Els comerços de Tarragona lluiran per Nadal aparadors guarnits per persones amb discapacitat\nEl Circ Ciutat dilluns, 03 de desembre de 2018\nL’Ajuntament de Tarragona, la Fundació Estela per a la Discapacitat i les associacions comercials de Tarragona han presentat els elements decoratius que vestiran aquest Nadal els aparadors d’un total de 139 establiments i botigues de la ciutat. Es tracta d’unes grans espelmes fabricades a partir de palets de fusta, en el procés d’elaboració de les quals hi han participat un total de 87 usuaris i usuàries del taller ocupacional de la Fundació Estela per a la Discapacitat, entitat adherida a la Xarxa Sanitària i Social de Santa Tecla.\nFotos: Comunicació Santa Tecla\nDesprés de diversos mesos de producció al taller ocupacional de la fundació al polígon Riuclar, aquesta setmana s’ha procedit a distribuir els elements decoratius entre els comerços adherits a les diferents associacions comercials de la ciutat (Via T, Associació de Comerciants de Camp Clar, Associació de Comerciants de Sant Pere i Sant Pau, Associació Comerciants Vall Arrabassada, Associació Comerciants de Torreforta i Unió d’Empresaris Voltants del Mercat).\nLa Fundació Estela per a la Discapacitat és una entitat històrica de Tarragona que fa més de 40 anys que es dedica a la promoció personal de persones amb discapacitat intel·lectual a les comarques de Tarragona i a la millora de la seva integració social, des de la infància fins a l’etapa adulta. En l’elaboració d’aquests elements decoratius que aquest Nadal presidiran els aparadors de molts comerços hi han intervingut un total de 87 usuaris i usuàries del servei del taller ocupacional, que des de l’estiu passat han treballat, cadascun dins de les seves capacitats, en els diferents processos de producció del producte final.\nLa Via T premiarà els millors aparadors de TGN amb la campanya 'Fes-t veure'


Nou emplaçament de Gavarda | Gavarda\nEl Poble nou de Gavarda....\nEn un principi semblava que tots estaven conformes amb la idea del nou emplaçament però a mesura que passava el temps, anaven apareguen divergències, l’Administració Central semblava que també tenia interés en què eixe projecte es duguera a terme i posà tots els mitjos per a facilitar els tràmits.\nFer un poble nou no és qualsevol cosa, i més quan encara no s’havia decidit on ubicar-ho; com que no estaven fetes (al cent per cent) les transferències d’Obres Públiques, hi havien involucrades quatre administracions: Ministeri, Conselleria, Diputació i Ajuntament.\nEs compraren terrenys i es anivellaren dintre de les possibilitats, es procedí (segons els pendents) a traçar els carrers, conduccions d’aigua potable, clavegueram, electricitat i telefonia, és a dir, urbanitzar.\nEl 8 de novembre de 1991 va ser inaugurat un nou assentament per a Gavarda.\nEs feren divuit tipus de vivendes amb l'objectiu de reubicar a tots els veïns i veïnes de Gavarda; va ser un procés llarg i costós; el primer edifici que es va construir, va ser el dedicat a consultori mèdic i vivenda del metge, edifici que si no recorde mal, va ser costejat per la Diputació Provincial de València.\nEn l'esmentat edifici, mentre ens construïa el “poble nou”, s’ubicaren les oficines de FOMENTO (empresa constructora), que amb posterioritat es traslladaren a “uns barracons” ubicats al centre de l'espai que avui és la Plaça de l’Ajuntament; següent ocupat provisionalment per les oficines municipals.\nQuan el poble nou començà a ser habitat, mancava de servicis com Escoles Públiques, un edifici nou per a la Parròquia, l'edifici per a l'Ajuntament, així com les dotacions esportives contemplades en el "Acuerdo Marco”, és a dir, sols hi havia vivendes, però a poc a poc totes les instal·lacions previstes es feren realitat.\nA poc a poc es van anar construint els edificis públics, com ara, l'Escola, l'Ajuntament, el Centre mèdic, Centre Social..., la qual cosa va fer que els veïns tornaren a tindre la sensació de viure al "poble".\nEl centre de salut, així com la vivenda del metge, va ser la primera casa que es va construir en el poble nou, en un principi va tindre diferents utilitats fins que va anar normalitzant la vida dels veïns.


Web del Servei d'Ocupaci� de Catalunya\nEl Curr�culum Europass �s una forma clara i completa de presentar la informaci� relativa a totes les qualificacions i compet�ncies d'un ciutad�. Forma part del dossier Europass que �s un dossier personal que inclou diversos documents que acrediten les qualificacions professionals i les compet�ncies personals en relaci� al m�n laboral.\nSi tens intenci� de matricular-te en un programa educatiu o formatiu en un altre pa�s, de buscar feina o de realitzar una experi�ncia laboral a l'estranger, ser� molt important per a tu poder presentar las teves capacitats i compet�ncies d'una manera f�cilment comprensible.\nL'Europass �s un nou sistema que t'ajuda a:\nPresentar les teves capacitats i qualificacions personals de manera senzilla i f�cilment comprensible a tota Europa (Uni� Europea, AELC/EEE i pa�sos candidats)\nDespla�ar-te professionalment per tota Europa\nEl Dossier Europass consta de 5 documents\n2 documents que la persona interessada pot elaborar per si mateixa:\nPassaport de lleng�es Europass,\ni 3 documents que elabora i expedeix l�administraci� competent.\nSuplement Europass al t�tol certificat,\nSuplement Europass al t�tol superior i\nDocument Mobilitat Europass.\nL'Europass t� el seu origen a la Decisi� n� 2241/2004/CE del Parlament Europeu i del Consell de 15 de desembre de 2004, relativa a un marc comunitari �nic per a la transpar�ncia de les qualificacions i compet�ncies.


De Breukrand Gemert-Bakel Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nDe Breukrand-, Verspreide huizen Heereveld, Gemert-Bakel, Països Baixos, 5423VB - Veure al mapaDe BreukrandVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 27 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsjardíaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, De Breukrand està situat idealment a Handel; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El De Breukrand, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia són només algunes de les comoditats que fan que De Breukrand sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses parc infantil, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Handel, el De Breukrand és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardí Serveis i comoditatszona de fumadors Per als nensParc Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióneverarenta vaixellesbanyeraplat de dutxareproductor de DVD/CDempolles d'aigua de cortesiarentadora Idiomes ParlatsHolandès Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Belvilla t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.Mostrar més


Javi Santolalla, primer fitxatge andreuenc - UE Sant Andreu\nJavi Santolalla, primer fitxatge andreuenc\nJavier Santolalla (Barcelona, 5 de maig de 1988) es converteix en el primer fitxatge del Sant Andreu de Mikel Azparren per la temporada 2016/2017. Arriba un nou reforç pel mig del camp quadribarrat després de signar les primeres renovacions.\nSantolalla era un dels capitans i homes importants del Júpiter, on ha jugat les darreres quatre temporades. Ha defensat també les samarretes de la Gramanet, el San Cristóbal i el Vilafranca, però la seva trajectòria va començar a la UE Sant Andreu la temporada 2007/2008. A més, és un futbolista format al futbol base andreuenc.\nEs tracta d’un migcampista que pot jugar de migcentre o ocupar les posicions de la banda esquerra. Un futbolista polivalent, esquerrà i amb bona tècnica que reforçarà la zona de mitjos del Sant Andreu.


Un favor que va estar a punt de sortir car - Altaveu el diari digital d'Andorra\nUn favor que va estar a punt de sortir car\nUna dona va ser jutjada pel Tribunal de Corts i, finalment, absolta, per haver gestionat l’estada a un hotel de dos coneguts d’una amiga que, després, van marxar sense pagar\n20/03/2021 (18:50 CET)\nA vegades, voler donar un cop de mà pot posar a algú en problemes. Un bon exemple l’ha viscut una dona que ha acabat jutjada al Tribunal de Corts per haver fet un favor a una amiga. Li havia demanat que gestionés l’estada a un hotel de dos coneguts i així ho va fer. El problema és que tots dos van optar per marxar sense pagar i, fins al moment del judici, el fiscal entenia que ella també havia intentat participar en l’estafa a l’establiment hoteler\nEls fets es remunten al novembre del 2019. La processada va acompanyar dos amics d’una coneguda a un hotel de Santa Coloma. Hi va fer la gestió perquè s’hi poguessin allotjar, presentant la documentació com a resident. Ella, tot s’ha de dir, no s’hi va quedar a dormir ni va fer servir cap servei de l’establiment.\nEl problema va arribar el matí següent. Els dos hostes, després d’esmorzar, van marxar sense pagar ni l’habitació ni cap dels serveis emprats. En total, una factura de 203 euros. Per aquests fets, tots dos van ser jutjats i condemnats via ordenança penal per una contravenció penal d’estafa. Se’ls va imposar un mes d’arrest nocturn i el pagament, lògic, de les despeses. Ara ve, fiscalia també volia que es considerés culpable la dona per les gestions realitzades.\nPer això, va iniciar un procediment penal contra ella. La considerava autora d’una estafa privilegiada. I, per això, el va acabar portant davant el Tribunal de Corts. En el judici oral, però, arran de les “manifestacions contradictòries” de qui fou gerent de l’hotel i “la inexistència absoluta de prova que l’encausada fos una de les persones que s’allotjaven en dit establiment”, va acabar retirant l’acusació.\nDavant aquesta decisió, el Tribunal de Corts entén que ha d’absoldre la dona. I així ho fa. Això, però, no li treu a la processada el mal moment d’haver estat sotmesa a un judici, tot per haver volgut fer un favor a una coneguda.


inici > Legislació vigent\nEn l'actualitat, a excepció del gos guia o pigall que està regulat per una llei estatal des de l'any 1966, la legislació existent pel que fa al gos d'assistència dins de territori espanyol és de caràcter autonómic. Les comunitats autónomes que han tingut activitat legislativa sobre aquest tema són les següents:\nComunitats autónomes que compten amb una llei (aprovada) que garanteix l'accés a l'entorn de persones amb discapacitat acompanyades de gossos d'assistència.\nLlei 12/2003, aprovada el 10 d'abril de 2003 per la Generalitat Valenciana, sobre Gossos d'Assistència per a Persones amb Discapacitats. Aquesta llei es va aconseguir en gran part pel treball realitzat per Arcadys (Associació per al Respecte i Convivència amb els Animals Domèstics i Salvatges) amb seu a València (www.arcadys.org).\nPodeu llegir la redacció íntegre de la llei clicant aquí.\nLlei 10/2003, aprovada el 26 de desembre de 2003 per la Xunta de Galícia, sobre l'accés a l'entorn de les persones amb discapacitat acompanyades de gossos d'assistència. Aquesta llei es va aconseguir en gran part pel treball realitzat per Aepa (Asociación Española de Perros de Asistencia) amb seu a Getafe, Madrid (www.ctv.es/USERS/aepa/).\nLlei 10/2007, aprovada el 29 de juny de 2007 per Eusko Jaurlaritza, sobre Gossos d'Assistència per a l'Atenció a Persones amb Discapacitat. Aquesta llei es va aconseguir en gran part pel treball realitzat per Aepa-Euskadi (Asociación Española de Perros de Asistencia) amb seu a Bilbao (www.aepa-euskadi.org/index-cas.htm).\nLlei 19/2009, aprovada el 26 de novembre de 2009 pel Parlament de Catalunya i que garantitza l'accés a l'entorn de les persones acompanyades de gossos d'assistència. Aquesta llei s'ha aconseguit gràcies a l'esforç de les entitats vinculades al món del gos d'assistència i del gos de teràpia, com és el cas de la nostra associació.\nComunitats autónomes que compten amb un avantprojecte de llei que garanteix l'accés a l'entorn de persones amb discapacitat acompanyades de gossos d'assistència.\nL'any 2006 el govern autonómic va elaborar un avantprojecte de llei, el qual va entrar posteriorment en fase d'inactivitat i des d'aleshores no hi ha indicis que ens facin pensar que hi hagi activitat legislativa. Malgrat aixó la nostra homóloga, Aepa-Madrid, segueix treballant perquè ben aviat aquesta comunitat pugui comptar també amb una llei que actuï en defensa i ajuda del gos d'assistència.\nComunitats autónomes que compten amb una llei (aprovada) sobre accessibilitat i supressió de barreres, que per extensió garanteix l'accés a l'entorn de persones amb discapacitat acompanyades de gossos d'assistència.\nLlei 3/1998, de 24 de juny de 1998, aprovada per la Junta de Castella i Lleó, sobre l'accessibilitat i supressió de barreres. No és própiament una llei amb una redacció exclusiva al voltant del gos d'assistència, peró si que pretén garantir l'accessibilitat a totes les persones, en especial a les que tinguin algun tipus de discapacitat. En el títol II, capítol I, article 28.2, especifica que "les persones amb discapacitat visual o altres que per la seva discapacitat física o psíquica es fes precís que anessin acompanyades de gossos-guia, podran accedir amb ells a tots els llocs, allotjaments, establiments, locals, transports i altres espais d'ús públic sense que aixó comporti cap despesa addicional".


