Anem junts de vacances? « Aula 2.5\n10 errors Imatges de la caminada\nCom esteu? i la canalla?Falta temps però ja hem començat a pensar en les vacances d’estiu.Volem repetir l’experiencia de fa un parell d’anys, que vam passar prop de la costa.Pensem llogar una casa espaiosa als entorns de la Bisbal d’Empordà.Ets a un quart d’hora de les platges, des de l’Estartit a Palamós.Les tardes pots visitar amb els nens,des del Castell de Montgrí fins a l’anticpoble de Pals.Sempre amb espai per córrer…..I els grans,qué farem?Seguir sempre la canalla,amb cinc,la distracció és segura.Però a més ens combinarem la cuina de manera que tu,Joan,tot practicant l’art culinari ens delectis amb capricis innovadors.El matí abans d’anar a la platja,tot anant a comprar el diari ja comprem el menjar del dia.\nQuè us sembla? Penseu-hi.Ja concretarem més per a l’aniversari de la Maria.\nSeria important saber si a algun de vosaltres li interessa la sortida que farem els pròxims dies, del 8 al 10 d’abril, amb motiu de la Setmana Santa.El lloc serà a la casa rural de cal Peró, al poble de Gisclareny. L’estada inclou dormir, esmorzar i sopar.També podeu portar motxilla, aigua i roba de muntanya.\nEl transport pot ser el vostre propi cotxe.\nEl dia 8 pujarem al Pedraforca dinarem al refugi i l’endemà visitarem Saldes i Vallcebre. Visiterem uns corrals d’ovelles i veurem com elaboren\nEspero que sigui del vostre grat.Telèfon de contacte 938644942.\nUs proposo fer una caminada pel Pirineu, sortint del Santuari de Núria fins al poble de Toès de Carançà, petit poble francès, per conèixer la bonica vall de Carançà. El recorregut és de 23 Km amb un desnivell de 1087 metres de pujada i 1751 de baixada.\nSortirem el dia 15 agost, a les 7 del matí amb cotxe particular fins a l’estació de tren de Ribes de Frase, allà agafarem el cremallera per arribar a Núria, smorzarem i a les 10 h, aproximadament, començarem a caminar. Agafarem al GR11 en direcció el pic de Noufonts i Noucreus, pujarem un desnivell de vuit-cents metres i trobarem un rètol que indica Noufonts a l’asquerra i Noucreus a la dreta, seguirem l’indicador de Noucreus. Una vegada hi haurem arribat, seguirem cap eeal coll de Carançà, passarem per l’estany Blau i l’estany Negre i seguirem paral·lelament a la riera de Carançà fins a arribar el refugi, que està situat al mig de la vall al costat del riu. Soparem i dormirem allà. L’endemà esmorzarem i al voltant de les 9 del matí continuarem l’excursió a les gorges que fa el riu. Passarem per passeres, ponts penjats i cingleres. Al final deixarem el riu i arribarem a la petita població de Toès, és de França. Allà descansarem, menjarem i quan arribi, agafarem el tren groc que ens portarà al poble de la Tor Querol. Des d’aquí agafarem un altre tren que ens portarà de nou a Ribes de Freser, on trobarem el nostre cotxe.\nEspero que ús agradi el recorregut.\n24 des. 15\nJo us proposo d’anar a Olot i la Vall d’en Bas a la Garrotxa. Com que no és gaire lluny hi podem anar amb cotxe. Hi ha per fer rutes a peu, amb bicicleta, en burro, en globus… Amb bicicleta es pot fer la Via Verda Carrilet Olot- Girona. A peu la dels volcans, i anar fins la Fageda d’en Jordà, que quan és més bonica és a la tardor, pel contrast de colors dels seus arbres i, un cop allà, no deixeu de visitar La Fageda. Per menjar, us diria d’anar al Restaurant Font de la Moixina que està en un entorn enmig de la natura i té moltes places d’aparcaments. Per l’estada podeu triar entre hotels, cases rurals, apartaments turístics, cases de colònies o albergs, la qual més econòmica. I un cop a Olot no deixeu d’anar a Castellfollit de la Roca, Besalú i tots els pobles que hi ha a la Vall d’en Bas, que són petitons i molt bonics.\n30 des. 15\nPer tota la gent que vulgui visitar Setcases, un preciós poblet d’altamu ntanya, situat al mig d’una natura inimitable, on podreu disfrutar de tot tipus d’esport,senderisme, trèkking…\nGaudirem de la natura en estat pur, del silenci, del bosc. Visitarem la vall del Carboner, que comprèn impressionants salts d’aigua, la vall del Ter,on neix aquest riu,un dels més importants de Catalunya, i gràcies als telecadires podrem admirar els cims i la bellesa que proporcina el bon temps.També farem itineraris marcats que inclouen més de dues-centes fonts naturals. Admirarem també animals en estat salvatge: cavalls,vaques,marmotes,isards,etc.\nTambé gaudirem d’una bona cuina casolana on ens sentirem com a casa,amb el tracte familiar de l’Hostal del carboner.Anima`t val la pena.Només has de posar el cotxe.El preu per persona és de 300e,tot inclos del 7 al 14 d`agost-\nFran tel 6777707xx\nBenvolguts i benvolgudes, cansats de la feina, de l’estrès i de la monotonia? Necessiteu unes vacances? Voleu passar uns dies envoltats de la natura i gaudir d’aire lliure? Us proposo una escapada d’una setmana per explorar el millor d’Astúries, des de les seves muntanyes més altes fins a les seves platges, valls i ciutats plenes d’història. Astúries és un paradís verd, ple d’encant situat a la vora del Cantàbric. Amb muntanyes increïbles, platges de pel.lícula, penyasegats espectaculars, pobles de muntanya que semblen congelats en el temps, viles marineres plenes de color i moltíssims encants. Del dia 12 al 18 de desembre recorrereu Cudillero, Oviedo, Gijón, Luarca, Cangas de Onís i llacs de Covadonga. Tastareu fabada asturiana, formatge de cabrales, sidra, vedella, peix i marisc de primera. Les inscripcions s’han de fer abans del dia 11 de desembre a la pàgina oficial de Sagalés. Animeu-vos.\nBenvolguts companys de classe,\nUs convido a fer una sortida de dos dies, els dies 15 i 16 de juliol (cap de setmana), a Sant Pau d’Ordal, un poble petit però molt acollidor, està situat a l’Alt Penedès, hi han unes masies i unes cases de colònies molt confortables i acollidores. Anirem a dormir a una casa rural (Cal Massana) amb una cuina molt variada, rica i excel·lent: hi esmorzarem, hi soparem i també hi dinarem. El motiu de la sortida es per poder celebrar l’aniversari de la professora de català, crec que li podrem donar una gran sorpresa.\nEl diumenge pel matí anirem a veure una fabrica de xocolata (Simón-Coll) on tindrà lloc una degustació gratuïta i uns passes de vídeos on veurem els orígens de la fabrica. A continuació anirem a unes caves molt petites però molt agradables, també hi haura degustació de cava. A continuació sobre les 2 de la tarda anirem cap a la casa rural a dinar, ens hi espera una gran paella de marisc, feta per la mateixa mestressa de la casa i un pastis d’aniversari. Finalment brindarem amb cava de la terra i tornarem cap a casa, la sortida s’haurà acabat.\nPel que fa al mitjà de transport, segons els que siguem, podríem llogar dues o tres furgonetes de 9 persones de cabuda, o un altre opció seria vindre cada un amb el seu cotxe, però crec que ens ho passaríem més bé amb la primera opció.\nEl preu serà de 60€ per parella, en aquest preu esta inclòs la despesa de la professora.


Xirivella inaugura una exposició fotogràfica al voltant del món del clown i de la Mostra Internacional de Pallasses i Pallassos – RiberaTV\nLa Casa de la Cultura de Xirivella va acollir ahir la inauguració de l’exposició “Dues maneres de viure el riure”, una col·lecció monogràfica de fotografia sobre el clown i sobre la Mostra Internacional de Pallasses i Pallassos, que enguany celebra la seua 26 edició, programada del 8 al 17 de novembre. Aquesta mostra fotogràfica, amb obres dels artistes Isabel López i Ramón Portalés, està emmarcada dins de la programació paral·lela i complementària al festival com a activitat gratuïta i oberta al públic. Tant és així, que des de l’organització conviden al públic assistent a què, si té nassos i vol aconseguir un regal, acudisca amb un nas clown i es faça una foto divertida. La col·lecció podrà visitar-se fins al pròxim 15 de novembre a la Casa de la Cultura del municipi.\nA l’acte inaugural de l’exposició fotogràfica, hi va assistir el regidor de Cultura de l’Ajuntament de Xirivella, Roberto Romero, qui va destacar la Mostra Internacional de Pallasses i Pallassos com un dels grans monuments de Xirivella i un patrimoni estimat per totes i tots. A més, Romero va recomanar la visita a aquesta exposició on els visitants “poden repassar alguns dels moments més emotius de les últimes 25 edicions i endinsar-se en l’univers clown amb el qual tant ens identifiquem”.\nXirivella inaugura una exposició fotogràfica al voltant del món del clown i de la Mostra Internacional de Pallasses i Pallassos added by Ribera Televisió on 6 Novembre, 2019


Ha tornat | Associació d'Escriptors en Llengua Catalana\nJo recordava que cap al final havia vist la ciutat molt grisa de pols, o també grisa del color dels uniformes, i a més a més plena de grans muntanyes de runa i carrers esbotzats. Però al meu davant no hi havia res de tot això. Les runes havien desaparegut o com a mínim havien estat acuradament netejades, ja no ocupaven els carrers. En comptes d'això, a les vores dels carrers hi havia un gran nombre de cotxes de colors, un nombre pràcticament infinit, que devien ser automòbils, però eren més petits, i en canvi feia l'efecte que tots haguessin estat dissenyats per les indústries Messerschmidt, de tan futuristes que semblaven. Les cases estaven pintades de nou, en colors diversos que de vegades em recordaven les llaminadures de la meva joventut. Confesso que em vaig marejar una mica. La meva mirada buscava alguna cosa que em resultés familiar. Vaig veure un banc sobre una franja verda a l'altre costat de la calçada, vaig avançar unes quantes passes, i no m'avergonyeixo de dir que potser feien un efecte lleugerament insegur. Vaig sentir un repic, el xerric de gomes que frenaven sobre asfalt, i llavors algú em va escridassar.\n—Escolta, tu, paio! Que no t'hi guipes?\n—Jo... jo li prego que em disculpi... —em vaig sentir dir a mi mateix, espantat i alleujat alhora. Al meu costat hi havia aturat un ciclista, com a mínim aquesta visió em resultava comparativament familiar, i a més a més per partida doble. Continuàvem en guerra, el ciclista portava com a protecció un casc que de segur havia quedat molt afectat pels atacs rebuts, de fet estava completament foradat.\n—Com és que vas pel món d'aquesta manera?\n—Jo... Disculpi’m... em penso... em penso que m'hauria d'asseure una mica.\n—Valdria més que te n'anessis a clapar. I una bona estona!\nVaig aconseguir arribar fins al banc, probablement estava una mica pàl·lid quan m'hi vaig deixar caure. Tampoc aquest home encara força jove no semblava haver-me reconegut. Tampoc en aquest cas no hi havia hagut cap Salutació Alemanya, la seva reacció semblava gairebé la mateixa que si hagués topat contra un vianant vulgar i corrent qualsevol. I aquesta manca de disciplina semblava la pràctica generalitzada arreu: un senyor de mitjana edat va passar vora meu tot bellugant el cap, i una dama voluminosa amb un cotxet de nen futurista; també aquest element m'era familiar, però no va ser pas suficient per oferir una sortida a la meva situació desesperada. Jo m'havia posat dret, m'havia apropat a ella tot esforçant-me per mantenir-me ferm.\n—Dispensi, potser la meva pregunta la sorprendrà, però jo... necessito saber de seguida el camí més curt fins a la Cancelleria del Reich.\n(Fragment del llibre Ha tornat, de Timur Vermes [traducció de Pilar Estelrich]. Barcelona: Columna, 2013, p. 15-16)


