots", on hem estat actuant any rere any des del 2008 amb l'única excepció del 2012. Enguany vam superar els nostres millors registres en aquesta diada amb una exhibició majúscula amb el 2d9fm, el 5d9f, el 4d9f i el pd8fm, i tot descarregat!!\nMagnífica també va ser l'exhibició de qualitat i potencial dels Borinots que van assolir la seva millor actuació històrica amb el 3d9f, el 2d9fm, el 4d9f i el pd8fm. La colla barcelonina va demostrar que està a un nivell excel·lent i mobilitza un nombre de camises important. I sempre piano piano. Sense estirar més el braç que la màniga. Un exemple a seguir. Venen a la nostra diada on també tancaran temporada i no descarto que encara afegeixin algun nou castell al seu repertori.\nPel que fa a l'altra colla a plaça, els Capgrossos, van optar per una "tripleta màgica", demostrant que estan en forma i que poden superar els seus registres històrics en el que els queda de temporada. També els tindrem el 20 de novembre a la nostra diada, i esperem que es guardin forces per portar a Terrassa els seus millors castells.\nActuacions com la d'ahir a Sants mostren la millora qualitativa del fet casteller a la ZNT (Zona No Tradicional). Si fa anys, al nord del Llobregat solament es podien veure els castells més grans a places com el Raval de Montserrat de Terrassa, la Plaça Sant Jaume de BCN, o la Plaça del Vi de Girona, avui en dia ja es poden veure també a llocs com Mataró, Sants, Sabadell, Gràcia, Sant Cugat, Granollers..., i creixent.\nAra bé, esperem que el nivell creixent dels castells que es poden veure a la ZNT vagi acompanyat cada vegada més, en el futur, de l'atenció i l'interès del públic. Malgrat que el diumenge a Sants hi havia un bon ambient a la plaça Bonet i Muixí pel que fa a públic, sobretot familiar, considero que els castells que es van realitzar estan molt per sobre de l'expectació generada. Em vaig fixar especialment en les balconades dels edificis que donaven a la plaça, que estaven repletes de banderes estelades, però amb ben pocs observadors. Potser no aconseguirem omplir com a Sant Joan a Valls, a Sant Fèlix, o a La Bisbal, però considero que una mica més d'atenció ens mereixem tots plegats.\nTampoc és discutible que el nivell de col·laboració de les colles a les pinyes, al nord del Llobregat, és major que entre les colles del sud. Confio que sabrem mantenir aquest fet distintiu en el futur més enllà de les ambicions respectives. El diumenge ens vam ajudar els uns als altres, tots ens vam beneficiar dels ajuts rebuts, i tots vam fer els castells que havíem previst amb gran seguretat. Xapó! Segur que el 20 de novembre, a Terrassa, es repetirà el bon rotllo i l'harmonia, més enllà dels castells que puguem fer uns o altres.\nPublicat per Risto a 0:21 2 comentaris:\nPublicat per Risto a 10:46 3 comentaris:\nPublicat per Risto a 21:19 Cap comentari:\nJaume Carbonell: "Célestin Freinet, 50 anys en el record".\nEl mestre Célestine Freinet.\nPublicat per Risto a 11:00 Cap comentari:\nPintades aparegudes recentment als carrers de Terrassa.\nA les proximeries del dia de la vergonya, és a dir, del 12 d'octubre, van aparèixer en un carrer de la ciutat on visc i que em va veure néixer, unes pintades feixistes que proclamaven (en castellà) un suposat control dels carrers per part de les ordes nazionalsocialistes (què? 4 preadolescents amb un CI tirant a baix?). Tanmateix, les maldestres pintades han estat immediatament contestades per un col·lectiu de joves terrassencs/ques d'aquells que no solament els preocupa el saldo del mòbil i els calés per comprar coses. Endavant Arran!!! No passaran!\nEl "temazo" del dimecres. Fanfare Ciocarlia - "Duj Duj".\nEl passat dissabte vaig poder tornar a veure a la Fanfare Ciocarlia en directe. Aquest cop a la Fira Mediterrània de Manresa, a la magnífica sala Stroika, gran descobriment, al cor de Catalunya. Un espectacle de prop d'hora i mitja que se'm va fer mooolt curt. Enormes músics romanesos. I gitanos. Ja tinc ganes de tornar-los a veure.\nEn aquest vídeo, d'un tema inclòs a l'àlbum "Queens & Kings" de l'any 2007, amb imatges de la pel·lícula "Underground" d'Emir Kusturika on apareixen alguns dels membres de la banda.\nCecília Bayo: "L’escola pública en mans de la nova filantropia".\n(Article de Cecília Bayo per a la revista digital de cultura El Núvol)\nPublicat per Risto a 9:50 1 comentari:\nEls "no nacionalistes" espanyols es tornen a enfadar amb Piqué.\nLa samarreta de Piqué amb les mànigues retallades. (Foto: Diari Ara).\nAhir, la selecció espanyola jugava un partit de la fase de classificació pel mundial de Rússia 2018 a Albània. El partit no hagués tingut gaire més transcendència que saber si tots els jugadors del Barça estaran disponibles pel proper partit de lliga, de no haver sorgit una nova polèmica mediàtica al voltant del jugador català Gerard Piqué.\nResulta que alguns seguidors del combinat espanyol es van sentir ofesos pel fet que Piqué jugués amb una samarreta amb les mànigues retallades, i que no lluís el diminut ribet amb els colors vermell i groc de la bandera pàtria. Sembla mentida que aquells que tant critiquen la radicalitat del nacionalisme català siguin tan bel·ligerants amb un fet tan banal i insignificant com tallar-se les mànigues de la samarreta, probablement per una qüestió pràctica més que no pas estètica.\nPer cert, que Gerard Piqué ha anunciat la seva retirada de la selecció espanyola per després del Mundial de Rússia del 2018. Entenc doncs que el bo d'en Piqué no contempla la possibilitat que Catalunya esdevingui un estat independent abans d'aquella data. Perquè en el cas que fóssim independents abans del Mundial de Rússia, que faria Piqué?\nPublicat per Risto a 18:16 1 comentari:\nCSO KORK 3, al carrer Puignovell, desallotjat l'any 1999.\nL'espai avui en dia, un solar abandonat al centre de Terrassa.\nEl passat 27 de setembre es van complir 20 anys de la primera ocupació, d'una antiga nau industrial al carrer del Bruc, de l'Assemblea d'Okupes de Terrassa. S'iniciava d'aquella manera un intens i llarg període d'ocupacions, lluites, reivindicacions diverses (contra el Golf de Torrebonica, contra les ETT, No a la Guerra, contra la societat patriarcal...) d'un grup de joves terrassencs disconformes amb la realitat social que vivien i amb ganes de canviar coses.\nAquella primera ocupació al barri de Can Aurell, va suposar una forta sacsejada en les consciències de molts joves terrassencs que es van veure atrets pel moviment i es van sumar a la causa. Desenes de voluntaris es van prestar a netejar el local i a fer-hi reformes per poder-lo convertir en un centre social autogestionat, on poder-hi organitzar activitats sense la supervisió i el vist-i-plau de les autoritats. Aquesta primera aventura no va durar gaire, al voltant d'un mes, però va ser l'embrió d'un moviment que va anar creixent i fent-se fort els següents anys.\nA la primera ocupació li van seguir un bon grapat més. A saber: Sant Gaietà, Vapor Ventalló (Kork 1), Sant Jaume (Kork 2), Puignovell (Kork 3), Vallparadís (Kork 4), el Fanalet al carrer Sant Francesc, carrer del Nord, el Kasalet, l'Atzur (4t any d'ocpuació al carrer Arquímedes)... i així fins a dia d'avui en que el jovent de la ciutat ha mantingut viva la flama del moviment i de les seves reivindicacions.\nMalauradament, la repressió policial i judicial, i en part també, la intoxicació mediàtica, van acabar desgastant el col·lectiu, que va anar perdent força a principis del segle 21. En tot cas, ningú podrà borrar de la memòria d'un bon grapat de terrassencs aquells anys d'efervescència revolucionària i de desvetllament de consciències.\nMalgrat la visió negativa i força esbiaxada de bona part de la societat envers els okupes, crec que el temps ha acabat donant la raó a aquells que es van alçar contra el sistema, i van lluitar contra l'especulació immobiliària, els abusos de bancs i caixes, i la connivència dels polítics.\nAquest cap de setmana se celebra a Terrassa el 20è aniversari de l'Assemblea d'Okupes. Podeu veure els actes que es portaran a terme aquí.\nPublicat per Risto a 10:07 Cap comentari:\nPublicat per Risto a 11:29 2 comentaris:\nProposta personal per una "modernització" dels castells.\nAquest cap de setmana se celebra a Tarragona l’”espectacle casteller més gran del món” (de l’univers fins i tot), és a dir, el Concurs de Castells, o el que és el mateix, la Biennal de Tarragona, a la TAP tarragonina, és a dir, la Tarragona Arena Plaça, és a dir, la plaça de toros tarragonina. Tot això, sota els auspicis de l’ajuntament de Tarragona, el suport de la CCCC, és a dir, la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya, i d’uns quants patrocinadors amb molts calés (no direm noms per no donar-los publicitat).\nMés de 40 colles, entre aquest cap de setmana i el passat a Torredembarra, es presten i participen (si es guanyen el dret a participar) ufanoses i emocionades a aquesta competició bianual que any rere any creix en nombre de colles, castellers, mitjans de comunicació, patrocinadors, ambulàncies, despeses i ingressos.\nEn vista de l’èxit rotund que any rere any està aconseguint aquesta competició castellera única, em pregunto si no ha arribat l’hora de plantejar-se (la CCCC hauria de liderar la iniciativa) una LLIGA DE CASTELLS PROFESSIONAL!!!\nCrec que l’evolució del fet casteller en els darrers anys (esportivització, rellevància mediàtica, increment de colles, castellers, patrocinadors i mercantilització, expansió internacional, conversió de colles en autèntiques empreses, etc., etc.), sumat a l’èxit i l’emoció amb que es viu (des que acaba un fins que comença l’altre) l’única competició oficial dins del calendari casteller, porta a pensar que potser ha arribat l’hora de fer el darrer pas cap a la creació de la LCP, la Lliga de Castells Professional.\nPer si de cas els que manen (CCCC + CZT) veuen amb bons ulls la proposta, aquí els deixo algunes idees de com es podria organitzar tot plegat:\n- Hi hauria diferents categories: Colles de Gamma Extra, Colles de 9, Colles de 8, Colles de 7, Colles de 6, i Colles Universitàries. Es podria promocionar de categoria o perdre-la (excepte amb els universitaris).\n- Es crearia un Col·legi d’Arbitres Castellers per formar un equip de jutges que regulessin cada una de les actuacions celebrades. L’equip arbitral podria estar compost per un arbitre a peu de pinya, un parell d’arbitres-càmera, i un quart arbitre en algun balcó o terrat del terreny de joc (plaça).\n- Abans de cada atuació es podrien escoltar els himnes de les colles participants (les que no en tinguin l’hauran de composar).\n- La temporada castellera s’hauria de desenvolupar de Sant Josep a Santa Llúcia. Es podrien reservar alguns caps de setmana per a partits internacionals (Xina, Xile, França, Andorra, Anglaterra, Dinamarca...).\n- Caldria establir uns topalls salarials perquè no passes com al futbol que la cosa s’ha marxat de mare. I regular el tema de traspassos, i fitxatges de menors. La CCCC, a banda de regular la competició, tindria capacitat sancionadora (tot i que coneixent-los ja m’imagino a qui acabarien afavorint sempre...).\n- Al final de temporada es podria fer la gala de la LCP amb entrega de guardons als millors castellers. A saber: faixa d’or al millor pilaner; premi “figuereta” a l’acció més espectacular de la temporada; premi “creu roja” al casteller que hagi patit més caigudes; premi “ole tus güebos” a l’anxeneta més valenta...\n- S’hauria de permetre la inserció de publicitat a les camises per aconseguir millors patrocinis per a les colles. Les camises de les colles es podrien vendre als establiments comercials i d’aquesta manera incrementar el nombre d’efectius a les places.\n- S'hauria de facilitar la tasca dels mitjans de comunicació, tant als partits com als entrenaments. Rodes de premsa, entrevistes a peu de plaça, foto de les colles abans de l’inici del partit...\nVaja, i segur que es podrien fer moltes més coses per tal d’organitzar la competició i fer dels castells quelcom més excitant encara, si cap. Si ens agrada competir, per què no ho fem bé d'una vegada?\nPublicat per Risto a 12:48 3 comentaris:


Toponímia de Vilafranca del Penedès: d’agost 2019\nSempre s’ha entès el fet que un indret sigui denominat amb un nom de persona com un honor per a aquesta persona, pels mèrits obtinguts al llarg de la vida o per algun fet que l’ha marcat. Però si una mateixa família té no només un, sinó més membres que denominen un lloc ja és un privilegi poc usual.\nO no. A Vilafranca n’hi ha uns quants. No fa gaire, a la sèrie #endevinalelnomdelloc de Twitter i Facebook preguntàvem per una nissaga que servia per denominar un carrer, un palau i una escola. Es tractava del cognom «Baltà»: carrer de Baltà [Rodríguez] de Cela, l’escola [Josep] Baltà Elies (pare i fill) i el palau Baltà (referit a tots ells). Vegem-ne més.\nUna primera sèrie de pares i fills. L’un a continuació de l’altre hi ha el carrer de Claudi Mas i Jornet i el de Pere Mas i Perera, pare i fill respectivament, al barri de l’Espirall. Aquest darrer, a més, té una escola dedicada, situada precisament al carrer homònim. També tenim el passatge de Román de Saavedra (batejat 12 dies després de la seva mort, el 1959) i el carrer d’Anna M. De Saavedra, la seva filla, batejat el 2001. Finalment, el propietari i polític Rafael Soler, amb el nom del qual es coneix oficialment el popular passeig de la Via, era el pare d’Amàlia Soler, que dona nom a un dels carrers més llargs de Vilafranca. Per cert, tots dos carrers paral·lels entre si.\nUns germans: Pau i Manuel Milà i Fontanals tenen els seus espais a la vila, una plaça per a cadascú, respectivament. Però compte, el Manuel també té un monument i un institut.\nI finalment, un lligam de tres generacions: el filòsof Francesc Xavier Llorens i Barba, amb plaça al Centre amb el seu nom, era nét de Manuel Barba i Roca, que té un carrer dedicat a la Barceloneta.\nSobre els Baltà: vegeu Jaume Baltà Moner "El Dr. Josep Baltà de Cela (1866-1937). Un pedagog prou desconegut a la seva vila" a Del Penedès (2011, pàg. 52). I també «Els Baltà del segle XVIII i el Palau (no reial) de Vilafranca» del blog Històries de Vilafranca i del Penedès, de Pep Bosch\nSobre els Soler: Daniel Sancho París, Amàlia Soler de Tord (1837 – 1918). La família, la seva història i el llegat.


Una veu crítica: Un dia diferent\nAvui serà un dia llarg i amb poques moltes coses a fer. Com vaig dir ahir ja he acabat els exàmens del tercer trimestre, però ara toca fer la tira de coses, com acabar de organitzar l'habitació que està tota plena de papers, llegir moltes coses que tinc pendents, ordenar trastos, córrer quan faci bon temps, començar a estudiar i a fer testos per la teòrica del cotxe... i sobretot, fer el gos una estona, que ja toca.\nHe començat el dia havent d'anar a la policia a fer-me aquest carnet que oprimeix el nostre poble. A més cada cop és més lleig... Ara ja tenen un xip per a poder-te tenir més controlat i per localitzar-te allà on estiguis. Quina manera més ben pensada que tenen per tenir-nos a la seva predisposició... I sinó estàs a favor te claven la multa per no tenir-lo actualitzat i al dia... Però bé, la lluita seguirà fins el final.\nAbans d'això, pel matí hi havia un muixó molt petit, massa, que encara no sabia volar gairebé i estava amagat entre unes plantes del jardí i ha vingut el monstre del meu gos que el perseguia no per fer-li mal sinó per jugar o per curiositat ja que l'olorava però no se'l menjava. Al final he aconseguit que el deixés en pau, però quan he tornat a la 1 hem obert s'ha germana que és viu a casa del veí i al final també l'emprenyaven pobre ocell i no sabia què fer fins que al final l'hem deixat a baix perquè no hi podessin arribar i el muixó pogués espavilar-se sense que el molestin. Que eixerit que era tant petit.\nI dissabte a la nit concert, que ja tinc ganes després de tant de temps. A les Borges del Camp, l'Orquestra Mitjanit i La Gossa Sorda (he d'aconseguir la pua!). El cartell:\nPublicat per Josep Martí Etiquetes de comentaris: concert


Bona feina! (JMarfany) : L'Enric de l'Esquerra de l'Eixample\nL'Enric de l'Esquerra de l'Eixample\nEl dia que el Tribunal Constitucional ha declarat inconstitucionals les estructures d’Estat de Catalunya, m’arriba la notícia de la mort d’Enric Castejon.\nVaig conèixer l’Enric el 2012. Crec recordar que llavors ell era el coordinador de la territorial en què sempre ha estat treballant: la de l’Esquerra de l’Eixample. Després, i des de fora del Secretariat Nacional, va estar col·laborant intensament amb la comissió d’Incidència Política, que coordinava en Pere Pugès, i era, bàsicament, el nostre enllaç amb l’ajuntament de Barcelona.\nEls companys de la territorial el coneixien més que no pas jo i segur que en podrien dir moltes més coses. Personalment el recordo com un gran treballador, d’idees força clares i una persona amb qui podies confiar plenament.\nDurant aquests 5 anys d’Assemblea hem hagut de patir l’adéu de molts companys i companyes. Persones entranyables, homes i dones, lluitadors i lluitadores incansables amb qui vam començar aquest camí junts, però que malauradament no n’han pogut veure el final.\nHo hem dit massa vegades. I avui, de nou, amb la veu enrogallada, ho repetim: Ho farem. Ho aconseguirem també per ells i per elles, També per als qui ja no hi són.\nServeixin aquestes ratlles i els versos finals de Joan Vinyoli per recordar i homenatjar la figura de l’Enric. El guerrer fidel al seu poble. Sempre present en el record.\nde l'alba els camps estesos, esperant\nPublicat per Jaume Marfany a 10:11\nEtiquetes de comentaris: ANC Esquerra Eixample , Enric Castejon\nXavier Herrera 10 de juliol de 2016, a les 4:19\nDes de l'Esquerra de l'Eixample, sempre ens quedarà el seu record com el de una persona amb les idees molt clares i perseverants. Jo vaig tenir la sort de compartir-les al seu costat.\nLa xarxa viària espanyola. Un estudi del CCN. (Dar...\nJosep... Maria Victòria... Santi... Ni que només f...\nL'Espill de Jaume Roig (4. Misogínia i comicitat)\nDesobediència i procés constituent\nL'Espill de Jaume Roig (3. Alliçonar i distreure)\nL'Espill de Jaume Roig (2. Passeig per un fragment)\nVÍDEO "La democràcia participativa. Un nou país on...\nComunicat de REINICIA CATALUNYA sobre el procés co...\nProcés constituent i reflexions REINICIA Catalunya\nLa visió catalana del món (Vídeo programa La clau ...\nLa visió catalana del món (Davantal de La clau de ...\nL'Espill de Jaume Roig (1)\nEls negocis tèrbols de Cambó a l'Argentina (VÍDEO ...\nEls negocis tèrbols de Cambó a l'Argentina (Davant...\nConsulta referèndum ANC. Votaré sí\nL'ànima dels poetes. El pensament ens fa humans\nEls llibres i les biblioteques de Barcelona al seg...\nL'anima dels poetes. Un país de suspectes...\nEls llibres i les biblioteques de Barcelona del se...\nEls papirs de Catalunya (VÍDEO La clau de la nostr...\nL'ànima dels poetes\nLes paròdies a Twitter\nEls papirs de Catalunya (Davantal de La clau de la...


