LOCAL - MUNDIAL: El feminicidi al món\nEl feminicidi al món\n1. L'estructura de la població per gèneres\nA l'Hospitalet tenim uns extraordinaris anuaris estadístics. Segons el de 2013, l'any anterior hi havia a la ciutat 250.056 habitants. Però la quantitat total de la població he de ser analitzada segons diferents criteris, i un dels més importants és el de la seva estructura per gèneres. És a dir, cal especificar quants són del gènere femení i quants del masculí. En concret, n'hi havia 130. 382 dones i 123.674 homes.\nPer expressar numèricament la proporció entre els gèneres el que es fa és dividir una quantitat entre l'altra i es multiplica per 100. Tradicionalment es parlava de\nTaxa de masculinitat = dones / homes X 100\no de sex ratio\nSex ratio = homes / dones X 100\nEn les darreres estadístiques oficials de Nacions Unides he vist que es canviava la nomenclatura, per tant, a partir d'ara utilitzaré el concepte sex ratio (SR) com es fa a l'ONU i Eurostat, i, per tant:\nSR = dones / homes X 100, és a dir, la quantitat de dones que hi ha per cada 100 homes.\nLa SR de l'Hospitalet seria (130.382 / 123.674) X 100 = 105,42. El que vol dir que hi ha, aproximadament, 105 persones del gènere femení per cada 100 persones del gènere masculí. La mitjana entre 2009 i 2013 és 104,26.\nSi hi ha més persones d'un gènere o d'un altre només es pot deure a que hi ha quantitats de naixements o morts més altes d'un gènere, o que hi ha moviments migratoris més alts d'un genere; és a dir, que neixen o moren més homes o dones o que marxen o venen més homes o dones.\nCom que l'Hospitalet ha rebut moltes persones en els darrers anys, potser es deu a que hi ha una immigració femenina superior a la masculina. Fixem-nos en les dades anteriors a aquest darrer episodi immigratori. La SR mitjana de 1997 i 1999 era de 104,3. Per tant, no sembla que els moviments migratoris hagin modificat gaire la SR local.\nLa dada hospitalenca, és normal? Si la comparem amb les dades de Catalunya, veurem que la SR de 2011 era 103,52. però si fem la mitjana dels anys 1998-2000, veurem que era de 104,67. Per tant, al conjunt de Catalunya el recent episodi immigratori sí que sembla que ha tingut un component masculí una mica més alt.\nPintada en una paret de l'Hospitalet feta l'any 2006.\nI a la Unió Europea? Segons les dades de 2013 la SR era de 104,8. Si ens fixem en dos països prou importants dins de la UE, com són Alemanya i França, les seves SR d'aquell any eren 103,3 i 106,5, respectivament. Espanya, amb 103,0, estaria molt a prop del Regne Unit, 103,3 o Suïssa, 102,6. A Espanya ha passat com a Catalunya, que la immigració recent ha fet canviar una mica la proporció més característica del país. La SR de l'any 2001 era 104,11.\nEn conclusió, la SR característica de l'Hospitalet i Catalunya podem situar-la al voltant de 104,5, que és la que predomina a Europa.\nI al món? Segons l'anuari de Nacions Unides, l'any 2013 hi havia 3.552 milions de dones i 3.610 milions d'homes, el que ens dóna una SR de 98,39. Ep! al conjunt del món passa el contrari d'allò que passa a la meva ciutat i al meu país; hi ha més homes que dones. Com és això? Bé, aquest és el tema d'aquest article.\n2. L'estructura de la població per gèneres i edats\nSi analitzem l'estructura per edats combinada amb el gènere, veiem que, a l'Hospitalet, entre 2009 i 2012 van néixer 106,83 nens per cada 100 nenes. A Catalunya, l'any 2011, la proporció fou de 106,19. En general, trobem afirmacions fonamentades en estudis rigorosos que afirmen que neixen entre 105 i 107 nens per cada 100 nenes en la espècie humana. Això ens dóna una una SR en néixer de 94; o dit d'una altra manera, neixen 94 nadons nenes per cada 100 nadons nens.\nA la piràmide de població de Catalunya de 2001 veiem com neixen menys nenes (7) que nens i que hi ha més dones grans (1) que homes grans(2).\nCom és que segons anem pujant d'edat les dones van augmentant la seva proporció? Només hi ha una explicació. La mortalitat masculina és superior a la femenina. Per què? Potser perquè els homes moren més a les guerres que les dones. Bé, això és discutible; el que no és discutible és que al meu país no hi ha hagut cap guerra des del 1939 (si no comptem la insignificant Guerra de l'Ifni en 1958). Potser perquè els homes fan feines més dures i perilloses. Això també és més que discutible, però el que és evident és que aquesta mena de feines són cada vegada més minoritàries i compartides. Potser perquè els homes són discriminats, maltractats... Això sí que no, més aviat és al contrari. Potser és perquè la selecció natural ha fet al gènere femení més fort; és el masculí el sexe dèbil?\n3. Hipòtesi de partida\nAl meu entorn, la igualtat legal entre dones i homes es total. Les lleis garanteixen un tractament igual als dos gèneres i, fins i tot, hi ha algunes mesures de discriminació positiva favorables al gènere femení que pretenen reduir la situació de discriminació i subordinació que es reconeix que han patit les dones durant segles. La igualtat real, però, encara és lluny de ser assolida. Tanmateix, podem afirmar que majoritàriament les persones del dos gèneres reben un tracte escolar i sanitari idèntic i un tracte social molt semblant.\nPer tant, parteixo de l'afirmació que la SR hospitalenca-catalano-unioeuropea és la correcta, la que hauria d'haver a tot arreu. És cert que hi ha assassinats de dones, però afortunadament són pocs. Compte! Només que n'hi hagi un ja és molt, moltíssim. Quan dic que són pocs és des del punt de vista numèric. Parlar de morts de persones amb criteris quantitatius pot semblar una frivolitat o quelcom de pitjor, però ho haig de fer per poder desenvolupar els arguments. Si acceptem que les desigualtats que encara tenim afecten a les dones, potser hauriem de fixar la SR òptima en 105.\nSi la SR que hauria d'haver és 105 i la del món és 98,39, aquí passa alguna cosa. La xifra d'homes era de 3.610 milions en 2013. Si la proporció fos la correcta, haurien d'haver 3.790,5 milions de dones, fent una senzilla regla de tres. Això vol dir que "falten" 238,5 milions de dones (una xifra que podria variar segons s'accepti que la SR òptima sigui més alta o més baixa de 105).\n4. El feminici al món\nCom ja he comentat abans, la desviació de la SR òptima es pot deure a desviacions en el comportament normal de la natalitat o la mortalitat d'un dels dos gèneres o a moviments migratoris amb un component especialment gran d'un o d'un altre gènere. En el cas del món, les migracions interplanetàries encara no es contemplen, per tant, la causa només pot ser relativa al moviment natural.\nUn cop d'ull a les notícies, als reportatges d'actualitat, etc. ens situen en l'escenari de la sobremortalitat femenina; ras i curt, en la violència masclista, en l'assassinat de dones, en el feminicidi. Entenem per feminicidi (de vegades també li diuen femicidi) l'assassinat d'una dona pel fet de ser una dona. Les formes del feminicidi al món són molt diverses, de vegades justificades per la religió o la tradició, de vegades tan sols són l'expressió de la violència en estat pur barrejada amb o provocada per idees masclistes o patriarcals.\nLa professora Diana Russell, creadora del concepte feminicidi i gran activista feminista.\nTambé es parla de genericidi, com l'assassinat de persones pel fet de ser del seu gènere. És un concepte més ampli, però a hores d'ara l'assassinat d'homes per raó del seu gènere no és un problema significatiu arreu del món. Potser sí que caldria utilitzar-ho per designar la persecució de les persones transexuals, però segurament aquesta discriminació té més a veure amb l'homofòbia que amb el masclisme, si és que es poden separar aquests dos conceptes.\nÉs evident que no sóc la primera persona que s'ha adonat d'aquest fet, (el documental de Evan Grae Davis n'és un exemple) i organismes internacionals ho han denunciat, com a mínim des de 1997. De fet, és un fenomen amb el que hem conviscut generació rere generació i és segurament el genocidi més gran de la història.\nAquí no podem fer un repàs de tots els països del món. Destaquem el cas de Xina, amb una SR, segons l'ONU, de 93; és a dir, on hi "falten" més de 87 milions de dones. Segons les dades oficials xineses, l'any 2012, amb una SR de 95, hi havien 39 milions més d'homes que de dones, quan, segons la hipòtesi de partida, havien d'haver uns 34,5 milions més. Aquesta proporció es manté estable des de 1992. Entre 1965 i 1970 la proporció d'homes era encara una mica més gran, i en en ays anteriors encara més. És a dir, aquesta situació no és recent, ni de bon tros; abans era pitjor.\nA l'àlbum de Tintín El Lotus Blau (1934-1935), Hergé esmenta l'infanticidi, sense afegir que es feia només amb nenes, com un dels tòpics que es deien de Xina.\nTambé hem de parlar de la Índia. Segons l'ONU la SR és de 94, el que vol dir que haurien d'haver 73 milions de dones més. En el casos xinès i hindú, les tradicions, les dots matrimonials que han d'aportar les noies, etc. empenyien a l'infanticidi femení. La tecnologia actual substitueix la sobremortalitat infantil femenina per la infranatalitat femenina. Clar i català, cada vegada maten menys nenes perquè hi ha una enorme quantitat d'avortaments femenins. Val a dir que, des de fora del país, el fet és molt més conegut i denunciat a la Índia que a Xina, on és més greu, però on es tenen més interessos econòmics.\nUn altre tipus de crim masclista és el dels anomenats "crims d'honor". Responen a la idea que l'honor de la família recau en el comportament de les dones de la família, especialment en el comportament relatiu a la sexualitat i a les relacions amb els homes en general. Els crims, sovint, són comesos pels pares o germans de les víctimes. En l'actualitat es produeixen especialment en els països de majoria islàmica, però no són exclusius de cap cultura o religió. Per exemple, a Espanya la literatura ens recorda que aquest problema ha estat ben arrelat fins fa ben poc (recordem de Calderón a Lorca).\nGoya, amb les limitacions de l'època, va mostrar molta sensibilitat en relació a la violència contra les dones. Aquest extraordinari dibuix, de l'època preparatòria dels Caprichos (dècada de 1790), porta l'explícit tìtol "Por casarse con quien quiso".\nA Amèrica Llatina destaca el feminicidi relacionat amb la violència i l'explotació sexual. Segons l'ONG suïssa Small Arms Survey, 14 països de la regió es troben entre els 25 que tenen la taxa de feminicidis més alta del món (tenint en compte que no tenen dades de molts països i que la majoria dels feminicidis a països com la Índia no es denuncien i no es comptabilitzen). En qualsevol cas, El Salvador, Jamaica i Guatemala ocupen els tres primers llocs, Guyana i Honduras el sisè i el setè... Potser el cas més conegut és el de Ciudad Juárez, sobre el que s'ha fet una pel·lícula amb grans estrelles.\nEls països anb més feminicidi segons l'informe de Small Arms Survey\nLa majoria, però, dels assassinats es produeixen en el marc de la parella, com a Rússia. Si ens atenem a la demografia, la SR de Rússia és 116. Per tant, hi ha moltes més dones que homes. Semblaria que les víctimes del maltractament són els homes. La realitat és que la sobremortalitat masculina es deu a la més important epidèmia del país, que afecta especialment als homes: l'alcoholisme. Per tant, la SR russa amaga que aquell país ocupa el cinquè lloc en el trist rànquing abans esmentat, amb unes 13 mil dones assassinades cada any.\nTambé a Europa i a Espanya es produeixen feminicidis. En el meu barri, en pocs anys, han estat assassinades dues dones. Podríem parlar de la violència específica que pateixen les dones en els conflictes armats, les mutilacions genitals o el planxat de pits a Àfrica...\nSi voleu saber la SR d'un país cliqueu aquí. Recordeu, però, que de vegades una SR alta provocada per sobremortalitat masculina, com la de Ucraïna (116), o una molt baixa provocada per immigració masculina, com la de Kuwait (65), poden amagar els feminicidis. El cas del Vaticà (al voltant de 50) és, com us podeu imaginar, molt singular.\nLa desviació de la SR òptima, per tant, no pot prendre's com un indicador absolut del feminici ni del masclisme en general, però en molts casos ens pot ajudar a entendre la terrible realitat. Es fan estudis utilitzant d'altres indicadors, com el del World Econòmic Forum (on surt que el pitjor país per ser dona és Iemen), però no estaria de més que ho incorporessin.\n5. Una conclusió\nCosta una mica de pair que en un insignificant bloc, fet per un professor de secundària que no sap gaire cosa de res, es parli d'un genocidi en el que les generacions vives han tret la vida d'unes 240 milions de dones. Al llarg de la història la magnitud del fenomen pot ser...\nTambé és força incomprensible que sigui un fenomen conegut, sobre el que es fan informes, reportatges i documentals, i es faci ben poca cosa per eliminar-lo. Per dir-ho d'una manera actual, el feminicidi no és a l'agenda dels grans mandataris.\nI si no ho saben els líders mundials és perquè no volen saber-ho. Tot això que hi surt en aquest post és tret de pàgines web accessibles a tothom i per fer-ho no he hagut de robar cap document secret; ni tan sols he anat a una biblioteca especialitzada. Tota la informació es pot obtenir sense aixecar-se de la cadira.\nMentrestant, la violència contra les dones continua, a tot arreu, en totes les classes, amb moltíssimes formes, sovint justificada per religions o tradicions. Crec que no hi ha una una expressió de violència tan gran, estesa i diversa com la violència contra les dones, com el masclisme.\nAmb un feminisme demonitzat i ridiculitzat, amb milions de joves empassant-se la saga Crepuscle, amb els governs, jutjats i comissaries en mans d'homes, el futur no és esperançador, que voleu que us digui. Evidentment, si volem que això canvii sí que haurem d'aixecar-nos de la cadira.\nImatge extreta d'un extraordinari bloc, que es diu El dit a la nafra\nPublicado por Manuel Domínguez en 6:11\nEtiquetas: Demografia, Feminicidi, Feminisme, L'Hospitalet\nEl Passat agrari de l'Hospitalet