Viure i Llegir: LECTURES DE L'ESTIU\nHE LLEGIT Los hombres que no amaban a las mujeres (Stieg Larsson, 2005); i també El temps envelleix de pressa d’Antonio Tabucci (2010), i Quan un toca el dos d’Anna-Greta,Winberg (1981) i Les veus del Pamano (2004) de Jaume Cabré. Queda ben clar, doncs, que no sóc lectora de novetats.\nVaig agafar el primer llibre de la celebèrrima trilogia Millennium amb certa desgana. D’entrada, em sent incòmoda llegint els llibres que tothom llig i aquests... És, sens dubte, un prejudici com qualsevol altre. A més, és un llibre tan gruixut que em recava el temps que podria dedicar a altres lectures que esperen. Tenia, però, una motivació: hem viatjat a Suècia aquest estiu i trobava que podria enriquir l’experiència del viatge. Des d’aquest punt de vista no n’estic decebuda: tot i que no abunden les descripcions ni espacials ni personals, crec que s’entreveu darrere de la història el batec de la societat sueca (a mi m’ho ha semblat). M’ha interessat també mirar d’entendre el fenomen dels best-sellers. Per què centenars i centenars de persones es van sentir interessades per la lectura de Millennium? (Per cert, fóra interessant de saber si en aquests moments es continuen llegint). Només se m’ocorre pensar que es tracta d’una qüestió publicitària i de la necessitat que tots tenim de sentir-nos part del grup. I no és que la trama no siga interessant, però realment no hi ha per tant. Els personatges són joves, moderns, plenament familiaritzats amb les noves tecnologies, que, sens dubte, són essencials en la resolució del conflicte. I crec que el llenguatge és peça clau del seu èxit: oracions simples o coordinades, vocabulari bàsic, equilibri narració i diàleg. I un esforç per ajudar el lector a recuperar la història en moments de confusió. En definitiva, una lectura que no exigeix cap esforç. Dir que no he gaudit amb la lectura de Els homes ... seria injust, però no ha estat capaç de commoure’m, no m’ha sacsejat, no m’ha deixar empremta. Cosa que sí ha fet Les veus del Pamano. ¿També un best-seller? Tan de bo! Desconec les xifres de vendes d’ambdós llibres, però és fàcil suposar que disten anys llum. I tanmateix: quina magnífica història, quina magnífica composició de personatges, quina magnífica manera de narrar, quin llenguatge tan potent. En definitiva, quina magnífica novel•la. Per a mi, un best-seller, en el sentit d’un llibre que atrapa (que “enganxa”, es diu) des de les primeres planes (bé des de les segones!).\nVam trobar Quan un toca el dos en la llibreria Sweden Bookshop d’Estocolm. Era un dels pocs llibres que tenien en català i curiosament ha estat el llibre més barat que he comprat des de fa temps (els preus a Suècia no són especialment barats per a nosaltres). Vam pagar 25 corones sueques, és a dir, 2’5 euros. Ja havia fullejat aquest llibre poc després de la seua publicació (1981) en la biblioteca de l’escola on treballava aleshores. De fet, era una de les primeres obres que plantejava conflictes derivats dels nous models familiars de les societats occidentals de final de segle XX. En aquest cas, es tractava del divorci. Una xicota de 13 anys narra en primera persona el procés d’assimilació de la seua nova situació familiar després del que ella anomena “la catàstrofe”, és a dir, la separació dels seus pares. M’ha resultat una lectura molt útil, perquè als adults ens resulta difícil saber el que passa pels caps dels infants i dels joves. Sé que és un llibre del qual s’han fet moltes edicions i que continua llegint-se.\nEl temps envelleix de pressa és un llibre fred. És un recull de contes que s’esdevenen en diversos països d’Europa, protagonitzats per personatges grans i amb un rerefons polític. I també oníric. Alguns contes, els de caire més líric, han estat els meus preferits. Per exemple, “Yo me enamoré del aire” o “Contratemps” que barregen present i passat, somni i realitat.\nEls llibres són gairebé com els fills: els pares els accepten com són, encara que tinguen les seues preferències. Això sí, inconfessables. Cosa que no passa amb els llibres. El meu preferit: Les veus del Pamano.\nPublicat per Pilar Garcia a 21:04\nEL LLIBRE D'AMIGA


Cossetânia-100 Histo - www.valentifaineros20015.es\nMoments clau de la història de Catalunya\nAgustí Alcoberro i Pericay és un historiador i escriptor català, així com professor d'Història Moderna a la Universitat de Barcelona. Entre el maig de 2008 i el setembre de 2014 fou director del Museu d'Història de Catalunya\nÉs ben sabut que la història dels pobles es construeix sobre dos ritmes. Un de lent, gairebé estàtic, que marca la tradició i el pòsit, les estrutures de llarga durada. L’altre d’accelerat, pautat pels esdeveniments, que corre a un ritme vertiginós. El primer ens remet a les continuïtats profundes. El segon, als canvis. L’un gairebé nega el pas del temps. L’altre converteix el relat històric en periodisme. La història es construeix en realitat sobre el diàleg entre tots dos. És ben cert, per exemple, que avui reproduïm quotidianament accions i gestos que tenen milers d’anys de vida —començant per la dieta, que ve del neolític, o la parla, romana. Però també ho és que qualsevol persona d’avui ha viscut al llarg de la seva vida un gran nombre de canvis tecnològics i d’altre tipus que li han exigit una modificació dels hàbits diaris. Sobre aquestes bases, triar cent episodis de la història d’una nació és sempre un repte i un exercici dolorós. Els episodis no són exactament esdeveniments, ni tampoc estructures. Per definició, tenen una durada imprecisa. N’hi ha que vénen marcats per l’empremta individual de persones concretes. D’altres responen a una voluntat o a una pulsió col·lectives. N’hi ha que expressen noves realitats materials, econòmiques o tecnològiques. I d’altres es mouen en l’àmbit de la dominació política o de les novetats culturals. Aquest recull d’episodis pretén presentar una visió calidoscòpica i incompleta de la història dels catalans i les catalanes en els seus marcs més amplis —la Mediterrània, Ibèria, Europa i el món. Un relat que interrelaciona l’ésser humà i el seu medi natural, però que reflecteix també les relacions (de col·laboració, de conflicte, de dominació) entre els éssers humans d’un mateix col·lectiu, i entre aquest i els altres grups propers o llunyans. En la seva modèstia, la tria implica valoracions i jerarquies. Al començament del segle XXI, com a l’època dels studia humanitatis, ara fa sis centúries, la història és mestra de la vida perquè ens ensenya a pensar històricament. Aquesta és la grandesa de la història, allò que la fa una disciplina extraordinàriament útil i necessària


Boig Sexy Wellness | Marbrerie\nBoig Sexy Wellness\nEns sentim orgullosos de tenir una marca moderna, sofisticada i fresca que inspira a la gent viu una vida sana i intencionada. Fundada per Kris Carr, publiquem contingut setmanal centrat en la nutrició, el benestar, l’espiritualitat, les ressenyes de bellesa, les entrevistes inspiradores i molt més.\nEl nostre lloc web atrau 4 milions de visitants únics anuals -F Quins 500.000 són subscriptors altament compromesos amb el nostre butlletí setmanal ple d’articles de benestar, vídeos, productes destacats, adopcions i receptes d’animals. A més, tenim més d’un milió de seguidors de mitjans socials que estimen un gran contingut!\nSom un equip de punt ajustat que funciona de forma remota, però de manera col·laborativa-cap a la major part possible. Tenim objectius elevats i tenim la intenció de conèixer-los.\nkris carr és un Diversos Temps de Nova York Autor més venut, advocatòria de ponent i benestar. És la matèria i director del documental Crazy Sexy Cancer, que es va estrenar al Festival de Cinema SXSW i es va emetre a TLC, el Discovery Channel i pròpia: Oprah Winfrey Network. Kris és també l’autor de la sèrie de llibres sexy premiada. Els seus últims llibres, sucs sexy i boja cuina sexy, canviaran la manera de viure, estimar i menjar!\nKris ha estat anomenat “força de la natura” O Revista i es va nomenar un “nou model de paper” del New York Times. És una revista d’èxit Blogstar, que reconeix els bloggers d’auto-millora més influents a la web, i va ser nomenat com un dels 100 millors persones més influents de la salut i la condició física, així com les dones de Minderiageen per veure al benestar.\nKris és també el guanyador dels llibres per a un millor premi de la vida al millor llibre de cuina per a una cuina sexy boja i un premi de curtmetratge de 2015 en la vida sana, que honra les millors marques socials MITJANS. Està venerada com un dels experts més destacats de benestar.\nHa estat presentat a la revista O, l’Oprah Winfrey Show, Scientific American, GMA, avui, CBS Notícies de la nit, el primer espectacle, accés Hollywood, Persones, WSJ, Glamour, Super Soul diumenge, Super Soul 100, Forbes, èxit, The Gayle King Show, The Metges i Vanity Fair.