Rafel Bruguera omple l'Alfolí de la Sal de l'Escala en la presentació del seu nou llibre - Empordà\nEl polític i escriptor escalenc ha escrit la biografia de Martí Rouret, l'home de confiança de Companys\nEMPORDA.INFO 14.12.2019 | 17:16\nRafel Bruguera, al centre, en la presentació del llibre. EMPORDÀ\nRafel Bruguera, al centre, en la presentació del llibre.\nUnes 130 persones han omplert aquest divendres, 13 de desembre, al vespre, l'Alfolí de la Sal de l'Escala, amb motiu de la presentació del llibre de Rafel Bruguera "Martí Rouret. L'Escala, Móra d'Ebre, Barcelona, Mexic", editat per la Fundació Josep Irla. En l'acte, han intervingut, a més de l'autor, Víctor Puga, alcalde de l'Escala; Marta Vilalta, secretària general adjunta d'ERC; Anna Maria Garcia, catedràtica emèrita d'Història Contemporània de la Universitat de Girona, i Joan Manuel Tresserras, president de la Fundació Josep Irla.\nRafel Bruguera ha desvetllat alguns dels passatges de la biografia dedicada a l'home de confiança de Lluís Companys: "Martí Rouret no va ser un líder polític ni un intel·lectual de primer nivell, però en aquest segon esglaó va tenir una tremenda importància als anys 30 a Catalunya abans i durant la Guerra Civil". El polític socialista i escriptor també ha explicat, sobre la seva recerca a l'entorn de la figura de Martí Rouret: "Amb Lluís Companys es van conèixer al Parlament de Catalunya. Companys li va dipositar molta confiança i fe i Rouret li va respondre amb una fidelitat a prova de bomba".\nRafel Bruguera biografia la vida del milicià Jaume Pellicer i el seu camí d'exili.


La Banda Primitiva triomfa en terres navarreses - Banda Primitiva de Llíria\nLa Banda Primitiva de Llíria ha portat la seua música a terres navarreses durant el passat cap de setmana. La bicentenària agrupació va conquerir al públic, que va ovacionar els músics, durant els dos concerts oferits a les ciutats de Pamplona i Tafalla.\nDissabte, la banda va actuar dintre la programació del festival IFOB, que la Banda de Música La Pamplonesa ha organitzat per commemorar els seus 100 anys d’història. L’organització va voler comptar amb la Banda Primitiva, en l’any en què complix 200 anys, per posar en relleu este doble aniversari.\nEl Clarín va oferir un concert a l’auditori Baluarte, en què va actuar com a solista el clarinetista José Franch-Ballester, que va interpretar Fantasía de concierto para clarinete de la ópera Rigoletto, de Luigi Bassi. A més, durant el concert, l’agrupació va estrenar el pasdoble 1819-2019, composat pel compositor i requint del Clarín Vicente Enguix.\nEl festival IFOB ha oferit durant quatre dies una programació musical de primer nivell, amb algunes de les bandes professionals més importants, com la Banda Municipal de Bilbao i la Banda Municipal de Barcelona; i solistes i grups de renom, com Spanish Brass, José Antonio Masmano o The Sir Alligators Company.\nEn la jornada de diumenge, el Clarín va actuar a la ciutat de Tafalla amb un programa conformat per Symphonic Overture de Barnes, Clarín Bicentenari de Pepe Alamà, 1819-2019 de Vicent Enguix i Mare Nostrum de Miguel Asins.\nEl president de la societat, José Luis Pérez Veses, ha valorat molt positivament este viatge. “A més de seguir difonent el prestigi de la nostra banda per Espanya; hem passat uns dies de companyonia amb els músics, que crec que ha sigut molt beneficiós per a tots perquè ens ha permès disfrutar de moments de diversió en un any tant important com este. A més, ja fea anys que la banda no ixia durant un cap de setmana sencer i els músics ho han viscut molt intensament”.


Fons general « Bibliom@renys\nAl nostre equipament hi podreu trobar més de 70.000 documents oberts a consulta o préstec. La biblioteca és un centre local d'informació i referència que té com a objectiu posar a l'abast dels seus usuaris tot aquell material que pugui ser susceptible pel seu interès. Per això, els nostre documents es sotmeten a un rigorós procés de sel·lecció i adequació, així com a un procediment d'eliminació i substitució de tots aquells que hagin quedat obsolets.\nEl fons de la Biblioteca d'Arenys de Mar conté, a més a més, els valuosos fons Ferran de Pol, Fèlix Cucurull, Salvador Espriu, Salvador Espriu-Lola Solà i Núria Nogueras, tots ells cedits per les famílies dels autors. A més a més, disposem d'un extens volum de publicacions que forma part del programa Turisme i Informació de la Xarxa de Biblioteques Públiques Municipals de la Diputació de Barcelona, en el que una vintena d'equipaments del territori treballen conjuntament amb les respectives oficines de turisme de la localitat. Podreu accedir a així, a desenes de guies, mapes, materials multimèdia i literatura de viatges dels cinc continents i d'arreu de Catalunya. Com a centre local d'informació, la biblioteca també interpreta un fort paper com a informadora de turisme municipal.\nSi cerqueu informació relacionada amb el municipi d'Arenys de Mar, teniu a la vostra disposició una extensa Col·lecció Local. Hi podreu trobar tota mena de llibres, publicacions periòdiques històriques i actuals, opuscles, programes d'actes, calendaris, partitures musicals, programes electorals, dossiers monogràfics, materials audiovisuals i tot allò susceptible de ser utilitzat per la recerca i l'estudi relacionats amb la localitat i la seva gent.\nPodeu consultar el fons general i temàtica arenyenca al catàleg automatitzat de la biblioteca, o adreçar-vos al personal que el gestiona.


Montserrat Abelló i Maria-Mercè Marçal: juntes farem nostra la nit\nAquest vers és un crit que ha ressonat últimament als carrers de Catalunya\n“Juntes farem nostra la nit” és un crit que ha ressonat últimament als carrers de Catalunya. L’hem vist en manifestacions, llegit en cartells i sentit en cançons. El que potser hi ha gent que no sap és que es tracta d’una vers de l’escriptora Maria-Mercè Marçal, a qui dijous 8 de febrer van homenatjar a la Biblioteca de Catalunya junt amb Montserrat Abelló, en el marc d’una nova Cartografia del desig.\nPerò que és això de la Cartografia del desig? Tot va començar el 1997, quan el Centre Cívic Casa Elizalde va decidir fer una genealogia literària femenina, és a dir, un acte on es posessin en relleu les influències que diferents escriptores catalanes havien exercit unes sobre els altres. De Cartografies del desig se’n van acabar fent tres: el 1997, el 1998 i el 2001. Aquest 2018 se n’ha celebrat una quarta, organitzada per la Institució de les Lletres Catalanes, el Pen Català i la Fundació Maria-Mercè Marçal.\nSi les cartografies sempre han unit escriptores a través de la música, el teatre i la literatura, enguany les dues protagonistes eren Maria-Mercè Marçal i Montserrat Abelló. L’objectiu de l’espectacle era “dibuixar un mapa imaginari entre les dues escriptores i com van viure l’efervescència col·lectiva que es va generar entorn de les Primeres Jornades Feministes a finals de maig de 1976, anomenat ‘El maig de les dones’”.\nLa Biblioteca de Catalunya estava plena a vessar i algunes persones fins i tot temien quedar-se fora. Sabien que les cartografies no serien un simple espectacle, sinó una manera amena de repassar biografies extenses. De fet, el global del que es va veure va ser la vida d’Abelló, la vida de Marçal, les seves confluències i la seva literatura. Les cares visibles en escena eren les actrius Lluïsa Mallol i Araceli Bruch –directora de l’obra-, la lectora i escriptora Lluïsa Julià, la pianista Montse Massaguer, la soprano Montse Solà i la ballarina Béné Carrat, interpretant una música que firmava Anna Bofill i que s’acompanyava d’un vídeo d’Ester Xargay i Adolf Alcañíz.\nAquesta conferència cartografiada “imaginava una Montserrat Abelló que havia hagut de començar de nou, reprendre la vida amb la família a Barcelona després d’un llarg exili”, tal com escriuen les seves creadores. De fet, durant la cartografia s’apunta que Abelló l’exili el va sentir sobretot quan va tornar, perquè era aquí on no se sentia lliure de parlar la seva llengua. Per la seva banda, de Maria-Mercè Marçal descobríem els seus passos després de sortir “de la letargia obligada pel franquisme i iniciar una intensa activitat política i una vida personal trencadora”.\nMaria-Mercè Marçal i Montserrat Abelló. Les arrels d’una amistat, com es titula l’espectacle interdisciplinari que es pot veure sencer en format vídeo, retratava a un públic entregat a les dues escriptores les vides paral·leles que elles van portar durant un temps, probablement sense fixar-s’hi. Coincidien en espais comuns, en conferències, seminaris i xerrades feministes, sovint al bar-biblioteca que el col·lectiu LaSal obre al carrer Riereta número 8 del Raval.\nLa cartografia “mostra com ben aviat, els primers contactes entorn de la lluita feminista i la poesia, les acosta fins a convertir la relació en amistat”. Una amistat que representa la de totes les dones de l’època que volien sentir-se lliures. Com deia Maria-Mercè Marçal al poema Cançó de fer camí, “Dins la pell de l’ona salada / serem cinc-centes, serem mil. / Perdrem el compte a la tombada. / Juntes farem nostra la nit”.


21 abril 2021 06:34\nUn enviat especial de TV3 a la costa gallega fa uns quants dies iniciava la seva crònica observant que, en aquell punt transfigurat per la marea negra, no hi havia Estat. Després ho he sentit per altres televisions i emissores de ràdio, ho he llegit en diaris i també aquesta mancança de l'Estat ha aparegut en converses amb els amics. Però la primera vegada que gràcies al periodista de la televisió catalana se'm varen obrir els ulls sobre aquesta absència, vaig sentir una espècie de buit còsmic. Amb raó em podeu acusar d'ingènua, però fins aquell moment per a mi era impensable un racó de territori de l'Estat sense Estat. Va ser igual que si de nina, m'haguessin dit que, entre el cap Blanc i ses Covetes, no hi havia Déu. Com a quasi tots els meus paisans, una de les primeres coses que vaig aprendre a dir va ser «p-tot», responent la pregunta d'on hi ha Déu. De major, vaig aprendre que el garant de la civilització és l'Estat, i que un país civilitzat té un Estat que arriba pertot. Els fets, però, demostren que només arriba «p-tot p-tot», vull dir que la seva omnipresència només la podem admetre des de la ingenuïtat més temerària. Si ara us digués que aquesta deserció de l'Estat m'autoritza moralment a no pagar imposts, per ventura creuríeu que me'n vaig del cap, però si hi pensau una mica, per què pagam imposts: perquè l'Estat no abasti tot el territori? Sabem si, posat a una prova semblant a la que pateix Galícia, l'Estat també es revelaria absent de les nostres illes? Ara sabem que hi és, sobretot perquè se'ns manifesta sovint d'una manera molt hostil, però així com era a Galícia quan milers de gaiteros acompanyaven un Fraga reelegit i ara n'és absent, igualment es pot esfumar quan es tracti de ser-hi per remeiar o per prevenir catàstrofes, accidents, tragèdies en general. Hauríem d'estar mentalment preparats per viure sense Estat, perquè ja veis què els ha passat, als gallecs. Prescindir de l'Estat voldria dir retirar absolutament tota la confiança als que se'n serveixen i començar a creure una mica més en la gent, en les persones com vostè i vostè, que són les que, en cas de desgràcia, poden acudir a auxiliar-nos. Entre Jaume Matas i vostè, entre José María Aznar i vostè, el trii a vostè.\nCarme Llull, filòloga