RACÓ DE LA COACH: ETIMOLOGIES MOLT HUMANES: DOMINI (II)\nAnònim 18 de març de 2015 a les 10:16\nEs d'agrair en temps on tantes mirades idealistes faciliten pensaments enganyosos, que es parli del fer, del aprendre a fer i "conjugar-ho" amb la realitat. M'he trobat amb xerraires de psicologia, que gairebé proposen el crear la realitat des de la ment, i si que la forma de mirar ajuda a canviar realitat, però com una eina, com també ho poden fer les mans. Cordialment.\nImma Ginovart Lluís 19 de març de 2015 a les 16:22\nTrobo molt encertada la darrera frase, on dius que amb les mans canviem la realitat. Per molt que visionem, si no fem no serveix de res. Gràcies per la teva opinió.


Lluitar, també de grans | David Brugué | dbrugue@elpuntavui.cat | Articles | El Punt Avui\nLluitar, també de grans Lluitar, també de grans Lluitar, també de grans Lluitar, també de grans + Lluitar, també de grans E-mail\n[email protected] - 17 febrer 2020 2.00 h\nLluitar, també de grans Lluitar, també de grans Lluitar, també de grans Lluitar, també de grans Lluitar, també de grans E-mail\n“Aquesta és una societat desagraïda, que no té en compte els herois que ens han permès arribar on som\nLes persones grans no ho tenen fàcil. La pèrdua de qualitat de vida que moltes vegades comporta fer anys s’ajunta amb necessitats econòmiques i emocionals que, en alguns casos, no es poden cobrir. A les problemàtiques intrínseques de la vellesa hi ha realitats molt més complicades, com les del col·lectiu LGTBI. Persones que mai han parat de lluitar. Ho han hagut de fer sempre, ja de joves. Ser gai o lesbiana ha estat un estigma que durant anys i panys aquesta societat no ha perdonat. Encara, avui en dia, hi ha sectors que ho consideren una abominació, però les coses han canviat o ho estan fent. Guanyar-se la visibilitat, la dignitat i la normalitat en una època fosca de la història com és el franquisme requeria un gran coratge. Molts no ho van aconseguir, i van optar per l’acceptació social enfront de la seva condició sexual, amb tot el que això ha d’implicar pel que fa a frustració. Tampoc era fàcil i més en determinades zones, sobretot rurals i petites ciutats. Però, gràcies als que van lluitar en aquell moment, gran part dels drets que té el col·lectiu actualment s’han assolit.\nÉs ben trist, però, que quan han arribat a grans hagin de tornar a entrar a l’armari. Uns companys de residència que provenen de l’època fosca i que, en alguns casos i no sempre, els continuen marginant. Personal poc preparat per atendre la diversitat i, sobretot, soledat. Soledat perquè en el col·lectiu gai i trans –i molt menys en el lèsbic– les relacions són més etèrees. Perquè sovint, quan aquesta gent gran va decidir-se a fer el pas, va topar amb unes normes i una incomprensió que van provocar molts trencaments familiars. Llaços trencats i manca d’un entorn de suport plantegen un escenari poc encoratjador.\nAquesta és una societat desagraïda, que no té en compte els herois que ens han permès arribar on som. Per sort, no tothom és igual i hi ha iniciatives com la de la Fundació Enllaç que venen a suplir el que la mateixa societat no vol o no pot pair. Però la realitat existeix, i les administracions no poden tancar els ulls.


:: Web de l' Ampa de l'escola Marià Manent - Premià de Dalt :: Archives: 2011 febrer |\nActivitats: Carnestoltes 2011 i tallers per a famílies\nPosted by: admin on: febrer 21 2011 • Categorized in: General\nL’ Ampa està preparant per segon any la comparsa per participar a la rua de Carnestoltes del nostre poble.\nPot participar tothom : pares, mares, fills, filles, avis, àvies, mestres, personal de l’escola, monitors de menjador, a la fi, qualsevol que formi part de l’escola.\nA l’apartat documents podeu descarregar la butlleta d’inscripció amb tota la informació i també les instruccions per fer les disfresses.\nTot i ser senzilla de fer, estem a la vostra disposició els dies 23, 24 i 25 de Febrer a partir de les 17:30h al local de l’AMPA ( a sobre del consultori mèdic de la carretera d’enllaç), també per si voleu col·laborar amb nosaltres per fer la carrossa.\nAnimeu-vos , els vostres fills s’enrecordaran d’aquest dia !!!\nUn mes de Març molt especial :\nL’AMPA i l’Associació Dinàmic, organitzem uns tallers per famíles perque gaudiu amb els vostres fills d’activitats diferents, molt econòmiques i divertides.\nAquestes activitats només son obertes als socis de l’AMPA.\nA l’apartat “Documents” hi trobareu tota l’informació dels tallers disponibles per aquest mes de Març, així com la butlleta d’inscripció.\nCARNETS PER A SOCIS I SÒCIES DE L’AMPA!!!\nPosted by: admin on: febrer 10 2011 • Categorized in: General\nDes de la Junta de l’AMPA us volem informar d’una novetat per a tots els seu associats o futurs associats: el carnet de l’AMPA Marià Manent.\nAmb aquest carnet, podreu gaudir de tota una sèrie d’avantatges i descomptes en diferents empreses i establiments de Premià de Dalt i municipis veïns, durant tot el seu període de vigència (entreu a la pestanya superior per veure els decomptes).\nAl web anirem actualitzant els establiments i entitats que ens ofereixen algun descompte, tracte especial o preferencial als posseïdors d’aquest carnet (presentant-lo juntament amb el DNI).\nPodeu recollir el vostre carnet el dia 11 de febrer (divendres) a les 17 h a l’escola, on també se us lliurarà un obsequi en el moment de la seva recollida (una bossa “porta-pilota” del FC Barcelona).


RAPSÒDIA: Més sobre "El Testament de Maria"\nMés sobre "El Testament de Maria"\nL’anunziata di Palermo, d’Antonello da Messina\nVaig demanar a un amic meu, molt més coneixedor que jo dels temes bíblics i religiosos en general, en Jordi Trepat (1) , que em donés la seva opinió sobre el llibre que acabo de comentar. Aquí la teniu:\n"El Testament de Maria se m'acut que podria ser com un evangeli apòcrif del S. XXI. "Apòcrif" no en el sentit de "fals, falsificat, inacceptable" sinó en el seu sentit etimològic: "amagat, clos, secret".\nDels fets de i sobre Jesús de Natzaret -diguem-ho així- en tenim força versions. Hom en pot escatir els aspectes històrics i els que no ho són, si són prou vàlids per fonamentar una fe, si són admirables, alliçonadors o simplement interessants. A ningú se li escapa, però, la càrrega de misteri (en el sentit més ampli de la paraula) que susciten. D'aquí ve que, si algú vol entrar en el secret de com va viure Maria tota aquella història, i que ho faci en el to amb què ho fa l'autor, em sembla enormement actual i, per descomptat, gens fals o inacceptable, sinó tot el contrari: revelador i significatiu.\nQuè va pensar, sentir, preguntar-se la mare de Jesús, quins podien ser els seus dubtes i desigs, esperances, temors i decepcions? Tot s'expressa en aquest monòleg interior d'una gran humanitat. Si a més, s'escriu amb un to íntim, càlid, poètic, delicat, bell en definitiva, això fa del Testament un relat que t'emociona i et fa pensar.\n"Desitjo que el que ha passat no hagi passat…". "He somiat que hi vaig ser…". "Vull que el temps retrocedeixi… començar des del principi…". "Els nostres somnis sí que tenen importància…". "Redimir el món? No va valer la pena…". És aquest vaivé d'impressions personalíssimes amb el rerefons dramàtic que va viure Maria (la mort del seu fill) que fan del llibre un text a voltes dur i inquietant, però alhora de lectura amable i pacificadora.\n(1) I alhora un bon poeta! Però això és feina per a un altre dia…\n* Teresa Costa-Gramunt em fa arribar una ressenya seva sobre aquest llibre apareguda a la revista digital El Núvol. Molt interessant!! : http://www.nuvol.com/critica/levangeli-segons-colm-toibin/\nD'ella en rescato aquestes paraules: "Les escletxes per on passa la realitat-veritat són com raigs de llum que il.luminen una cambra a les fosques. Per més efímera que sigui, podem veure l’esclat d’aquesta llum que, qui ha dit que no pot ser?"\nTeresa Costa-Gramunt 18 d’octubre de 2015 a les 14:31\nEn vaig fer un comentari crític a la revista digital Núvol.\nÉs un llibre que em va colpir.\nAugust Garcia 18 d’octubre de 2015 a les 15:41\nMoltes gràcies, Teresa! Ja l'he llegida i la trobo esplèndida. Sense el teu permís l'he enllaçada a aquesta entrada.\nM. Roser 18 d’octubre de 2015 a les 21:27\nAra llegiré el comentari de la Teresa, que també veig que el llibre li va arribar a l'ànima.\nAugust Garcia 18 d’octubre de 2015 a les 21:34\nSí, llegeix-lo. T'agradarà molt, ja veuràs.\nxavier pujol 23 d’octubre de 2015 a les 9:45\nNo sé del cert si aquesta bona senyora va existir.\nPerò sí que al llarg de la història hi ha hagut milers i milers de mares que han tingut fills i filles admirables que han mort d'una manera cruel per defensar les seves idees de pau i justícia, i que han patit el turment com si se'ls fes en pròpia carn.\nAugust Garcia 27 d’octubre de 2015 a les 23:42\nLes mares, sempre al davant dels infants que creixen, sempre al darrere dels fills i les filles que es fan homes i dones.