Mai de 2009 – Projectes Interns\nPiscina, tintoreria i adéu tortugues\nLa piscina del meu gimnàs\nAquest capde pinta súper guai. No faré res en particular, però en tinc unes ganes boges!!!\nAra com ara, el maxiplan seria estrenar la temporada platgil o piscinil (segurament me n’aniré a la piscina del meu gimnàs a prendre el sol i banyar-me, anar a la platja sempre m’acaba fotent pal). Oh síiiiii! tot dissabte a la tarda estirat sota un sol que “te torras” hahahaha (ho sento, em faig riure a mi mateix amb aquest acudit més vell que el nar a peu) 😀\nAh, i avui també estrenen la pel.li de Los hombres que no amaban a las mujeres!! Buff hi he d’anar!!!\nA banda, he de portar la funda nòrdica i un parell de jaquetes a la tintoreria, que me les rentin i plastifiquin fins l’hivern vinent, netejar una miqueta el piset, com cada setmana, estudiar japo, quedaré amb l’Àlex (temporalment desirenitzat) i, segurament, amb la meva excompanya de japo, la Tònia, que li he de donar un póster de kanjis súper xulo qeu vaig comprar-nos per internet.\nSegurament també faré una festa de comiat a la Sydney i a la Camberra. Fa al menys deu anys que les tenim, els últims 4 visquent amb mi, i ja no són felices. Me’n vaig adonar de sobte a Hong Kong. Vam anar a un parc on hi havia un estany ple de tortugues com les meves nedant o prenent el sol amb una pinta de felicitat total! Em vaig adoar que la Sydney i la Camberra també haurien de poder viure així.\nLa Dawn em va explicar que les hi duia la gent que les comprava petities i quan creixien ja no se’n volia fer càrrec.\nTotal, que deixaré la Sydney i la Camberra a la bassa que hi ha al parc de la Ciutadella. Si hi han peixets, de segur que també hi poden nedar lliurement tortuguetes!\nAutor Mr.DonutCategories Amics i família, BCN, Cinema, D., Gim, Japo, Mascotes, Oci, QuotidiàPublicat el 29/05/2009 29/05/2009 1 comentari\nComença la temporada de la xancleta\nAvui és el primer dia d’aquesta temporada que m’he posat xancles. Dels models tradicionals de sabates estiuenques (les d’espart, les avarques i les Havaianes), em quedo sens dubte amb aquestes últimes: les trobo comodíssimes, hi puc caminar tant com calgui sense cansar-m’hi ni que em facin mal els peus, i són genials per a l’estiu, a part de súper fashions perquè n’hi ha de deu mil colors diferents! I queden bé tant amb pantalons llargs, com bermudes, com banyador, com pirates…\nI say no… no… yes!\nI vosaltres quin tipus de sabata estiuenca preferiu?\nAutor Mr.DonutCategories Moda, QuotidiàPublicat el 26/05/2009 26/05/2009 4 comentaris\nTinc un mòbil nou súper xulo regal de la Dawn, però no el sé fer anar. O sigui, sí que en sé, però no sé fer que s’avingui amb el meu PC de casa. Potser és que el PC està gelós perquè ell es queda tot el dia sol com un mussol mentre el mòbil m’acompanya pel carrer, a la feina, al gimnàs, a sopar fora, a prendre algo…\nConcretant, tinc dos problemes que convergeixen (i s’uneixen) en un:\nEn fer el canvi de mòbil, tinc adreces i telèfons que van qeudar-se al mòbil antic i he de traspassar al nou. Com que tinc un backup del mòbil antic a l’ordinador, només em caldria sincronitzar-lo\nL’altre dia vaig fer uns vídeos de la celebració d’anversari del Dani, l’Ester, la Laura i el Lucas i voldria posar-los al blog, però hauria de pujar-los al PC i, des d’allà, adjuntar-los al blog\nProblema: L’ordinador no em reconeix el mòbil nou (n’hi diu “dispositivo externo no identificado”, rotllo platet volador) i el software de gestió del mòbi antic no em serveix per al nou. Ahir vaig carregar el software per gestionar el mòbil nou, però després de reiniciar el PC dues vegades, segueixo sense sortir-me’n i amb sensació de frustració.\nI sort que tant el mòbil vell com el nou són Nokia!\nPer què la tecnologia ‘plug and play’ no és mai endollar i fer anar???\nAutor Mr.DonutCategories Blog, D., QuotidiàPublicat el 25/05/2009 2 comentaris\nAvui l’he correguda!! L’he fet els seus poc menys d’11 km en 1h 01′ 58″. No estic gaire content del resultat, que em suposa haver anat a una mitjana de 10,68 km’h, però el fet és que la pujada de Montjuïc és matadora.\nPerò és cert que tampoc no em puc queixar: pel poc que corro normalment (mitja horeta a la cinta del gimnàs un cop a la setmana) ho he fet prou bé, trobo.\nAquest any érem més de 57.000 corredors, i es notava a la sortida, que estava súper sobresaturada, bfff.\nAutor Mr.DonutCategories BCN, GimPublicat el 24/05/2009 3 comentaris\nAutor Mr.DonutCategories PolíticaPublicat el 23/05/2009 3 comentaris\nDiumenge teníem quàdruple celebreació aniversàrica (ei, que no he dit “aniversàDica”, eh, estem tots fets unes rosetes!!!) de l’Ester, la Irene, el Lucas i el Dani. També se’ns van afegir l’Elena, la germana de l’Àlex, i l’Anna, la parella del Dani.\nVam anar a un restaurant de Gràcia anomenat l’Arrosseria de X. Són especialistes en arrossos valencians i, la veritat, és que van ser boníssims. El tipus que va triomfar era un arròs caldós “del Senyoret”, amb peixet, escamarlans i sípia que estava boníssim de la muerte. l’Àlex se’n va demanar un, el “Passejat”, amb butifarra de ceva, cigrons i orella de porc que també estava molt bo.\nAbans, com a entrants, ens havíem fotut que si un carpaccio de bacallà i salmó, que si un foi amb poma, que si uns sipietes amb ceva i tomàquet. I de postres, la booooomba! de xocolata.\nTot regat amb vinet blanc (que jo no vaig ni catar perquè no puc prendre alcohol), aigua, cafès i infusions.\nEn acabar de menjar vam fer entrega dels regalets:\n– Per al Lucas, una súper samarreta mega molona del Desigual\n– Per al Daniel-san, una xuli-gorra, que a ell li encanten\n– Per a les noies, uns massatges “per a la teva feminitat” amb olis essencials que a part de desestressar i deixar-los la pell fina i llisa, serveix per al seu cantó femení.\n(Vaig gravar-ne vídeos amb el mòbil. Queda pendent que els pengi)\nVam riure molt i vam sortir del restaurant rodolant de taaant d’arròs com havíem endrapat!\nLa nota negativa va ser, per una banda, el servei, que era lent, mal organitzat, caòtic i no t’entenien (parlessis en la llengua que parlessis). I per l’altra, que ens volien cobrar més del compte pel vi i ens van aplicar un càrrec by the face “pel servei” i “pel pa” de 33€! Si al menys el servei estigués al nivell!!!\nEl vi ens ho van arreglar, però la resta… Ho vam solucionar no deixant propina (de fet, ja se la van cobrar, perquè ens van tornar malament el canvi), decidint en veu alta no tornar-hi més i… bé, una altra cosa que reservo per al proper post.\nAutor Mr.DonutCategories Amics i família, BCN, CuinaPublicat el 22/05/2009 2 comentaris\nDissabte passat vam anar a ajudar a pintar el nou pis de la Laura. Ben comunicat i amb una bonica terrassa per prendre-hi el sol a l’estiu o fer-hi festetes i barbacoes, li calia una mà de pintura…\nUna mà que n’acabarien siguent tres, perquè als inquilins anteriors els molava el taronja cridaner i el verd xisclaire. I la Laura ho volia tot blanc nuclear.\nVa ser divertit, com demostren aquestes fotos:\nL’Àlex aka Alexei\nLa Irene súper eurobloguera\nLa Laura, la nostra jefa (es va portar bé amb nosaltres pobres pintors)\nPer dinar ens vam jalar unes pizzes del telepizza, molt bones, que em van deixar taaaaan híper tip, que no vaig ni sopar.\nAutor Mr.DonutCategories Amics i famíliaPublicat el 22/05/2009 1 comentari


Crònica del primer dia del FORUM EDITA amb Sergi Pàmies, Henning Schoenenberger, Rüdiger Wischenbart, Iñigo Palao i altres ponents\nSergi Pàmies relata la seva “història d’amor” amb el sector editorial.\nHenning Schoenenberger, director de Product Data and Metadata de l’editorial Springer Nature, ha obert la sessió de la tarda del FORUM EDITA parlant del primer llibre científic fet íntegrament per una màquina. “Tenim una sobrecàrrega d’informació, la qüestió és com submergir-se davant de tots els recursos. Gestionar aquesta sobrecàrrega és l’objectiu dels investigadors de la nostra empresa”, ha assenyalat. “Volíem generar nou coneixement científic i per això vam decidir crear un llibre. Ningú té temps per llegir tot el que s’ha publicat sobre el tema. El robot ordena coherentment la informació més important”.\nPer al procés de creació va ser necessària la participació humana ja que havia de ser l’editor el que facilités l’àrea d’interès. Llavors es va generar un algoritme sobre la investigació a tractar, a partir d’uns paràmetres predeterminats, que realitzés la recerca d’articles ja escrits. “Gràcies a la vectorització i les cites seleccionades podem crear un producte generat per algoritmes”. Es pot descarregar lliurement (200 pàgines) en SpringerLink (autor Beta Writer, sobre les bateries de liti).\n“El nostre objectiu és resoldre el problema de l’excés d’informació per això partim des d’una visió tecnològica però com a eina editorial. Podríem dir que és un 50% tecnològic i un 50% editorial”, ha afegit.\nAl matí, han intervingut Oriol Amat, catedràtic d’Economia i Comptabilitat, en representació de la Universitat Pompeu Fabra, i Mariàngela Vilallonga, consellera de Cultura de la Generalitat de Catalunya, que ha destacat “la perseverança com una característica d’aquest sector que fa que el llibre sigui una peça clau”. Ha afirmat que com a “consellera de Cultura va estar i està al costat del llibre”.\nSobre la panoràmica mundial de l’edició i el fenomen de la concentració editorial, per segon any consecutiu ha estat en el fòrum el consultor editorial Rüdiger Wischenbart, que ha fet valdre els nous formats digitals i ha afirmat que “no són enemics (Amazon o Facebook), formen part del nostre món. Hauríem d’aprendre com funcionen”. De la mateixa manera ha comentat que “cal evitar que els llibres quedin al marge de les plataformes digitals”.\nPel que fa a l’audiollibre ha explicat que “en un inici, els audiollibres eren únicament de gènere negre però després ha anat creixent en continguts, amb temàtiques infantils, d’actualitat, és a dir, així com l’E-Book no va triomfar, l’audiollibre sí, això vol dir que hi ha la necessitat de noves plataformes. ”\nIñigo Palao, consultor de GfK Growth from Knowledge, empresa que mesura la venda de llibres a Espanya, ha parlat de la perspectiva sobre el món del llibre de consum. Posant a Espanya en el context internacional, ha comentat que l’any 2018 es van vendre a Espanya més de mig milió de referències diferents i, sent el quart país en el rànquing europeu -tenint molt per sobre a Alemanya, França i Itàlia-, el territori espanyol ha estat l’únic que ha crescut un 2,1%, fins a 2018.\nSense restar importància a les novetats editorials, ha posat fet valdre el fons editorial ja que 2 de cada 3 euros vénen de títols de fons. Ha destacat també la importància i privilegi de tenir un canal especialitzat, les llibreries, ja que significa el 45% de la facturació.\nDos de cada deu euros a Espanya venen del sector online, el qual és un canal a explotar, ha apuntat que “Les noves oportunitats de mercat exigeixen cada vegada una major velocitat de reacció per tenir èxit”. També les xifres de vendes de títols espanyols a Europa són molt baixes, de manera que Espanya hauria de ser capaç d’exportar els seus productes.\nHa conclòs la seva exposició amb una sèrie de claus: “El principal repte del sector és el de globalitzar. Cal estar molt atent a les noves oportunitats que ofereix l’actualitat i tenir cura dels canals de distribució de forma intel·ligent, per maximitzar les vendes a través de grans superfícies impulsant el mass market; llibreries descobrint talent als lectors, i l’àrea online amb l’habilitat d’atendre la demanda més remota”.\nLa següent taula rodona ha estat dedicada als editors independents i de com s’han fet un lloc en el mercat amb la tendència actual sobre la concentració editorial.\nValeria Bergalli, directora de l’editorial Minúscula, que va publicar el seu primer llibre el 1999, ha comentat que “no busquem col·locar-nos en el lloc dels segells que ja tenien hegemonia. Ens situem en les escletxes. Intentem marcar distàncies i distingir-nos”. Per la seva banda, Mathew Clayton, escriptor i editor independent, amb una plantilla de 40 empleats ha afirmat que “els llibres que ja tenen un públic i funcionen, sabem que la seva comunitat serà fidel i li seguirà amb la publicació d’un següent títol. Així venem els llibres per avançat“. L’editor Joan Sala va posar en marxa l’editorial Comanegra “enmig d’un tsunami”, el que imperava ser més original que la resta: “Per a això vaig fitxar a un equip que mai hagués treballat en el sector, compromès i amb moltes idees, en què tot es comparteix”. El seu objectiu ha estat buscar finançament i el desenvolupament a partir de l’associacionisme. També ha declarat que “existeixen moltes complicacions en el sector i com més petit ets, més complicacions tens”. Finalment, Jacques Testard, director de Fitzcarraldo Editions, editorial independent ha comentat que “el més important és la qualitat del text. Si és bo, és més fàcil parlar d’ell amb passió, i suscitaràs interès”.\nLa mirada de l’autor ha estat la que ha ofert l’escriptor Sergi Pàmies. Vinculat al món editorial, no només com a escriptor, ha declarat que “el meu vincle és una història d’amor estrictament literal, sempre he estat ‘sospitosament’ envoltat del sector”. Fill d’una escriptora (Teresa Pàmies), es va casar amb una editora i el seu sogre ha estat un gran editor, va revelar.\nEn relació al paper de l’editor, Pàmies va afirmar que “pensar que l’editor és només un fabricant és un error”. “L’escriptor és la baula perduda de l’evolució editorial”, va dir bromejant. “És indispensable, però de vegades sembla que vulguin prescindir-ne”. També va afegir que “El compromís de l’escriptor amb l’editor té a veure amb ser conscient que no som l’únic protagonista del procés”.\nConsulta les fotos de la IV del Forum Edita 2019\nRedacció2019-07-08T12:45:14+00:008 juliol, 2019|Categories: Agenda, Esdeveniment, Forum Edita, Gremi d'Editors de Catalunya|Tags: 2019, Forum Edita, Sergi Pàmies|