Intervenció de: Antonio Mora Vergés | 10-11-2013\nA la tribuna@guimera.info esperem les vostres històries nadalenques – amb o sense imatge – fins al dia 6.01.2014\nGràcies un altre any.\nMira, estic inspirada, n'escric un ara ja i si et va bé, doncs bé i si no no passa res. ;-D\nMena Guiga | 10/11/2013 a les 13:13\nEL TOBOGAN DEL VINT-I-CINC DE DESEMBRE\nLa Siona era un nena que vivia sota un tobogan pelat i atrotinat. I sense cortines que l'haurien pogut camuflar, aquell ésser desvalgut sobre un terra de grava força greu, la poqueta cosa de la Siona a la vista de tothom, amb els cabells onejant misèria i els ulls ocupant el rostre sencer. Tenia nou anys i allà sota s'hi havia estat en temps de pluja (encara que el tobogan tingués fuites a causa d'un rovell que ningú cuidava amb producte específic i bona nova capa de pintura alegre), de sol prim, mitjà o fort (que cremava a través dels forats del tobogan i li marcava la clepsa com si fossin senyals de cigarretes), de calamarsa hostiaire perquè el vent la feia anar de costat i de neu fluixa, ja que no era terra on sovintegés aquesta precipitació i el cop que ho va fer ningú és va fixar en el tobogan i la nena a sota totalment colgats pel blanc, quan se n'haguessin pogut fer mil relats, mil poemes, mil cançons i, sobretot, quan no hi haurien pogut haver prou llàgrimes per explicar-ho.\nEra Nadal i la Siona i el tobogan no ho sabien. Mai ho havien sabut.\nEl poble s'havia guarnit de llums de color mel de romaní o mil flors, color caramel eucaliptus mentolat o sense. Els aparadors vomitaven decoració trivial per manca de creativitat, comprada a preu irrisori als basars que esqueixalaven els preus a còpia de qualitat més que dubtosa. La gent recuperava abrics arnats que ni a la tintoreria podien desinfectar de tants anys d'haver estat la indumentària contra el fred, la mateixa i insubstituible, amb el pes de penes enganxoses i de desil·lusions embrutidores.\nEs comprava el just per tenir a taula un àpat calent i après. S'aprofitava la fruita tocada que al mercat setmanal rodolava escapaire per terra més de tant en tant que l'habitual, com si fos una entesa.\nLes sopes serien d'un os i els pagesos ja ni vigilaven els camps: els deixaven oberts amb les cols per a repartir, i les patates i les orelles d'ase vegetals que eren les bledes saludaven per a ser menjades.\nUn d'aquests pagesos havia hagut de serrar un arbre mort i havia comptat les anelles que confessen els anys sense poder-se'n amagar. Una morera centenària que havia acollit sota la seva ombra converses alegres i traguejar de càntirs amb aigua fresca del pou i menjades de préssecs i contactes de peus descalços que havien palpat la sorra molla als reguers que naixien i morien quan els tràmecs així ho manaven.\nEl pagès sentia l'ànima de l'arbre, l'estimava. Sabia que ara volaria lluny i a prop, que seria en tot, com tot el que marxa i no torna perquè no és pas així.\nEl pagès va carregar, nostàlgic, una part del vegetal traspassat, per tenir-ne un record a casa, un pis estret i mal confegit a trossos per paletes inexperts.\nEl pagès caminava lentament, amb una solemnitat que destacava entre la grisor glaçada del cel sense llum i de l'aire sense goig que tossia deixos de benzina de la Nacional II.\nEl pagès va travessar una plaça que pràcticament no s'aguantava dreta, de malmesa, d'oblidada, un creu i ratlla rotund en el paisatge desolador.\nEls pisos que l'envoltaven supuraven mancances en una pretensió de model de vida antinatural, on es sega el que és natural i s'implanten xips de com s'ha de ser i què s'ha de fer i això està bé i això està malament. I estava bé i s'havia de ser i s'havia de fer d'unes formes precises i les subformes que no hi arriben pateixen, el cervell es podreix, el cor postís es desespera.\nEl pagès va quedar-se quiet davant la imatge: la nena i el tobogan. La nena abillada amb parracs. El tobogan, un arc protector amb graons penjant, com braços que l'òxid li hagués mutilat, o com si volgués ser inaccessible. Semblava un estrany elefant metàl·lic de perfil: coll i orelles i trompa.\nEl pagès no podia moure's ni deixar de mirar la nena i el tobogan.\nFins que es va posar a córrer cap a la caseta del camp.\nQuan va tornar duia un sac d'arpillera tallat per tal que la Siona se'l posés.\nQuan va tornar duia un tió i el va posar a terra, davant d'ella i li va dir que tanqués els ulls una estona, mentre taral·lejava uns mots dansaires i els primers estels gosaven apàreixer al firmament amb una fermesa que semblava estrany.\nLa Siona no parlava, però va comprendre. I va fer cas.\nQuan va obrir els ulls la lluna també hi era i un núvol li feia de llacet.\nQuan va obrir els ulls ell li va dir que s'ajupís i descobrís el tresor del tronc màgic.\nLa Siona va fer l'esforç molt gran de tallar arrels, les d'una positura de molts anys allà palplantada, petrificada. Però res li feia mal, perquè ho va curar el gran somriure que va esclatar per primer en la seva existència en trobar-se davant aquella fusta riallera (el pagès li havia dibuixat una cara ben naïf amb guixos) i els presents que li oferia: moniatos i pomes.\nI van anar a menjar-se'ls i tan aviat com va poder el pagés va demanar de fer dur el tobogan al seu camp, que el volia arreglar per la nena que el Nadal li havia fet arribar per tal que la cuidés.\nMena Guiga | 10/11/2013 a les 22:16\nprimer cop en la seva existència (m'havia deixat de posar 'cop')\nper a la nena (hi faltava la 'a' part de la preposició composta).


Chris Froome, tricampió del Tour\nChris Froome ho ha tornat a aconseguir. El ciclista britànic s’ha proclamat campió del Tour de França per tercera vegada, la segona de manera consecutiva. Froome ha estat el millor ciclista, sense discussió, al llarg de les 21 etapes d’aquesta edició. Dominant amb mà de ferro la classificació general, el britànic ha estat perfectament escudat pel seu equip (Sky), que a poc a poc va consolidant una hegemonia en el ciclisme professional.\nHa estat un Tour sense alts ni baixos, on els favorits no li han fet ni pessigolles a un Froome que ha esperat el seu moment per enfundar-se el maillot groc i no treure-se’l fins arribar a París. En les poquíssimes vegades que el corredor de l’Sky s’ha vist exigit, el seu prominent físic ha estat suficient per avortar qualsevol intent de rebel·lió. Froome és el líder més complert i el color groc de la prova francesa ho corrobora.\nFROOME + LE TOUR@ChrisFroome remporte son 3ème @LeTour !@ChrisFroome wins his 3rd @LeTour !#TDF2016https://t.co/7ER3bdBYgK\nEl segon a la classificació general ha estat el francès Romain Bardet i el tercer el colombià Nairo Quintana. En l’última etapa, de 113 quilòmetres amb final a París i entrada als Camps Elisis, el guanyador André Greipel de l’equip Lotto-Soudal s’ha imposat a Peter Sagan i Alexandre Kristoff en una arribada a l’esprint.\nEl ciclisme espanyol s'ha salvat de la sequera més absoluta gràcies al triomf de Ion Izaguirre a Morzine. El campió d'Espanya contrarellotge ha salvat l'honor d'una generació que emet símptomes de clara preocupació. Alejandro Valverde, de 36 anys, ha estat sisè, acabant com a millor espanyol classificat. Valverde ha fet d'escuder de Quintana i ha aguantat el tipus després d'acabar tercer el Giro d'Itàlia.\nJoaquim 'Purito' Rodríguez s'ha acomiadat del Tour signant una setena plaça. 'Purito' ha tingut l'honor d'entrar el primer als Camps Elisis, un detall del grup amb un ciclista que va anunciar la retirada durant la prova.\nFórmula 1 Hamiton capgira el Mundial Aleix Torres\nDopatge El COI no exclou Rússia dels Jocs Olímpics de Rio El Nacional


juny 2020 - AECE\nDilluns, 22 juny 2020 per Neus\nL’AECE impulsa i anima als seus socis a la col·laboració entre empreses i potencia oferir avantatges als clients finals per minimitzar els efectes negatius de la crisi. A conseqüència de la situació en què ens trobem, des de l’Associació d’Empresaris volem establir sinergies i col·laboracions entre les empreses del territori. La crisi del covid-19 ens\nDijous, 18 juny 2020 per Neus\nLa Directora General d’Indústria, Matilde Villarroya, ha exposat la nova línia d’ajuts per a les micro i petites empreses del sector industrial i de serveis a la producció de Catalunya afectades econòmicament per la Covid-19.Ens ha detallat a qui van destinades i els criteris que es seguiran a l’hora de puntuar. És de gran importància\nDimecres, 17 juny 2020 per Neus\nDes de l’Associació d’Empresaris de les Comarques de l’Ebre volem mostrar el nostre suport i agraïment públic, a tots els col·lectius que s’ha implicat en aquesta lluita diària contra la Covid-19. Especialment al personal sanitari (metges/es, infermers/es, servei d’ambulàncies, personal de neteja i manteniment), cossos de policia, bombers, transportistes, empresaris/es i treballadors/es dels diferents sectors


Per Redacció , a Cultura 29 de febr. de 2008\nPer Redacció , a Societat 29 de febr. de 2008\nPer Redacció , a Política 28 de febr. de 2008\nPer Redacció , a Societat 28 de febr. de 2008\nPer Redacció , a Societat 27 de febr. de 2008\nPer Redacció , a Cultura 27 de febr. de 2008\nPer Redacció , a Societat 26 de febr. de 2008