[RENOVACIÓ JUNTA DE L’OCB] Joan Miralles, únic candidat a president de l’OCB, exposa la seva proposta |\n[RENOVACIÓ JUNTA DE L’OCB] Joan Miralles, únic candidat a president de l’OCB, exposa la seva proposta\nBy dingolasineu / febrer 10, 2022 / Opinió / Deixa un comentari\nL’Obra Cultural Balear compleix enguany 60 anys de vida. Una efemèride que ens permetrà retre homenatge a totes les persones que dedicaren temps, esforç i il·lusió a la tasca de preservar el patrimoni identitari de les Illes Balears del qual la llengua catalana i la cultura pròpia del país n’han estat i en són els eixos centrals de la seva activitat.\nSis dècades són un moment excel·lent per revisar i reconèixer quina ha estat la trascendència històrica de l’OCB i quin paper vol jugar, d’ara endavant, dins la nostra societat. És amb aquest objectiu, mantenir-ne l’herència i impulsar-ne l’acció de present i futur, que encapçalaré l’única candidatura que es presentarà a les eleccions de dia 24 de febrer. Assumir aquesta responsabilitat serà, per a tots els membres que integram la candidatura, una tasca apassionant i engrescadora. Som un grup de persones procedents d’àmbits professionals diferents, però amb un denominador comú, l’estima per la llengua, la cultura i el país.\nDes de l’any 1962 en què, a iniciativa de Francesc de Borja Moll, es va crear l’OCB, la societat mallorquina i balear s’ha transformat radicalment, els reptes canvien i també els objectius que s’ha de fixar l’entitat per afrontar-los. Sabem que la nostra tasca serà complexa, com ho ha estat al llarg d’aquests 60 anys, en què l’OCB ha hagut de fer feina sovint en circumstàncies molt adverses. El llegat històric ens demostra però, que en els moments en què la llengua i la cultura pròpies han estat més amenaçades, l’OCB ha estat el catalitzador imprescindible per aconseguir que la ciutadania es mobilitzàs per defensar allò que ens uneix i ens defineix com a poble.\nLa candidatura que encapçal es presenta amb la humilitat i el respecte que ens mereixen els nostres predecessors i el renom de la institució i amb el convenciment que l’OCB ha de ser la casa comuna i el punt de trobada de tots els que estimam Mallorca, les Illes Balears i els elements culturals que ens defineixen. Avui, com fa 60 anys, llengua, cultura i país han de ser els pilars sobre els quals centrem la nostra tasca. Per tant, tothom que comparteixi aquests valors s’ha de sentir convidat a participar-hi, independentment, de la seva ideologia, lloc de naixement o llengua materna. En definitiva, volem reforçar un projecte centrat en les necessitats de les Illes Balears, oferir una gestió eficaç, transparent i participativa però, sobretot, guanyar-nos la confiança dels socis i de la ciutadania.\nLa xarxa territorial de delegacions de l’OCB ha de ser el punt de partida per fer créixer el nombre de socis de l’entitat i ampliar-ne la base social i Can Alcover, la nostra seu, ha de tenir les portes obertes a les associacions i col·lectius que vulguin participar en la vertebració del nostre país, una acció que passa per defensar, prestigiar i difondre el nostre patrimoni lingüístic i cultural.\nAixí mateix, l’OCB ha de ser la veu de la consciència lingüística del país, per tant, vigilarem que les institucions públiques compleixin les seves obligacions de preservar i promoure, de manera transversal, el nostre patrimoni cultural. Aquesta tasca és irrenunciable perquè garantir el futur de la nostra llengua i cultura és responsabilitat de tots però, especialment, dels poders públics que han de ser els primers a defensar-les i a donar exemple.\nI si els vents de la història se’ns giren en contra, haurem d’estar preparats per alçar-nos com un sol cos, perquè com va afirmar Pompeu Fabra “Només tendrem el que nosaltres sapiguem guanyar”. Tenim el capital humà necessari per a dur a terme aquesta empresa, posem fil a l’agulla i sumem per fer de l’OCB una entitat més gran i per molts d’anys.\nJoan Miralles Plantalamor, candidat a la presidència de l’OCB


Muhammad Shah I - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMuhammad Shah I fou sultà de la dinastia bahmànida del Dècan (1358-1375).\n1375 (16/17 anys)\n← Ala al-Din Hasan Bahman Shah – Ala al-Din Mudjahid Shah →\nCircumscripció electoral: bahmànida\nEra el fill gran del primer sultà Ala al-Din Hasan Bahman Shah (1347-1358) conegut erròniament com a Hasan Gangu, i el va succeir l'11 de febrer de 1358. Fou l'organitzador de les quatre províncies o tarafes de l'estat i de l'exèrcit. Va organitzar una matança de banquers que fonien les monedes d'or que encunyava, i això va causar la guerra amb els estats hindús de Warangal i Vijayanagar. El seu tron de plata fou substituït pel Takht-e-Firoza (Tron Turquesa) el 23 de març de 1363, ofert pel raja de Warangal. Els territoris de Kanhaiya de Warangal (Telingana) foren envaïts el 1364 pels musulmans tres vegades i van matar el fill del raja, Veneyek Deva, fins que finalment aquest va signar un acord de pau pel qual cedia Golkonda i la seva regió a Muhammad i li pagava una forta indemnització.\nDesprés va insultar a Bukka I de Vijayanagar i aquest va envair el doab de Raichur i va conquerir Mudgal massacrant a la guarnició. Llavors Muhammad va reunir l'exèrcit i va marxar contra el rei de Vijayanagar i el va derrotar recuperant Mudgal. Va restar en aquesta fortalesa durant el monsó i el 1367 es va trobar amb Bukka I a Kawthal i el va derrotar altre cop matant a molts dels seus la major part civil (es diu que 400.000). Bukka va demanar la pau i va acceptar pagar una indemnització de guerra, i es va acordar que en les futures guerres els civils no serien massacrats pels musulmans.\nEl 1367 va retornar a la seva capital i va acabar la mesquita de Gulbarga (la Shah Bazaar Masjid) on també va construir la Jama Masjid a la fortalesa.. Tot seguit va iniciar la lluita contra el seu cosí Bahram Khan Mazanderani que s'havia revoltat a Daulatabad uns anys abans. El va derrotar i va expulsar als caps militars rebels cap al Gujarat.\nVa morir el 21 d'abril de 1375, sembla que d'un excés de beguda, i el va succeir el seu fill gran Ala al-Din Mudjahid Shah (1375-1378)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Muhammad_Shah_I&oldid=26727162»\nDarrera modificació: 23 març 2021 a les 00:26\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 març 2021 a les 00:26.


El comissari de l'enquesta pública del futur parc eòlic de Passà, dona un avís desfavorable - VilaWeb\nEl comissari de l’enquesta pública del futur parc eòlic de Passà, dona un avís desfavorable\nL'enquesta que és va dur a terme entre el 26 d'agost al 27 de setembre passats va ser contindent amb el 69,67% de les persones consultades és van manifestar en contra del projecte.\nJacques Zocchetto, el comissari encarregat de l’enquesta pública sobre el projecte de construcció d’un parc eòlic a Passà, acaba de donar el seu avís desfavorable a la construcció d’aquest parc eòlic als Aspres.\nUn projecte que consistia en construir, al sud dela comuna de Passà , unes 6 eòliques de fins a 152 metres d’alçada. L’enquesta pública, feta entre el passat 26 d’agost i el 27 de setembre passats, va recollir l´opinió de 2737 persones i el resultat és contundent: el 69,67% de les persones consultades s’han pronunciat en contra del projecte. Segons l’enquesta, fins a 15 comunes de la zona han expressat el seu rebuig al projecte.\nEl comissari investigador considera que ‘el projecte afectaria fortament el paisatge dels Aspres‘ i que ‘minaria la classificació del massís del Canigó com a GRan Site de França‘. Jacques Zocchetto,considerà també que : ‘la presència d’eòliques al territori dels Aspres seria un handicap per al turisme verd i la viticultura (…) Tota una economia en ple desenvolupament (allotjaments, senders de senderisme, enoturisme) que patiria les conseqüències.‘\nPer la seua banda, el col·lectiu Le Vent tourne,contrari a aquest parc eòlic, assegura que : ‘el comissari enquestador, ha fet un anàlisis just i integre del projecte‘, segons la presidenta del col·lectiu Marie-Noëlle Moly.\nEn canvi els promotors del projecte, l’empresa Elements asseguren que estan confiats: ‘ Es tracta d’un projecte d’interès general‘, insisteix el director general de l’empresa, Loïc Chazalet. ‘En aquest tipus d’operacions, els que hi estan en contra encara es mobilitzen molt més que els que estan a favor. , l’opinió del comissari investigador continua sent consultiva. La decisió final recau en l’Estat. El parc eòlic català (és refereix al parc eòlic de Baixàs) va tenir una opinió desfavorable al final de l’enquesta pública i finalment va ser acceptat ‘ assegura.\ncol·lectiu 'Le vent tourne 66'