Castells reivindica decidir a Catalunya l'acció dels 25 diputats del PSC a Madrid\nEl conseller lamenta que no va sentir «gens» els representants dels socialistes catalans durant la investidura de Zapatero\nEl conseller d'Economia i Finances, Antoni Castells, es va queixar ahir que va sentir «poc, gens, francament», els 25 diputats catalans del PSC al Congrés durant el debat d'investidura de José Luis Rodríguez Zapatero com a president estatal. Castells va reivindicar novament la «veu pròpia a Madrid» del PSC, i va admetre que, tal com estan les coses, «serà difícil que es compleixin aquestes condicions si no hi ha grup propi» dels socialistes catalans a la cambra baixa. El conseller té previst defensar aquesta línia d'acció en el pròxim congrés del PSC, programat per al mes de juliol i, amb la vista posada en aquesta cita, també va rompre una llança a favor del sector catalanista del PSC, en «síntesi» amb l'altra sensibilitat de dirigents com Montilla, Chacón i Corbacho.\n+ Castells, a l'escó del Parlament de Catalunya. Foto: ANDREU PUIG\nCastells va desenterrar ahir la reivindicació de la veu i l'acció pròpia dels diputats del PSC a Madrid, ja defensada anteriorment per l'expresident Pasqual Maragall, o el conseller d'Educació, Ernest Maragall. A tres mesos del congrés del partit i un cop superada la campanya i les eleccions del 9-M, Castells va mostrar ahir, en declaracions a Catalunya Ràdio, el seu posat més exigent amb Rodríguez Zapatero. Li va demanar que «compleixi» perquè «el que ha de veure el senyor Zapatero és que sense els 25 diputats de Catalunya no tindria majoria».\nEl conseller d'Economia va criticar que no havia sentit «gens» els representants del PSC a la cambra baixa durant la investidura del president espanyol. I, en canvi, hi va contraposar que les decisions dels 25 diputats catalans «es prenguin aquí, a Catalunya», amb una «veu pròpia» que «s'expressi sempre en defensa del país» i mantingui «perfecta sintonia» amb el govern de la Generalitat, que encapçala el primer secretari del PSC, José Montilla.\nEL GRUP PROPI COM A OPCIÓ\nSense citar-lo com a condició exclusiva per aconseguir que el PSC tingui més visibilitat al Congrés dels Diputats, Castells sí que va admetre que «tal com va anar el debat d'investidura, el meu pensament evoluciona en la línia de dir que serà difícil que es compleixin aquestes condicions si no hi ha grup propi». Amb vista al congrés del PSC, el conseller va avançar que hi defensaria aquesta opció: «No seré jo qui s'oposi al fet que la conseqüència d'això sigui un grup propi.»\nLA «TRADICIÓ» CATALANISTA\nAntoni Castells va reivindicar que el corrent catalanista haurà de mantenir el seu pes dins de l'aparell del PSC després de la cita congressual: «Vull creure que tots som conscients que al PSC són necessaris els Celestino Corbacho, les Carme Chacón i els José Montilla», però en «síntesi» amb la «tradició, per no parlar dels noms d'ara, dels Raimon Obiols, els Joan Reventós i els Pasqual Maragall, els Narcís Serra i les Aurèlia Capmany», va afirmar.\nELOGIA CHACÓN I CORBACHO\nMalgrat tot això, Castells va confessar que se sent «molt identificat» amb els perfils de la nova ministra de Defensa i el titular de Treball i Immigració. També va reconèixer que es troba còmode i «molt reconfortat» al si del PSC i en el govern de la Generalitat, des d'on prepara la negociació del nou sistema de finançament.\nDINS DE TERMINI, I AMB CIU\nEl conseller vol tancar l'acord econòmic amb l'Estat dins de la data establerta del 9 d'agost: «Ho diu l'Estatut, que està per sobre del President, del govern i, naturalment, del conseller d'Economia i Finances», va justificar.\nCastells va insistir que farà «tot el possible» per sumar CiU a la proposta que el tripartit defensarà al govern de l'Estat. Els va demanar «patriotisme» per sumar-se al consens catalanista perquè, en cas contrari, quan la Generalitat negociï a Madrid estaran «perduts».\nA CiU, el diputat Antoni Fernàndez Teixidó va celebrar l'oferta de consens llançada pel tripartit, però va posar com a condició per seure a negociar que es respecti el termini que dictamina l'Estatut: «O avancem o ens farem mal, i avançar és tancar un acord abans de l'agost», va dir Teixidó.\n>Reformular el criteri de la solidaritat autonòmica\n>Castells reivindica decidir a Catalunya l'acció dels diputats del PSC a Madrid


La Policia Municipal completa la campanya d'educació viària a les aules — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / La Policia Municipal completa la campanya d'educació viària a les aules\nCampanya d'educació viària\nEl grup d’educadors de seguretat viària de la Policia Municipal de La Seu d’Urgell, format pel sergent Antoni González i els agents Josep Solans, De Toro Valdivia i Albert Costa, han dut a terme aquest curs escolar una campanya d’educació viària adreçada a 950 alumnes, entre primària i secundària.\nEl regidor de Seguretat Ciutadana de l’Ajuntament urgellenc, Lluís Biosca, ha manifestat que “tant els agents municipals com els alumnes que hi han participat estan molt contents i satisfets dels resultats fet que comportarà que aquestes classes d’educació viària tinguin continuïtat en propers cursos”. Biosca ha agraït als agents de la Policia Municipal el seu esforç.\nLa campanya va començar a l’Institut Joan Brudieu amb xerrades sobre convivència urbana, que inclou l'ús del mobiliari urbà, prevenció d’accidents i sinistralitat i conseqüències del mal ús dels espais i béns públics. També es va parlar de l’ús del ciclomotor amb classes teòriques i exercicis pràctics a la pista dels bombers. En aquesta activitat hi han participat uns 400 alumnes de primer, segon, tercer i quart curs d’ESO.\nRecentment, el grup d’educadors de seguretat viària ha realitzat també aquesta campanya als centres escolars de primària amb classes teòriques i de pràctiques realitzades amb bicicletes. En aquesta activitat hi han participat 435 alumnes de segon, quart i sisè de primària.\nCom a novetat, enguany s’ha obsequiat a tots els alumnes amb una samarreta i un bolígraf amb l’anagrama de la nova mascota de l’educació viària, anomenada ‘Evi’, i que ha estat dissenyada per Albert Costa.