La celebritat senfonsa al llarg del segle | CAT.inspinre.com\nLa celebritat senfonsa al llarg del segle\nEl segle passat ha vist un gran nombre de curlies que han deixat la seva empremta en la història. A partir de "Pretty Woman" a "Harry Potter", curlies estan sacsejant la pantalla de Hollywood i ho han estat fent durant dècades.\nHem reduït alguns dels nostres rínxols favorits de les celebritats que han dominat les seves indústries i es van convertir en ídols per a tots nosaltres.\nNaturalment, vibrants rínxols vermells de Julia a "Pretty Woman" la van convertir en una icona instantani a curlies tot arreu. Per no esmentar l'amor del seu home de les seves panys naturals sobre la seva perruca recta. Parlar d'una dona bonica, de veritat!\nLa primera actriu a aparèixer a la portada de la revista Life, Jean Harlow era alhora sensual i divertida en la seva carrera de 10 anys, fent un gran impacte en la seva curta vida. Les dones d'avui segueixen imitar els seus rínxols platí, celebritats.\nAmb 25 anys en el programa d'Oprah i almenys tants pentinats, Oprah és potser el més famós arrissat del món. En els seus infames episodis de "coses preferides", que sovint comparteix els seus productes de cura del cabell preferits. De fet, estilista d'Oprah de més de 20 anys, Andre Walker, va crear la seva pròpia línia de cura del cabell, i els únics productes Oprah utilitza.\nInterpreta a Hermione Granger començant a l'edat de 10, Emma Watson s'ha convertit en una icona per als seguidors de Potter a tot el món. Fins i tot amb la seva recent tall pixie, que flueixen, panys màgiques de Granger van mostrar que món que ser intel·ligent, femenina i arrissat pot guanyar la bona batalla.\nAmb 16 premis Grammy i dues nominacions al Globus d'Or, Beyoncé ha ordenat el respecte de la indústria del cinema i la música, alhora que els seus rínxols de balanceig de celebritats. Ja sigui mostrant rínxols llargs o curts, impressionant aspecte de l'artista tenen tots clamant a copiar l'estil.\nEl guanyador coronat de "Miss Món" el 1994, Aishwarya Rai, ha arribat a trobar un gran èxit a Bollywood i es refereix sovint com la dona més bella del món. Amb tan fosc, rínxols que flueixen i els ulls de color verd grisenc, no és estrany que ella ha estat a la portada de la revista Vogue en tres ocasions.\nA "Sexe a Nova York", Sarah Jessica Parker va portar la diversió i de moda Carrie Bradshaw a la vida. Cada temporada i cada pel·lícula van portar nous estils frescos per al personatge més famós de Parker, inspirant a les dones a sortir de les seves rutines de moda i provar alguna cosa audaç i nova.\nEls seus rínxols són un element bàsic, i tots ens miraven mentre s'esforçava per mantenir i tenir cura d'ells per al allisat i després la transició. El personatge de Sarah Jessica Parker és una versió en pantalla del dilema diari d'una noia arrissada.\nDe "Bye Bye Birdie" a "Dos vells rondinaires", fabulosos rínxols vermells d'Ann Margaret l'han portat a través d'una llarga i il·lustre carrera. Als 70 anys, Margaret segueix sent un símbol sexual com la seva carrera segueix creixent a l'escenari, el que demostra que són rínxols bella a qualsevol edat.\nAixò es descriu com a "primera supermodel" ha inspirat a generacions de dones l'exercici de modelatge no només com un passatemps, sinó com una carrera. Sempre empenyent els límits del que apropiat, Dickenson fa que les seves opinions conegudes i viu la vida en veu alta.\nEl cabell de Janice varia depenent de arrissat a recta sobre l'esdeveniment, mostrant al món que la personalitat i determinació condueix a l'èxit, arrissat o no.\nAmb èxits, que abasten des escenari a la pantalla, aquest arrissat ha pres les seves panys directament al cim del món de l'espectacle. Unint-se a la "American Idol" al panell de jutges de la temporada 11, López es va convertir en un element permanent en la cultura pop nord-americà.\nEls seus rínxols sense fi en "Robin Hood, príncep dels lladres" enviats straighties tot arreu al saló per una ondulació permanent. Desafortunadament per a ells, aquest tipus de perfecció cabell només pot ser creat per la natura. Ja sigui usat de llarg i lliure, o domesticat en una ona curta suau, rínxols celebritats de Mastrantonio són certament son i d'un straighty potser també la nostra!\nRínxols i clotets encant de Shirley Temple la van convertir en una icona per a les nenes de tot el món, mentre que el seu talent i personalitat va assegurar el seu lloc en la història de Hollywood. Després de tot, alguna vegada has conegut a una nena de cinc anys d'edat, que no va voler rínxols de Shirley Temple?\nRínxols acuradament pentinat, estil clàssic, i una veu única en el seu tipus fan Billie Holiday en una icona durant l'apogeu de la música de jazz, i la seva influència continua en l'actualitat. Coneguda com Lady Day, vacances va demostrar que el talent natural, no la formació excessiva, fa una brillantor i l'estrella de les seves bobines no fa tant de mal.\nMúltiple guanyador NAACP i mestre de la comèdia i el drama, la bellesa i la gran intel·ligència de Vivica Fox li ha conduït a l'èxit en les pantalles grans i petites. Escenari a la pantalla, els cabells curt o llarg, Fox i els seus rínxols tènues sent icones de la moda.\nLa bellesa d'Elizabeth Taylor atemporal, un talent incomparable i una vida personal fascinant la van posar entre les actrius més conegudes en la història de Hollywood. A partir de la germana descarada a "Mujercitas" als poderosos "Cleopatra", tot el relacionat amb Elizabeth Taylor va proclamar que era, de fet, un estel natural, rínxols i tot.\nAprèn tot sobre el viatge de cabell natural de Corinne Bailey Rae i actitud positiva cabell natural!\nQui són els seus celebritats favorites arrissat?\nEl meu xotica hair clip-in revisió de les extensions de cabell natural\nTècnica contra producte: que importa més?\nScalpure ofereix màgia per al cuir cabellut\nMillors accessoris de pèl per als cabells arrissats\n4 signes que estàs negant el dany per calor\nPer què laigua és bona per als cabells arrissats\nPentinats de forma ràpida i fàcil de forma arrissada


Catalan literature - Resultados de la búsqueda - Depósito Digital de Documentos de la UAB\nPágina principal > Resultados de la búsqueda: Catalan literature\n24 p, 455.0 KB Traducció i comentari de 'Kaze no Uta o Kike' (Escolta la cançó del vent) de Haruki Murakami / Artigas Ruf, Sergi ; Nolla, Albert, dir. (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Traducció i d'Interpretació) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Traducció i d'Interpretació


Mon Planeta | Àfrica occidental té més goril·les i ximpanzés del què es creia | Actualitat\nÀfrica occidental té més goril·les i ximpanzés del què es creia\nUn gran cens mostra que el 80% d'aquests grans simis viu fora de les zones protegides i que la població de goril·les disminueix gairebé un 3% cada any.\nper Redacció dissabte, 28 d’abril 2018 - 08:00h | Actualitzat a 29/04/2018 12:54h\nGoril·la de les planes occidentals | Heather Paul (CC)\nUn gran cens dels goril·les i ximpanzés a l'Àfrica Occidental Equatorial, que ha durat una dècada, aporta bones i males notícies sobre el futur d'aquests simis, als parents més propers dels humans. D'una banda, s'ha descobert que hi ha un 30% més de goril·les del què s'havia pensat fins ara i que, en el cas dels ximpanzés, són un 10% més del que s'havia calculat. De l'altra, el mateix cens ha mostrat que la immensa majoria d'aquests grans simis, més d'un 80%, viu fora de les àrees protegides i, per tant, estan amenaçats, com demostra que la població de goril·les estigui disminuint a un ritme d'un 2,7% anual. Els resultats d'aquest estudi massiu, publicat a la revista 'Science Advances', ha estat liderat per la Wildlife Conservation Society, amb seu a Nova York.\nLes conclusions d'aquesta enorme recerca han estat escrites per un equip de 54 científics de diverses organitzacions i agències governamentals.A més de la WCS, també hi han participat experts del World Wide Fund, de l'Institut Max Planck d'Antropologia Evolutiva, l'Institut Jane Goodall i les universitats de Stirling i Washington (Estats Units), entre d'altres. Els investigadors van passar 10 anys recollint dades sobre el terreny a les regions habitades pel goril·la de les planes occidentals i el ximpanzé central, una àrea de 192.000 quilòmetres quadrats que comprèn alguns dels boscos més remots del continent africà. Així, els autors de l'estudi afirmen que aquesta zona és la llar de 360.000 goril·les i gairebé 130.000 ximpanzés, molts més del què s'esperaven. Aquesta diferència entre les estimacions i els resultats es deu, afirmen, a la millora dels procediments del cens, dades d'àrees que no havien estat incloses en altres estudis i a les prediccions fetes a les àrees que es troben fora dels llocs estudiats.\nEls científics consideren una molt bona notícia que encara hi hagi centenars de milers de grans simis a l'Àfrica Occidental Equatorial. Tot i això, es mostren preocupats pel fet que la gran majoria d'ells viu fora de les zones protegides, cosa que els fa vulnerables a caçadors furtius, malalties i a la degradació dels seus hàbitats. Les dades obtingudes, però, poden donar molta informació a les administracions locals perquè desenvolupin estratègies noves per protegir el seus hàbitats, intensificar la lluita contra la caça furtiva i frenar els efectes del desenvolupament humà a la vida salvatge de la regió. Això seria possible perquè, segons mostra el cens, la majoria d'aquests animals viuen en grans boscos molt propers a les reserves i els parcs existents i, de moment, lluny de l'activitat humana. Així, protegir les zones on viuen seria un pas fonamental per continuar conservant la població de goril·les i ximpanzés de la regió.\nEl cens, a més, va mostrar un declivi del 2,7% anual de la població de goril·les, dada que dóna suport a que aquests animals continuin sent considerats una espècie "en perill crític" d'extinció i els ximpanzés, una espècie "en perill". Una de les amenaces naturals més importants dels grans simis -i dels humans- és el virus de l'Èbola, i el desenvolupament d'una vacuna per aquesta malaltia és una prioritat, com ho són els esforços per explicar a la població com evitar la proliferació de la malaltia i la seva transmissió entre els humans i els grans simis. De les 14 espècies existents de grans simis, els goril·les de les planes occidentals i els ximpanzés centrals són els que tenen les poblacions més grans. Tot i que això és una bona notícia, la seva preservació no es pot donar per assegurada, ja que la seva dependència de l'hàbitat xoca frontalment amb la demanda a nivell local i global de recursos naturals que es troben als llocs on viuen, especialment fora de les zones protegides, que és on viu la majoria d'aquests animals.\nÀfrica ximpanzés goril·les