Correcció del nom de la pl. Joan Tomàs i Parés i celebració dels 125 anys del seu naixement. – Grup d’Estudis\nCorrecció del nom de la pl. Joan Tomàs i Parés i celebració dels 125 anys del seu naixement.\nConeguem Esplugues. Història i patrimoni., Notícies / Per\tGrup d'Estudis d'Esplugues\nEsplugues de Llobregat, 13 de maig de 2021.\nA Esplugues de Llobregat volem celebrar com es mereix el 125è aniversari del seu naixement, tant el Grup d’Estudis, com l’Avenç Centre Cultural i el Festival Arrela’t tenim previst retre homenatge a aquest gran músic i folklorista. El GEE hem demanat que es procedeixi a corregir l’error del nom del plaça que l’ajuntament li va dedicar el 1993 on figura Joan Tomàs i Pare, enlloc del correcte Joan Tomàs i Parés.\nAmb el títol d’ “Un folklorista i un mestre excepcional: Joan Tomàs i Parés” el proper dijous 3 de juny a les 19.30 h a l’Avenç Centre Cultural farem un acte en el qual Joan Puiggròs i Modolell farà una intervenció en record del seu mestre de música. A continuació Pau Vinyoles i Sònia Arias interpretaran cançons recollides a Esplugues pel Joan Tomàs i en Joan Amades a la missió de l’Obra del Cançoner Popular de Catalunya que va tenir lloc l’agost de 1931 a Esplugues de Llobregat i altres pobles del Baix Llobregat.\nJoan Tomàs i Parés (Barcelona, 1896 – 1967) fou músic i folklorista, i sots-director de l’Orfeó Català. Autor d’una nombrosa producció coral i de notables harmonitzacions de cançons tradicionals catalanes, va dur a terme una important tasca de recerca i recull de cançons i melodies del folklore català.\nLa seva sòlida formació musical i les seves aptituds pedagògiques el van portar a la direcció de la secció de nois de l’Orfeó Català l’any 1919. Joan Tomàs va dirigir nombrosos orfeons i grups corals a diferents poblacions del Barcelonès i del Vallès, entre els quals destaca l’Escola Coral de Terrassa i l’Orfeó Lluís Millet de Sant Andreu. Va treballar com a mestre de música a les escoles Blanquerna i a l’Acadèmia de Música de Barcelona, i l’any 1922 va ésser nomenat professor d’educació musical de les escoles de l’Ajuntament de Barcelona (Escola del Mar, Escola del Bosc, Grup Escolar Baixeras) i posteriorment a l’escola Pere Vila. Fins a la seva jubilació, va ser professor al Col·legi Sant Ignasi dels jesuïtes de Sarrià. Va treballar amb Joan Llongueres, i va contribuir a la introducció i aplicació a Catalunya del mètode Dalcroze, un innovador sistema d’ensenyament de la música que Llongueres havia conegut a Suïssa.\nL’any 1921 es va emprendre a Catalunya una iniciativa que proposava recollir el patrimoni musical en forma de cançons i melodies encara pervivents als territoris de parla catalana. Joan Tomàs, entre altres recercadors, fou designat per dur a terme una part d’aquesta tasca. Acompanyat per Joan Llongueres, per Bartomeu Llongueres, per Antoni Bonell, per Lluís M. Millet, per Esteve Albert (recerca del Maresme), per Joan Amades, per Joan Llongueres fill, i algunes vegades tot sol, va recórrer Catalunya, recollint directament les cançons i melodies de la gent dels pobles. Joan Tomàs era el responsable de la part musical de les seves recerques: escoltava, desxifrava i transcrivia les melodies interpretades per la gent, ja fos cantant, ja fos amb flabiols o altres instruments populars. El material original de l’Obra del Cançoner Popular de Catalunya es troba al monestir de Montserrat i es pot consultar microfilmat a la Biblioteca de Catalunya i al CPCPTC. Els tres primers volums es van publicar abans de l’any 1936, i la resta fins al setzè volum, han estat editats per les Publicacions de l’Abadia de Montserrat.\n(dades de la Viquipèdia)\nBiografia de Joan Tomàs a la seva pàgina web\nActivitats Centres i Grups d'estudis (13)\nActivitats musicals (17)\nEl Pou del Vernís (68)\nSortides, visites i caminades (38)\nPer defensar el patrimoni hem d’aprovar la “Declaració de Béns Culturals d’Interès Local” setembre 1, 2021\nJoan Puiggròs recorda el mestre Joan Tomàs a Organyà agost 20, 2021\nPatrimoni arquitectònic: protecció de Can Cadena. agost 18, 2021\n25 anys de Grup d’Estudis, 10 anys a les xarxes. agost 8, 2021\nGustav Klimt, conferència i visita a l’exposició immersiva. juliol 29, 2021\nDues activitats sobre Gustav Klimt juny 28, 2021\nConmemoració de l’any Joan Tomàs i Parés a Esplugues de Llobregat. juny 17, 2021\nEl pou del vernís 68 (juny 2021) juny 9, 2021\nDia internacional dels Arxius juny 9, 2021\nUn folklorista i un mestre excepcional: Joan Tomàs i Parés juny 3, 2021\nCopyright © 2021 Grup d’Estudis | Amb el suport de l'Ajuntament d'Esplugues


El despertar sonor i musical - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl despertar sonor i musical\nqueralt casalsavinyó 17.07.2014 | 18:16\nTaller de música per a nadons i infants a l´Aula de Música d´Avinyó QUERALT CASALS\nLa música és un bon company de viatge en el procés vital i d'aprenentatge. Una quinzena de nadons i infants d'entre 4 mesos i 3 anys ho han experimentat gràcies al curs "Música per a nadons, infants i famílies", que s'imparteix en el marc dels Tallers Musicals d'Avinyó.\nLa pianista i clarinetista Anna Vega és l'encarregada de guiar el despertar sonor i musical dels alumnes més precoços dels tallers avinyonencs. Un dels objectius bàsics d'aquest curs, que avui celebra l'última de les quatre sessions que tenia, "és enfortir el vincle afectiu entre el nadó i la mare o el pare fomentant la relació emocional, sonora, motriu i musical". Sobretot, però, es tracta de gaudir una estona de la música en família.\nL'oïda, el primer sentit\nTenint en compte que l'oïda és el primer sentit que es desenvolupa en un nadó quan encara és a la panxa de la mare, la música l'acompanya en la descoberta del seu entorn sonor, de la veu i el seu propi cos. Tot plegat, l'ajuda a estimular i a desenvolupar altres aspectes com són la percepció, l'escolta, l'afectivitat, la psicomotricitat, la reacció o la relaxació. I això, com ho podem aconseguir? "La veu, el moviment, el joc, els massatges i l'experimentació" són les eines que ajuden a Anna Vega, pofessora del Conservatori Municipal de Música de Manresa i de l'Escola de Música d'Artés, a aconseguir aquests objectius. La veu, parlada i cantada, i la música en viu i enregistrada, són les principals eines del taller, que dóna especial importància a les cançons populars i músiques tradicionals del nostre territori. En aquest sentit, els infants escolten des de música clàssica fins a percussió africana, passant per xarleston i les cançons més tradicionals. El so, el silenci i el moviment són claus en aquest despertar sonor i musical. Es tracta d'una descoberta en estat pur, sense cap influència, sense cap pretensió. Són infants i encara estan oberts a tot... després ja triaran.


Espanya, expulsada de l'Eurobasket 2017 per col·laborar amb l'Eurolliga - Empordà\nEspanya, expulsada de l'Eurobasket 2017 per col·laborar amb l'Eurolliga\nLa FIBA ha expulsat a la selecció, actual campiona, que també podria quedar-se sense jugar els Jocs Olímpics\nREDACCIÓ 16.04.2016 | 11:04\nLa FIBA Europa ha expulsat a Espanya i a altres seleccions de bàsquet de l'Eurobasket 2017 per la seva col·laboració amb l'Eurolliga, segons informen diversos mitjans.\nEn una missiva enviada a la federació espanyola, la màxima autoritat del bàsquet a Europa anuncia "la pèrdua dels drets de participar en les competicions sènior masculines de seleccions organitzades per FIBA ??Europa, com l'Eurobasket 2017 per no haver actuat contra els comportaments abusius de l'Eurolliga cap als clubs i lligues ".\nA més d'Espanya, es veuen afectades per aquesta decisió els combinats d'Eslovènia, Croàcia, Sèrbia, Montenegro, Macedònia, Rússia, Espanya, Bòsnia i Hercegovina, Lituània, Itàlia, Grècia, Israel, Polònia i Turquia.\nEntre la FIBA ??i l'Eurolliga hi ha una guerra oberta per l'anomenada Basketball Lliga de Campions, la nova competició continental que va ser presentada el passat mes a París.\nEl curiós del cas és que malgrat que molts equips de l'ACB han signat amb l'Eurolliga i Eurocup per 2017, no ho ha fet la Federació Espanyola de Bàsquet, que és la que s'ha vist perjudicada per la decisió de la FIBA.\nPerò tot no queda aquí, ja que Espanya, actual campiona d'Europa, es podria quedar també sense disputar els Jocs Olímpics de Rio si FIBA ??Europa troba suport de l'entitat a nivell mundial. I és que FIBA ??Europa ha demanat que es repeteixin els sortejos dels tres grups del Preolímpic exluyendo a les seleccions implicades. Això afectaria també a Espanya, que podria veure fora de la cita olímpica.


Carmelo Ortolà torna a estar al capdavant de l’Ajuntament de Pego – Ràdio Pego\nCarmelo Ortolà torna a estar al capdavant de l’Ajuntament de Pego\nEl dissabte passades les 11 del matí, amb un saló de plenaris més que ple, BNV, PSPV-PSOE i Ciutadans votaven a favor de Carmelo Ortolà i sumaven 9 regidors, un més que el grup popular que també proposava a Maite Ferrándiz com a alcaldessa. La cerimònia va transcórrer sense incidents, només va ser escridassat el popular Eduardo Síscar en presentar les seues credencials. El nou alcalde va obrir les portes de l’ajuntament i del seu despatx a tot el poble. Dissabte de matí abans de les 11 hores el saló de plens de l’ajuntament de Pego ja estava de gom a gom. Dia d’investidura del nou alcalde o alcaldessa, el que va provocar més expectació del que solen alçar els plenaris a Pego. Així, una vegada tots els nous regidors i les noves regidores van fer acte de presència a la sala, es va procedir a la constitució de la mesa i a la acreditació de tothom per a constituir el nou ajuntament. Tots els cap de llistes van ser ovacionats pel públic present quan van ser cridats per a mostrar el seu DNI. La nota discordant va ser l’escridassada que va rebre el popular Eduardo Síscar en pujar a la tarima. La resta de la cerimònia va transcórrer amb normalitat.\nUna vegada tots els regidors i regidores asseguts en els seus seients, es va procedir a la votació dels dos candidats a l’alcaldia: Carmelo Ortolà, per Ciutadans de Pego i Maite Ferrándiz, pel Partit Popular. La votació es va realitzar a mà alçada. El resultat va reflectir el guió previst i Carmelo Ortolà va rebre el suport del BNV i el PSPV, que sumats als vots de Ciutadans de Pego donaven un total de 9 regidors, un més que el PP. Així, Ortolà, quedava investit com a nou alcalde de Pego i amb l’entrega de la bara que ho acredita, alçada en l’aire, el nou primer edil posava de manifest la seua victòria. Tots els líders de la resta de partits el van felicitar, Ferrándiz inclosa.\nEn el torn de paraules, el cap de llista del Bloc, Joan Carles Cambrils va assenyalar que, després de 15 dies d’intenses negociacions, van decidir donar suport a Ortolà per a seguir en la feina iniciada. Assegurava Cambrils que mentre continue present l’agressivitat en l’escenari social i polític de Pego, el Bloc seguirà estant ahí. Així mateix, també va avançar, el líder dels nacionalistes que dels del govern municipal el Bloc intentarà portarà polítiques més sostenibles, amb més càrrega social guiades per la transparència i sense haver d’acudir als jutjats.\nPer la seua banda, Ana Aparisi, la cap de llista del PSPV, va destacar la tasca desafiant que suposa formar part de l’equip de l’ajuntament, una tasca que es compromet a dur endavant. Així mateix, la socialista va assegurar que des del seu partit es vol transmetre la idea que és possible viure en un poble com Pego en tranquil•litat, tot i que hi ha alguns pegolins que no ho pensen així. Aparisi va explicar que governar en pacte és complicat, perquè s’ha de cedir molt per a arribar al concens, però que és gratificant.\nLa líder popular i també de l’oposició, Maite Ferrándiz, va fer una breu intervenció en la que va rebutjar contestar a les al•lusions de la resta de partits, que va afirmar, que estava convençuda que anaven dirigides al seu partit. Ferrándiz va defensar que la seua opció política era tant democràtica com la resta.\nPer últim, la paraula va estar per al ja nou alcalde, l’independent Carmelo Ortolà que va agrair el recolzament de la resta de partits per a la seua investidura. A més, va afirmar que ha triomfat la raó i els valors democràtics perquè la majoria, el 55% de la població van decidir continuar confiant en els grups que formaven l’anterior equip de govern. D’altra banda, Ortolà va destacar que per fosques raons se’l va intentar apartar de la política, perquè, va assegurar, era l’únic perill per a que seguira la tranquil•litat a Pego. Finalment, el nou alcalde va obrir les portes del seu despatx a tot el poble.\nI ara repassem el que va passar en altres municipis de la Marina Alta:\n-A Dénia PSPV-Bloc inicien el seu nou govern:\nPaqui Viciano es converteix en la primera alcaldessa que repeteix al front de la ciutat després de rebre el suport dels nacionalistes en la investidura. La candidata socialista, que fa 4 anys es va convertir en la primera dona a governar la ciutat, passa a ser ara la primera que repeteix mandat en la història democràtica de Dénia.\n-A Xàbia l’alcalde del Bloc insta a desterrar «tot el que sone a intolerància i xenofòbia»\nEl candidat de Bloc-Centristes continua com a primer edil amb el suport del PSOE i de l’únic edil de CpJ. El PP promet una oposició lleial i Nova Xàbia llança el repte de la integració\n– A Senija l’únic regidor del PSOE aconseguix l’alcaldia amb el suport del PP\nEl candidat menys votat a Senija , Josep Moragues, del PSOE, es va convertir dissabte per sorpresa en alcalde d’este municipi. Els tres edils del PP li van recolzar en el ple d’investidura. Els populars havien mantingut esta alcaldia durant tota la democràcia. Tant Moragues com el PP van assegurar que no hi havia acord previ. No obstant, el socialista, tot i la sorpresa de convertir-se en alcalde, no va renunciar immediatament i va dir que la decisió de si assumeix l’alcaldia o no la deixa en mans del seu partit. A Senija la llista més votada (va obtenir tres edils) va ser la del Bloc, que per primera vegada presentava candidatura en este municipi. El nou alcalde socialista va sostenir que van ser els nacionalistes els que no van voler firmar un pacte de progrés abans del ple d’ahir, però, en canvi, sí li van demanar el seu suport al candidat del Bloc, José Ivars.\n– Els populars obtenen Sagra al fracassar el pacte entre socialistes i Bloc\nL’altra sorpresa va ser Sagra . Els tres edils socialistes van votar a l’únic del Bloc, Herme Femenia. El nacionalista va afirmar que no hi havia acord previ i que cada partit votaria al seu candidat. En el ple, davant del sobtat canvi d’actitud del PSOE, Femenia va decidir, en la votació, abstenir-se. Este divergència entre les forces de progrés va suposar que el candidat del PP, Vicente Ports, es fera amb l’alcaldia.\n– Mentrestant, a Xaló cada grup va votar el seu candidat i va eixir triat alcalde Jaume Castells, d’Iniciativa Independent.\n– També es va complir el guió a Sanet. Cada grup va recolzar el seu candidat i el PP, amb Pascual Riera, manté l’alcaldia.\n– A Benigembla , va ocórrer part del mateix. Els independents de Gent de Benigembla es van abstenir. Així, els populars també van aconseguir l’alcaldia en minoria. El primer edil és Fernando Mengual.\n– A Pedreguer , tampoc va haver-hi sorpreses. El candidat del PP, Andrés Ferrer, és el nou alcalde, encara que en minoria.\n– Mentrestant, en El Verger va eixir avant el pacte de PP i independents. El primer edil és el popular Miguel González.\n– L’alcaldia de l’Alcanalí també la van obtenir els populars, encara que en minoria. José Vicente Marco es converteix en alcalde.\n– A La Vall de Laguar cada grup va votar el seu candidat. L’alcaldia la manté el socialista Juan José Puchol. No obstant, el PSOE d’este municipi viu una situació un tant atípica. El número dos de la candidatura ha dimitit i el substitueix en la nova corporació Paco Carrió (era el número 4 de la llista del PSOE). Carrió és el secretari comarcal socialista i ara ferm candidat a diputat provincial.\n– Centenars de persones van donar suport al socialista Luis Serna en la seua investidura com a alcalde de Calp\nSuor i llàgrimes, en este orde, es van viure dissabte en el saló de ple de Calp; primer per la calor sense aire condicionat, com va passar a Pego i després per la investidura del nou alcalde, el socialista Luis Serna. Centenars de persones van abarrotar la sala de la casa consistorial i moltes més es van quedar en l’exterior. La majoria d’elles eren seguidors dels tres partits que han signat el pacte de progrés (PSOE, Bloc i PSD). Un acord que deixa al PP en l’oposició després de dotze anys en el poder.\n← “Conciencias” de Ana Sánchez guanya el XXXI Certamen Nacional Pintura Vila de Pego\nProgramació de les Festes de Pego 2007 →