Neteja i manteniment d’instal·lacions | EVOBAC\nNeteja de concessionaris\nUn barem fonamental del benestar d’una societat és la cobertura i qualitat dels seus serveis públics. Activitats que quan es planifiquen i executen pensant en els ciutadans i baix criteris d’eficàcia i eficiència, contribueixen a millorar la seva utilitat i percepció.\nHem estat triats entre un gran nombre d’empreses del sector per a realitzar el servei de neteja d’institucions i administracions. Un fet que avala la trajectòria de Evobac Integral Services per la seva òptima gestió de la qualitat, de la prevenció de riscos laborals, de la innovació tecnològica i per l’excel·lent relació qualitat preu dels seus Serveis. Des de fa anys a Evobac Integral Services col·laborem estretament amb les diferents administracions -locals, regionals i estatals- per a desenvolupar i millorar els serveis públics..\nDes dels relacionats amb la cura i manteniment d’espais i edificis públics; fins a prestacions socials fonamentals com l’educació i l’atenció sociosanitària; passant per la seguretat ciutadana o els serveis aeroportuaris. Tancar.\nInstal·lacions educatives i Col·legis públics i privats\nEvobac Integral Services disposa d’una metodologia adequada per a la neteja i higiene de centres docents. Una bona higiene és primordial a fi de tenir la màxima tranquil·litat de les famílies. Evitem qualsevol risc de propagació de malalties originades per un mal estat de la neteja del centre. Incloem maquinària d’última generació per a la desinfecció i higienització de vestuaris, sanitaris, cuines etc. En els casos que es precisi, aportem maquinària industrial per a la neteja dels patis i els pavellons esportius. Tenim present la preparació de les aules al retorn de les vacances incloent un reforç de neteja. També en èpoques estivals, adaptem el número de personal de neteja a la situació real del centre. Tancar.\nPlantes Industrials, Magatzems, Naus i Centres Logístics\nLa neteja en fàbriques i plantes industrials potser és un dels treballs més difícils de solucionar, ja que existeixen una gran varietat d’instal·lacions. Per això, és probable que no es trobin empreses capaces de dur a terme la neteja d’aquests llocs. Evobac Integral Services som una empresa de neteja que realitza aquests tipus de treballs.\nEl manteniment i la neteja d’instal·lacions industrials és exigent pel fet que la brutícia s’acumula amb rapidesa a causa del treball diari i requereixen d’una neteja també ràpida, eficaç i freqüent. Això és essencial, perquè la maquinària pot ser bastant sensible a la pols i necessita d’una neteja per al seu correcte funcionament, sense esperes.\nOferim un servei per a cada necessitat industrial. Abastem tots els sectors, des del de l’automoció fins a una central nuclear. L’experiència acumulada ens permet oferir un servei de qualitat sota les més estrictes mesures de seguretat i formació dels nostres empleats.\nEl nostre objectiu és aconseguir els nivells de neteja que garanteixin el normal desenvolupament del procés productiu i la seguretat de les instal·lacions i de les persones que treballen en elles.\nEn Evobac Integral Services som especialistes en el servei de neteja d’oficines. El nostre objectiu és aconseguir que els nostres clients puguin despreocupar-se totalment de la neteja de les seves oficines. Evobac Integral Services compta amb la capacitat, personal i coneixements necessaris per a afrontar la neteja de grans edificis d’oficines.\nOferim un servei de màxima qualitat. El nostre personal especialitzat, compta amb els coneixements necessaris en l’ús d’equips i productes adequats i homologats per a la neteja d’oficines.\nEvobac Integral Services ofereix el servei especialitzat en Neteja Professional de Concessionaris de Cotxes. Com a especialista en neteja, sabem de la importància que té de cara al client la neteja de les instal·lacions del concessionari.\nTot negoci, ha de prestar especial atenció a mantenir un entorn en perfecte estat de neteja i higiene, per dos motius principals. D’una banda, internament, els empleats es troben més còmodes treballant en unes instal·lacions netes. Externament, l’empresa ha de donar de cara als seus clients o futurs clients, una impressió favorable.\nLa neteja de les instal·lacions és un factor molt important. Per a aquest treball de neteja i desinfecció en aquests locals prestarem gran atenció a:\n· Zona d’exposició, Taules d’atenció al públic, Oficines, Lavabo\n· Zona dels tallers mecànics i xapa\nPer què és important la neteja en els tallers?\nAvaries de maquinària, accidents laborals, baixa motivació dels empleats o la disminució de la productivitat, etc., són només algunes de les conseqüències de no mantenir un taller net i organitzat. Perquè en moltes ocasions, la diferència entre oferir un rendiment excepcional o senzillament mediocre està en els petits detalls.\nEn Evobac Integral Services, disposem de tot un experimentat equip de professionals que s’encarregarà que la neteja i l’ordre deixin de ser un problema de cara als teus empleats, socis, proveïdors i clients. Comença a oferir una imatge a l’altura de les teves expectatives, i descobreix com pots aconseguir elevar la teva productivitat i l’eficiència dels teus treballadors. Actualment, també disposem del servei per a tallers de xapa i mecànica.\nCentres i establiments comercials\nParkings o neteja de garatges\nEvobac Integral Services disposa d’una àmplia experiència en la neteja de centres comercials. Dins del pla de neteja, incloem també la neteja de cristalls en altura.\nPer a garantir un bon servei, programem els horaris perquè causin la menor interferència possible, dissenyem plans específics per al manteniment de passadissos i zones de pas, dotem als centres amb maquinària més adequada i designem la figura del responsable que ha d’actuar com a interlocutor entre l’equip de neteja, l’empresa i el centre comercial. El nostre principal objectiu és garantir al nostre client la màxima higiene i netedat. Això només s’aconsegueix a través d’una gran atenció en la formació de professionals i amb l’ús de la tecnologia més indicada per a la neteja de grans superfícies.\nPer a la neteja dels centres de salut i hospitalaris es requereixen sistemes, mètodes i una gestió molt professionals i a Evobac Integral Services comptem amb això. Aconseguir el grau d’higiene que hospitals, centres clínics i centres de salut requereixen avui dia. Aquest és l’objectiu que persegueix Evobac Integral Services amb el seu servei d’higiene sanitària per a garantir el benestar i seguretat de pacients, visitants i empleats i empleades. Un servei a l’altura dels més elevats estàndards de qualitat i recolzat per un exigent sistema de garantia i un estricte protocol d’actuació.\nLa neteja de garatges és una cosa que, per raons òbvies, és necessària i requereix d’un manteniment periòdic especial per a l’erradicació total de la brutícia. Per a això, en la nostra empresa de neteja utilitzem màquines industrials específiques que ajuden a aconseguir un acabat perfecte.\nIgual que existeixen neteges puntuals, ha d’existir un manteniment del garatge en funció de la mena de superfície, i és que cada garatge té la seva manera de netejar-se i mantenir-se perquè no tots els sòls són iguals ni en tots els garatges entren i surten el mateix nombre de cotxes o transita el mateix nombre de persones.\nTipus de manteniment de garatges\nPer al manteniment d’un garatge, normalment s’utilitza una planificació que consisteixi en neteges integrals programades en el temps amb un espai més o menys gran entre aquestes depenent del sòl del garatge i el trànsit d’aquest. La neteja i manteniment d’un garatge normalment es realitza:\n· Setmanalment · Quinquenalment · Mensualment · Trimestralment · Semestralment · Anualment\nA Evobac Integral Services oferim el servei de neteja d’escales i comunitats de veïns. En aquesta mena de comunitats, la neteja i el seu manteniment és un factor determinant per als seus propietaris. En la nostra empresa ens comprometem a oferir la confiança en la nostra plantilla perquè el treball es realitzi amb seguretat, eficàcia i qualitat. Comptem amb una gran varietat d’horaris i serveis per a la tranquil·litat i satisfacció dels veïns.\nEvobac Integral Services li ofereix els sistemes més avançats per a la neteja i desinfecció de punts crítics com a ascensors, baranes, escales, portes… La nostra maquinària i productes d’última generació i homologats pel ministeri de Sanitat elimina tota la brutícia, assegurant-se un ambient salubre per a la seva comunitat de veïns o llar i podent contractar la freqüència del servei de neteja que s’adeqüi a les seves necessitats.\nEvobac Integral Services ofereix serveis professionals i especialitzats de neteja i desinfecció de centres esportius.\nEvobac Integral Services disposa d’àmplia experiència i referències de primer nivell en la prestació del servei de neteja i desinfecció de centres esportius. Programem les tasques de neteja d’instal·lacions esportives de manera que interfereixin el mínim possible amb la dinàmica dels usuaris de les instal·lacions. La neteja de les instal·lacions esportives requereix l’ús de l’última tecnologia en maquinària, productes i útils especialitzats per a centres esportius.\nA més, Evobac Integral Services realitza controls microbiològics regulars de les zones més crítiques de les instal·lacions esportives, seguint un rigorós control de qualitat extern i seguiment dels paràmetres i indicadors de qualitat acordats amb el client.


Menneus és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels dinòpids. Inclou antics gèneres: Avella i Avellopsis. Lespècie es troba a Austràlia, Nova Caledònia, i Àfrica oriental i meridional.\nLabril de 2016, segons el World Spider Catalog, aquest gènere tenia reconegudes les següents espècies: Microstigmata lawrencei Griswold, 1985 – Sud-àfrica. Microstigmata zuluensis Lawrence, 1938 – Sud-àfrica. Microstigmata geophila Hewitt, 1916 E ...\nEls microstigmàtids són una petita família daranyes migalomorfes. Fou descrita per primera vegada per C. F. Roewer lany 1942. Són una petita família daranyes amb 7 gèneres i 30 espècies. És una família relativament nova que ha sofert diversos can ...\nEls mígids són una família daranyes migalomorfes. Fou descrita per primera vegada per Eugène Simon lany 1892. Són unes aranyes petites i poc peludes. Construeixen caus amb opercles per tapar lentrada. Algunes espècies viuen en hàbitats de falguer ...\nMimetus és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels mimètids. Fou descrit per primera vegada lany 1832 per N. M. Hentz. Es troben en diversos continents, però no a Europa. Són aranyes caçadores daltres aranyes.\nUroctea és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels ecòbids. Fou descrit per primera vegada lany 1820 per Dufour. Té una distribució per Euràsia i Àfrica. En alguns moments ha tingut una família pròpia, els uroctèids Urocteidae. La seva ...\nUroctea durandi és una espècie daranyes araneomorfes de la família dels família dels ecòbids. Fou descrita per primera vegada lany 1809 per Latreille. Té una distribució mediterrània. En francès lanomenen araignée Clotho –i és el nom dun gènere, ...\nOrthobula és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels traquèlids. Fou descrit per primera vegada per Eugène Simon el 1897. Les espècies daquest gènere es troben a Àsia i a Àfrica.\nPhrurolithus és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels frurolítids. Fou descrit per primera vegada lany 1839 per C. L. Koch. Es troben distribuïdes per la zona holàrtica i les Antilles.\nPisaura mirabilis és una espècie daranyes araneomorfes de la família dels pisàurids. Fou descrit per primera vegada lany 1757 per Carl Alexander Clerck. Té una distribució paleàrtica, i es pot trobar per tot Europa. Aquestes aranyes viuen a les i ...\nRaecius és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels udúbids. Fou descrit per primera vegada per Eugène Simon el 1892. Totes les espècies tenen una distribució per lÀfrica subsahariana.\nRastellus és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels ammoxènids. Fou descrit per primer cop lany 1990 per Platnick & Griffin.\nScytodes fusca és una espècie daranyes araneomorfes de la família dels escitòdids. Fou descrit per primera vegada lany 1837 per Charles Athanase Walckenaer. És anomenada brown spitting spider. És pròpia dAmèrica Central i Amèrica del Sud. Ha esta ...\nSelenops és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels selenòpids. Fou descrit per primera vegada lany 1819 per Latreille. El nom prové de la mitologia grega: de la deessa de la lluna, Selene, i la partícula grega -ops "ull", a causa de l ...\nSelenops radiatus és una espècie daranyes araneomorfes de la família dels selenòpids. Fou descrit per primera vegada lany 1819 per Latreille. Aquesta espècie es troba al Mediterrani, a Àfrica i a Àsia. El mascle fa 16.5 mm i la femella 16.5 mm.\nSicarius és un gènere daranyes araneomorfs de la família dels sicàrids. Fou descrit per primera vegada per Charles Athanase Walckenaer lany 1847. Lany 2017, les espècies de Hexophthalma va ser separades del gènere Sicarius. Les espècies de Sicari ...\nHersilia és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels hersílids. Fou descrita per primera vegada lany 1826 per Audouin. Els mascles arriben fins a 8 mm i les femelles fins a 10 mm. Poden ser vistos damunt troncs darbres en jardins o en l ...\nSpermophorides és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels fòlcids. Fou descrit per primera vegada lany 1992 per Wunderlich. La seva distribució és el sud dEuropa i el nord dÀfrica, especialment per les illes de la Macaronèsia. Moltes d ...\nTheotima és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels oquiroceràtids. Fou descrit per primera vegada lany 1893 per Eugène Simon. Són aranyes de mida petita.\nTrachelas és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels traquèlids. El primer en usar aquest nom genèric fou L. Koch el 1866. Era un nomen nudum, i el nom no va estar disponible fins la descripció de lespècie tipus per O. Pickard-Cambridg ...\nTrogloneta és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels mismènids. Fou descrit per primera vegada lany 1922 per Eugène Simon. Aquest gènere havia format part dels terídids Theridiidae, i fou transferida dels Theridiidae als Symphytognath ...\nUloborus walckenaerius és una espècie daranya araneomorfa pertanyent la família dels ulobòrids. Fou descrit per primera vegada per Pierre André Latreille el 1806. Són petites, el mascle no sobrepassa els 4 mm mentre que la femella aconsegueix els ...\nEls viridàsids són una família daranyes araneomorfes. Va ser descrita per primera vegada per P.T. Lehtinen lany 1967. Va ser separat de la família dels ctènids el 2015 per Polotow et al. Les espècies daquesta família es troben a Madagascar, una e ...\nVulsor és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels viridàsids. Fou descrit per primera vegada per Eugène Simon el 1889. Les espècies de Vulsor viuen a Madagascar, les illes Comores i Brasil.\nLany 2016, dacord amb el World Spider Catalog, el gènere té 3 espècies: Zangherella algerica, Simon, 1895. Zangherella apuliae, Caporiacco, 1949. Zangherella relicta, Kratochvíl, 1935. Làrea de distribució és el sud dEuropa i el nord dÀfrica.\nZoma és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels teridiosomàtids. Fou descrit per primera vegada per M.I. Saaristo el 1996. Viuen la Xina i a les Seychelles.\nLa seva distribució es redueix, amb algunes excepcions, al territori dels EUA amb tres zones: A lest fonamentalment a les Muntanyes Apalatxes. A loest. Al mig oest. Dues espècies, Antrodiaetus roretzi i Antrodiaetus yesoensis, són endèmiques al J ...\nAptostichus és un gènere daranyes migalomorfas de la família dels euctenízids. Viuen predominantment al sud de Califòrnia, als Estats Units.\nEls diguètids són una petita família daranyes araneomorfes. Fou descrita per primera vegada per Frederick Octavius Pickard-Cambridge lany 1899. Són aranyes haplogines de sis ulls que construeixen una teranyina cònica i viuen en el seu centre, que ...\nEls euctenízids són una família daranyes migalomorfes. Fou descrita per primera vegada per R.J. Raven el 1985. Es troben a Amèrica del Nord i a les Antilles. No es coneixen fòssils daquesta família.\nHibana velox és una aranya comuna dAmèrica del Nord. Pot ser vista entre el fullatge i dins de cases. És útil en la caça dinsectes com el minador dels tarongers, de la família Gracillariidae, que ataca els cítrics.\nEls hipoquílids són una petita família daranyes araneomorfes. Fou descrita per primera vegada per G. Marx lany 1888. Són de les aranyes més primitives que existeixen. Té caràcters similars als migalomorfs, ja que tenen dos parells de pulmons en l ...\nHypochilus thorelli és una espècie daranyes araneomorfes de la família dels hipoquílids. fou descrit per primera vegada lany 1888 per George Marx. H. thorelli viu al sud de les muntanyes Apalatxes, a lest dels Estats Units. Com totes les espècies ...\nKibramoa és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels plectrèurids. Fou descrit per primera vegada lany 1924 per Chamberlin. Va ser transferida dels sicàrids als plectrèurids lany 1958 per W. J. Gertsch. Són natives de Mèxic, Califòrnia ...\nLinyphia triangularis és una espècie daranya araneomorfa de la família dels linífids. Fou descrita per primera vegada lany 1758 per C. Clerck. El cos del mascle és uniformement brunenc. Els mascles fan de 5 a 7 mm de llargada i la femella, 7 mm. ...\nEls mecicobòtrids són una família daranyes migalomorfes. Fou descrita per primera vegada per E. L. Holmberg lany 1882. Viuen exclusivament al continent americà. Són un tipus de taràntules de mida molt petita, per això a Nord-amèrica les anomenen ...\nPhrurolithus festivus és una espècie daranyes araneomorfes de la família dels frurolítids. Fou descrita per primera vegada lany 1835 per C. L. Koch amb el nom de Macaria festiva. El 1839 C. L. Koch la va denominar Phrurolithus festivus. Aquesta e ...\nPimoa és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels pimoids. Fou descrit per primera vegada lany 1943 per Chamberlin i Ivie. El seu gènere més similar és Nanoa. Pimoa deriva de la llengua del goshute dUtah i té el significat de "potes gra ...\nPlectreurys tristis és una espècie daranyes araneomorfes de la família dels plectrèurids. Fou descrit per primera vegada lany 1893 per Simon. En anglès les anomenen primitive hunting spiders. Es troben en lAmèrica del Nord, en la part occidental, ...\nSphodros és un gènere daranyes migalomorfes, de la família dels atípids. Viu als Estats Units i Mèxic. El 1980, la seva espècie tipus va sortir del gènere Atypus i ubicada en el seu propi gènere.\nTegenaria agrestis és una espècie daranya araneomorfa, de la família Agelenidae. És una de les poques aranyes de Nord-amèrica la picada de les quals pot ser perillosa. Tenen la reputació de ser molt agressives però normalment eviten el contacte a ...\nTetragnatha extensa és una espècie daranyes araneomorfes de la família dels tetragnàtids. Fou descrita per Carl von Linné lany 1758. Aquesta espècie té una distribució per la zona holàrtica.\nTheotima minutissima és una espècie daranya araneomorfa de la família dels oquiroceràtids. Fou descrita per primera vegada lany 1929 per Aleksandr Petrunkévitx. Es tracta duna aranya molt petita, duns 0.9 mm.\nTheridiosoma gemmosum és una espècie daranyes araneomorfes de la família dels teridiosomàtids. Fou descrita per primera vegada per L. Koch el 1877. Aquesta espècie es troba distribuïda per la zona holàrtica.\nTrechalea és un gènere daranyes araneomorfes de la família dels traquèlids. Fou descrit per primera vegada per Tord Tamerlan Teodor Thorell lany 1869. Les espècies daquest gènere es troben a Amèrica del Sud, Amèrica central i al sud dAmèrica del ...\nAcacesia és un gènere daranyes araneomorfs de la família Araneidae amb distribució principalment neotropical, només A. hamata es troba als Estats Units.\nEls actinopòdids són una família daranyes migalomorfes. Fou descrita per primera vegada per Eugène Simon el 1892. Es troben a Austràlia, Sud-amèrica i Mesoamèrica. El gènere australià Missulena, conegut com a mouse spider "aranya ratolí", és molt ...\nActinopus és un gènere daranyes migalomorfes de la família dels actinopòdids. Viu a Amèrica del Sud, Amèrica Central i lilla de Trinitat.\nHi ha 27 espècies reconegudes dins el gènere Arachosia: Fonts de dades: i = ITIS, c = catlife, GBIF = de g, b = gbif, s = World Spider Catalog Els noms en parèntesi poden no ser vàlids.\nEls austroquílids són una petita família daranyes araneomorfes. Fou descrita per primera vegada per H. Zapfe lany 1955. Té tres gèneres, dos gèneres Austrochilus i Thaida són endèmics dels boscos andins del centre i del sud de Xile i de la part d ...