Part superior 10 MP4 Players per Android\nMP4 Recurs & descarrega\n1 descarrega el vídeo de MP4\n1.1 descarregar Dailymotion a MP4\n1.2 descarregar Facebook vídeo a MP4\n1.3 descarregar Vimeo a MP4\n2 MP4 recurs\n2.1 MP4 descarregar\n2.2 MP4 Llocs de pel lícula de Bollywood\n2.3 HD MP4 pel·lícules llocs web\n2.4 cinc Consells per utilitzar Tubidy\n2.6 pelicula MP4 mòbil descarregar llocs web\n2.7 llocs per descarregar cançons de MP4\n3 MP4 ampliar coneixements\n3.1 AVCHD contra MP4\n3.2 MKV contra MP4\n3.3 contra MP3 MP4\n3.4 M4V contra MP4\n3.5 MOV contra MP4\n3.6 MPEG4 contra MP4\n3.7 WMV contra MP4\n3.8 AVI contra MP4\n3.9 FLV contra MP4\n3.10 MP4 Players per Android\n3.11 URL a MP4 convertidors en línia\nLes 3.12 MP4 gravadors\n3.14 YouTube Downloader Complements\n3.15 MP4 jugar en TV de Poma\n3.16 reproduir arxius de MP4 a TV\n3.17 tocar arxius de MP4 en els telèfons Android\n3.18 jugar MP4 Videos a Mac OS X\n3.19 jugar MP4 a Xbox un\n3.20 jugar MP4 a Nexus 7\n3,21 PS3 Joc MP4\n3.22 millor Editor de cordó de ID3 MP4\n3.23 solució per no jugar a VLC Player de vídeo MP4\n3.24 recuperar teus Videos MP4 perdut\n3,25 reparar MP4 Videos\n3.26 extreure àudio de MP4\n3.27 MP4 carregar a YouTube\nQuan la matèria tracta sobre els Reproductors MP4 d'android, hi ha milers d'aplicacions disponibles a la botiga jugar però alguns tenen errors, alguns alentir el seu smartphone i alguns són perfectes per a resoldre totes les seves preocupacions. Tothom té un munt de vídeos al telèfon i vol veure'ls a qualsevol lloc, en qualsevol moment, així que ha de ser un bon intèrpret de MP4 de tocar-lo. Hi ha un intèrpret d'omissió proporcionada per cada marca mòbil però que de vegades no compleixi les seves demandes. Tan aquí són els 10 jugadors per android.\nPart 1. Part superior 10 MP4 Players per Android\nPart 2. Descarregui MP4 per Android gratis amb Wondershare AllMyTube\nBS.Player ™ distribueix com un reproductor de vídeos multimèdia lliure que està sent utilitzat per més de 70 milions de persones a tot el món. L'equip desenvolupador ha traduït l'app en 90 llengües globals i assegura que l'app corre sense cap retard en dispositius amb menys potència de processament.\nSuporta la majoria dels tipus de fitxer de vídeo incloent-hi MP4, AVI, FLV, 3GP, MP3, FLAC i WMV, etc..\nARMv5 & ARMv6 de dispositius són compatibles.\nVersió lliure conté tots els trets que són importants, però la versió pagada inclou alguns més funcionalitat i també treu anuncis.\nSuporta transmissió de continguts com corrent viu de HTTP, RTSP, RTMP etc.\nCompatible amb Piruleta androide 5.0\nArxius de reproducció automàticament fins i tot quan sense comprimir.\nMaquinari descodificar suport per multi-core.\nSegons la gent, és un jugador impressionant com els que resol la majoria de les qüestions relacionats multimèdia incloent-hi jugar HD Grava, tret de subtítols, seleccions de relació per a les pel·lícules, crear llistes de reproducció, etc.\n2. VLC per android\nVideoLan és una França basat en codi obert, sense ànim de lucre amb voluntaris en 20 països diferents que s'especialitzen en desenvolupament multimèdia. El projecte va sorgir l'any 1996 i que ara desenvolupa productes multimèdia lliures sota la GPL.\nSuporta tots els formats com MP4, AVI, MOV, OGG, M2TS etc.\nSuport multi-pista d'àudio i subtítols.\nDóna suport a auto-rotació.\nPermet navegar per les carpetes directament.\nComentaris suggereixen que la gent com per descarregar aquest app a causa de la gran qualitat d'àudio, suport de raig blau i navegació d'arxiu ràpida. És font lliure i oberta, però fiddly per simple als usuaris.\n3. MX Player\nJ2 Interactive és una empresa de desenvolupament de programari versàtil que té experiència en diferents camps. Principalment basada en la EUA i UK, J2 interactiva també proporciona assessorament i té un nom establert en integració de sistemes i Bioinformàtica. Aquí, també tenim una impressionant aplicació multimèdia per ells.\nInclou descodificador HW + que ajuda a l'acceleració de maquinari.\nTambé dóna suport a multicor descodificació.\nTé un bloqueig de nens.\nJuga gairebé tots els formats de subtítols.\nEstil de text de suports i colors.\nNo heu de descarregar molts còdecs com en altres apps a causa del seu suport de gran format. Modes de descodificació HW/SW pot canviar directament des del vídeo que s'està reproduint i hi ha una versió lliure d'anuncis premium disponibles també.\n4. KMPlayer (jugar, HD, vídeo)\nPANDORA. TV va ser fundada el 2004 a Corea com una plataforma, que compta amb col·laboracions amb empreses de Silicon Valley de participació de vídeo. El lloc va ser internacional en 2008, i amb l'inici de l'Android, sortia amb aquesta aplicació multimèdia útil.\nFuncionalitat de pantalla (multitasca) flotant\nMúltiples formats de subtítols suportats\nControls de velocitat de play back de vídeo\nVídeos de HD i 30 diferents idiomes suportats\nGent com un dels seus apps favorits multimèdia revisat pel seu suport per a gairebé tots els formats i suport de codec gran. L'app té molts trets útils disponibles de forma gratuïta. Però els anuncis en la versió lliure és bastant molestes.\n5. daus Player\nINISOFT és una empresa basat coreà que treballa en solucions de DRM i multimèdia per a dispositius basats en Android. Tenint per sobre 10 milions de clients, l'empresa ha desenvolupat un reproductor multimèdia decent, codificador i DRM per a dispositius Android.\nControl de velocitat de play back de suports.\nDóna suport a molts formats de subtítols.\nDóna suport a AVI, MOV, AVI, FLV, AVI, 3GP, 3G2, ASF, WMV, MP4, M4V, TS, MTP, M2TS formats de vídeo.\nTambé dóna suport a pop-up jugar.\nPer a dissenyar de gamma alta amb gran potència, aquest app a utilitzar el vídeo de maquinari descodificar funcionalitat que pot estalviar bateria. Però els dispositius de gamma baixa pot no executar-lo sense problemes. La versió lliure es pot provar abans de comprar la prima un.\nAaron Turner és un estudiant de Califòrnia d'informàtica que és competent en la web i desenvolupament d'aplicacions mòbils. CrunchKey, estadístiques Monitor, confia a cor, TxtNote i confiança en el cor també ha estat desenvolupat per Aaron.\nPot reproduir música i vídeo junts en una única llista de reproducció.\nPermet editar el seu playlist mentre en ús.\nTot el que cal és pre-carregat.\nPetit en mida.\nCompatible amb gairebé totes les versions de l'android.\nSuporta gairebé tots els formats d'àudio i vídeo d'arxiu.\nUn gran però senzill i minimalista app per a aquells que no volen molt problema i vull tenir la tasca feta en menys quantitat d'espai.\nEquip CloverTek Co, Ltd es va formar el 2010 a la Xina i ha estat fent aplicacions multimèdia per a Android i IOS des d'aleshores. Seva major èxit és la MoboPlayer que té la seva marca en els jugadors MP4 en un període curt de temps.\nSuporta els formats de subtítols SRT, cul i SAA.\nPermet corrents múltiples d'àudio.\nPermet playlists i jugant continu del mateix tipus d'arxius.\nTé ungles que mostren els vídeos.\nSuports vídeo protocols de streaming a través d'HTTP, RTSP.\nÉs un jugador robusta per a Android, que eficaçment reprodueix vídeos de HD/HQ MKV i XVID, però l'UI no és molt atractiu i llis. No obstant això, característiques com la multitasca i llistes de reproducció compensar-ho.\nChangeTech és una companyia xinesa, que se centra en el desenvolupament d'Android i IOS. Motiu de la companyia és canviar la manera és l'accés i informació compartida. Altres tecnologies sense fils, multimèdia és una especialització de l'empresa i veiem que en forma de RockPlayer.\nSuporta aproximadament tots els formats de fitxer d'àudio i vídeo.\nPermet el control de gest.\nÉs compatible amb xarxa de corrent.\nCompatible amb android 2.3 i a dalt.\nTambé permet suport TV.\nPrèviament disponible en IOS, RockPlayer és ara en Android i juga gairebé tot sense consumir molt recursos del dispositiu. Però reproducció 1080p i interfície necessitats per ser millorat.\n9. Wondershare Player\nWondershare és una altra companyia xinesa, que es va formar el 2003 i ofereix múltiples serveis en l'àmbit de desenvolupament i programari. Tenir un equip de desenvolupadors qualificats, Wondershare és una de les majors empreses de programari a la Xina.\nPermet jugar sense mattering sobre còdecs.\nSuporta tots els formats de subtítols.\nTambé permet veure vídeo en línia.\nTambé permet afegir vídeo a veure més tard.\nAquest app té un gran tret de jugar de les carpetes de DVD. La interfície és bo mirant però allà són uns quants glitches aquí i allà.\nGPCSOFT ha estat treballant des del 2000 i ha desenvolupat nombrosos apps per a ordinadors personals, telèfons i sistemes de maquinari. Des del 2010, l'empresa ha canviat el seu enfocament sobre el desenvolupament d'Android i ha proposat algunes utilitats molt útils.\nDóna suport a una gamma àmplia de formats de fitxer de vídeo.\nPermet grup compartint mitjans de comunicació.\nActuació millorada i fiabilitat.\nSuporta múltiples finestres jugant.\nLa funcionalitat de flotador desplegable és realment bonic. Controls intuïtius i l'opció corrent des de YouTube, obres etc. d'un encant. Aquest app pot menys vocal de karaoke-ció quan es reprodueix un vídeo de karaoke.\nWondershare AllMyTube -Descarregar vídeos en línia, convertir i gestionar vídeos lliurement i fàcilment\nDescarregar HTML5, HD, HQ i 4K vídeos des de YouTube\nDescarregar vídeos des de 1000 + vídeo que comparteix llocs web lliurement\nDescarregar arxius d'àudio de YouTube directament\nExtreure l'àudio a MP3, M4A, WAV, MKA\nConvertir vídeos a diversos formats, com MOV, MP4, AVI, etc\nOptimitzar els vídeos per: iMovie, iDVD, iTunes, iPhone, Apple TV i més.\nUn Player integrat permet gaudir FLV, MP4, vídeos WebM reparador.\nTransferir vídeos a través de WiFi per jugar en els dispositius\nCom fer petites MP4\nCom comprimir MP4 (MPEG/MPG) vídeo en Windows i Mac\nPart superior deu MP4 en MP3 convertidors en línia\nCom convertir MP4 a FLV Zero pèrdua de qualitat\nCom convertir MP4 a Mac i Windows VHS\n3 primers YouTube Downloader Complements\nContra MP3 MP4, diferència entre MP3 i MP4\nQuin format és millor, M2TS VS MP4\nCom importar MP4 vídeo en Adobe Premiere Pro\n> Recursos > MP4 > Top 10 MP4 Players per Android