Disseny i funcionalitat a l'Ametlla\nAprox. 930,140 USD\nSuperfície habitable 4.650,01 sqft\nSuperfície total 4.650,01 sqft\nSuperfície de la parcel·la 16.533,37 sqft\nEns complau presentar aquest elegant habitatge dissenyat pel prestigiós arquitecte Tonet Sunyer on els amplis espais, la llum, l'ocupació dels materials nobles i tots els detalls amb la màxima precisió es noten des de la primera impresió.\nEntrant per un ampli rebedor veiem el bonic sostre de volta catalana que incorporat en aquest projecte tan contemporani li dona un caràcter especial. Just al davant, una gran sala amb una llibreria que li atorga molt d'estil a l'espai s'utilitza actualment com a espai de treball, al seu costat, la zona de sala-menjador presidida per una llar de foc.\nA la mateixa planta a la dreta trobem la zona de nit composta d'una habitació individual i una bonica habitació suite amb vestidor i bany complet.\nTornant a la sala cap a l'esquerra trobem una altra gran sala i just davant una àmplia cuina oberta. Darrere trobem un passadís ple d'armaris que condueix a la zona de servei la qual inclou zona de rentat i una habitació amb bany complet.\nUnes escales situades en un costat de la magnífica llibreria ens donen accés a la planta superior. Aquesta planta disposa de dos enormes suites amb bany complet i dues estades més que es poden habilitar com a habitacions dobles o com a menjador i cuina ja que tota aquesta planta pot funcionar com a habitatge independent i té accés al seu propi jardí del darrere.\nLa casa és totalment oberta a l'exterior des de qualsevol estada de la casa. Té un bonic pati interior amb murs mestres i arbres fruiters. El jardí davanter disposa d'una piscina carril de 20 metres i una zona de barbacoa.\nSense dubte es tracta d'una vivenda ben pensada per gaudir que no el deixarà indiferent.\nAls anys 70 va començar sent un tradicional lloc d'estiueig. Amb el pas dels anys molts d'aquests estiuejants van fixar la seva residencia. Té un notable llegat arquitectònic modernista i postmodernista que li donen un aire senyorial i residencial.\nRespecte a infraestructures cal tenir en compte el ràpid accés a la C-17 i la seva proximitat a la estació Renfe de La Garriga, on també es troba la escola internacional SEK.\nPropera també al centre comercial "La Roca Village", a 20 minuts de les platges del Maresme i propera a tot tipus de serveis que fan d'ella un lloc ideal per families que busquen qualitat de vida, poguent estar en contacte amb la natura i amb moltes rutes i zones verdes per disfrutar.\nValor de consum d'energia 184 kWh/(m²*a)


Hai Tian Zhi Jia Youth Hostel Shanghai Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n202,Number 3, Lane 1388 Haining, Estació de Tren SHA - Zhabei, Shanghai, Xina, 200018 - Veure al mapa\nExcel·lent 8,7 (464 comentaris)\nBarri Estació de Tren SHA - Zhabei Xintiandi i Huaihai Rd Hongqiao i INTEX Changning Xintiandi i Huaihai Rd Plaça del Poble i Bund Huangpu Sud\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hai Tian Zhi Jia Youth Hostel és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Shanghai. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Hai Tian Zhi Jia Youth Hostel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, express check-in/check-out, servei de bugaderia, àrea de fumadors, taquilles.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, insonorització, llits extrallargs (> 2 metres) per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hai Tian Zhi Jia Youth Hostel és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Shanghai.\nTots els tipus de viatgers (29) Parelles (1) Viatgers en solitari (23) Grups (4)