Plasticitat Cerebral i Neuronal, Neurogènesi. Neuroplasticitat exercicis mentals\nCogniFit - Plasticitat Neuronal i Cognició\nFuncionament i comportament: L'aprenentatge, l'experiència i l'entorn\nAccedeix als exercicis clínics d'avaluació cerebral\nNeuroplasticitat cerebral. Exercicis dirigits a estimular la plasticitat neuronal i neurogènesi\nPotencia la regeneració i recuperació de funcions danyades\nLa neuroplasticitat permet a les neurones regenerar-se tant anatòmicament com funcionalment i formar noves connexions sinàptiques. La plasticitat neuronal representa la facultat del cervell per a recuperar-se i reestructurar-se. Aquest potencial adaptatiu del sistema nerviós permet al cervell reposar-se de trastorns o lesions, i pot reduir els efectes d'alteracions estructurals produïdes per patologies com l'esclerosi múltiple, Parkinson, deteriorament cognitiu, malaltia d'Alzheimer, dislèxia, TDAH, insomni adults, insomni infantil, etc.\nXarxes neuronals abans d'entrenar Xarxes neuronals2 setmanes de l'estimulació cognitivaXarxes neuronals 2 meses de l'estimulació cognitiva\nQuan està ocupat en un nou aprenentatge o en una nova experiència, el cervell estableix un seguit de connexions neuronals. Aquestes vies o circuits neuronals són construïts com rutes per a la inter-comunicació de les neurones. Aquestes rutes es creen al cervell per mitjà de l'aprenentatge i la pràctica, de manera molt semblant a com es forma un camí de muntanya a través de l'ús diari de la mateixa ruta per un pastor i el seu ramat. Les neurones es comuniquen entre si mitjançant connexions anomenades sinapsis i aquestes vies de comunicació es poden regenerar durant tota la vida. Cada vegada que s'adquireixen nous coneixements (per mitjà de la pràctica repetida), la comunicació o la transmissió sinàptica entre les neurones implicades es veu reforçada. Una millor comunicació entre les neurones vol dir que els senyals elèctrics viatgen de manera més eficient al llarg del nou camí. Per exemple, quan s'intenta reconèixer un nou ocell, es realitzen noves connexions entre algunes neurones. Així, les neurones de l'escorça visual determinen el seu color, les de l'escorça auditiva atenen al seu cant i, d'altres, al nom de l'ocell. Per conèixer l'ocell i els seus atributs, el color, la cançó i el nom són repetidament evocat. Revisitant el circuit neural i restablint la transmissió neuronal entre les neurones implicades cada nou intent millora l'eficiència de la transmissió sinàptica. La comunicació entre les neurones corresponents és millorada i la cognició es fa més i més ràpidament. Podríem dir que la plasticitat sinàptica és la que dóna la sorprenent mal·leabilitat al cervell.\nConsiderant que la plasticitat sinàptica s'aconsegueix a través de millorar la comunicació en les sinapsis entre les neurones existents, la neurogènesi es refereix al naixement i proliferació de noves neurones en el cervell. Durant molt de temps els científics creien que les neurones morien i no eren reemplaçades per altres noves. Des de 1944, però sobretot en els darrers anys, l'existència de la neurogènesi s'ha comprovat científicament i ara sabem que passa quan les cèl·lules mare, un tipus especial de cèl·lula que es troba en el gir dentat, l'hipocamp i, possiblement, en l'escorça prefrontal, es divideix en dues cèl·lules: una cèl·lula mare i una cèl·lula que es convertirà en una neurona totalment equipada, amb axons i dendrites. Després, aquestes noves neurones migren a diferents àrees (fins i tot distants entre si) del cervell, on són necessàries, permetent d'aquesta manera que el cervell mantingui la seva capacitat neuronal. Se sap que tant en els animals com en els humans la mort sobtada neuronal (per exemple després d'una apoplexia) és un potent disparador per a la neurogènesi.\nEl declivi neurobiològic que acompanya l'envelliment està ben documentat en la literatura d'investigació i explica perquè els ancians obtenen pitjors resultats que els joves en les proves de rendiment neurocognitiu. Però, sorprenentment, no tots els ancians presenten un menor rendiment, alguns aconsegueixen fer-ho tan bé com els més joves. Aquesta diferència inesperada del rendiment d'un subgrup d'individus de la mateixa edat ha estat científicament investigada, descobrint-se que en processar la nova informació la gent gran amb un major rendiment utilitzen les mateixes regions del cervell que utilitzen els joves, però també fan ús d'altres regions del cervell que ni els joves ni la resta de gent gran utilitzen. Els investigadors han reflexionat sobre aquesta sobreexplotació de les regions del cervell en les persones grans amb major rendiment i en general han arribat a la conclusió que la utilització de nous recursos cognitius reflecteix una estratègia de compensació. En presència de dèficits relacionats amb l'edat i la disminució de la plasticitat sinàptica que acompanyen a l'envelliment, el cervell, un cop més, posa de manifest la seva plasticitat per reorganitzar les seves xarxes neurocognitives. Els estudis demostren que el cervell arriba a aquesta solució funcional a través de l'activació d'altres vies nervioses, activant-se així més sovint les regions en tots dos hemisferis (el que només passa en persones més joves).\nHem vist que la plasticitat és la capacitat que té el cervell per alterar les seves propietats biològiques, químiques i físiques. Els canvis en el cervell, el funcionament i el comportament es modifiquen seguint un recorregut paral·lel, i en els últims anys s'ha comprovat que les alteracions cerebrals són conseqüència tant de factors ambientals com de l'experiència. El nou aprenentatge es produeix de moltes maneres, per moltes raons i en qualsevol moment, al llarg de la nostra vida. Per exemple, els nens adquireixen molts nous coneixements, produint-se canvis cerebrals significatius en aquests moments d'aprenentatge intensiu. Un nou aprenentatge també pot sorgir per la presència d'un dany neurològic adquirit, per exemple a través de lesions o d'un accident cerebrovascular, quan les funcions dependents d'una àrea cerebral danyada es deterioren, i s'han d'aprendre una altra vegada. La necessitat d'adquirir coneixements nous contínuament, també, pot ser intrínsec a la persona. La multiplicitat de circumstàncies en què succeeix un aprenentatge, fa preguntar-nos si el cervell canviarà cada vegada que s'aprèn alguna cosa. La investigació suggereix que això no és així. Sembla que el cervell quan adquireix nous coneixements, actualitza el seu potencial per a la plasticitat. Per tal d'aprendre a marcar fisiològicament el cervell, l'aprenentatge ha de comportar canvis en el comportament. En altres paraules, el nou aprenentatge ha de ser un comportament pertinent i necessari. Per exemple, un nou aprenentatge que assegura la supervivència serà integrat per l'organisme i adoptat com una conducta apropiada. Com a resultat d'això, el cervell s'haurà modificat. Potser el més important sigui el grau en què una experiència d'aprenentatge resulta gratificant. Per exemple, aprendre utilitzant jocs interactius és especialment útil per a potenciar la plasticitat cerebral. De fet, s'ha demostrat que aquesta forma d'aprenentatge incrementa l'activitat del còrtex prefrontal (PFC). A més, en aquest context, és positiu jugar amb el reforç i la recompensa, com s'ha fet tradicionalment, perquè els nens s'involucrin en l'aprenentatge.\nEn quin moment de la vida el cervell està més obert al canvi? Sembla que els patrons de plasticitat són diferents depenent de l'edat i, realment, encara queda molt per descobrir sobre la interacció entre el tipus d'activitat inductora de la plasticitat i l'edat del subjecte. No obstant això, sabem que l'activitat intel·lectual i mental indueix a la plasticitat cerebral quan s'aplica tant a persones grans sanes com quan s'aplica a persones grans amb alguna malaltia neurodegenerativa. Més important encara, sembla que el cervell és susceptible al canvi, tant positiu com negatiu, fins i tot abans del naixement. Els estudis en animals mostren que quan les mares embarassades s'estableixen en un entorn ric en estímuls positius, la seva descendència posseeix un nombre més grans de sinapsis en regions específiques del cervell. I al revés, quan s'ha aplicat llum estressant a les embarassades, s'ha comprovat que la seva descendència mostra un reduït nombre de neurones en el còrtex prefrontal (PFC). A més, sembla que el PFC és més sensible a les influències ambientals que la resta del cervell. Aquests descobriments són de gran importància per al debat "naturalesa" vs. "Entorn", ja que sembla que l'"entorn" pot induir canvis importants en l'expressió gènica neuronal. Com evoluciona la plasticitat del cervell i quin és l'efecte de l'estimulació ambiental aplicada al llarg del temps? Aquesta és una pregunta molt important per als problemes terapèutics i les respostes que ofereix la investigació genètica. En els animals s'ha pogut veure que alguns gens canvien amb una breu estimulació, altres necessiten més temps d'estimulació per a ser alterats, mentre que altres no canviaran mai.Encara que l'ús del terme 'plasticitat' té una connotació positiva, en realitat, la plasticitat es refereix a tots els canvis que es produeixen en el cervell, alguns dels quals poden presentar-se juntament amb un deteriorament del funcionament i del comportament. L'entrenament cognitiu és ideal per estimular la plasticitat cerebral. Proporciona la pràctica sistemàtica necessària per a l'establiment de nous circuits neuronals i per a l'enfortiment de les connexions sinàptiques entre les neurones. No obstant això, com hem vist, en absència d'un benefici tangible de la conducta, el cervell no aprendrà de forma efectiva. Per això és tan important personalitzar els objectius.


La Jonquera incorpora dos vehicles elèctrics a la flota municipal - Diari de Girona\nUna furgoneta i un cotxe es destinaran a la regidoria de govern local i per als serveis municipals\nLa Jonquera incorpora dos vehicles elèctrics a la flota municipal Diari de Girona\nL'Ajuntament de la Jonquera incorporarà dos vehicles elèctrics a la seva flota per afavorir la mobilitat sostenible. Les noves adquisicions substituiran els antics vehicles, que provocaven moltes més emissions de gasos contaminants.\nUn dels vehicles (furgoneta Nissan NV 200) anirà destinat a la regidoria de govern local. Es tracta d'una furgoneta amb una bateria de 40 Kwh que permet tenir una autonomia de fins a 300 km en conducció urbana. L'altre vehicle (Kia Soul elèctric) es destinarà als serveis municipals, i es tracta d'un turisme equipat amb una bateria de 39,2 Kwh que permet una autonomia de 277 km en conducció urbana. Amb la incorporació d'aquests transports, de zero emissions, es podran substituir dos vehicles obsolets, que contaminaven l'aire amb majors emissions.


Les FEM RUGBY comencen a competir – Anoia Rugby Club\n7 octubre, 2019\tIn\tNotícies Sènior Femení\nLes FEM RUGBY, enguany agermanades entre 4, l’Anoia Rugby club, el Martorell Rugby Club, el Rugby Club Cornellà i l’universitari Cocodriles, iniciava aquest passat diumenge dia 6 el seu primer partit de lliga Vs les Carboneres de Terrassa.\nEl matx es disputava a can Jofresa i les noies tenien com a objectiu cohesionar-se dins del camp i comunicar-se bé per poder fer front a un equip jove i fort.\nDurant els primers minuts les locals es posicionaven bé dins del camp i provaven de fer jugades ràpides aprofitant que el conjunt FEM RUGBY no acabava de concentrar-se en el matx fins a arribar la primera marca local.\nVa ser el moment clau en el qual les noies de l’equip visitant van començar a posicionar-se amb una defensa fèrria que no va permetre cap marca ni xut a pals més fins al final del partit. Van igualar el marcador i tot just el van capgirar abans del xiulet de final de la primera part.\nA la segona part les noies del FEM RUGBY entraven al camp disposades a seguir endavant i no permetre cap entrada i provar de fer jugades trenades que van sortir i van fer delir l’afició.\nArribava la tercera i la quarta marca del visitant, tot i els cops de càstig que feien retrocedir metres i metres i metres. No va ser suficient per defallir els ànims i van tornar a traspassar la defensa de les locals amb fintes fins a arribar a la cinquena marca i fi del partit.\nAmb un resultat de 5-25, les visitants van donar joc en el seu primer partit de lliga.\nSeguiran treballant la cohesió al camp i lluitant cada metre en el pròxim partit de lliga, diumenge vinent a les 12 al camp de Cornellà Vs el conjunt Químics -Alella.