El rei de la fava | La Teiera\n← El terrabastall de Reis\nDes de Reus, amb voluntat de canviar el món →\nPublicat el 5 gener 2011 per spalomar\nLa tradició té, moltes vegades, viatges d’anada i tornada, pràctiques que són força antigues i que desapareixen per retornar després, a vegades, importades d’altres indrets.\nEl tortell de Reis ens pot servir d’exemple. Pràctica antiga, medieval, la seva popularització actual és relativament recent. El costum –actualment, molt afavorit per l’homogeneïtzació de les tradicions– vincula la festa dels Reis al cicle hivernal. Es tracta d’un pastís de forma circular, farcit, segons el gust de cada indret, de massapà, cabell d’àngel, confitura…, i que sol portar fruita confitada, pinyons o trossos d’ametlla al damunt. En el seu interior s’hi troben petits objectes, figuretes –com a mímin, la d’un rei– i una fava.\nLa tradició contemporània afirma que qui troba la figura del reiet és coronat rei de la vetllada. I, de fet, en els tortells s’hi posa una corona de cartró amb aquesta finalitat. I aquell que rep la fava paga el pastís. Generalment, però, no es fa ni una cosa ni l’altra. La coronació implica poc poder efectiu i el tortell sol estar pagat en arribar a la taula.\nS’ha perdut el record d’antigues celebracions on es triaven reis dels infants i fadrins, cerimònies d’inversió que possibilitaven la subversió controlada de l’ordre establert durant uns dies. Des dels clàssics –les festes romanes on els esclaus esdevenien lliures per un temps– fins a la nostra tradició popular –reis motxos o moixons, folls o el rei moro dels fadrins reusencs del segle XVI–, hi ha dotzenes d’exemples de personatges tradicionals que eren investits d’un poder temporal. Entre aquests hi trobem el costum del rei de la fava, bàsicament infantil, però que en alguns indrets es confongué o superposà a d’altres reis dels joves.\nFaves de tortell de Reis\nExplica Amades que, antigament, hi havia el costum que cada cop que el rei de la fava bevia, tots els de la taula havien de cridar ben fort: «—El rei beu, el rei beu!». També tenia la potestat per escollir una reina entre les noies que formaven part de l’àpat. Si quan el rei o la reina bevien hi havia algun membre de la taula que es descuidava d’aclamar-los, era castigat, embrutant-li la cara, per exemple, amb carbó de la llar de foc o de l’estufa. De ben segur, els reis fadrins de la festa haurien imposat altres mesures força més engrescadores.\nQue el rei de la fava era qui representava la família en l’adoració a l’infant Jesús, a l’ofici de la diada. I que el padrins regalaven als seus fillols el tortell.\nSembla que el costum va arrelar a Catalunya ja entrat el segle XX. Alguna referència a la premsa ens ho indica. Per exemple:\n«Hoy se celebra la fiesta tradicional de Reyes, fiesta de familia y de alegrías íntimas. De pocos años a esta parte se ha extendido mucho su celebración, introduciendo en nuestras costumbres la utilización , en tales solemnidades del popularizado gateau des Rois o pastel de Reyes si queremos decirlo en castellano, lo que es preferible […] El pastel de Reyes, o roscón de Reyes, como se llama en Madrid, es una especie de galleta que hay costumbre de comer en família el día de Reyes, y en la cual se ha introducido una haba, que da a quien le toca en el pedazo que se le sirve, de aquella el reinado de la fiesta»\n(La Vanguardia, 6/1/1917).\nA la dècada de 1910 alguna pastisseria promocionava el productes anunciant que, dins els tortells que havia elaborat, hi havia alguna moneda d’or de 25 pessetes. En l’actualitat hi ha un considerable interès col·leccionista –la favofília– pel que fa a les figuretes que surten al tortell de Reis.\nAquesta entrada s'ha publicat en cultura popular i etiquetada amb festes, reis. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a El rei de la fava\n5 gener 2011 a les 0:09\nUs deixo un enllaç que us pot interessar sobre la recuperada pràctica d’escollir un rey de la faba a Navarra.\nRT @momclu: En un món que no fos el nostre, no caldria obligar a ningú perquè la mort forma part quotidiana de la vida. La de persones i an… 2 hours ago\nRT @SantJoanValls: Francesc Sans, Santjoaner 2021, reconeixement a la trajectòria festiva. La ciutat de Valls li reconeix la seva aportació… 5 hours ago\nRT @riusjordi: La festa de la contaminació la patim cada dia al Camp de Tarragona, xatos. 6 hours ago


COSTUMARI DURBÀ: Pantalla negra\na 19:32:00 Temes Antivalencians, Canal 9 i TV3, Futbol\nTotalment d'acord! Jo el vaig veure sense veu!\ndijous, 29 d’abril de 2010 a les 22:39:00 CEST\nJo fa molt de temps que no la veig, no tinc canal9resde9 ni al comandament de la TV perque cada vegada que feia zapping i parava 5 minuts em ficava de mala ostia....i estic parlant de la TV que tenim alli, aci ni en tenim.\nEixa merda de TV esta pagada per nosaltres i deuriem fer alguna cosa.\ndivendres, 30 d’abril de 2010 a les 15:10:00 CEST\nNi a Paco Nadal li deixen ja un ratet el micro? Quins temps els de les partides de pilota ell, Vicent Tavallo... ai.\ndivendres, 30 d’abril de 2010 a les 19:21:00 CEST\nTu mateix ho dius L.: deuríem fer alguna cosa. Això és una perífrasi de probabilitat que, a tot estirar, allarga l'angoixa d'aquest país de mones. Amb canal 9només serveixen perífrasis d'obligació, com ara HEM DE FER boicot. De moment, és l'única solució, una trista solució, perquè d'alguna manera o altra estem pagant el silenci i el menyspreu. És el que té aquest país, que et fa pagar fins i tot la mala llet.\ndivendres, 30 d’abril de 2010 a les 19:25:00 CEST\nVaia tela, t'has despatxat agust... Simpatitze amb totes les qualificacions què has repartit a la Televisió Pública (amb "P" de "Pagar") Valenciana. Afegisc que la resta de l'espectre audiovisual d'aquest estat té una qualitat similar. Amb una mà puc comptar els canals de televisió dignes, i em sobren dits.\ndilluns, 31 de maig de 2010 a les 20:52:00 CEST\nHem de lluitar per la dignitat de les persones i dels valencians, que en això som els grans afectats.\nNo hi ha dret, haver de pagar, fins i tot, la roba interior dels/les presentadors/es de canal ou. Malaurat País de vergonya. Què ens passa als valencians que continuem sense reaccionar? ens la claven i encara demanem perdó per no estar en la posició adequada.\nCom diu El secretari: HAVER DE + INFINITIU, però JA.\ndiumenge, 19 de setembre de 2010 a les 18:49:00 CEST


El BLOC adverteix que si no es consensua el canvi de model d’IB3 no donarà suport als Pressuposts\nBiel Barceló rebutja el concurs per externalitzar els informatius i en proposa la internalització per reduir despeses i aconseguir més transparència\nEl portaveu del BLOC i secretari general del PSM-EN, Biel Barceló, ha reclamat un debat urgent entre les forces del pacte de Govern per tal de consensuar les passes per canviar el model de gestió d’IB3 i per elaborar la nova llei de l’Ens abans del final de la legislatura. Així mateix, ha denunciat l’incompliment de la promesa del conseller de Presidència, Albert Moragues, i del president del Govern, Francesc Antich, d’iniciar aquest debat el passat mes de juliol. Barceló ha advertit que si no hi ha un acord per calendaritzar els canvis en el model audiovisual públic del país, el BLOC no donarà suport als Pressuposts de 2009.\nBiel Barceló i el també dirigent del BLOC Joan Lladó han comparegut en roda de premsa per criticar la decisió “unilateral” del director general d’IB3, Antoni Martorell, de continuar amb el model d’externalització total dels serveis i continguts (model iniciat pel Partit Popular), en contra de la voluntat manifestada per membres del Govern de modificar aquest model de gestió. En aquest sentit, els portaveus de la coalició d’esquerra nacional ecologista han rebutjat el concurs publicat per IB3 per adjudicar la gestió dels serveis informatius per als propers quatre anys. Barceló i Lladó denuncien que aquesta decisió no ha estat consensuada al si del pacte, i la qualifiquen d’“inacceptable” i “inassumible” perquè “hipoteca el futur d’IB3”.\nEls portaveus del BLOC han informat que han presentat al Govern un estudi en què es proposa un model de gestió per IB3 Ràdio que inclou uns serveis informatius propis. Barceló i Lladó han avançat que aquest estudi posa de manifest que amb la internalització dels informatius es podrien reduir en un 10% les despeses de l’Ens i alhora incrementar en un 20% el sou dels treballadors. A més, s’aconseguiria una major transparència en les despeses públiques i una major independència dels profesionals. Respecte a la televisió, i tenint en compte la major complexitat d’aquest mitjà, els dirigents del BLOC han proposat fer-hi una auditoria amb l’objectiu de determinar-ne les necessitats.\nDes del BLOC també han denunciat la despesa “excessiva” d’IB3, que supera amb escreix allò pressupostat, i han criticat el fet que la Direcció General només es plantegi fer front a aquesta situació a través del redimensionament de la plantilla de treballadors, “la part més feble”. Barceló i Lladó han advocat per redimensionar l’Ens en el seu conjunt, tot introduint-hi canvis en el model i en l’estructura.�


Arxius de Hive Five - Sitio Web Bomosa\nAcord de Hive Five amb l’empresa d’activitats turístiques Rocroi Adventure\nHive Five by Bomosa ha signat un nou acord de col·laboració per oferir avantatges als seus hivers. En concret, amb Rocroi Adventure, una empresa referent en activitats d’aventura outdoor a Andorra i Catalunya. Aquest acord suposa que, per una banda, Rocroi Adventure ofereix als hivers, descomptes en les seves activitats de lleure o comunitàries a […]\nHive Five by Bomosa aposta per l’emprenedoria juvenil\nHive Five, l’espai de cowork d’Univers Bomosa, i Carnet Jove Andorra han signat un acord de col·laboració amb l’objectiu de promocionar el talent emprenedor juvenil del Principat. Durant un any, Hive Five by Bomosa ofereix un 20% de descompte en el seu cowork, a totes aquelles persones que tinguin el Carnet Jove. Aquest preu especial […]