Com obtenir la verificació a Twitter: una guia completa pas a pas - Biblioteca\nUs heu sentit mai famosos a les xarxes socials?\nHe tingut un o dos moments en què algú que m’agrada o admiro molt torna a compartir un missatge meu , o quan la gent de tot el món es troba amb el meu contingut i li agrada o segueix.\nLes xarxes socials tenen aquesta capacitat única d’acollir persones que no són famoses com jo en el punt de mira de tant en tant.\nBé, ara Twitter ha fet un pas més. Podeu sol·licitar la verificació de Twitter i rebeu una insígnia de marca de selecció blava al costat del vostre nom. Per verificar-vos a Twitter, només cal que actualitzeu el vostre perfil amb la informació actual, verifiqueu un número de telèfon i una adreça de correu electrònic i, a continuació, empleneu un formulari per sol·licitar la vostra consideració com a usuari verificat.\nProporciona una mica d’impuls de l’ego i un moment de celebritats per veure la insígnia blava, però aquí teniu el veritable impuls: hi ha importants avantatges comercials / comercials a l’hora de ser verificat per Twitter.\nM’encantaria mostrar-vos com podeu verificar la vostra empresa o marca a Twitter i les coses fantàstiques que poden significar.\n(Nieman Lab va escriure un dels millors resum del que ha suposat el nou procés de verificació de Twitter , si esteu interessats en comprovar-ho. La imatge superior és de la gran gent allà.)\nCom obtenir la verificació a Twitter, pas a pas\nEmpleneu completament el vostre perfil amb la foto de perfil, la foto de portada, el nom, el lloc web i la biografia\nAfegiu un número de telèfon verificat i confirmeu la vostra adreça de correu electrònic\nAfegiu el vostre aniversari\nEstableix els teus tuits com a 'públics'\nVisita el formulari de verificació a Twitter\n(Nota: si sol·liciteu la verificació d’un perfil personal en lloc d’un perfil d’empresa, també necessitareu una còpia d’un document d’identitat amb fotografia com un passaport o un permís de conduir.)\nA l’anunci de Twitter sobre comptes verificats, es detallaven alguns elements particulars que podrien ser un factor en els comptes que opten per verificar i en quins no. El factor més important per obtenir la verificació a Twitter és que el perfil és d’interès públic.\nPer explicar una mica més, Twitter esmenta que l ''interès públic' pot incloure personalitats i organitzacions públiques en els camps de:\ni altres àrees d'interès clau\nMentre compleixis les directrius mínimes amb el teu perfil (com ara tenir una foto de perfil i un número de telèfon verificat, etc.), el procés de verificació sembla ser una mica subjectiu a la fi de decidir què és 'd'interès públic'.\nSi seguiu el procés una vegada i no es verifica, no us preocupeu. Podeu tornar-ho a provar d'aquí a 30 dies.\nPel que fa a les directrius mínimes, aquí teniu una mica més sobre com completar-les correctament.\nVerifiqueu el vostre número de telèfon a Twitter.\nPodeu afegir un número de telèfon al vostre compte aquí per verificar el número, introduïu el codi de verificació que Twitter envia al vostre correu electrònic. Això és el que sembla si es verifica el vostre número de telèfon:\nPodeu afegir la vostra adreça de correu electrònic aquí per confirmar-la, feu clic a l'enllaç que Twitter envia a la vostra adreça de correu electrònic. Això és el que sembla si es confirma la vostra adreça electrònica:\nAfegiu una biografia, una foto de perfil, una foto de portada, un aniversari i un lloc web.\nPer afegir o editar aquesta informació, visiteu el vostre perfil a Twitter (en el meu cas, twitter.com/kevanlee). Si heu iniciat la sessió, hauríeu de veure el botó 'Edita el perfil' a la dreta de les estadístiques de Twitter.\nEn fer clic al botó d'edició, els diversos aspectes del vostre perfil seran editables. Podeu fer clic per canviar el vostre\nEn editar aquesta informació, Twitter recomana que el vostre nom de perfil sigui el nom real de la persona o de l’organització, que la foto de perfil i la foto de portada representin amb precisió el que esteu parlant i que la biografia menciona una àrea d'expertesa o missió de l'empresa.\nAquí teniu un consell professional per afegir un aniversari: quan introduïu la informació d’aniversari al web, feu clic a la icona de cadenat per triar qui pot veure el vostre aniversari al vostre perfil.\nEstabliu els vostres tweets a 'públics'.\nVisiteu aquesta pàgina a la configuració de seguretat i privadesa de Twitter i assegureu-vos que la casella de selecció 'Privadesa dels tuits' estigui desmarcada.\nA mesura que esteu passant pel procés de verificació, Twitter us demanarà que inicieu la sessió al compte que vulgueu verificar. També hi haurà una secció de paràgraf cap al final, on podreu dir a Twitter per què us heu de verificar (aquesta va ser la part més intensa del meu procés). També podeu compartir enllaços per donar suport a la vostra reclamació, de manera que és possible que vulgueu pensar o planificar-ho.\nAixò és el que sol·licita específicament el formulari:\n10 maneres de maximitzar les vostres possibilitats de verificació a Twitter\nVaig tenir la gran sort de rebre el favor de l'equip verificat de Twitter en el meu primer intent. Encara no estic segur que ho mereixi completament. Tanmateix, em va alegrar veure que un munt de treballs previs que vaig fer per assegurar-me que el meu perfil tenia el millor aspecte semblen haver donat els seus fruits.\nNo hi ha manera de saber amb certesa quins factors intervenen o no en la decisió de verificar un usuari. Aquestes són algunes de les coses que he provat per mi mateix i que sento que poden ser útils si esteu pensant a provar-ho.\n1. Assegureu-vos que el vostre perfil de Twitter estigui actiu i constant durant les darreres dues setmanes.\nHi ha aquest consell críptic de Twitter: 'Abans de presentar una sol·licitud, mireu el vostre compte per assegurar-vos que estigui a punt'.\nQuè significa exactament 'llest'?\nÉs difícil de dir, però una possibilitat podria ser aquesta un perfil 'llest' significa un perfil actiu.\nQuan vaig saber per primera vegada que Twitter permetia als usuaris sol·licitar la insígnia verificada, volia fer-ho de seguida. L'únic inconvenient: em vaig adonar que estava en una mica de calma de Twitter i que no havia publicat durant un parell de setmanes. També va fer una mica de treball:\nVaig saltar a Buffer i vaig omplir la cua de memòria intermèdia del meu compte de Twitter durant els propers 30 dies.\nTambé em vaig assegurar que participava activament amb les meves mencions @ i missatges directes els dies immediatament anteriors i posteriors a l’enviament del formulari verificat.\nNo estic segur fins a quin punt va ajudar realment. Aquestes coses solen importar quan comprovem els perfils de Twitter per a possibles contractacions de memòria intermèdia , així que tinc la sensació que l’equip verificat de Twitter notaria el mateix.\n2. Enllaceu a altres comptes de Twitter verificats a la vostra biografia.\nSembla que aquest proporciona una mica de prova social de les probabilitats de verificació. Dins de la vostra biografia de Twitter, podeu mencionar qualsevol altre perfil a Twitter. Bonificació: és una bona pràctica per a escrivint una gran biografia de Twitter que us ajuda a guanyar més seguidors .\nSi sou una persona física, podeu afegir el vostre empleador actual, empleats anteriors o connexions que tingueu amb altres membres de la comunitat de Twitter ('marit a @ la meva dona' o 'crear un producte amb @partner').\nSi sou una empresa, podeu mencionar les empreses matrius o les inversions en capital que us han finançat.\nVaig tenir la sort de poder emmagatzemar Buffer a la meva biografia.\n3. Per a les organitzacions, afegiu números i dades específiques a la vostra biografia de Twitter.\nPosa el teu millor peu endavant sent una mica autopromocional sobre allò que vas aconseguir. Aquí teniu algunes idees:\n+3 milions de clients i comptant\nIniciem 10 milions de dòlars ...\nMembre de l’INC 5000\ncelebrant els 25 anys de feina\n4. Per a les persones, utilitzeu el títol laboral més gran que pugueu a la vostra biografia.\nDe manera similar al consell anterior per a les organitzacions, aquest requereix que us vengueu una mica. Abans de contactar amb Twitter, el meu perfil apareixia com a 'Content @buffer'. El vaig canviar per 'Director de màrqueting @buffer'. A continuació, es mostren alguns altres canvis semàntics que us poden provocar algunes idees:\nComercialitzador de contingut = Publicat a @TNW i @Lifehacker\nDirigeixo un bloc = Fundador de @ProBlogger\nI aquí teniu alguns consells que Neil Patel va compartir al bloc Buffer:\nSi vau crear una empresa, us donem la benvinguda a les files de l ''empresari'.\nSi heu ajudat una empresa, sou un 'solucionador de problemes'.\nSi de vegades corre, potser pots ser un 'guru del fitness'.\nSi us dediqueu a la caritat, potser sou un 'filantrop'.\n5. Per als perfils de persones, afegiu una foto de portada que us mostri fer alguna cosa important.\nDurant molt de temps, havia utilitzat una cita inspiradora com a foto de portada. Vaig semblar bastant bonic, vaig pensar (gràcies a Canva ). Però no era tan poderós ni descriptiu per a una persona d ''interès públic'.\nAfortunadament, vaig tenir la possibilitat de parlar a la conferència CTA d’Unbounce uns mesos abans, així que vaig afegir una fotografia de quan parlava a l’escenari. Joan Bonini de Tornasol també ho fa molt bé aquí:\n6. Al paràgraf 'per què hauria de ser verificat', escriviu la vostra presentació amb empatia per la comunitat de Twitter.\nUna de les cites que m’encanta de Dale Carnegie’s Com guanyar amics i influir en les persones és aquest:\nPodeu fer més amics en dos mesos interessant-vos en ells, que en dos anys fent-los interessar per vosaltres.\nÉs un consell puntual per emplenar el formulari de verificació de Twitter i escriure el paràgraf sobre per què s’ha de verificar. Mostreu interès per com la vostra verificació pot ajudar la comunitat de Twitter. Ajuda el vostre públic a trobar-vos més fàcil? Sovint us confoneu amb els altres i voleu ajudar a millorar aquesta experiència? Sou una empresa que vol proporcionar un gran suport ràpid, ràpid i fiable al vostre públic de Twitter?\nVaig adoptar un enfocament de Dale Carnegie amb el meu paràgraf per a la verificació de Twitter, esmentant com m’agradaria poder connectar-me més fàcilment amb les persones que segueixen el bloc Buffer i els altres llocs on el nostre contingut està sindicat. No estic segur de quant va ponderar aquest enfocament per a l'equip de Twitter, però em va semblar un bon pas.\n7. Sigueu exactes amb la ubicació de la vostra biografia\nHe vist moltes maneres intel·ligents i originals d’utilitzar la seva ubicació a la biografia de Twitter. A Buffer, com que som un equip totalment remot, classifiquem la nostra ubicació com a 'Arreu del món'.\nAltres persones han escollit un camí divertit. El meu favorit de tots els temps és 'Ubicació: Terra espacial'. ? ?\nÉs molt possible que el camp d’ubicació no importi gaire. No volia arriscar-me.\nLa meva ubicació figurava com a 'Idaho', que sempre he pensat que era prou específica, ja que no hi ha massa gent que conegui ciutats específiques del meu estat poc poblat. Tot i això, només per jugar amb seguretat, vaig continuar endavant i vaig afegir la ciutat: Boise, Idaho.\n8. Trieu una varietat d'enllaços per enviar\nL’enviament del formulari de verificació de Twitter em va recordar una mica de sol·licitar una feina. Volia donar a la gent el millor i més ampli sentit de com podia ser una persona en forma. Com a escriptor, sovint significa enviar enllaços des de diverses fonts on heu estat publicats. Per a Twitter, vaig fer un pas més i vaig afegir compromisos de conferències (tant del passat com del futur).\nEn termes generals, comparteix tantes mencions positives sobre tu o sobre la teva empresa, provinents de tantes fonts importants com sigui possible. Això podria ser:\nBylines de llocs web o publicacions importants\nPàgines d'autor en llocs web o publicacions importants\nPremsa que heu rebut de publicacions importants\nCompromisos de parla\n9. Heu d’enviar almenys dos enllaços. Assegureu-vos d’enviar el màxim de cinc enllaços.\nTot i que Twitter us permet enviar només dos enllaços, definitivament voleu maximitzar-ho emplenant enllaços per als cinc llocs. Sigues creatiu (vegeu la llista anterior).\n10. Vegeu la llista d'usuaris verificats recentment per inspirar-vos\nAquesta és una que m’agradaria haver trobat anteriorment. El compte de Twitter @verified segueix tots els comptes verificats de la xarxa. Si feu clic a la pestanya 'següent' , podeu veure una llista de tothom que s’ha verificat recentment. La llista completa supera les 215.000 persones i empreses.\nPodeu desplaçar-vos per aquesta llista per obtenir idees i inspiració sobre allò que pot valer la pena provar de verificar.\nUna cosa és probable que noteu: hi ha molta varietat! Sembla que és possible que no hi hagi cap manera correcta de verificar-se. El meu millor consell seria trobar persones o organitzacions que poguessin ser similars a vosaltres i prendre alguns aprenentatges de la manera com es presenten.\nUna altra cosa que podeu notar: No cal que tingueu milers de seguidors per obtenir la verificació. Hi ha molts i molts perfils verificats amb 2.000 seguidors o menys. No deixeu que els seguidors comptin que us impedeixin sol·licitar la verificació.\nPer què és important que es verifiqui a Twitter?\nÉs probable que hi hagi molts avantatges evidents en tenir un estat verificat a Twitter.\nÉs possible que obtingueu més seguidors\nSegur que guanyareu confiança i respecte per part de la comunitat\nTeniu un punt de dades més sobre la vostra influència / autoritat\nN’hi ha d’immediats avantatges de la plataforma , també. Podeu desactivar els DM de grup i (aquest és molt interessant) podeu filtrar les notificacions per incloure només les notificacions d'altres usuaris verificats.\nÉs aquest darrer punt el que podria ser el més important.\nEn ser verificat, sempre tindreu una connexió més estreta amb altres usuaris verificats. Els vostres gustos, respostes i retuits d'altres usuaris verificats mai no es poden amagar.\nI per mirar cap endavant cap al futur, aquesta pot ser una àrea cap a la qual es mou Twitter per a tothom. El filtre 'Verificat' només està disponible per a altres usuaris verificats ara, però és possible que es pugui implementar a tots els usuaris de Twitter d'alguna forma, potser fins i tot com a filtre al flux principal de Twitter.\nEn ser verificat, es garanteix que el vostre contingut i les vostres interaccions sempre quedin visibles per al nombre màxim d’usuaris de Twitter possible.\nCom va assenyalar el Nieman Lab :\n'Si es verifiqués un percentatge important d'usuaris de Twitter, seria més fàcil que Twitter fes alguna cosa així com' Mostrar notificacions i respostes només dels usuaris verificats i de les persones que segueixo ', la visualització predeterminada de Twitter.'\nÉs una mica aviat per saber amb certesa cap a on pot dirigir-se Twitter, tot i que mai no ajuda a avançar-se a la corba si es pot. Per si de cas.\nLa verificació de Twitter us sembla una cosa que podeu provar?\nSi ja ho heu provat, quina va ser la vostra experiència? Algun consell per compartir? Tens alguna pregunta?\nM’encantaria rebre notícies vostres en els comentaris i continuar la conversa.\ncom crear gràfics per a xarxes socials\nFonts de la imatge: WOC en tecnologia , Pau\ncom obtenir la verificació a twitter\ngratuït per utilitzar música sense drets d'autor\ncom crear una pàgina com a Facebook per a empreses