17 de maig de 1933 | EL TERCER REICH\nHome // diari // 17 de maig de 1933\nEn un discurs al Reichstag, l’Adolf Hitler va declarar que només hi havia una feina per fer; preservar la pau mundial. El líder alemany va explicar que els problemes actuals s’havien de resoldre a través de la raó i de forma pacífica, i va afirmar que qualsevol acció violenta a Europa no podria tenir un efecte favorable per l’economia i la política. Tot i això, es va queixar de que Alemanya continués sent menyspreada de forma injusta, i va advertir de que si ells s’havien desarmat complint les clàusules dels tractats, les altres nacions també ho havien de fer, sinó, va amenaçar de marxar de la Societat de Nacions. Aquell discurs es va conèixer com el Friedensrede o discurs de la pau. Membres del Zentrum eren presents a aquell acte i varen celebrar el discurs del canceller entre aplaudiments i varen votar a favor de la declaració d’en Hitler sota la influència de l’antic canceller Heinrich Brüning. Per sorpresa, els socialdemòcrates, dirigits per en Paul Löbe, també varen donar suport al govern perquè pensaven que serien titllats d’antipatriòtics si votaven encontra. Hermann Göering, com a president del Parlament, va proclamar que el món havia sigut testimoni de la unitat del poble alemany quan estava en joc el seu destí internacional. Però el vot afirmatiu dels socialdemòcrates va portar greus conseqüències pel partit que, ja debilitat per les moltes detencions, es va acabar d’enfonsar després de la sessió del Reichstag perquè aquella decisió no va agradar gens als exiliats a Praga, dirigits per l’Otto Wels. Aquell mateix dia, el redactor en cap del Vorwäts, Endavant, Friedrich Stamper, va emigrar a Praga.\nEl govern alemany va suprimir el dret a la vaga.\nA la matinada, el doctor Fritz Gerlich, l’editor del setmanari catòlic Der Gerade Weg (El camí recte), que estava detingut des del 9 de març de 1933, va rebre la visita de dos membres de les SA que el volien interrogar. Primer el varen dur pel passadís de la presó fins a les oficines del centre, on li varen tapar els ulls, i li varen fer baixar i pujar unes quantes escales per impedir que sabés a quina habitació l’estaven portant. Un cop varen arribar a una habitació li varen destapar els ulls i li varen posar uns reflectors dirigits cap a ell perquè el molestessin. Darrere seu hi havia gent assentada a la que no podia veure, i un d’ells li va preguntar d’on sortia la informació de la Casa Parda?. El doctor Gerlich li va respondre amb veu baixa que només ell era el responsable dels seus articles. Llavors, després d’una pausa, varen agafar el doctor i el varen tirar sobre una taula i li varen clavar 25 cops de porra. Un cop varen acabar d’estomacar-lo el varen tornar a fer seure a la cadira i li varen tornar a fer preguntes, però el doctor va continuar callant. Després de veure que no contestava les preguntes li varen tornar a clavar uns altres 25 cops i li varen tornar a preguntar si volia confessar, però el doctor, immòbil a la seva cadira, no va respondre. A continuació varen treure un revòlver i li varen ordenar que es disparés, però el doctor els va contestar que no ho faria perquè era catòlic, i es va agenollar a terra i va començar a resar. Llavors, els membres de les SA varen parlar entre ells i no es varen atrevir a matar-lo. Finalment el varen tornar a la seva cel·la.\nA Heidelberg va tenir lloc aquell dia la crema de llibres i centenars d’estudiants varen desfilar amb torxes enceses, acompanyats per membres de les SA, les SS i els Cascs d’Acer, i varen llançar, a més de llibres, símbols comunistes i socialdemòcrates. L’acte va ser acompanyat per l’himne Horst-Wessel-Lied i l’himne nacional. Es varen pronunciar discursos en el que es va qualificar l’acció contra un cop contra l’esperit anti-alemany representat per escriptors com Emil Julius Gumbel.\nFranklin Delano Roosevelt va fer un discurs aquella mateix tarda per fer una declaració amistosa cap a Alemanya.


10 Off White / Navy 5.5 Off White / Navy 6.5 Off White / Navy 6 Off White / Navy 7.5 Off White / Navy 7 Off White / Navy 8.5 Off White / Navy 8 Off White / Navy 9.5 Off White / Navy 9 Off White / Navy\nColor: Off White / Navy\nAquest estiu es tracta de diversió i el Scurry V3 de Men és el millor acompanyant, sense importar l’activitat. Aquesta combinació de malles transpirables i de rendiment ràpid i sec i una sorprenent silueta de estil de vida casual proporcionarà tot l'estil i el confort que sempre desitgeu d'una sabatilla lleugera d'estiu.\nSi estàs buscant Helly hansen Scurry V3, avui estàs de sort! A la botiga online de nàutica i pesca trobaràs el material esportiu al preu més baix i podràs comprar en un entorn totalment segur i amb la confiança de waveinn. No esperis més i fes la compra online dels productes de Calçat dona. waveinn t’ofereix una selecció exclusiva de Sabatilles per la pràctica de diferents activitats. Tots els productes de la secció de Sabatilles estan especialment dissenyats per satisfer les teves necessitats i donar-te el total control en la pràctica de l’esport, independentment del nivell que tinguis o el temps que faci.