Les ciutats tenen memòria | Oriol Company\n9 La ciutat en l'hora cansada\nLes ciutats tenen memòria\nJa fa dos anys de la commemoració més polèmica. Tothom recorda l’estàtua de Francisco Franco decapitada, pintada, bruta i abatuda davant del Born. La ciutadania, crispada, va decidir sentenciar-la perquè va considerar que el memorial era una infàmia, pràcticament un insult. Més recentment, la controvèrsia entre l’estàtua de Colom i la CUP o la retirada del primer marquès de Comillas, ‘l’esclavista’ Antonio López y López, de la Via Laietana també han portat molta cua. Aquests tres casos tan representatius condueixen a reflexionar i pensar quina finalitat tenen actualment les commemoracions i si els hi sabem donar la significació i el sentit que reclamen. Com hem d’evocar, avui, la memòria de les ciutats?\nFranco decapitat i pintat a El Born | Foto: Bernat Puigtobella\nPer rumiar aquesta qüestió i discutir la relació entre poder, monument i comunitat, dos anys després de l’execució de l’estàtua de Franco, el Born CCM ha celebrat durant aquesta setmana ‘Triàlegs, Ciutat i Memòria’, un exitós cicle de ponències i debats comissariat per l’arquitecta i investigadora urbanística Kathrin Golda-Pongratz. Dijous al matí, vam assistir a la primera de les quatre meses de triàlegs, dedicada al paper que tenen o haurien de tenir les ciutats en la rememoració del seu passat. A més dels debats entre tres ponents, les jornades han inclòs una obra de microteatre a càrrec de Rosa Devesa i Diego Paqué, l’actuació musical de la cantautora Marina Rossell i un passeig urbà per la Model.\nLa ponència que l’historiador arquitectònic holandès Robert Jan van Pelt va oferir per obrir la jornada de dijous portava per títol Entre la terra ferma i un núvol flotant: Memòria històrica en l’edat de les notícies falses, en referència a un article d’Hannah Arendt. En altres paraules, recordar per anihilar la mentida. “No podem canviar allò que es troba entre el cel i la terra, perquè la veritat i la mentida es poden argumentar amb l’opinió, però la realitat no es pot canviar”, va dir. En un discurs interessantíssim sobre notícies falses i memòria, va voler destacar la importància del passat col·lectiu per fer aflorar realitats que durant anys i ara encara, en temps de postveritat, han estat amagades. A diferència de la mentalitat a la qual s’aferren els negacionistes, el passat no és ni ha de ser una càrrega, sinó un impuls per progressar.\nAixí ho demostra la seva tasca com a historiador, clau per preservar la memòria d’Auschwitz amb el seu treball forense sobre els crematoris del camp de concentració. L’estudi va demostrar que gran part de les notícies que s’havien publicat sobre l’Holocaust eren falses. “Internet ha jugat un paper molt important en la negació de l’Holocaust –va remarcar Jan van Pelt–. La cerca del terme a Google t’envia a llocs que neguen la seva existència i la feina dels historiadors com jo és que, per contra, els usuaris puguin arribar al Museu de l’Holocaust”. Montaigne ja assenyalava fa cinc segles que mentre que la veritat només té una cara, la mentida té centenars de formes i, per tant, costa molt de desemmascarar. O George Orwell, que, en la mateixa línia, als anys quaranta dibuixava un món de mentida a 1984 i ja preveia a Homenatge a Catalunya que tindríem problemes per apropar-nos a la realitat. Totes aquestes dissertacions porten Robert Jan van Pelt a considerar que la memòria col·lectiva és i ha estat sempre imprescindible.\nEn alguns casos, fins i tot, internet ha estat el catalitzador per mantenir viu el passat. A Amsterdam, per exemple, les cases que havien estat habitades per jueus durant la Segona Guerra Mundial –com la d’Anna Frank– tenen una marca memorial. En comptes d’amagar el passat i la barbàrie, la ciutadania holandesa s’ha inclinat per rememorar-los, crear teixit urbà i mobilitzar-se per condemnar-los. El diari de David Koker, supervivent d’un camp de concentració alemany, va servir a Jan van Pelt per identificar totes les persones a les quals es referia i afegir una petita biografia de cadascun d’ells, recollida al llibre At the edge of the abyss. Gràcies a internet, s’ha pogut fer un memorial de víctimes molt detallat i assenyalar amb pòsters on es pot llegir el missatge Is this your House? les cases on havien viscut jueus.\nTot i que la iniciativa només es repeteix tres cops l’any, “marcar les cases va generar un gran debat perquè la gent no volia que casa seva fos vista com un lloc de crim –va explicar Robert Jan van Pelt–. Però arran d’aquesta controvèrsia, el memorial és cada vegada més interactiu i més gent hi participa i té interès a visitar les cases”. La memòria ha incentivat, per tant, la reflexió i ha engegat una iniciativa participativa sense precedents. Internet ha permès que qualsevol ciutadà holandès que visqui en una casa que durant la guerra va ser habitada per una família jueva pugui personalitzar el seu pòster i especificar qui va viure-hi: “Aquí va viure David Koker”, va assenyalar Jan van Pelt a la pantalla. A més a més, des del 2013, el projecte de les cases jueves obertes permet que la ciutadania les pugui visitar i que els supervivents de l’Holocaust puguin parlar del tatuatge que aquella època els va deixar. Va ser així com Amsterdam va començar a fer front al negacionisme per donar llum a la veritat. Va ser així com la ciutat va començar a recordar.\nBarcelona, Londres i Medellín\nLes ciutats tenen memòria, però la manca d’historicitat, és a dir de vincle del present amb el passat, fan que commemorem malament, va raonar Martí Peran, professor universitari i membre de la taula de debat posterior a la ponència de Robert Jan van Pelt. “Som víctimes d’un accés de passat perquè no sabem quina relació volem tenir-hi: sembla que estiguem condemnats a apilar-lo i arrossegar-lo”. Segons ell, per ‘desembussar’ el problema cal diàleg i política; i deu tenir raó. Del primer triàleg del cicle, que va tancar la jornada matinal de dijous, en vam extreure que el futur commemoratiu de les ciutats rau en la concordança entre la memòria oficial i la comunitària. Els exemples del catedràtic Ricard Vinyes a Barcelona, de la investigadora Sabine Dahl Nielsen a Londres i de la professora Ana María Rabe a Medellín van servir per comprovar-ho.\n“Hi ha tres criteris per retirar un monument: publicitat, pedagogia i certesa –va dir Ricard Vinyes–. Vam intentar convertir la retirada de l’estàtua d’Antonio López y López en un acte commemoratiu i vam deixar el pedestal, amb dos faristols explicatius per saber la història de la plaça”. Hi ha maneres i maneres de rememorar, i mentre alguns elements memorials cauen, altres de nous arriben. Per sobre de tot, Ricard Vinyes va destacar l’esclat de commemoracions que viu actualment Barcelona per representar a l’espai públic tots els col·lectius que han reclamat atenció a l’administració. Per altra banda, Sabine Dahl Nielsen va exposar el projecte ‘A Block Study’, del col·lectiu CAMP, que analitza com commemoren les diferents cultures migratòries d’Edgware Road, al nord-oest de Londres. Allí, l’art s’ha apoderat de l’espai públic i ha guanyat terreny als models commemoratius tradicionals. Per últim, el cas de Medellín, més complex, demostra la bretxa ignominiosa que separa la memòria oficial, en la qual el passat ha conclòs, de la col·lectiva, ancorada al present. Ana María Rabe va explicar com la memòria oficial ha intentat deixar enrere l’operativa militar Orión de 2002 i el passat fosc i de delinqüència de la Comuna 13, per mostrar una imatge de dolçor i tranquil·litat del districte fictícia. “Mentrestant, els policies tenen el control de la zona i la Comuna 13 continua sent un dels barris més perillosos de la ciutat”.\n“Aleshores, la memòria crítica perd la seva essència quan conflueix amb les institucions?”, va llançar a l’aire Oriol López, moderador del triàleg. Tant Ricard Vinyes com Sabine Dahl Nielsen van considerar que, malgrat que no totes les institucions tenen polítiques de memòria, el suport de les administracions és molt important per guanyar visibilitat. Ana María Rabe, en canvi, sempre s’ha mostrat reticent: “hi ha mediacions i mediacions, però sovint el relat de les institucions no és el que s’ha explicat”. Sigui com sigui, les ciutats encara han de treballar molt amb la memòria perquè no poden caure en l’oblit i prescindir del passat. Sense el record, no som res.\nEl Born CCM Triàlegs ciutat i memòria