mots emblocats: Mira, la Mirra!\nDe tant en tant, amaneixo el bloc amb un apunt sobre algun dels noms que formen part de la meva col·lecció de noms poc freqüents. La darrera adquisició onomàstica l’he obtinguda del llibre Animals tristos, de Jordi Puntí, del qual us en vaig parlar fa ben poc temps.\nEn el primer dels contes del llibre (Bungalow onze), el personatge femení principal es diu Mirra. Mirra, que segons el diccionari és una "goma resina aromàtica obtinguda de diverses espècies del gènere Commiphora", no és que sigui un nom estrany, sinó que és un nom inexistent fora de l’àmbit estrictament literari. A Catalunya hi ha exactament zero Mirres (segons l'Idescat). Tot i això, sí que existeixen dones que es diuen Mira (amb una sola R). Mira, doncs, és un d’aquests noms poc habituals (13 en tot el país!) que també he enganxat a l’àlbum col·leccionable.\nPublicat per Ma-Poc a 12:55\nNo en conec cap, encara que si només n'hi ha 13, no m'estranya. Això de posar noms estranys és una moda, així que potser haver fet aquest escrit farà que pugi el nombre de Mires del país. Cosa que no vol dir que eixamplem les mires, que és una atra cosa.\n24 de gener de 2010, a les 13:51\nVolia dir 'aLtra', no atra.\n24 de gener de 2010, a les 13:52\nJordi Puntí ha dit...\nHola, el servei de Google Alert m'ha avisat que dies enrere havies parlat de la lectura del meu llibre "Animals tristos". Moltes gràcies pels comentaris que hi escrius! Habitualment no participo en aquesta mena de blocs, em fa vergonya. Però el teu comentari sobre el nom Mirra m'hi ha decidit: quan estava escrivint aquest conte, vaig anar a Nova York. Vaig fer un cafè en un bar i, en portar-me el compte, la cambrera l'havia signat amb el seu nom: Mirra. D'aquí vaig agafar-lo per al personatge.(Això de signar el compte, per cert, és una cosa que fan alguns cambrers, quan volen remarcar que treballen sobretot per la propina.) Salut, i gràcies de nou!\n24 de gener de 2010, a les 18:21\nM'encanta la teva col·lecció de noms!\nGràcies a Jordi Puntí, per l'explicació. M'agrada molt saber aquestes coses. Jordi, no t'hauria de fer vergonya, a nosaltres ens agrada trobar els autors per aquí i aprendre coses. Una abraçada a tots dos... bé veig que hi ha en Xexu, també, doncs a tots tres.\n24 de gener de 2010, a les 23:00\nCuriós... No els havia sentit mai, ni l'un ni l'altre.\nQuin honor, tenir un comentari de l'autor. I a sobre explicant-nos el motiu del nom.\nSi és que la blogosfera és ben viva i plena de sorpreses agradables...\n25 de gener de 2010, a les 0:01\nves per on, d'un post a una anècdota, i d'una anècdota a un llibre. Aviat potser tindrem alguna Mirra a Catalunya!\n25 de gener de 2010, a les 14:02\nCada dia hi ha noms que em sorprenen més! Per mi la mirra sempre havia estat allò que portaven els reis mags i que no tenia massa clar què era. I no conec cap Mira tampoc... caram caram, com han dit per aquí dalt, potser en sortirà alguna arran d'aquest post.\n26 de gener de 2010, a les 12:19\nDoncs Mirra sona bonic.\nInteressant bloc, per cert\n28 de gener de 2010, a les 22:44\nXexu: haha... sí, últimament hi ha més noms estranys que abans, però no crec que de Mires n'hi hagi un boom en un futur proper...\nJordi Puntí: Gràcies pel comentari. Com diu la Carme, pots deixar la vergonya de banda :). I gràcies per l'anècdota que aclareix l'origen del nom del personatge!!! :)\nCarme: Gràcies! A mi també m'agrada saber aquestes coses que expliquen els autors...\nRita: i tota una sorpresa, el comentari!\nestrip: Potser sí, que n'hi haurà alguna, al final... :)\n_NuNs_: Jo tampoc en conec cap, de Mira... Si n'hi ha alguna que llegeix aquest apunt, potser es manifesta... :)\nEstonetes: :). Hola! Gràcies pel comentari!\n31 de gener de 2010, a les 18:02\nDe vegades, i això és la meua opinió que jo m'invento eh? jajaja, penso que estos cognoms que ningú més té potser és que són errors de transcripció. Jo que sé eh? Però de vegades ho penso :)\nEn el tema literari, està bé buscar noms poc comuns.\nJordi, com diu Ma-poc, deixa't la vergonya de banda, que més vergonya ens fa natros parlar dels llibres i que després vingue l'escriptor :)\n3 de febrer de 2010, a les 14:09\n14 de desembre de 2018, a les 17:38


3 de desembre de 2007 Independentisme\nComplementant les valoracions fetes ahir, avui adjunto aquestes addicionals sobre les conseqüències de la massiva manifestació convocada per la PDD el passat dissabte.\nPrimera addició, la participació en ple de la direcció convergent en un acte de validació pública del gir sobiranista que estan efectuant. Els crits reclamant “independència” sorgits de les seves rengles en són la prova fefaent. A partir d’aquí altres canvis d’actitud són factibles. No són admissibles les mostres d’antipujolisme tardà des de les files de les formacions independentistes com ERC.\nSegon afegitó, l’irrupció espectacular de “Catalunya Acció” en l’escenari polític català assumint el paper de referent del nacionalisme “radical” o “intransigent, o dit també “unitari” que enllaça amb la tradició d’Estat Català. Una línia política que sintetitza en la lluita d’alliberament nacional els dos eixos, social i identitari. Està per veure si donen el pas a l’acció política pròpiament dita.\nTercer punt, el rol mobilitzador de la catosfera sobiranista, cada cop més rellevant i avanguardista. Lliure i espontani, preludi d’altres canvis en les formes d’intervenció política fins ara monopolitzades pels partits i els mètodes tradicions d’actuació institucional.\nHan passat deu anys d’aquella magna manifestació reclamant la gestió per la Generalitat de les infraestructures estatals a Catalunya i res s’ha aconseguit, ans al contrari, la degradació deliberada de les mateixes per part dels successius governs espanyols, (del PSOE i del PP) són una mostra del càstig col·lectiu contra el poble català per doblegar la nostra voluntat d’alliberar-nos de la dominació política i l’espoliació econòmica que el poder estatal exereceix contra Catalunya.\nEl Regne d’Espanya és un estat fallit institucionalment i econòmicament, que no té cap projecte de futur que no sigui la perpetuació de la patrimonialització de l’estat per part de les elits dirigents hegemòniques de fa segles, en guerra de classe permanent contra la ciutadania i les nacions sotmeses, com la catalana, que no sap ni vol resoldre els conflictes que crea sense emprar la violència com es torna a comprovar actualment a Catalunya.\nLa centralització de les infraestructres en profit de la megalòpoli madrilenya és la fase culminant d’un procés “d’ensimismaniento” que en si mateix és el reconeixement d’un fracàs històric que només poden encobrir exterminant políticament i culturalment la nació catalana assentada sobre l’eix mediterrani, l’únic veritablement viable en termes econòmics. De nosaltres depèn sobreviure a aqueixa agressió estructural independenditzat-nos-en, tot iq que haguem de pagar un preu cruel.\n10 Respostes a "1-D: valoracions addicionals"\n3 de desembre de 2007 a les 19:54\nVes que no vulgui capitalitzar-ho tot solet. D’entrada a demanat una reunió amb el President Montilla,i no amb els dirigents d’ERC que seria el més lògic si realment vol construir ‘la Casa Gran’.\nNo anirem be,si no aconseguim les properes generals anul·lar els 21 diputats socialistes "segrestats" en el Congrés,i això passa per:\nQue els catalans vagin en massa a les urnes les properes eleccions,i aconseguim un augment significatiu de la presencia nacionalista catalana a Madrid.\nI que els de CiU pactin, pel que fa a Catalunya, amb ERC.Cosa molt difícil amb Duran a Madrid.\nPer tant les conseqüéncies del 1-D,passen per què CDC es deixi de festejar amb els espanyols,i cerqui un pla nacional amb ERC,sinó el dia 1 de Desembre de 2007 passarà al’ideari del nacionalisme català com un acte molt maco,…i…prou.\n3 de desembre de 2007 a les 22:42\nAra ens diuen que em dit: "Madrid n’ha de prendre nota. Escolteu Catalunya, Madrid. Ara us toca a vosaltres, de moure fitxa". Heu vist mai que Catalunya hagi mogut fitxa aquests anys ? No, llevat de quan el Parlament per obra i gràcia del quatripartit quan de carambola – se l’havien de treure de sobre per no fer el ridícul – i amb rauxa , perquè no passava res, després ja vindria Madrid; i amb poc senys i poca savesa jurídica, aprovà el projecte d’estatut del Parlament de 05.09.05. El quatripartit al primer obstacle es disolgué. Ja no varen voler continuar la partida jurídica i política, sobretot jurídica, tenir fermesa política. Representaven la sobirania de Catalunya però quan son a Madrid semblen de Castella.\nL’acord del Parlament de 05.09.05, amb la manifestació rebel per parar les coses, del 28.02.06, i aquesta, de força, moderada, de l’01.12.07, deu ser l’únic moment d’èpica nacional de tots aquests 20 anys. ( El poble de l’ebre conytra el robatori de l’aigua; i quin altre ? )\nSi nosaltres no hem pensat ni dit ni exigit res amb força i amb la llei al a mà, per què ha de moure fitxa l’imperi Espanyol-castellà? Semblem opositor sindicalistes de la llengua, del finançament, de catalanitat, de democràcia, d’autonomia, d’autogovern, o fer la contra a determinats projectes però de partit polítics i de Catalunya Política, Autònoma i copropietària de l”Espanya Comuna, no ho som.\nEl fet que donaria eficàcia i canviaria la situació espanyola , de la nacionalitat catalana, aquest desembre, quan encara hi som a temps, seria PRESENTAR CANDIDATURES NACIONALISTES I REGIONALISTES -nacionalistes de la nacionalitat catalana aragonesa – obertes a tots els electors i a tots els partits de Catalunya sense excepció, D’UNIÓ DEL POBLE CATALÀ, AL CONGRÉS I AL SENAT, A LES ELECCIONS GENERALS DE MARÇ DE 2008. Els candidats haurien de ser promoguts i sorgir d’una mena de primàries en cada província. Haurien de ser candidatures i diputats i senadors de programa i per a tota la legislatura i no lliosteros. Seria el tercer partit del Congrés i del Senat, i demanaria formar govern de coalicció i ser al Govern amb un o altre partit imperial castellà ( PSOE o PP ), perquè ho faria millor, amb mmés justícia i per evitar que el govern central no conspiri ni discrimini contra cap nacionalitat, nació i regió de l’estat.\nLes direccions d’ERC,ICV, CDC,UDC, Ciutadans pel Canvi, etc s’haurien de fer un mig harakiri, per Catalunya, per la Democràcia, per la Constitució, per salvar i regenerar els seus partits permetent el sorgiment d’una nova generació de dirigents políticas catalans de recanvi, capacitats, independents dels partits i amb força moral. Funcionarein en assemblees de parlamentaris general, del congrés i del Senat, i cada diputat un vot a l’hora de decidir en representaciñó de Catalunya.\nNo es obligatòri fromar-ne part es clar. Qui no hi siga no sertà ni traidor ni enemic. Que cada partit trii i els lectors també. No ens abrallarem com a xinos, o com a catalans, no.\nEl que ens proposesn o de què ens amenacen ara és: O voteu PSOE – castellà – o sinò guanmyarà el PP – castellà. No podem ser un juguet del bipartidisme castellà imperial. No podem delegar i ser representat per Castella, ni pel nacionalisme d’estat espanyol. Catalunya ha de ser al Govern.\nEl Programa de legislatura es facil de fer prenent el que diuen que volem CDC, IDC, PSC,Ciutadans pel Canvi, ERC, ICV, Pimec, Cecot, Cercle d’Economia, FTN, etc.Tot seria i hauria de ser dintre de la Constitució del 78. Defensar la terra i els recursos per a les generacions i vida futura\nestaria bé proposar nom de precandidats per a aquest tipus de diputats i senadors nacionalistes i regionalistes per províncies, circumscripcions,\nHan de ser partits grossos qui hi proposisn i es facin primer el mig harakiri. Qui ho faci revolucionarà la unió del poble català i ….\n4 de desembre de 2007 a les 10:35\nValoracions més enllà de les xifres.\nMobilització important i plasmació de canvis/recomposicions.\nBloc central sense adscripció partidista: Avui la "partiditis" vol dir suport de l’estructura estatal. Els partits per si mateixos no poden mobilitzar "masses". Basculació del centre de gravetat polític, cap l’independentisme sense adscripció partidista.\nNivell de formació mitjà: No desfilàven ignorants, però cal aprofondir en la capacitat de formació de quadres. Com has comentat abastament, la direcció política per afrontar el conflicte polític que s’ens bé al damunt, ha de ser "colegiada", pero no partidista: traduir el bloc central emergent.\nLes mostres d’antipujolisme tardà, son rèmores dels discurs ideològic hegemònic fins ara: cal fomentar la dissolució dels Vichysoises (auto)denominats d’esquerres o dretes. EL PAIS (la seva editorial) tradueix aquest "descobriment" i treuen bromera per la boca.\nA la marxa, l’autodenominada Esquerra Independentista (no confondre estrictament amb la corrent d’ERC) no es va manifestar-se de forma "tradicional": mostra de maduresa i/o realisme ?. Ha superat l’estadi de l’nfantilisme?. Superarà la lobotització de la "revolucionitis" per adscriure’s a la contemporaneitat?. Catalunya Acció una sorpresa.\nLa joventut imitarà als adults si son autèntics. La seriositat en les pròpies conviccions, es el primer exemple. Alehores s’afegiran més joves\nLa gent de Catalunya Acció fa anys que volten pel país fent conferències (vora 100?consulteu el seu web) sobre el seu projecte independentista i explicacions divulgatives de l’espoliació fiscal que patim. Tothom que hi hagi assistit ja coneix el seu grau de compromís i rigor amb un únic objectiu, la Independència. De fet , d’ells va ser de qui primer vaig escoltar fa 2 anys (n’he vistes 4, de conferències) la fita del 2014, com a objectiu seriós i de compromís, no com a proclama. És lògic que destaquin perquè són seriosos i insubornables, ja que crec que s’autofinancen totes les campanyes i no es presenten a cap elecció. Fan falta.\n5 de desembre de 2007 a les 19:56\nJaume, primer de tot ens hem de felicitar. La manifestació va desbordar els partits i per un dia vàrem vèncer l’espanyolisme. No hem de deixar refredar , per tant, el camí que hem obert. Per això cal exigir immediatament un gir nacional al nostre govern. Hem de seguir lluitar per posar els autèntics sobiranistes al capdavant de les llistes dels partits que diueb que defensen del dret a decidir, i posar aquest dret com a primer punt del programa a les eleccions de març.\nCompanys, si em permeteu faré una incursió en les vostres valoracions, que en termes generals hi estic d’acord. Voldria també reflexionar sobre el paper que Òmnium Cultural està jugant en tot el debat sobiranista. Un servidor, que n’és soci de fa una colla d’anys, i membre vocal de la junta nacional des de 2004, he pogut comprovar l’evolució i el gau de compromís cada vegada més ferm en una entitat que havia quedat anquilosada en el temps i bastant segrestada pel "poder" autonòmic durant una colla d’anys. No és únicament l’ingent esforç que es fa en programes d’integració lingüística i cultural de cara la nova ciutadania, com els dels voluntaris lingüístics; els cursos de llengua arreu del teritori; els premis literaris per a joves escriptors dels Països Catalans; les col·laboracions efectives amb la Comissió de la Dignitat; la Plataforma proseleccions esportives; les campanyes d’Acció Cultural del País Valencià; la Bressola de la Catalunya Nord; les entitats de la Franja o de les Illes; els documents elaborats per diversos experts i presentats al Parlament del Principat en matèria de llengua i cultura; la nova línia d’edició de monografies sobre aspectes concrets de la qüestió nacional, etc… sinó que en aquests moment es vol tenir una presència activa en el debat endegat per les diferents plataformes sobiranistes del país, creant fòrums de debat i reflexió d’una manera periòdica i progressiva. Actualment en la Junta Nacional d’Òmnium Cultural s’hi congrien diverses sensibilitats dins el nacionalisme català, que abracen bona part de l’arc parlamentari, social i assambleari del país. També cal dir que hem augmentat la massa d’associats, rejovenint la mitjana d’edat i entrant en sectors socials nous com el de la nova immigració. Us recomano que en consulteu el seu web, omnium.cat, i que en digueu també la vostra.