Engeguen un projecte a Girona per lluitar contra "l'estigma" de la salut mental en l'àmbit sanitari | Llagostera Ràdio\nMoment de la projecció d'un dels vídeos que integren el projecte 'La Consulta'. / Foto: ACN\nEngeguen un projecte a Girona per lluitar contra "l'estigma" de la salut mental en l'àmbit sanitari\nCombatre l'"estigma" de la salut mental en l'àmbit sanitari. Aquest és l'objectiu del projecte 'La Consulta' que s'ha presentat aquest dimarts a Girona.\nUna eina de treball per al personal sanitari que té com a objectiu ajudar als professionals del sector quan atenen persones amb un trastorn de salut mental. Es tracta de quatre vídeos on es mostren els principals comportaments que tenen els metges i la resta del personal des del punt de vista de l'"estigma" i els efectes que té sobre les persones ateses.\nI és que, segons una enquesta realitzada a 260 professionals de la Regió Sanitària de Girona, un 37% assegura que tendeix a associar les actituds del pacient amb el trastorn que pateix, un altre 22% prefereix derivar-los a l'especialista encara que no faci falta i un altre 7% reconeix que no té en compte l'autonomia del pacient i parla directament amb familiars o acompanyants. Tan sols un 32% assegura que tracta el pacient igual que la resta. Aquesta enquesta va ser contrastada per 80 usuaris de la Xarxa de Salut Mental i Addiccions de l'Institut d'Assistència Sanitària (IAS).\nEl document audiovisual presenta dos dels casos ubicats en una consulta d'atenció primària on pacients amb trastorn mental apareixen queixant-se de mal al peu i d'un canvi de la medicació de la diabetis. Les altres dues gravacions se situen en una consulta d'un especialista. Un d'ells vol fer-se una vasectomia i un altre demanar un consentiment informat per a l'aplicació d'un tractament.\nEn el cas del pacient amb mal de peu, set de cada deu professionals asseguren que tractarien el pacient de la mateixa manera que qualsevol usuari. En canvi, en el cas de la persona amb diabetis la situació és diferent ja que set de cada deu professionals en aquest cas entendrien que la resistència al tractament es deu al seu trastorn mental.\nFinalment, en les simulacions de visites a l'especialista es produeix una situació força semblant. Set de cada deu professionals atribuirien a la voluntat del pacient fer-se la vasectomia. En el cas del consentiment, la meitat consultaria als professionals de salut mental per conèixer el seu punt de vista.\nLa iniciativa està coordinada per la Fundació Campus Arnau Escala, conjuntament amb la Xarxa de Salut Mental i Addicions de l'IAS, la Nave Va, la Fundació Drissa i la Fundació Tutelar de les Comarques Gironines. Hi ha participat 70 persones amb malaltia mental, a més d'estudiants de medicina, infermeria, psicologia, educació i treball social de la UdG.\nL'edifici de la Generalitat a Girona ha acollit la presentació del projecte, que ha anat acompanyada d'una taula rodona titulada 'Discriminació i impacte: el contrast entre les intencions de conducta dels professionals i la percepció de les persones ateses'.\nMés en aquesta categoria: « Primera sentència a Girona que eximeix un matrimoni de pagar un deute basant-se en la Llei de Segona Oportunitat\tAjuntament de Girona, Generalitat i Cambra de comerç reclamen a l'Estat passar "de l'anunci als fets" amb el baixador del TAV a l'aeroport »


«Skam España» tracta la islamofòbia en la seva temporada final - Diari de Girona\n«Skam España» tracta la islamofòbia en la seva temporada final\nUna jove musulmana practicant protagonitza les noves entregues, que arribaran el 9 d'abril\nddg 12.03.2020 | 00:33\nHajar Brown interpreta el paper d'Amira a la sèrie. movistar +\nHajar Brown interpreta el paper d'Amira a la sèrie.\nAmira, una adolescent musulmana practicant, serà la protagonista de la quarta i última temporada de Skam España, que s'estrenarà a Movistar + el pròxim 9 d'abril. En el tràiler compartit ahir per la plataforma de pagament es veu únicament la cara d'Amira, amb una música àrab de fons i com diverses veus li fan tot tipus de comentaris islamòfobs acusant-la de no ser feminista per portar hijab. L'actriu Hajar Brown dona vida al personatge, amb el qual els responsables de la ficció volen mostrar com és el dia a dia d'una jove musulmana practicant a l'Espanya actual.\nA més de la història personal d'Amira, la sèrie també seguirà els últims mesos a l'institut de la Cris (Irene Ferreiro), la Viri (Celia Monedero), l'Eva (Alba Planas) i la Nora (Nicole Wallace). Les protagonistes de la sèrie hauran de reflexionar en aquesta temporada final sobre el seu futur professional i personal, un cop finalitzi la seva etapa a l'institut.\nSkam España, una adaptació de la reeixida sèrie noruega, ha tractat a través de les seves trames diverses qüestions molt presentats a la societat actual. Si en la primera temporada s'abordava el problema del bullying, en la segona es reflexionava sobre la bisexualitat. L'amor tòxic entre adolescents va centrar bona part de la tercera tanda d'episodis.\nL'adaptació del «best-seller» «Patria» s'estrenarà a HBO el pròxim 17 de maig.


Disfressa de periquito - Pau Mora - Disfresses - Els blogs d'e-noticies\nPot quedar molt bé si la mare es dedica a decorar unes ales amb traça i carinyu. Un bec al passamuntanyes i un simulacre de gàbia feta amb filferro prou gran per poder ficar-hi mig cos i amb forats amples als costats per poder treure els braços. Si el nen no té periquitos a casa , no li farà gràcia, millor pensar en una altre cosa. Això que és una bèstia que qui més qui menys n'ha tingut. El periquito, l'animal, demana poques atencions, el mill, l'aigua i netejar la gàbia de tant en tant. A mi m'agrada sentir-los fent xivarri, esverats ves a saber perquè, jo no els entenc. De color blanc i blau, com l'Espanyol, els pericos. L'Espanyol no està de moda. Ni falta que fa. Portar la samarreta de l'Espanyol pel carrer indica clarament que s'és de l'Espanyol, no hi ha més. Que els de l'Espanyol ho son per portar la contrària o perquè son anti-Barça, ja s'ha dit moltes vegades. I com que ja està tot dit, matem el tema i si pot ser per sempre. Des de aquí el meu homenatge a Titi i Tomik.\nEls blogs d'e-noticies - Pau Mora - Disfresses - Disfressa de periquito


Portal d'entreteniment "Fishki.net": contraparts, l'audiència i la història de l'aparició\n"Fishki.net" - Portal d'humor amb una audiència de milions de persones. El lloc ha guanyat popularitat, tant a Rússia com a l'estranger, i actualment és un dels majors recursos d'orientació d'entreteniment a casa nostra.\n"Fishki.net" El lloc va ser creat al maig de 2004 com a programador Alexander Rybak com un bloc on se'ls va donar als lectors l'oportunitat de passar una hora o dues veient i comentant les entrades de bloc proposats pels editors. Ja en 2006, Fisher ven estructures portal altament rendibles RBC, llavors l'amo de la "Fishki.net" era Mikhail Gurevich, cap d'una subsidiària de RBC "Mediamir".\nEl recurs ha experimentat canvis significatius en les mans d'un nou propietari: per a l'any 2008 el lloc de "pentinat" - es va negar a publicar l'eròtica i altres continguts qüestionables, i el 2013 el recurs va ser llançat en una nova plataforma, que actualitza de manera significativa la marca "Fishki.net" en si.\nDe moment, el contingut del lloc de molt diversa: divertit imatges, fotos, notícies, històries, col·leccions, vídeo i SIFCO - tot el que els usuaris esperen dels recursos d'entreteniment. Anàlegs "fishki.net" s'usa sobre un material semblant. És de destacar que per als càrrecs d'orientació política en el lloc especialment actitud reverent: la secció "Antifishki" ha estat creat per a contingut polític, que fins i tot té una moderadors separats d'entre els lectors.\nUna altra diferència característica entre els "xips" d'altres recursos similars - contingut a la pàgina principal. Materials que seran la "cara" del lloc, creat pels editors, però la majoria semblen registres "fishki.net" o creats pels usuaris, o ells presos d'altres llocs. Per evitar conflictes amb els titulars de drets, amb la publicació d'alguns dels llocs de materials restringits o prohibits.\nPortal està ampliant activament la seva audiència: Materials de "xips" es publiquen no només en el lloc principal, sinó també en els grups corresponents a les xarxes socials Facebook i "Vkontakte". A més, el recurs està equipat amb el sistema de "karma" - per als llocs d'alta qualitat i els comentaris de l'usuari és "punts de karma" i arrossegament o spam col·locació de reduir el seu nombre. Aquestes ulleres permeten als usuaris Karma prestigi en la comunitat, així com certs privilegis. Aquest sistema contribueix tant a la motivació dels usuaris i la moderació dels materials del lloc.\nD'acord amb Gurevich, tracta de fer que el lloc d'una versió adaptada de Rússia del recurs BuzzFeed estranger populars - un dels mitjans d'entreteniment amb una gran audiència i, de fet, un anàleg de "Fishki.net". De moment el lloc fa servir fins a milers d'entrades per dia i l'audiència única mensual de més de 10 milions d'usuaris. La majoria dels usuaris del recurs - la gent jove i activa, de manera que els continguts de la pàgina estan a temes de la joventut. No obstant això Gurevich assenyala que l'audiència del portal de "madura" - els visitants estan cada vegada més interessats en temes com la família i els nens, el turisme, automòbils i cuinar. editors del lloc monitoritzats acuradament per assegurar que el contingut era rellevant, interessant i estil corporatiu consistent "fishechnomu".\nanàlegs propera "Fishki.net"\nEn RuNet i fora hi ha un gran nombre de llocs que són similars en el tema, l'estructura i l'audiència del lloc. Per exemple, un recurs molt popular "Peekaboo". L'audiència una mica més, però molts consideren que és més convenient interfície. I quins són els comentaris dels usuaris sobre el mateix, que de vegades es converteixen en frases alats o "mems".\nUn altre anàleg conegut "Fishki.net" - "YaPlakal". recurs molt similar a com temàticament, i en l'estructura de l'audiència.\n"Fishki.net" - un dels majors portals d'entreteniment en RuNet, amb una reputació establerta i un públic entregat, obert a noves idees i disposats a canviar. Tot això fa que el recurs competitiu i obre nous camins per al desenvolupament.\nIgual que en "VC" per guanyar diners? Els ingressos reals en les xarxes socials\nAdreça MAC. Com aprendre i canviar?\nCom descongelar la pàgina al "BK"? consells\nPersonatges de sobrenoms i els seus ajustos\nCom triar un nom per al grup a la xarxa social?\nProtocol de xarxa - Què és això? protocols de xarxa bàsics\nOmul Baikal. On omul Baikal habitual. receptes de cuina\nCom construir un equip vostè mateix, peça per peça\nSopa Kalia: característiques, recepta\nEscultures Ernst Desconegut: descripció, foto\nSeria representant de l'automòbil nacional Volkswagen - Avilon\nInterpretació dels somnis: Carrusel el que son? El significat i la interpretació del somni\nPastís de plàtan xocolata. El secret per cuinar\nKeith - un peix o un mamífer? dades interessants sobre les balenes\nEnvoltar Origami: crear un regal en si!\nQuin és el salari dels soldats? La guerra salari mitjà\nEn els enreixats de Windows Novosibirsk, Novosibirsk Reixes\nEls símptomes de commoció cerebral en els nens, el diagnòstic i el tractament de la lesió cerebral traumàtica