Els Baudelaires es dirigeixen a una ciutat tirànica i una sèrie d’esdeveniments desafortunats comença a canviar - Pel·lícula\nels bits Steven Univers\nuna vegada a Venècia 2\npodrien ser cançons gegantines d'inundació\nPerZack Handlen 30/03/18 23:00 Comentaris (9)\nFoto: Eike Schroter (Netflix)\nPer tant, les coses ara són una mica diferents. Ni un molt diferents —en molts sentits, The Vile Village: First One segueix la mateixa estructura de reunió i gemecs que les anteriors de la part—, però hi ha certa variància i, en aquest punt, cal mencionar qualsevol variant. Com es va esmentar, el final de l’episodi anterior va fer que els Baudelaire decidissin atacar per ells mateixos per salvar els Quagmires, i això l’episodi es reprèn en un punt que hauria de ser familiar: pujar al cotxe del senyor Poe i escoltar els seus comentaris poc útils sobre la situació.\nPublicitat Ressenyes Una sèrie d’esdeveniments desafortunats de Lemony Snicket Ressenyes Una sèrie d’esdeveniments desafortunats de Lemony Snicket\n'El poble vil, primera part'\nV.F.D., que significa Village of Fowl Devots, i no té res a veure realment amb V.F.D. els nens estan buscant, a part d'alguna història compartida, és, fins i tot, més ombrívol que Prufrock Prep. És possible que l’escola tingués edificis en forma de làpida i un lema absurdament ombrívol, però el poble és una ciutat fantasma que d’alguna manera encara té gent. I, com passa gairebé a tot arreu on van els Baudelaires, aquestes persones són gairebé universalment horribles; aquí, en lloc de fixar-se en la moda o en tediosos treballs de classe, estructuren la seva vida en regles dissenyades per protegir-los de fer o pensar en coses que els fan incòmodes.\nÉs curiós veure com l’ajuntament esclata Violet i els esforços de Klaus per parlar, però és frustrant, de la mateixa manera que gran part del programa és frustrant. La misèria és el ganxo de la comèdia, però resulta que veure diverses hores amb el mateix tipus bàsic de misèria (realment són variacions infinites en els adults que no escolten els nens que tenen raó) resulta una mica arrossegador. Tot i que els orfes estan suposadament a la cura de tot el poble —i sí, n’hi ha moltes que fan broma—, es deixen sota la custòdia d’Héctor (Ithamar Enriquez), un manetes de bon humor que es desmaia al primer senyal de conflicte.\nD’acord, però he esmentat que les coses eren una mica diferents, segurament m’hauria referit alguna cosa . No és com posar als Baudelaires en una nova distopia de contes de fades i ensenyar-los amb un altre tutor ben intencionat però, finalment, ineficaç, que està obrint un nou camí. Però obtenim algunes escenes entre Olaf i Jacques, amb els dos enfrontats per primera vegada que veiem, encara que no és la primera vegada per a ells, i, encara més important, la revelació que Olaf, per terrible que sigui, no sempre era un dolent. Hi havia una vegada que va treballar al costat de Jacques al V.F.D., i va fer molt de bé per al món. Però després va passar alguna cosa a l’òpera i tot va canviar.\nRecordo que revelacions similars van colpejar gairebé aquest punt de la sèrie de llibres, però aquí són diferents. Tenint en compte la quantitat de temps de pantalla que ha tingut el comte, i tenint en compte la quantitat de temps de pantalla que ha jugat des de la seva perspectiva (fins al punt que fins i tot la seva trobada inicial amb Jacques i Olivia s'emmarca una mica com si estiguéssim arrelant per a ell), el descobriment que pugui ser una mica més complicat se sent més com una necessitat que un gir sorpresa, però és un alleujament tenir alguna cosa nova per preguntar-se.\nAquest nou descobriment explica el tatuatge dels ulls al turmell de Jacques, un tatuatge que té conseqüències desagradables quan Olaf i Esme (sota l’aparença del nou sheriff de la ciutat; Olaf pretén ser el molest detectiu Dupin) aconsegueixen la caiguda sobre els nois bons. . Enmarquen Jacques com el comte, fent servir el tatuatge com a prova, i els nens tenen el primer (i possiblement últim) encontre amb el germà de Lemony Snicket mentre la ciutat intenta decidir el seu destí. Explica que el tatuatge dels ulls no és un ull en absolut, sinó les lletres V.F.D., i els diu que les famílies Snicket i Baudelaire sempre han estat a prop, abans de tornar a arrossegar-se a la presó.\nMentre els Baudelaires lluiten per interpretar les pistes que queden a la poesia (troben l’estàtua de l’areng vermell, però està buida) i decideixen muntar un jailbreak, Jacques s’enfronta a Olaf i perd. És un gir fosc fins i tot per a aquest espectacle fosc, sobretot quan es té en compte que la trobada de Jacques amb una palanca podria ser més que un contratemps temporal. Al final de l'episodi, els nostres herois es veuen interromputs a mitjan jailbreak per la impactant notícia que el comte Olaf és mort, notícia que el mateix Olaf (disfressat de Dupin) confirma. Es suggereix una certa possibilitat horrible ... però haurem d’esperar a la segona part per saber què passa després.


Una mostra sobre la gestió del temps, al vestíbul de l'Escola — Escola Politècnica Superior d'Enginyeria de Vilanova i la Geltrú. EPSEVG — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nUna mostra sobre la gestió del temps, al vestíbul de l'Escola\nL'exposició analitza les diferències entre homes i dones a l'hora d'organitzar-se la vida quotidiana i podrà visitar-se fins el 17 de juny.\nLa mostra Quin temps tenim? L’organització de la vida quotidiana estarà instal·lada al vestíbul de l’Escola fins el divendres 17 de juny. L’exposició proposa una reflexió sobre la gestió del temps, emfatitzant les diferències que han existit sempre per raons de gènere o d’edat.\nLa proposta s’inclou dins el programa acadèmic del Campus Universitari de la Mediterrània i compta amb la col•laboració de l’Institut Català de les Dones. Concretament, el curs s’anomena Els usos del temps des de la perspectiva de gènere i, entre altres qüestions, tracta aspectes com el treball domèstic i el treball remunerat.


Wikiloc | Ruta PR-CV38\n443 118 646\nVista 509 vegades, descarregada 4 vegades\nPR-CV 38 - Tavernes de la Valldigna – final canal de defensa – Senda dels Amoladors – Encreuament del Camí dels Borregos – Tossal de la Sangonera – Camí Forestal – Encreuament Font de la Sangonera – Encreuament a la Font de Granata – encreuament Alt de les Creus – Encreuament Font de la Granata a Sant Llorenç – Fontetes de Cantus – Canal de Defensa – Tavernes de la Valldigna.\nLa situació de la Ciutat de Tavernes de la Valldigna a les vessants de la muntanya de les creus fan que pugam començar la nostra excursió de qualsevol punt de la ciutat sempre que agarrem com a punt d’eixida el canal de defensa de ciutat, és dirigim cap al oest per el camí que va parare'l al canal de defensa fins al seu acabament (PR-CV 40). Una senda ben marcada continua fins arribar on s’ha caben els bancals de tarongers, continuant cap el barranc de la Penya Roja, puja una senda que serpentejant tot el barranc, algunes vegades va penjada en la vorera del barranc (3 Km.). Per la mitjania del trajecte deixem l’encreuament del (PR-CV 40 D-I, Camí dels Borregos). Continuem cap amunt fins arribar al Tossal de la Sangonera. El sender es divideix en dos direccions a la dreta (V-I), Font de la Sangonera, Font de la Granata, Les Creus. L’esquerra Terme de Benifairó de la Valldigna (D-I), Font del Barber, Font de la Sangonera, Puntal del Massalari, Pic de la Ratlla. Cap l’esquerra continuant per el Pla de la Sangonera travessem el camí forestal i agarrant el primer encreuament a la dreta apleguem a la Font de la Sangonera, a l’esquerra al (D-II) Puntal del Massalari màxima altitud de tot el terme de Tavernes de la Valldigna, seguint uns deu minuts mes arriben al Piló dels quatre termes on s’acaba el terme de Tavernes de la Valldigna. De la Font de la Sangonera cap est continua a la dreta (V-II) al Alt de les Creus de 542 metres, des de el mirador de la Valldigna podem veure la Valldigna amb les seues poblacions Tavernes de la Valldigna, Benifairó de la Valldigna i Simat de la Valldigna, al fons podem distingir perfectament la vall de Barx i les serres del Bou, Mondùver i Buixcarro, mes al fons i a l’esquerra una excepcional vista del mar Mediterrani. Així algunes de les principals muntanyes Alacantines, El Mongo, Benicadell, Mont-cabrer etc.\nEl sender direcció cap l'est i baixa, mes endavant troben a la nostra esquerra l’encreuament del sender (PR-CV 39 D-II), que va a la Font de la Granata i al Paratge de Sant Llorenç i al Mirador. Seguim baixant passem per un pas denominat l’escala; passem per uns despreniment de pedres arribant a les Fontetes de Cantus.\nProp de les Fontetes de Cantus es troben el Abrics de Mossen Ricardo que son dos xocotetes covaches aubertes en calcàries del Albense-Cenomanense situades en el mateix racó de les Fontetes de Cantus, formant un conjunt de varies covaches mes conegudes per les Covetes de Cantus.\nEl sender continua cap a baix, a la nostra dreta tenim les runes del antic Castells de Marinyent (Els Castellets), un encreuament sense senda definida en uns 15 a 20 minuts es porta fins estes runes Ibèriques. La senda continua baixant cap baix apleguem al canal de defensa i la ciutat de Tavernes de la Valldigna. Aquesta ruta podem iniciar-la tan com s’ha descrit, o al contrari, com es fa tots els anys el dia 1 de maig, convertint-se en la festa del muntanyisme de tota la comarca de la Valldigna.\nEncreuament sender a alt de les Creus.\nSenyalitzacio fusta de continuació del sender.\nEncreuament sender PR-CV 39 D2, Granata Sant Llorenç.\nEncreuament amb la pujada sense senyalitzar als Castellets.\nEncreuament amb cami dels Borregos PR-CV 40 D1.\nEncreuament amb la variant 1.\nConexió sender principal amb la derivació D4\nConexio amb la derivació D1, a la Font del Barber i al Diposit d'aigua de Benifarió.\nEncreuament amb la derivacio D1 al Puntal del Massalari i Pic de la Ratlla.\nEncreuament en la derivacio D1 del PR-CV 39 a ls Font de la Granata\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta PR-CV38 https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/pr-cv38-6236937 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


Primer cap de setmana de Rebaixes d'Estiu a tot el comerç - Diari digital de Ràdio Platja d'Aro\nPrimer cap de setmana de Rebaixes d’Estiu a tot el comerç\nRedacció 03/07/2021\tNo Comments\nDiferents franquícies van posar-les en marxa amb la festivitat de Sant Joan\nEn els últims anys, les Rebaixes ja no tenen una data concreta d’arrancada, encara que tradicionalment era l’1 de juliol. Moltes botigues, sobretot franquícies, han decidit avançar l’inici de les Rebaixes d’Estiu a Sant Joan. Diferents aparadors del centre comercial de Platja d’Aro ja fa dies que promocionen les Rebaixes. Però encara hi ha molts comerciants que prefereixen esperar-se a l’1 de juliol per aplicar irresistibles descomptes a la majoria dels seus articles.\nAquest cap de setmana, és el primer de les Rebaixes d’Estiu 2021 on tot el comerç platjarenc ja té en marxa les Rebaixes d’Estiu 2021.\nEn funció de l’article, el descompte és diferent. Però la gran majoria es troben a la meitat del seu preu habitual i, en els pròxims dies, amb les segones rebaixes, el descompte serà superior. Els botiguers afronten aquest període de descomptes, que s’allargarà fins a finals d’agost, amb optimisme i esperança, en el context de la pandèmia.\nL’Agència Catalana de Consum de la Generalitat de Catalunya ha publicat una guia amb motiu de les Rebaixes:\nPrevious Previous post: Onzè programa de l’associació Culturejant\nNext Next post: Karpov Chess Academy Platja d’Aro, la primera de Catalunya i Illes Balears