“Has de destruir-te una mica per tornar a configurar-te” (Xavier Cervantes)\n“Has de destruir-te una mica per tornar a configurar-te”\nMarc Parrot presenta el disc ‘Refugi’ dins una iurta al festival Silenci de la Garriga\n651x366 Marc Parrot estrena nou disc, Refugi. / PERE TORDERA Marc Parrot estrena nou disc, Refugi. / PERE TORDERA\nAlguna cosa va canviar quan Marc Parrot (Barcelona, 1967) va veure l’espectacle Maiurta de Los Galindos, en què la companyia de Marcel Escolano i Bet Garrell fa servir com a espai escènic una iurta, la tenda característica de les comunitats nòmades de les estepes de l’Àsia central. “Em van impactar molt unes quantes coses, com ara la seva maduresa com a acròbates i la proximitat; els podies sentir la respiració! I de seguida vaig començar fantasiejar sobre com podria jugar amb aquest espai. Els vaig trucar i els vaig demanar que em dirigissin un espectacle allà, al seu refugi, buscant que l’espai fos un bon aliat per a les cançons”, explica Marc Parrot.\nAixí, el refugi de Los Galindos va donar lloc al nou disc del músic barceloní, Refugi (Música Global, 2018), que arriba quatre anys després de Sortir per la finestra (2014). Espectacle, disc i concert formen part del mateix concepte, i així es podrà comprovar dissabte i diumenge a la Garriga dins del Silenci, el Festival de Música en Espais Singulars. Parrot plantarà la iurta, amb capacitat per a un centenar de persones, a Can Barbey, la casa modernista de Joaquim Raspall.\nIntimitat i proximitat omplen el refugi d’un Parrot decidit a “avançar cap a un compromís més sòlid amb la feina de fer cançons” i que adopta les maneres del cantautor perquè és en la cançó on troba que té “més camins per explorar”. “Tinc el compromís de fer bones cançons sense necessitat d’una producció determinada. Fer una cançó és un esperit, és voler explicar coses, voler comunicar”, diu. Aquest esperit implica, segons Parrot, “tenir una mirada poètica sobre les coses” que l’ha dut a desfer-se de “moltes idees preconcebudes” i a replantejar-se “canvis vitals i artístics” perquè necessitava “un nou horitzó”.\nÉs justament el que expressen cançons com Misteriosament feliç (un títol inspirat pel poeta Joan Margarit per a un tema en què col·laboren els Blaumut) i especialment Jo vaig llançar la bomba. “Quan tot allò que has aconseguit deixa de complaure’t, has de destruir-te una mica per tornar a configurar-te d’una altra manera”, explica abans d’advertir que la destrucció no és ni absoluta ni un deliri narcisista. Com suggereix a Tu i jo, pots “destrossar-ho tot, però hi ha coses que estan per sobre de tot”.\nLa iurta funciona també com a metàfora d’aquest nou horitzó en què Parrot busca una nova manera de relacionar-se amb el públic. “Com que és un espai poc ortodox, em va donar també el joc de buscar altres maneres de presentar les cançons que no fossin les habituals. Hi ha una bona part dels concerts que tenen el mateix guió des de fa 50 anys, i està molt bé i funciona, però de cop aquell espai em permetia experimentar”, explica sobre la iurta, on Parrot es “despulla” i queda a “una distància poc segura” amb el propòsit d’establir “una complicitat a través de la proximitat que quan funciona genera una química que ho fa especial”, tal com va passar al Mercat de Música Viva de Vic.


Com Gabriel Ferrater em va fer tornar irrevocablement independentista | Enric Blanes\n50 anys d'una història d'amor\nEls Joves i els Dies\nUna carta inèdita\nNoranta anys de Gabriel Ferrater. Núvol se suma a la celebració\nCom Gabriel Ferrater em va fer tornar irrevocablement independentista\nEnric Blanes. Barcelona.\nNo fa gaire l’editor Andreu Jaume aprofitava una citació de Ferrater contra els nacionalismes per atacar les actuals aspiracions dels independentistes. Enric Blanes hi respon amb arguments, situant l’autor de ‘Les dones i els dies’ amb tota la seva complexitat i reivindicant el seu llegat avui.\nEl llibre pòstum de Gabriel Ferrater que el seu germà Joan va titular Cartes a l’Helena i residu de materials dispersos inclou una entrevista de l’italià Roberto Ruberto, del 1969, que havia de formar part d’un llibre d’entrevistes a autors internacionals (hi figuraven Saul Bellow, Pablo Neruda…). No es va arribar a publicar, per la mort sobtada de Ruberto, però el 1995 Joan Ferraté ens va poder recuperar feliçment l’entrevista, en què Gabriel Ferrater parla de literatura i s’esplaia també sobre política, sense por de la censura. Hi diu que Catalunya és un país ocupat, a la vegada que carrega contra el nacionalisme. Aquest fragment és potser definitiu per comprendre la seva posició política: “una cosa que detesto, potser més que cap altra en el món, és el nacionalisme: nacionalisme català, nacionalisme espanyol, nacionalisme europeu, nacionalisme occidental; detesto tots els nacionalismes, però això no obsta perquè a Catalunya hi hagi una situació anormal. La contradicció és aquesta: que vivim quasi en un estat d’ocupació, i en canvi els diners els tenim nosaltres.” (pàg. 157). Al cap de 43 anys, algú dirà que la situació ha canviat, que els diners ja no els tenim pas nosaltres.\nCom que la meva intel·ligència es troba entre la mitjana del país, o per sota, vaig confiar molts anys, i encara il·lús com pocs, que una entesa cordial amb Espanya acabaria sent possible. Centenars de milers de persones abans que jo ja havien vist que no, que no n’era de possible, i ho havien sabut veure ben abans de la manifestació del darrer Onze de Setembre, i fins i tot de la Sentència del Tribunal Constitucional. El cas és que, al final, jo també vaig veure la llum, i entre els nombrosos motius racionals i sentimentals per proposar-me no admetre mai més qualsevol nova claudicació que el Govern espanyol ens proposi, n’hi va haver un de literari, que és el que interessa a Núvol: un article de l’excel·lent editor Andreu Jaume, del 14 de setembre, titulat “La gran estafa”, publicat al diari El País. El vaig trobar vulgar i carregat d’ideologia; si m’hi vaig fixar, va ser perquè hi citava un text representatiu –molt ben triat– de Gabriel Ferrater.\nL’article d’Andreu Jaume s’articulava al voltant d’una citació brillant de Ferrater en contra del catalanisme, que l’articulista aprofitava a fons amb la finalitat de posar l’autoritat de Ferrater del costat de la seva posició política. L’operació es reblava amb una afirmació destinada a fer pujar l’emotivitat final del text: que els 40 anys de la mort de Ferrater havien estat “conmemorados con un sepulcral silencio de la sociedad catalana”. Em va saber greu aquesta mentida, a mi i a uns quants amics i a molta gent saludada sols virtualment. La societat catalana sí que havia commemorat l’aniversari de Gabriel Ferrater, concretament els 90 anys del naixement, el 20 de maig. Què podia ser millor per vivificar Ferrater que l’aparició del número 0 de la revista Veus baixes, 272 pàgines sobre Ferrater, amb aportacions de primera línia i revisions de la seva obra des de nous angles? El típic sarau institucional, segur que no. I en canvi, sí que és memorable l’homenatge popular del mateix 20 de maig a les xarxes socials, en què l’optimista etiqueta #90ambFerrater ideada per David Figueres –que contrastava amb el planyívol #40senseFerrater d’unes setmanes abans– havia arribat a trending topic. De fet, la societat catalana ha anat recordant Ferrater tot l’any,  en les presentacions de Veus Baixes a Palma i a Barcelona i en el ressò que van tenir les seves contribucions a Núvol mateix i a Vilaweb;  amb el suplement “Cultura” del 17 de maig del diari El Punt – Avui;  dins el número d’homenatge a Enric Iborra, malaguanyat poeta i estudiós de Ferrater, de Forma: Revista d’Estudis Comparatius. Art, literatura, pensament, de la Universitat Pompeu Fabra;  gràcies a la digitalització de la col·lecció sencera de la revista Laye a la Universitat Autònoma de Barcelona; [5 i 6] amb les cinc magnífiques conferències, de Jordi Julià, Xavier Amorós, Ramon Gomis, Josep Murgades i Fina Masdéu, que va programar el Centre de Lectura de Reus amb el títol Seminari Gabriel Ferrater: Gosar Poder, que aquest divendres es presenten ja com a llibre, coeditat per la Universitat Rovira i Virgili, el mateix Centre de Lectura de Reus i Arola Editors;  amb la lectura de “Tots hi serem al port amb la desconeguda”, el poema de JV Foix en record de Ferrater, entre els textos llegits en l’acte institucional de l’Onze de Setembre;  amb la inclusió de Les dones i els dies dins la col·lecció de llibres que ha aparegut amb els números dominicals del diari Ara;  amb la publicació a la Universitat de Girona de la tesina sobre la correspondència inèdita amb Witold Gombowicz, a cura de Zofia Stasiakiewicz;  amb Els Joves i els Dies. el congrés sobre Gabriel Ferrater que ha tingut lloc a Lleida el 28 de novembre, i  amb aquest mateix especial de Núvol.\nNúria Perpinyà, en el seu minuciós llibre Gabriel Ferrater: recepció i contradicció, va caracteritzar amb acuïtat els intents d’espanyolitzar Ferrater. Andreu Jaume en fóra el darrer exponent, fàcil de rebatre utilitzant la seva mateixa tècnica: podem adduir l’entrevista de Roberto Ruberto citada al principi d’aquest article i aplegar nombrosos fragments de les seves conferències per contradir-lo. Però m’estimo més parafrasejar el darrer paràgraf de l’article de Jaume, “La gran estafa”, en sentit oposat al que planteja. Puc argumentar que el risc de la intel·ligència representat per Ferrater, perseguidor infatigable i íntegre d’un pensament propi, matisat, complex, sense certituds, es manifesta sobretot en la seva opció pel català com a llengua de la seva poesia i la seva recerca lingüística, malgrat la conculcació dels drets lingüístics elementals dels ciutadans espanyols que parlaven català –privats fins i tot d’escola i premsa en la seva llengua–; puc afegir-hi que la seva activitat intel·lectual i cívica indica una denúncia força explícita, en una època de falta de llibertat i repressió policial, de la corrupció i l’abús de poder colossals que es concentraven a Madrid –i només em cal recordar el cas del seu amic José María Valvede–, i puc afegir encara que, si Ferrater va criticar amb acritud Francesc Cambó, per haver-li fet traduir Plutarc a Carles Riba, em costa imaginar-me què devia dir en privat sobre la repugnant marginació de Riba de la universitat espanyola. Per acabar, només em cal parafrasejar la darrera frase de l’article de Jaume, la del silenci sepulcral: “És l’actitud que va mantenir sempre, per cert, Gabriel Ferrater, del naixement de qui es van complir al maig 90 anys, sepultats en el complet i deliberat silenci de la sempre hipòcrita societat espanyola.”.\nJo no corro fires amb mules\nper carregar de certituds:\ni és a ser lliure que em vull hàbil.\net diré noms: en sé més d’un)\nFragment del “Poema inacabat”\nEnric Blanes gabriel ferrater\nVíctor Obiols el 13 desembre 2012 a les 18:10 ha dit:\nSí, la cosa dóna per això i molt més….analitzar, per exemple, l’amistat de G. Ferrater amb Gil de Biedma….recordar l’article que Biedma va publiucara a la Vanguardia, “Contra un manifiesto surrealsita”, que era aquell manifest del Jiménez Losantos i cia…..Se li podria preguntar a Castellet què en pensa de tot plegat, des de la perspectiva actual….Gràcies Enric Blanes per plantejar-ho així, i per recordar la feina magnífica dels que han creat “Veus baixes”.\nAriel Serra el 13 desembre 2012 a les 19:50 ha dit:\nGabriel Ferrater sentia profundament Catalunya, i patia tot el patiment que patien els altres. Parents meus de Cadaqués ho sabien. Com va dir de Nabí, la seva obra és indestructible. Gràcies per aquest article.\nValentí Rossell el 13 desembre 2012 a les 21:12 ha dit:\nEm sembla que avui s’escau de destacar dos poemes que, a parer meu, reflecteixen molt bé el vincle fonamental de Ferrater amb el país i la llengua, com són “Naixença” i, sobretot, “Josep Carner”. Aquest darrer (no oblidem com s’acaba) posa de relleu un fet evident: que els grans escriptors, i GF ha estat un dels millors d’Europa, se situen en la tradició mundial partint de la seva. Ferrater coneixia excepcionalment bé totes les literatures del nostre entorn (i algunes de més enllà) i sobretot la nostra. Unes quantes declaracions descontextualitzades pel lerrouxisme no podran enterbolir la seva aportació inestimable a la literatura catalana, que al capdavall és l’únic que compta. El que hi ha darrere certa intel·lectualitat nacionalista espanyola és una ànsia de confusió amb l’objectiu final de negar la sobirania literària catalana, que és la mare dels ous. Perquè tenir un univers literari propi, l’escrit en la pròpia llengua, equival a tenir pàtria. De què són fills, si no de la literatura, tots els Estats moderns? Si eliminen la noció 1 llengua = 1 literatura (no paren d’intentar-ho a base de confondre aquesta noció elemental amb una cosa tan circumstancial com l’indret on s’escriuen els llibres) la dissolució vindrà sola. Els lectors sabem, però, que ben pocs han col·laborat amb tanta força com GF a delimitar, conèixer, organitzar i divulgar els topants de la nostra contribució literària al món, que només es pot fer en llengua catalana.