La recollida de taps, a la baixa - Diari de Sabadell\nLa recollida de taps, a la baixa\n[Article d’Aleix Pujadas i Marta Ordóñez]\nAtendis: 24 tonesde plàstic des del 2014. Raquel Fernández, activista, “entre 20 i 25 tones” des del 2016. Des de fa uns anys, tant ciutadans a títol particular com entitats, empreses i institucions recullen taps de plàstic amb una doble finalitat: solidària d’una banda i medi ambiental de l’altra pel que fa a reduir, reciclar i reutilitzar, un vessant que agafa força en dies com el Dia Mundial del Medi Ambient que se celebra cada 5 de juny.\nAprofitar el plàstic\nLa gerent d’Atendis, Montserrat Estrada, explica que el 2014 van començar a recollir taps de plàstic per “transformar un residu en un producte que ens pugui donar recaptació i difusió”. També van apostar pel projecte Taps x Atendis perquè els va semblar una bona idea per involucrar-hi els seus membres, dels centres de Can Roqueta i Can Rull, i que tothom se senti útil. I també pensant que es tracta d’una activitat amb un rerefons mediambiental que ajuda a reciclar part del plàstic indesitjat que pràcticament sense adonar-nos-en es genera cada dia.\nUsuaris de la fundació Atendis que es beneficien de la recollida de taps / LLUÍS FRANCO\nDes que van iniciar el projecte fins ara han recollit 24 tones de taps, amb el qual han obtingut un benefici d’uns 4.250 euros, que els han permès comprar material. Els taps d’Atendis es recullen en 29 punts repartits per tota la ciutat, tant en la mateixa entitat com a la biblioteca Vapor Badia, per exemple, i són els mateixos membres de l’organització els que els van a recollir, com a eina d’ocupació i integració a la comunitat. A la Vapor Badia recullen taps des del 2013. Des de la biblioteca apunten que amb els anys la iniciativa ha anat en augment i cada dia omplen el contenidor que tenen a l’entrada i el porten a Atendis.\nEstrada apunta cap a una realitat diferent, ja que des del seu punt de vista d’entitat receptora de diferents donacions, a hores d’ara “la recaptació és molt baixa i cada vegada menys”, també perquè el plàstic ja no es paga com s’havia pagat anteriorment.\nDe moment intentaran mantenir el projecte, especialment pel que fa a integració social i difusió, “però cada vegada es fa més difícil perquè costa molt que algú vingui a recollir-los, calen moltes tones perquè es desplacin”. A Atendis els diners els han distribuït en diferents petites compres, des de DVDs a un berenar, “coses molt directes per la qualitat de vida de la persona”.\nLes diferents persones preguntades pel D.S. per fer aquest article indiquen que també han tingut un paper destacat les diferents campanyes publicitàries i socials de sensibilització per lluitar contra el canvi climàtic i a favor del medi ambient.\nUna petita mostra dels taps de plàstic recollits a la botiga de Susana Carrasco / LLUÍS FRANCO\nPart de l’èxit que ha tingut la recollida de taps és la implicació de la ciutadania, de forma intergeneracional i des de qualsevol punt de la ciutat. També l’han propiciat iniciatives solidàries que han anat vinculades a aquesta recollida, com l’associació Juntos podemos vencer, que van posar en marxa el matrimoni sabadellenc format per Raquel Fernández i Paco Diaz per recaptar fons per curar la malaltia del seu fill Álvaro, que en pateix una de rara anomenada Niemann-Pick de tipus C, “la variant més greu”, apunta la mare. Es tracta d’un trastorn genètic causat per l’acumulació de greixos que genera problemes als òrgans vitals i escurça severament l’esperança de vida dels qui la pateixen.\nDe 250 a 100 euros per tona\nEn el seu cas van començar a recollir taps el 2016, i en aquest temps no han parat de carregar i descarregar furgonetes en empreses que compren plàstic, i fins ara calcula que han venut “entre 20 i 25 tones de plàstic”. “És una eina que dona molt i totes les associacions intentem fer-ho”, afegeix, però també és conscient que la recollida comença a minvar i, en tot cas, el problema és el que poden guanyar venent el plàstic a empreses com TMA, ja que “si abans ens donaven 250 euros per tona, ara te’n donen 100”, i això es nota. En el seu cas els està servint per poder donar la millor qualitat de vida al seu fill, creuant els dits per arribar al moment en què pugui rebre un tractament dels Estats Units. Fins ara els diners els han destinat a teràpies, logopèdia o tractaments especialitzats.\nD’altra banda, Susana Carrasco és una de les persones encarregades de centralitzar la recollida de taps de plàstic per, després, distribuir-la. Ho fa al seu negoci de Campoamor “per pura solidaritat”, on reuneix diàriament una bossa de mitjana. Un cop ja ha reunit el que ella considera “una quantitat decent”, divideix en parts iguals el que ha rebut i ho distribueix entre tres beneficiaris: la mare de l’Álvaro, un familiar del Dylan, un menor que pateix una malaltia rara, la síndrome de Soto, i per al Centre d’Estudis Especials Bellapart de Sabadell. “Molts dels meus clients habituals s’hi impliquen i és emocionant rebre els gestos d’agraïment de qui ho rep”, expressa orgullosa. María Soledad García és una de les persones que porta els taps i anima la gent a fer-ho perquè creu que “no costa gens acumular-los en una bossa o recipient en lloc de llençar-los a les escombraries i, a més, contribueixes a una bona causa”.\nL’Organització de les Nacions Unides (ONU) va establir el 1974 que el 5 de juny seria el Dia Mundial del Medi Ambient (DMMA) per fomentar la sensibilització i l’acció a nivell per la protecció del planeta. L’efemèride fa referència a la conferència sobre el Medi Ambient Humà que es va celebrar a Estocolm el 1972, a partir de la qual es va crear el Programa de les Nacions Unides pel Medi Ambient (PNUMA). Per conscienciar sobre el problema global del medi ambient, aquest organisme internacional apunta dades com per exemple que el 92% dels habitants del món no respira aire net.\nTemes:Atendis, Juntos podemos vencer, Montserrat Estrada


6 Un joc · Et recordaré\nHome » MUSA » 6 Un joc\nLa nit havia sigut moguda. Es va despertar diverses vegades per la calor, i en una d’elles, es va quedar en posició incomoda, boca avall, amb un braç sota el pit. La sang va deixar de fluir-hi i es va desvetllar altre cop, enmig d’un malson que preferia no relatar. Tenia el braç mort, com si no formés part del seu cos i un titellaire li mogués a la seva voluntat.\nAleshores li va venir el record com un flaix. Ho havia fet. El primer capítol era a la xarxa…! De cop i volta, hiperventilava! Es va alçar rebotat, va anar al lavabo i es va rentar la cara. L’aire no li arribava bé, va intentar no mirar-se al mirall més d’un parell de segons i caminant, va dirigir-se al balcó, apujant la persiana i traient el cos per respirar l’aire fresc de la nit.\nL’aire, tan necessari, tan innecessari. Va pensar que si visqués dins la xarxa, no necessitaria respirar i va recordar una novel·la que havia llegit temps enrere, titulada Et recordaré. Si visqués a la xarxa… Es perdria en directe aquella bellesa colpidora que desprenia la seva MUSA. Pensar en ella li va fer bategar el cor amb més intensitat i es va dur la mà dreta al pit, sentint com s’anava calmant a poc a poc. Les seves faccions li varen aparèixer a la ment: Tan perfecta. Tan ideal. Els ulls grans, la mirada càlida i reconfortant i, alhora, juganera. Va semblar-li que sentia les seves rialles, va semblar-li que era allà al seu costat, que la podia abraçar… Que la podria estimar per sempre.\nL’endemà la veuria. Havien de coincidir per força. Al cap d’una estona se’n va tornar al llit i encara esgotat, es va adormir.\nEl neguit i la il·lusió s’havien fet una bola dins seu, i sortien amb rampells d’inestabilitat a mesura que caminava cap allà. La veuria! Per fi! Només feia tres dies, des de divendres, però se li havia fet una eternitat! Si no fos perquè havia estat escrivint sobre tot allò que li rondava pel cap, potser hauria explotat amb tots aquells pensaments. Havia sigut el seu entreteniment, un joc, una manera de mostrar-li l’amor que li professava… Es preguntava si ho hauria llegit. Sabia que ho havia vist! Ella no havia trigat en deixar-li el “m’agrada” a la publicació, però solia estar baldada per la feina i tenia el pressentiment que no ho havia arribat a llegir. Del contrari, potser li hauria dit alguna cosa. Ben segur que sí. L’altra opció era que estigués esperant el segon capítol amb delit i no s’hagués sentit identificada… Impossible! No tothom plora quan riu, ho hauria sabut a l’instant, llegint aquell primer capítol. Per tant, aquell dia sabria com estava la situació.\nSi ella s’havia vist reflectida. Si la resta de lectors, almenys els propers, que els coneixien a tots dos havien entès totes les referencies. I si havia estat així… Si seria el tema del dia, o si ningú diria res per no ficar la pota. La incertesa el mantenia despert i viu, la vida a flor de pell!\nElla no va aparèixer durant tot el dia. Els ànims del noi es van calmar alhora que va patir una profunda decepció.\nEls únics comentaris que havia rebut sobre el primer capítol de MUSA havien sigut altament positius i l’encoratjaven a continuar. Tenien ganes de saber com seguia! I ell també en tenia ganes, perquè si no la veia… si no hi tenia contacte, no podia avançar!\nA la nit va escriure aquest capítol, almenys per donar una mica de joc al lector. L’important, era evident, era el que rondava pel seu caparró. Els futuribles, les possibilitats…\nMentre escrivia, ja directament a ordinador, el seu telèfon va sonar. Era ella! Va agafar-lo d’una revolada, però havia d’esperar uns segons! No podia respondre a l’instant, o creuria que estava desesperat. Era per xat, ningú feia trucades ja.\nL’harmonia de dues veus en sintonia va aflorar entre els dits de l’un i de l’altre a través dels telèfons. La conversa no va ser breu i ell va aprofitar per trobar aquell moment que s’havien promès per veure’s sols… La setmana vinent havia d’anar a un lloc molt important i alhora interessant i podia aprofitar per a que l’acompanyés. Quan li va fer la proposta, el neguit li bombardejava el cor amb batecs ràpids, i per sort per la seva salut, ella no va trigar en respondre… Que l’endemà treballava i que no li anava massa bé.\nHo imaginava. Coneixia els seus horaris, però ho havia intentat igualment, no passava res! Trobarien el moment, seria predestinat i preciós. Ja ho tenia això, de creure en el destí.\nTot i creure que ja estava tot prestablert, s’esmerçava en crear plans per aconseguir el que es proposava, i tot allò, semblava ser un d’aquells plans, però més llarg i retorçat que mai.\nNo deixava de mirar-li la foto de perfil. Era tan preciosa, tan perfecta. Adorable! Aquell vestit, aquell escot… Va remenar el cap, agafant aire.\nQuan va anar al llit, va ser sense cap mena de temor ni neguit. Entenia que no se l’estava llegint, i quan ho fes, segurament ja s’haurien abraçat a soles. I de l’abraçada, a tastar els seus llavis, només hi havia una ínfima possibilitat de fallar.\nEs va adonar que en publicar el capítol, i rellegir-lo, el seu to havia canviat. Ja no semblava enamorat… Ho estava, per descomptat. Però ara semblava tot un pla calculat o un simple joc, enlloc d’un amor predestinat. Es va preocupar, altra vegada. Allò no era el que li agradaria projectar cap als demès.\nHavia de canviar d’actitud.\nQUÈ ET SEMBLA QUE PASSARÀ? COMENTA-HO A INSTAGRAM\n“Aviat seria divendres altre cop, i tornarien a ballar”\nCapítol 7 Disponible