Bordegassos de Vilanova- Història dels Bordegassos\nGaleria fotogràfica (l'estem omplint!)\nLes fotos de la Lídia\nDes del 1972 la capital del Garraf compta amb colla castellera pròpia: els Bordegassos de Vilanova. La colla de la camisa de color groc terrós és l'única que ha assolit els nou pisos després d'haver descarregat tota la gamma de vuit. Però també va ser la primera, l'any 1979, que va coronar un castell de vuit amb una nena al pom de dalt. Durant aquests gairebé 40 anys els castellers vilanovins les han vist de tots colors, però sempre han acabat remuntant el vol.\nVilanova i la Geltrú pot presumir de ser la vila que va acollir el tercer castell de nou documentat fins ara. Va ser l'any 1852, a la diada de les Neus, quan la colla dels Xiquets de Valls va completar un castell de nou que tot apunta que va ser el tres. I és que a Vilanova, primer de la mà dels Xiquets de Valls i després dels Nens del Vendrell, el caldo casteller s'havia anat preparant a base de segles. Durant molt temps els aficionats locals havien de conformar-se a donar suport a la pinya de les colles convidades. Però amb l'efervescència del final del franquisme, quan la nova democràcia s'albirava a l'horitzó, a Vilanova naixia una colla marcadament rupturista en molts sentits. Per començar, amb el nom. Bordegàs a Vilanova equival a dir noi, i no té cap connotació negativa com sí que passa a altres contrades. Però a banda de qüestions estètiques com el color de la camisa, la colla també va innovar amb la manera d'entendre els castells que a la llarga acabaria triomfant: la integració total de la dona als castells i l'aposta per les construccions lleugeres de pes.\nEl primer carro gros i la travessia del desert\nAquell carro gros carregat el 28 d'octubre del 1979 va sorprendre el món casteller pel simple fet que es tractava d'un castell gairebé límit en aquell moment i perquè l'assolia una colla que feia relativament poc que s'havia creat. Però, sobretot, als cercles castellers més tradicionals va impactar veure que amb segons i terços tan poc pesats es podia assolir un castell de vuit. L'exemple va acabar sent imitat, i millorat, per altres colles que van partir d'aquesta aposta per fonamentar la seva progressió constant que les va dur fins a l'elit.\nCuriosament, a Vilanova la fita no va estimular a anar a més, al contrari. Va comportar un relaxament que es va anar accentuant any rere any. Amb la democràcia recuperada, a la colla ja només hi quedaven les persones que hi eren per motius castellers. Si els 70 havien estat un progrés constant fins descarregar la torre de set i carregar el quatre de vuit, als 80 la colla entrava en plena regressió, fins arribar a tocar fons l'any 1989, quan la colla només va signar un sol castell superior al tres de set; un cinc coronat al Dia de la colla. El cap de colla Albert Salvany, arropat per molts castellers que encara avui militen a la colla, és la figura clau que lidera la colla durant tot aquest període que als Bordegassos es coneix com travessia del desert. Era cap de colla des del 1977, quan la colla va començar a estrenar els seus millors castells. I malgrat la desbandada posterior, es va mantenir al càrrec fins que un infart el va sorprendre el dia de Nadal del 1989. Precisament quan els Bordegassos travessaven una situació més incerta. Però la colla va reaccionar. I els anys posteriors, coincidint amb l'entrada de força gent jove, la colla va anar cada temporada a més.\nLa plaça de la Vila va haver d'esperar 15 anys entre el primer i el segon castell de vuit de la seva colla. Però al 1994, per fi, es recuperava, i poc més tard es descarregava, el quatre de vuit. El 1995 va servir per estrenar el tres de vuit i el pilar de sis i, després de dos anys de consolidació, al 1998 la colla feia un salt qualitatiu amb l'arribada de Pere Guinovart com a cap de colla. L'experiència acumulada, un augment en el nombre de camises i una canalla excel·lent va permetre que la colla anés rebentant el propi sostre amb una gran facilitat. A banda de consolidar la clàssica de vuit acompanyada pel pilar de sis, la colla va estrenar el folre de la torre de vuit (coronada per festa major malgrat la pluja) i descarregada un parell de mesos més tard. Entremig, la colla també va donar la campanada descarregant a la plaça Sant Jaume de Barcelona el seu primer pilar de set amb folre. La traca final va arribar al novembre, descarregant al primer intent el cinc de vuit. I allò ja eren paraules majors. Tot plegat, coincidint amb la inauguració del local propi.\nEls millors anys\nEl 1999 és l'any daurat dels Bordegassos. La colla reeditava els seus millors castells i afegia el quatre de vuit amb l'agulla al seu repertori, tot just una setmana abans del de la millor actuació que la colla ha completat mai. L'1 d'agost, a la festa major de Vilanova, els Bordegassos van carregar el seu primer castell de nou: un tres carregat que va anar seguit del quatre de vuit amb l'agulla, el cinc de vuit i el pilar de set. Tots aquests darrers descarregats. La Mercè va tornar a ser màgica pels vilanovins, que van descarregar el seu primer tres de nou. Tot seguit la colla va intentar el quatre, però no se'n va sortir. El quatre de nou és l'únic castell que els Bordegassos han dut a plaça i que mai no han assolit. La colla havia tocat sostre, però el limitat nombre de camises feia que anar més enllà fos complicat.\nEls castells colossals es van anar mantenint, tot i que amb menys regularitat cada cop, fins al 2002, quan la colla va assolir el seus darrers cincs i torres de vuit. El 2001 encara el van aconseguir tancar amb un dos cinc de vuit de postal i un tres de nou carregat. La curiositat la trobem a la diada de la colla del 2000, quan la colla va descarregar el tres de nou per primer i únic cop a plaça pròpia. Es dóna la circumstància que aquest és el darrer castell de nou del segle XX per a tot el món casteller. La batalla que durant un temps va mantenir aquest nivell, a partir del 2003 ja només va servir per mantenir els castells bàsics de vuit. El 2006 arribava el que durant quatre anys va ser el darrer castell de vuit assolit pels Bordegassos. La pressió d'haver de salvar determinats castells a vegades semblava que tenia més pes que la pròpia il·lusió per assolir-los. I calia tallar aquesta dinàmica. Es deixaven enrere 13 temporades consecutives en què la colla havia descarregat castells de vuit. Però ara , més que fer castells de vuit, calia treballar per tornar a fer una colla de vuit. No és el mateix.\nEntre el 2007 i el 2009 va tocar donar un pas enrere per agafar embranzida. El sostre va estar en els set pisos. La torre de set descarregada a la festa major va ser un dels primers senyals de recuperació, tot i que no va acabar de tenir continuïtat. El 2010 el quatre de vuit va tornar a ser groc terrós, tot i que només carregat. El 2011 també va començar amb certa irregularitat, però l'èpica torre de set descarregada a la festa major va marcar un abans i un després que va animar molta gent, bona part d'ella jove, a incorporar-se a la colla. Els assajos cada cop van ser de més qualitat i la colla va explotar de nou a la cinquena Diada Albert Salvany, quan va tornar a descarregar el quatre de vuit, cosa que no s'assolia des del 2006. A més, aquest carro gros va ser el número 100 de la història de la colla (85 descarregats i 15 carregats). En aquesta mateixa diada els de groc terrós van descarregar una torre de set que va acabar sent el castell insígnia de la colla i, a més, van recuperar el tres de set aixecat per sota: un castell que no assolien des del 1998. El darrer tram de temporada els assajos estan enfocats a consolidar la millor diada de la temporada i incorporar al repertori el tres de vuit.\nEl 2012 va ser un any històric. La colla va recuperar els folres després d'una dècada de no fer-ho i, a més, ho va fer per la porta gran, descarregant el triplet de vuit. Per festa major els Bordegassos van recuperar el tres de vuit. Però la recompensa complerta a la feina feta la van aconseguir al Concurs de Castells de Tarragona, on tornaven després de 24 anys d'absència. Els de groc terrós van proclamar-se campions de la jornada de dissabte i a la classificació general van assolir el dotzè lloc, superant en puntuació alguna colla que participava a la jornada de diumenge i empatant a punts amb els desens classificats.\nLa temporada 2013 va ser una temporada de renovació. Tot i això, va permetre consolidar el quatre de vuit, que van descarregar en quatre ocasions i no els va caure mai. En canvi, la torre de set es va mostrar més irregular i el tres de vuit no es va dur a plaça. El set de set va ser l'estrena de l'any.\nEl 2015 els Bordegassos van retrobar-se amb el triplet de vuit per Festa Major, descarregant el tres i el quatre de vuit, i tornant a carregar la torre de vuit. Van arrodonir la diada carregant el pilar de sis. El pilar de sis descarregat va ser el castell que la colla va recuperar el 2016. La temporada 2017 va ser la de la consolidació absoluta dels castells de vuit bàsics, amb 17 castells de vuit descarregats. A banda de sovintejar el quatre de vuit, la colla va descarregar cinc tresos de vuit i va descarregar la torre de vuit, que no completava des del 2012.\nCastells i altres coses\nEls Bordegassos són un dels puntals del ric teixit assoc iatiu vilanoví. A banda de l'activitat castellera habitual, la colla és una de les entitats més actives al Carnaval de la ciutat. També és una de les entitats impulsores del Manani Rock FM, el festival musical que diversifica l'oferta musical de la festa major vilanovina.