Victorian Terraced Apartments Londres Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n16 Badsworth Road, Waterloo i Southwark, Londres, Regne Unit, SE5 0JY - Veure al mapa\n"The property has an excellent location. Easily accessible an..."\nApartament 2 Habitacions Superior amb Jardí Privat (Superior Two-Bedroom Apartment with Private Garden )\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Londres, Victorian Terraced Apartments és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Victorian Terraced Apartments és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, insonorització, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Victorian Terraced Apartments és una elecció inteligents per a viatgers a Londres, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Victorian Terraced Apartments de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (178) Parelles (10) Viatgers en solitari (8) Famílies amb infants petits (74) Famílies amb infants grans (34) Grups (52)\nApartament 2 Habitacions Superior amb Jardí Privat\nVery match with family”\nBedroom . Kitchen nice.


Ràdio Balaguer - Comencen les preinscripcions presencials a través de la Oficina Municipal d'Escolarització. Es poden fer a cada centre fins al 22 de maig o també en el cas de Balaguer en aquesta oficina amb cita prèvia.\nComencen les preinscripcions presencials a través de la Oficina Municipal d'Escolarització. Es poden fer a cada centre fins al 22 de maig o també en el cas de Balaguer en aquesta oficina amb cita prèvia.\nFins ara són poques les famílies que han demanat cita prèvia per la qual cosa la preinscripció presencial es preveu força tranquil·la, segons ens ha explicat avui la directora del Centre de Recursos Pedagògics de la Noguera i coordinadora del Servei Educatiu de la Noguera, Mercè Plens, que també assenyala que fins a dia d'avui, a Balaguer, ja s'ha matriculat el 50 % de l'alumnat que s'havia de preinscriure a P3.\nLes atencions personals s'atenen, doncs, des d'avui i fins al 22 de maig a cada centre o també a la sala d'exposicions de la paeria (on s'ha traslladat la OME) amb cita prèvia.\nRecordem també que la Paeria de Balaguer ha enviat una comunicació a les famílies de la ciutat amb nens susceptibles de començar el proper setembre P3 per recordar-los que s'ha iniciat la preinscripció als estudis d'educació infantil.\nSegons explicava també ahir a Ràdio Balaguer la paera d'Educació, Laura Corçà, es tracta de famílies que el curs que ve han d'escolaritzar els seus fills i filles a P3 i que encara no han tingut contacte amb cap escola.\nEn un altre ordre de coses, Mercè Plens ens ha explicat que es preveu que, coincidint amb l'entrada a la fase 2, els alumnes i docents es podran començar a reincorporar als diferents centres educatius. També els professionals del Servei Educatiu de la Noguera.\nDes de la Paeria de Balaguer, d'altra banda, s'estan preparant les preinscripcions dels diferents ensenyaments municipals, les quals es podran dur a terme a partir d’aquest dimecres dia 20 i fins al 29 de maig preferiblement també de forma telemàtica tot i que també es podran fer de manera presencial si és necessari.


Nou acord de col·laboració amb el Círculo de Bellas Artes\n» Nou acord de col·laboració amb el Círculo de Bellas Artes\nEl director del Círculo de Bellas Artes de Madrid, Valerio Rocco Lozano, i la presidenta de l’Ateneu Barcelonès, Isona Passola, han signat un conveni de col·laboració entre institucions per a promoure el coneixement d’ambdues entitats entre els seus associats.\nEl principal objectiu és impulsar l’organització conjunta de cicles i activitats culturals de qualitat per als socis i obertes a tota la ciutadania.\nGràcies a aquest acord els socis de l’Ateneu Barcelonès es podran associar al Círculo de Bellas Artes sense abonar la quota d’ingrés i, alhora, gaudiran de tots els avantatges i de descomptes en totes les activitats de pagament.\nEl Círculo de Bellas Artes és una de les entitats culturals privades, sense ànim de lucre, més importants de l’Estat, amb seu a Madrid i fundada el 1880. És un centre multidisciplinari on s'hi desenvolupen activitats des de les arts plàstiques fins a la literatura passant per la ciència, la filosofia, el cinema o les arts escèniques. Des de la seva creació, ha realitzat una important tasca d'abast internacional en el camp de la creació, la difusió i la gestió cultural.


Petites gotes fredes tremolant. Roger Casero Gumbau. Girona: 1 de les meves 3 filles patirà violència de gènere!\n1 de les meves 3 filles patirà violència de gènere... estadísticament!\nDies enrere es feia públic un informe de l'Agència Europea de Drets Fonamentals (FRA) que destacava, entre moltes altres dades, que el 33% de les dones europees han patit violència masclista, el 8% durant el darrer any.\nConeguda la xifra no vaig poder evitar pensar en les meves tres filles per, tot seguit, fer l'afirmació que encapçala aquest article: 1 de les meves 3 filles patirà violència de gènere! De seguida, com a mecanisme de defensa, vaig afegir: ... estadísticament!\nLa violència masclista no és un fenomen nou, i això és el més dramàtic del tema! La d'origen masclista és una violència quasi ancestral que ha esdevingut fins als nostres dies una preocupant xacra que no acabem d'eradicar!\nAquests dies, en motiu del dia de la dona i de la publicació d'aquest estudi, he parlat amb les meves dues filles grahns sobre aquesta qüestió, converses sense dramatisme, però dient les coses pel seu nom: exigiu sempre respecte en les vostres relacions d'amistat i de parella!\nEm servirien també les paraules amb les que comença l'estudi violència de gènere a la Unió Europea de l'Agència Europea de Drets Fonamentals:\n"En l'article 1 de la Carta de Drets Fonamentals de la Unió Europea s'afirma que la dignitat humana és inviolable, i que ha respectar i protegir-se. En l'article 2 es garanteix el dret a la vida, i en l'article 4 es prohibeixen la tortura i les penes o els tractes inhumans o degradants. En l'article 21 es reconeix el dret a la no discriminació, inclosa l'exercida per raó de sexe, i en l'article 47 es garanteix el dret a l'accés a la justícia."\nLes mateixes paraules que vaig dir a les meves filles, també aquestes amb les que comença l'estudi, voldria dir-les als nois amics i potencials parelles de les meves filles, doncs és també a les seves mans, com a les meves en tant que home, eradicar la violència masclista!\nEl mateix dissabte 8 de març al matí, dia de la dona, assegut a les grades del Pavelló de Sarrià de Ter escoltava els comentaris d'un grup de nois, joves d'entre 15 i 17 anys, que com jo havien anat a mirar el partit de bàsquet entre els cadets femení de Sarrià de Ter i Sant Gregori.\nPorta talons, és una "guarra"!\nLa majoria dels comentaris dels nois eren d'índole sexual, molts fent referència a una de les entrenadores. En van deixar anar un especialment molest i revelador; el comentari, que no reproduiré literalment, justificava la condició de "guarra" de la noia pel simple fet de portar talons. Per alguns dels nois, d'aquests joves d'avui en dia, portar talons significa de manera automàtica que qui els calça és una "guarra", amb tot el que això suposa...\nNaturalment no tots els joves, tots els homes, fan aquestes associacions d'idees i, encara menys, aquestes afirmacions, però no deixa de ser frustrant, també per un home com jo, veure com l'arquetip més cruel i abominable de la masculinitat segueix resistint en ple segle XXI com si d'un virus malèfic resistent es tractés.\n1 de les meves 3 filles, estadísticament, patirà violència de gènere; la preocupació no és només que en puguin ser víctimes, sinó sobretot, en cas que pateixin a la pròpia pell la violència masclista, la resposta seran capaces de donar!\nEl silenci de les dones víctimes de violència masclista és, al capdavall, el millor aliat dels homes abusadors!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 10.3.14\nEtiquetes: 2014, 8 març, dia internacional de les dones, dona, igualtat, violència de gènere