Punset i Ciudadanos, tal per a qual – L'Horta Informacio\nPunset i Ciudadanos, tal per a qual\nPublicado en 31/10/2016 por Redaccio en L'Horta Opina, Opinio // 0 Comentarios\nL’HO / ROGLE.- Els valencians que creem en una nacionalitat valenciana autonoma, protagonista del seu present, orgullosa del seu passat i artifex del seu futur, voldriem tindre representants en les Corts. I no es que no hi haja base per a conseguir-ho, pero erros propis i encerts aliens nos mantenen dividits, incapaços d’alcançar el lloc que nos pertocaria en politica. Desgraciadament, eixe lloc es massa golos i no ha quedat vacant, sino que ha segut ocupat per gents sense escrupuls que, fingint lo que no creuen, han posat els seus interessos partidistes –i personals en molts casos– per damunt dels de la colectivitat a la que han representat o representen.\nDes de que hem gojat d’autonomia el conflicte identitari nos ha impedit alvançar i progressar conjuntament, com un poble que som. I, els qui podien haver fet per resoldre’l, lo que han fet ha segut atiar mes llenya al foc del problema. Partits que han governat en majories absolutes han mostrat, front al conflicte, en el millor dels casos passivitat, i, en general, aprofitament interessat. I es que la possible solucio ha estat en mans de persones sense raïls en esta terra que no han dubtat en renunciar a qualsevol principi, inclus els morals, per a prosperar en la política estatal o en un determinat camp professional a canvi d’afonar les aspiracions de llibertat i autonomia dels valencians. Han recorregut a alimentar la divisio provincial, a descalabrar fins a fer desapareixer les entitats bancaries valencianes, a renunciar a qualsevol proyecte de vertebracio, a subvencionar entitats i activitats que treballen per la nostra anulacio com a poble, etc., tot aço realisat en l’aquiescencia i complicitat de les classes dirigents, les empresarials -que no tenen mes mira que Madrit- o gran part del mon de la cultura (la cultura subvencionada, majorment).\nEsta divisio nos ha debilititat i nos debilita. Aixina, nos hem aveat als robaments culturals i patrimonials, a les provocacions i desprecis foraneus, a una finançacio escandalosament injusta…, i, lo pijor de tot, a donar veu a representants que nos traïcionen i nos insulten; l’ultim cas, el de l’impresentable “ecologista” Sra. Punset.\nEste cim de la coentor, no conforme en insultar als valenciaparlants quan encara estava en les Corts Valencianes calificant-los d’aldeans per estimar la llengua valenciana i voler posar-la en el nivell que es mereix, el passat 9 d’Octubre, des del Parlament Europeu, a on arribà despuix d’arrear fugint de la seua clavada de pata, vingue a demostrar que el seu despreci no es llimita a la llengua, sino a l’identitat valenciana tota. Com si tal cosa, en el seu conter de Twitter venia a calificar a la Real Senyera de drap: “Hoy 9 de octubre, donde muchos se pasean orgullosos con un trozo de tela”, escrivia. Aixo es lo que opina l’esnobissima Sra. Punset del simbol que representa les llibertats del nostre poble.\nYa coneixem ad estos apatrides que, arrugant el nas al pensar en el “poble baix”, mai renuncien a viure del sou public. Esta senyora pareix que es descarregà en el seu partit com podia haver-ho fet en un atre, pero dona l’impressio que encertà en l’eleccio, puix les seues declaracions no desentonen de l’ideari de Ciudadanos, a tenor de lo expressat pel seu lider, Albert Rivera, el qual no reconeix la singularitat de la llengua valenciana, si poguera acabaria en l’Estat de les autonomies i afirma que l’infrafinançacio valenciana està exagerada i que, si es per ell, si volem cobrar el deute historic podem esperar assentats. No disten massa eixos plantejaments dels d’alguns dels seus representants en les Corts Valencianes quan arriben a identificar-se com a nacionalistes espanyols mentres neguen el reconeiximent a que puguen hi haure nacionalistes d’uns atres territoris. Ciudadanos ha vengut, no sabem si per a quedar-se, pero si per a changlar-se dels valencians. Un grup politic que encara no ha desautorisat a la tal Punset, que era, no ho oblidem, la lider del partit en terres valencianes, ni l’ha expulsada per ofendre els sentiments d’un grandissim conjunt de valencians; ciutadans i territori dels quals va obtindre els vots per a seguir vivint del “cuento” mentres defen algun cossiet de margarites, que queda molt “ecologic” i molt cool.\n¿Tot lo apuntat vol dir que els valencians “nos mereixem lo que tenim”? Nosatres sempre defendrem que no, que prou ha fet el poble valencià conservant el seu sentiment identitari donada la pressio que a lo llarc dels ultims segles ha sofrit per a reduir-lo a mera colonia d’uns atres pobles. Algun dia trobarém la forma de superar esta situacio. De moment, lo que si que sabem es que hi ha un partit nou, instalat en Valencia, que es dedica a catapultar politicament a impresentables personages que se n’aprofiten de votants poc exigents.


Apartment Zadar 6132a Zadar Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Zadar 6132a és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Brodarica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Zadar 6132a també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Brodarica. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment Zadar 6132a la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Brodarica.


Novamont és una empresa que va néixer a partir d’un grup d’investigadors amb un model i projecte ambiciós. : “Química viva per la qualitat de vida”, es a dir, la integració de química, medi ambient i agricultura. El producte estrella de Novamont actualment, és el Mater-Bi. Un polímer biodegradable i compostable de prové de fonts vegetals renovables.\nNatureworks LLC és la empresa productora del biopolímer Ingeo P.L.A., un àcid polilàctic polimeritzat. Ingeo es realitza quasi totalment amb matèries primes vegetals renovables, en concret midó de bat de moro, i és biodegradable i compostable.\nGrom, el gelat bó com el d’abans. Les gelateries Grom han fet del respecte del medi ambient la seva bandera. No falten, en els seus punts de venda, materials respectuosos amb medi ambient, com les paletes i culleretes fabricades en Mater-Bi per Ecozema.\nAssobioplastiche, la associació italiana de bioplàstics i materials biodegradables i compostables, està constituïda per empreses que treballen a Itàlia i al estranger, en la producció de polímers biodegradables i productes acabats, així com organismes, ONGs, universitats i associacions empresarials i per les estructures que garantitzen la correcte gestió del final de la vida dels productes bioplàstics manufacturats.\nPIÚINFORMA és una associació que té per objectiu incentivar als consumidors per tal de que adoptin un estil de vida més sa, sostenible i responsable.\nPosen a disposició mitjans i eines que ofereixin als consumidors la possibilitat de triar lliura i conscientment en l’àmbit de salut i medi ambient.


El nou Carnet Jove d'Alcarràs arrenca amb embranzida\nUn nou Carnet Jove d'Alcarràs fusiona les dues targetes i completarà el seu desplegament a la tardor\nmés amb nou arriba jove carnet\nPresentació del nou Carnet Jove d'Alcarràs ©AjAlcarràs\nLa proposta del nou Carnet Jove d'Alcarràs es va presentar el 4 de maig a l'Ajuntament de la vila per; l'alcalde, Jordi Janés; la directora de l'Agència Catalana de la Joventut, Núria Ramon; i el regidor de Joventut, Gerard Companys.\nJanés va mencionar que "l'acord elimina duplicats i facilita la vida al jovent local perquè posa al seu abast un ventall de descomptes i avantatges encara més gran que inclou serveis i ofertes de tot Catalunya i Europa".\nEl carnet porta com a novetat un format digital que permetrà fer servir directament des de l'aplicació mòbil del carnet. Per tal d'adquirir-lo, els joves hauran d'acreditar la seva residència al municipi, juntament amb les seves dades d'identificació (DNI o bé el certificat d'empadronament). A més, els joves que ja eren titulars, se'ls hi farà la renovació automàtica que també tindran disponible mitjançant l'aplicació.\nAlcarràs, anteriorment al Carnet Jove tenia una altra targeta 'Alcarràs Jove', que oferia avantatges i descomptes als veïns del municipi. Amb aquesta renovació del nou Carnet Jove d'Alcarràs, s'han fusionat les dues targetes que han aconseguit un total de 800 titulars que corresponen als 500 usuaris que tenien el Carnet Jove nacional de la vila i 300 que acumulava la targeta 'Alcarràs Jove', activada pel consistori l'any 2020\nL'objectiu del carnet és oferir una bona diversitat d'avantatges de qualitat i proximitat per al jovent d'Alcarràs i així, potenciar l'ús en el seu dia a dia. També, pretén que els joves puguin utilitzar el carnet en comerços i establiments locals i així, incrementar l'arrelament i la identificació amb el municipi.\nEls joves d'Alcarràs que vulguin fer-se nous titulars del Carnet Jove, ho podran fer a partir del mes d'octubre mitjançant la web del Carnet Jove o a qualsevol de les oficines de CaixaBank o Imagin.\nLa Fira de la Il·lustració dona llum a la seva 7a edició acompanyada del Tasta'm


L'home tranquil: Rákosi i el fuet\nPer dur-ho a terme no va a dubtar a emprar la tàctica del salami (Szalámitaktika), el desgast paulatí i progressiu de les forces socials i polítiques no adeptes.\nTot just acabada la guerra i derrotats els aliats magiars dels nazis, ¿qui es podia oposar frontalment al comunisme?\nBé amb amenaces, presó o eliminació física, tot de possibles opositors van ser esborrats de la vida pública, per fases. Des del "tu ets un feixista!" fins al "Com és que t'oposes al progrés del poble?".\nPrimer van caure les restes de forces conservadores i dretanes (aristocràcia, clergat, burgesia...), després els agraris, més tard els socialdemòcrates...Qualsevol contestació pública al comunisme imperant va quedar ofegada.\nCom un salami (popular embotit magiar) va ser laminada, llescada... I cruspida.\nAra imaginem una societat que s'identifica amb els embotits, com per exemple... Un fuet!\nPrimer en traiem un tall per aquells que neguen l'existència mínima d'aquest fu... Societat -perdó-. Això és un culet, aquell on hi ha el cordill per penjar o el fermall per tancar la tripa.\nDesprés treus un tall pels qui ho veuen com una regió, un fuet més...\nUn altre pels d'una mera autonomia...\nUn altre pels que neguen dret a decidir...\nUn altre tall llescat pels partidaris del federalisme,\nPer terceres vies, tipus confederació i Estat lliure associat? Una altra llesca, ben fineta aquesta vegada, que va quedant menys.\nJa no queda tant com al principi. Podríem triar entre voler el fuet amb un llonguet burgès, un tall de barra amb pa amb tomata, o unes torrades proletàries amb all i oli.\nPels burgesets neoliberals reconvertits a l'alliberament nacional? Una altra llesca!\nMenestrals de la corda "català emprenyat" amb ínfules lleugerament socialdemòcrates? Un altre tall!\nCol·lectivistes de bandera roja, puresa étnico-ideològica i activisme altermundialista...\nI què en queda?\nAnar llescant fuet. Qui se'l menjarà? (font www.carnisseriameya.com)\nEl dubte que tinc és qui es cruspirà el fuet?\nUn jacobí espanyolista?\nUn republicà camisa vella?\n...O tots tres junts?\nEls gargots són de L'Home Tranquil a 22:50


El sitgetà Albert Sáez, nou director d’‘El Periódico de Catalunya’ - L'Eco de Sitges\nEl periodista sitgetà Albert Sáez ha estat nomenat director d’El Periódico de Catalunya. Sáez havia exercit ja com a director adjunt d’aquest diari entre 2010 i 2017, quan va fundar l’agència Digital Transformers, que, entre d’altres projectes, va assumir el procés d’expansió digital d’aquest mateix diari i la creació de la pàgina web de L’Eco de Sitges.\nAlbert Sáez té una llarga i sòlida trajectòria periodística. Abans, havia estat director adjunt del diari Avui i president de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. També exerceix de professor a la Universitat Ramon Llull i ha escrit diferents llibres sobre comunicació i actualitat. Des del 2013 és membre del Consell Editorial de L’Eco de Sitges, on hi col·labora habitualment com a columnista. El 2015 va rebre la Ploma d’Or de Sitges i l’any passat va participar com a ponent a les jornades Repensar Sitges, que organitza aquest setmanari a l’Hotel MiM, amb l’objectiu d’exposar visions, projectes i anàlisi sobre la realitat i els reptes de futur de Sitges.\nTres platges de Sitges rebran sorra addicional


La Clean Clothes és una xarxa internacional d’ONG, sindicats i organitzacions de persones consumidores que té l’objectiu de millorar les condicions de les persones treballadores de la indústria global de la confecció.\nÉs present a 14 països europeus: Alemanya, Àustria, Bèlgica, Dinamarca, Espanya, França, Holanda, Itàlia, Noruega, Regne Unit, Suècia, Suïssa, Turquia i Polònia. A més, col.labora amb més de 200 organitzacions de treballadors i treballadores de tot el món.\nDes de cada país s’apropa la campanya internacional a la ciutadania local, adaptant els continguts a la llengua pròpia i duent a terme accions i negociacions pròximes. Per aquest motiu, Federación SETEM coordina la Campanya Ropa Limpia a l’Estat Espanyol i SETEM Catalunya coordina la Campanya Roba Neta a Catalunya des de 1997, els darrers anys amb el col·lectiu RETS.\nAixí doncs, es treballa de manera autònoma a nivell nacional i en xarxa a nivell europeu. La xarxa europea es troba emmarcada, al seu torn, en una xarxa internacional que inclou sindicats, ONGs i individus dels països on es cus la roba (Àsia, Àfrica, Europa de l’Est i Amèrica Central) i col·labora amb altres campanyes similars a Estats Units, Canadà i Austràlia. Fora d’Europa, doncs, la CRN treballa com a una xarxa informal però amb un objectiu comú: millorar les condicions laborals a la indústria tèxtil i de material esportiu, aconseguir que siguin equivalents a les establertes per l’Organització Mundial del Treball i minimitzar l’impacte de la producció sobre el medi ambient.\nL’any 1989, una manifestació davant d’uns grans magatzems a Holanda per denunciar les indignes condicions laborals de les treballadores a Filipines (on es produïa la roba) va créixer fins a convertir-se en la Clean Clothes Campaign (CCC). Des de llavors, la campanya ha treballat dur i ha obtingut diversos èxits, malgrat encara queda molta feina a fer per acabar amb les condicions d’explotació de les persones que treballen en la indústria tèxtil arreu del món.\nLa deslocalització, la subcontractació i la pressió per aconseguir preus més baixos i terminis d’entrega més curts es troben a la base d’aquesta explotació que afecta milions de persones. LA CCC exigeix a les empreses transacionals de moda i material esportiu que es responsabilitzin de les condicions de les treballadores que confeccionen la roba. Aquestes condicions laborals inclouen aspectes molt diversos: el nombre d’hores de jornada laboral (sovint més de 10 o 12h al dia), salaris dignes, baixes i prestacions per malaltia o maternitat, mesures de seguretat i higiene en l’espai de treball, la llibertat d’associació, etc.


Campanada i alguna cosa més | miquelcolomer\n← Aigües tèrboles\nCapvespre de Jaca →\nPàgina d'inici » Dietari » Campanada i alguna cosa més\nCampanada i alguna cosa més\nPosted on 25 Març 2016 by miquelcolomer\nLa primera campanada, veritable gran campanada, o campanada grossa, ve d’Osca. D’aquell rei, Ramir II, que, cansat de la insolència de la noblesa, un dia decidí convocar aquests seus vassalls per fer-los veure com es feia fondre una campana i que tal cosa se sentís arreu del Regne d’Aragó d’aleshores, mitjan segle XII. I, així, un cop reunits els nobles, aquest rei que dic ordenà decapitar els més díscols i disposà, després, els seus caps en cercle, l’últim el de qui més l’havia fet emprenyar, el del bisbe d’Osca, al centre com a batall, altrament dit sonall. I fou així que es produí la primera Gran Campanada de la història. I es veu que sí, que se sentí tot al llarg i ample del Regne. És d’aquella gran sorpresa que hem heretat l’expressió.\nAixò a banda, el barri antic d’Osca no està gens malament. Construït en un turó, aquest centre primitiu apareix ara envoltat d’un cinturó de carrers, com per exemple el del Coso, que ocupen l’emplaçament antic d’un recinte fortificat. Contemplem, tot passejant, el retaule d’alabastre (S.XVI) de la Catedral, d’un gòtic florit del XIII. I també el claustre de l’església de Sant Pere el Vell, on justament hi ha el sarcòfag romà de Ramir II (el de la campanada que dèiem) que morí precisament en aquesta església. Per cert, que tan sols ell i Alfons el Bataller són els únics reis d’aquella dinastia que no foren enterrats a St. Joan de la Peña.\nI no voldria estar-me de dir alguna cosa en relació a Pepín Bello, persona i personatge. És que penso un poc en mi quan peso en ell, diletant de mena, lector, incitador del surrealisme, que era d’Osca on va néixer el 1904 i que tingué una vida tan llarga com la pot cabre en els gairebé 104 anys que va viure. Tot el que sortí de la seva ploma, o gairebé, és pòstum. La seva vida, no. De cap manera no fou pòstuma, la seva vida. Aquella Residencia de Estudiantes, a Madrid, i la seva relació amb Buñuel, amb Dalí i, sobretot amb García Lorca, i encara amb molts dels representants d’aquella generació del 27. “No me’n canso mai, d’estar sol”, deia. I també que “Lorca era un gelós de l’amistat. I quan Buñuel i jo ens n’anàvem porai de nit, sempre ens demanava on. I encabat, si li dèiem que vindrien noies, aleshores deixava anar qualsevol excusa i es retirava. Era homosexual, però no en feia cap ostentació. No li agradaven aquests mariquites (sic) amanerats que anaven pel món exagerant-ho tot. A mi tampoc. I el que dic, quan ell hi era, no feia ni fred ni calor, feia Federico”. Que bonic, penso.\nUn poc més de 2 hores ha durat aquesta passejada per la ciutat avui, Divendres Sant. Escapada de 4 dies.\nAquesta entrada s'ha publicat en Dietari i etiquetada amb Aragó, escapada, Osca, Pepín Bello, Ramir II. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


El Pi impugnarà l'acord del Consell d'abandonar la gestió de l'hipòdrom de Manacor\nToni Pastor ha qualificat la revocació del conveni com "una mesura desproporcionada i equivocada"\nImatge d'arxiu P. LOZANO\nPalmaEl grup d'El Pi ha anunciat que impugnarà l'acord adoptat al plenari del Consell de Mallorca el passat 21 de desembre en què es va aprovar que l'ens insular abandonaria la gestió de l'hipòdrom de Manacor en el termini màxim de dos mesos. El portaveu del grup, Toni Pastor, ha qualificat aquesta mesura de "desproporcionada i equivocada" i ha destacat que "la revocació del conveni amb el consistori està ple d'irregularitats tant en el fons com en la forma".\nPastor ha manifestat que la formació estudia presentar un recurs contenciós administratiu amb l'objectiu de salvar el recinte i de potenciar les carreres de trot. Així, el portaveu ha assegurat que "farem tot el possible perquè no es dugui a terme i es busqui una sortida que garanteixi la supervivència de l'hipòdrom".\nImatge de la roda de premsa d'aquest dijous del grup d'El Pi Ara Balears\nDe la mateixa manera, Pastor ha explicat que "s'ha arribat a aquesta situació per la manca de capacitat negociadora del conseller de Desenvolupament Local, Joan Font, que ha tornat a demostrar l'animadversió que té contra els interessos dels ciutadans de Manacor".\nPer la seva banda, el regidor d'Interior i Esports de l'Ajuntament de Manacor, Miquel Perelló, ha manifestat que "ens sentim molt decebuts amb l'actitud del Consell". Perelló no ha volgut garantir que les curses de trot a Manacor puguin continuar, però ha afirmat que "a pesar que l'Institut Hípic abandoni la gestió del recinte, nosaltres lluitarem i farem feina perquè no deixi d'haver-hi mai carreres a l'hipòdrom de Manacor".\nAmb tot i això, Pastor ha apuntat que el Consell ha demostrat que no aposta pel món del trot i "molt menys per les famílies de cavallistes que viuen d'aquest esport". El portaveu ha conclòs dient que sempre han considerat que Manacor és un hipòdrom de segona i que "el seu objectiu és tancar-lo".\nHipòdrom de Manacor El Pi Consell de Mallorca


REQUISITS DEL SISTEMA DE FIFA 22 PER A LA MILLOR EXPERIÈNCIA DE JOC - ÚLTIMA\nRequisits del sistema de FIFA 22 per a la millor experiència de joc\nFIFA 22 ha estat anunciat per EA Sports. Descobriu quins són els requisits mínims del sistema per executar aquest joc al vostre ordinador.\nL'espera de l'última edició de FIFA ha acabat, ja que FIFA 22 ja ha estat anunciat per EA Sports. I ara tots els aficionats als videojocs de futbol poden fins i tot fer la reserva del joc. El davanter estrella del PSG de 22 anys, Kylian Mbappe, torna al paper de protagonista de la portada de FIFA 22. El joc de FIFA més esperat, FIFA 22, es podrà jugar a PS4, PS5, Xbox Series X, Xbox Series S i Xbox One. , PC i Stadia.\nAmb l'anunci de FIFA 22 per part d'EA Sports, molts amants dels jocs de futbol han estat buscant amb impaciència el requisit mínim perquè FIFA 22 funcioni perfectament als seus dispositius. Per ajudar tots aquells amants de la FIFA, estem aquí amb tota la informació sobre el requisit mínim de PC de FIFA 22. Tota la informació esmentada a continuació és correcta, ja que ha estat publicada per EA.\nRequisits mínims de FIFA 22\nDesenvolupat per EA Sports, FIFA 22 s'estrenarà a tot el món l'1 d'octubre de 2021. La pre-comanda de FIFA 22 ja ha començat, però com a amant dels videojocs, cal conèixer tots els requisits mínims per executar el joc perfectament al seu interior. dispositiu corresponent, abans de reservar qualsevol joc. Normalment, els jocs de la FIFA no demanen especificacions de gamma molt alta per executar el seu joc. Però el nou FIFA 22 fet amb Tecnologia HyperMotion demanarà alguns requisits determinats al vostre dispositiu. Com es pot veure a FIFA 22, HyperMotion tindrà un paper important en el joc. A part d'alguns requisits mínims, FIFA 22 també demanarà una connexió estable a Internet d'alta velocitat per jugar el joc sense cap problema amb jugadors d'arreu del món. Ja n'hi ha prou de parlar, mirem tots els requisits mínims per a FIFA 22.\nRequisits mínims del sistema de FIFA 22\nSistema operatiu: Windows 7 / 8.1 / 10 de 64 bits\nProcessador: Athlon X4 880K @4GHz o equivalent/Core i3-6100 @3,7GHz o equivalent\nTargeta gràfica: Radeon HD 7850 o equivalent/GeForce GTX 660 o equivalent\nRequisits de connexió en línia: 512 KBPS o connexió a Internet més ràpida\nEspai al disc dur: 50 GB\nRequisits de connexió en línia: velocitat mínima d'Internet de 512 kbps. La connexió a Internet és necessària per instal·lar i jugar al joc.\nSistema operatiu: Windows 10 de 64 bits\nProcessador: FX 8150 @3,6GHz o equivalent/Core i5-3550 @3,40GHz o equivalent\nTargeta gràfica: Radeon R9 270x o equivalent/GeForce GTX 670 o equivalent\nRequisits de connexió en línia: connexió de banda ampla\nRequisits de connexió en línia: Es recomana connexió de banda ampla. Connexió a Internet necessària per instal·lar i jugar al joc\nFIFA 22 PC no tindrà tecnologia HyperMotion\nSí, ho heu llegit bé, FIFA 22 PC no tindrà tecnologia HyperMotion. La versió per a PC de FIFA 22 serà molt semblant a les funcions que es donen a les versions de PS4 i Xbox One del joc. La característica més important que els usuaris de FIFA 22 PC es perdran al joc és la tecnologia HyperMotion. Aquesta tecnologia utilitza l'aprenentatge automàtic i la captura de moviment per produir animacions realistes en temps real.\nTanmateix, mantenir els usuaris de PC allunyats de l'última tecnologia utilitzada en el joc no és cap novetat per a la FIFA. La franquícia ho fa perquè el seu joc fins i tot pugui funcionar en un ordinador de gamma baixa. No tenir la tecnologia HyperMotion, no sembla gaire gran a primera vista, tot i així, serà interessant veure com funciona el joc sense aquesta darrera tecnologia.