El Nobel d'Economia reconeix el treball per a transformar els estudis sobre pobresa - À Punt\nEl Nobel d'Economia reconeix el treball per a transformar els estudis sobre pobresa\nL'indi Banerjee, l'estatunidenc Kremer i la francesa Duflot han jugat un rol decisiu en la reformulació de la investigació en desenvolupament.\n15 d'octubre 2019 - 12:25\nEl Nobel d'Economia 2019 reconeix el treball d'Esther Duflot, Michael Kremer i Abhijit Banerjee, tres experts en el camp del desenvolupament que han transformat els estudis sobre pobresa amb un enfocament experimental.\nL'indi Banerjee, l'estatunidenc Kremer i la francesa Duflot han jugat un rol “decisiu” a l'hora de reformular la investigació en economia de desenvolupament en les últimes dos dècades, segons la Reial Acadèmia de les Ciències sueca. Els estudis dels guardonats han influït en àrees com salut i educació, han ajudat a alleugerir la pobresa global i tenen un gran potencial per a millorar més les vides de les capes més pobres de la societat.\nEl problema no és la falta de recursos\nA mitjan dècada de 1990, Kremer va traslladar part de la seua investigació del nord-est dels Estats Units a la Kenya rural, on va realitzar diversos assajos de camp amb una ONG local.\nAixí, van triar escoles que necessitaven suport i les van dividir a l'atzar en grups diferents: totes van rebre recursos addicionals, però de manera diferent i en moments diferents.\nEls experiments van mostrar que ni la disponibilitat de més llibres de text ni la introducció de més menjars gratuïts a les escoles tenien influència en els resultats d'aprenentatge.\nEstudis posteriors dels guardonats van revelar que el problema principal en molts països pobres no és la falta de recursos, sinó que l'ensenyament no està prou adaptad a les necessitats dels alumnes.\nAls treballs de camp a Kenya i l'Índia en van seguir molts de semblants en altres països, centrats també en aspectes com la salut, l'accés al crèdit i l'adopció de nova tecnologia.\nDuflot, que va guanyar el 2015 el Princesa d'Astúries de Ciències Socials, és, a més, la segona dona que guanya el Nobel d'Economia, després que l'estatunidenca Elinor Ostrom ho fera en 2009.\nAmb el d'Economia es tanca la ronda de guanyadors d'enguany dels Nobel, en una edició atípica en la qual, per primera vegada en quasi sis dècades, es van repartir dos guardons en Literatura, ja que l'Acadèmia Sueca va ajornar el premi l'any passat per la crisi històrica originada per un escàndol sexual i de filtracions.\nEls Nobel s'entregaran el pròxim 10 de desembre en una doble cerimònia a Oslo, per al de la Pau, i a Estocolm, per a la resta.


L'OMS situa en 205 la xifra de morts durant l'ofensiva del general Haftar contra la capital de Líbia\nPublicat 18/4/2019 9:52:39 +02:00CET\nL'Organització Mundial de la Salut (OMS) ha informat aquest dimecres que almenys 205 persones han mort i 913 més han resultat ferides durant l'ofensiva de fa dues setmanes del general Khalifa Haftar per conquerir la capital de Líbia, Trípoli.\n"El balan del conflicte armat a Trípoli és de 205 morts i 913 ferits. Els especialistes mdics desplegats per l'OMS a Líbia per donar suport als hospitals estan ajudant a dur a terme desenes d'intervencions quirúrgiques", ha indicat l'organització en el seu compte de Twitter.\nL'autoproclamat Exrcit Nacional Libi, que encapala Haftar --lleial al govern establert a l'est del país--, va llanar el 3 d'abril una ofensiva per netejar els "terroristes" de l'oest de Líbia, on es troba Trípoli, i va iniciar el seu avan cap a la capital.\nEl govern d'unitat va emprendre per la seva banda una operació per aturar els avanos de les forces del mariscal de camp cap a la capital. La comunitat internacional ha condemnat l'ofensiva d'Haftar i ha demanat el final dels combats.\nLa nit d'aquest dimarts, els suburbis de la capital líbia van patir forts bombardejos en el marc de l'ofensiva, la qual cosa ha portat a l'enviat especial de l'ONU, Ghassan Salamé, a qualificar d'"horrible" la situació i demanar el cessament immediat dels atacs.\nAlmenys quatre persones han mort per l'impacte de diversos projectils sobre el barri residencial d'Abu Salim sense que cap de les parts hagi reconegut la seva responsabilitat. El primer ministre del Govern d'unitat libi, Fayez al-Sarraj, ha visitat aquest dimecres al matí la zona, situada a uns 8 quilmetres del centre de la capital.\nL'Oficina d'Assumptes Humanitaris de l'ONU calcula que, en total, més de 24.000 persones han hagut d'abandonar les seves llars per l'ofensiva.


Indignació | LA NAU\nPublished on 25 febrer, 2021\nDeplorem algunes de les coses que dius a les teves cançons. Ho trobem repulsiu. Aixecar la bandera de l’odi o desitjar la mort d’adversaris no porta a una societat millor. T’han qualificat d’artista mediocre; fins i tot han qüestionat si és art el que fas. Algunes de les teves idees ens semblen totalitàries. Però no hi ha dubte que tens tot el dret a expressar-les. I, per tant, no hauries de ser a la presó. L’estat espanyol ha fet, de nou, el ridícul.\nLes protestes s’han succeït. Rebutgem qualsevol acte violent. No podem aplaudir ni un contenidor cremat ni un aparador trencat. Però encara trobem més greu, només faltaria, que a una persona li hagin buidat un ull (i ja en van unes quantes). En tot cas, el combat de les idees i la lluita contra les injustícies s’hauria de fer amb la paraula i amb la intel·ligència, no a cops de pedra.\nLes crisis que hem viscut, amb una brutal pandèmia que ja dura un any, han deixat molts joves sense futur ni esperança. Alhora hi ha una violència estructural endèmica (desnonaments, treballs precaris, racisme…). Segueix sent el gran repte dels governs i de la democràcia. Però ningú no acaba de posar el fil a l’agulla. Per desinterès o per incompetència. I així estem.\nLa fotografia que encapçala el text és d’Édouard Boubat, realitzada a París l’any 1968.\nEntrada següentUn crim


El Bosquet de Ponts obre el Campionat de Catalunya | Lleida.com\nEl Bosquet de Ponts va ser ahir escenari de la primera cita puntuable per al Campionat de Catalunya de motocròs en 9 de les seues categories, una prova que va reunir 193 pilots en un recorregut tècnic, amb fang acumulat per les pluges de l’última setmana al territori. El vencedor en categoria MX Elit va ser Lluís Riera (Rocco’s), que es va imposar a les dos mànegues i va superar Duberos Clement i Pau Doñate (MC Tot Motor Els Reguers).\nD’altra banda, en MX1 el guanyador de la prova va ser el pilot rus Lucas Bruggman (JRB Off Road Center), que també va guanyar les dos mànegues, batent Eric Vendrell (MC La Pobla de Mafumet) i Daniel Garralón (MC Segre). En MX2, el vencedor va ser Timur Petrashin (JRB Off Road Center), guanyant les dos carreres i superant Eric Tomás (Rocco’s) i Marc Fontanals (MC Cubelles). Albert Fontova (MC Segre) va ser el primer en MX 125, davant de Rauls Blumfelds (JRB Off Road Center) i el seu company Ilya Pavliv.\nQuant a la prova femenina, la primer classificada va ser Mariona Valero (MC Can Taulé), imposant-se a Georgina Abella (VDB) i Eva Llobera, representant de l’MC Segre. Per la seua part, Arnau Lledó (MC Riuprimer Gas i Rocs) es va imposar en MX Sots 18, davant de Daniel Sala, del mateix club, i Pau Rojas, de l’MC Segre. Raúl Castells (MC Segre), Ramon Brucart (Amics Moto Valls de Torroella) i Joan Vilalta (MC Sant Hilari) van formar el podi de MX3. En MX4 hi va haver triomf de Jordi Pedró (MC Sant Celoni), mentre que Pedro Tratger (MC Castelló d’Empúries) es va imposar en MX5. La pròxima prova del Català es disputarà el 9 de febrer a Almenar.


Maneres alternatives d'educar | jordi nadal | Girona | Educació | El Punt Avui\nManeres alternatives d'educar Maneres alternatives d'educar Maneres alternatives d'educar Maneres alternatives d'educar + Maneres alternatives d'educar E-mail\nGirona - 25 juny 2010 2.00 h\nManeres alternatives d'educar\nCada dia més famílies busquen mètodes per formar els seus fills a part dels criteris educatius de l'escola tradicional\nAlumnes de primària del projecte educatiu Vers el Sol, de Sant Martí Vell, que aplica la pedagogia Waldorf. VERS EL SOL.\nManeres alternatives d'educar Maneres alternatives d'educar Maneres alternatives d'educar Maneres alternatives d'educar Maneres alternatives d'educar E-mail\nLa creixent insatisfacció d'alguns pares pel que fa al sistema educatiu del nostre país els ha dut a buscar maneres alternatives d'educar els seus fills. Aquestes educacions alternatives, no sempre reconegudes per la llei, sovint suposen tota una revolució en la manera com s'entén i s'aplica l'educació. Els canvis són, en molts casos, essencials, i redefineixen el concepte d'educació i els seus objectius. Algunes escoles i projectes educatius formen part de la Xell.\nLa Xell és una xarxa i una associació d'educació lliure que ofereix als socis serveis d'assessorament i participació per ajudar-los a tirar endavant projectes d'educació lliure. Educar, per a l'associació, «no significa instruir, ni tan sols ensenyar, sinó més aviat cuidar i acompanyar els processos de vida dels infants i les seves famílies». A la Xell, consideren que «l'escola normal parteix del principi del que la societat necessita. En canvi, l'educació lliure parteix del principi de quines són les necessitats dels nens». Admeten que la paraula lliure pot portar a una certa confusió i, per això, deixen clar que «no es tracta de cap concepte ingenu de llibertat en què tothom faci el que li dóna la gana». Contràriament, afirmen que el que enforteix un nen en la seva maduració és «l'existència d'uns límits clars, coherents i no arbitraris». Però a més, destaquen que la possibilitat que els nens prenguin decisions sobre el seu procés d'aprenentatge els permet que desenvolupin l'autoestima i la confiança en els propis recursos. Moltes escoles d'educació lliure funcionen amb espais poc massificats, amb ràtios de 6 o 7 nens per cada adult, i no tenen cap programa previ sinó que els continguts es van generant cada dia, amb l'acció. Alguns projectes estan creats i coordinats per les mateixes famílies; d'altres, per educadors, i també hi ha projectes amb responsabilitats compartides. Tanmateix, en tots els casos la participació de les famílies es considera fonamental. El temps l'organitza cada escola o model educatiu segons els seus criteris. Per a molts models, el joc és fonamental, perquè és una eina de descobriment de l'entorn. En aquestes escoles, la inquietud dels nens i les necessitats vitals i evolutives són el principal eix inductor de la seva educació i creixement personal. Segons la Xell, les experiències acumulades a l'Estat espanyol han permès comprovar que els nens provinents d'escoles lliures que comencen primària en escoles ordinàries s'hi adapten bé perquè «han adquirit recursos per gestionar les emocions». Pel que fa a cicles superiors, l'experiència a l'Estat espanyol és molt minsa, però la d'altres països on l'educació lliure està legalitzada indica que «en general [els alumnes] són capaços de sortir-se'n força bé en l'àmbit acadèmic.\nTanmateix, hi ha altres models, també considerats d'educació lliure, que tenen molt més regulats els seus currículums i la seva pedagogia. En són un exemple les escoles Waldorf, creades per Rudolf Steiner, que el 1919 va establir les bases d'una metodologia «que emana de la llibertat, la iniciativa i la creativitat de l'educador». La pedagogia Waldorf, a què pertanyen una trentena d'escoles i projectes educatius a l'Estat espanyol (3 a la demarcació de Girona), té alumnes d'infantil, primària i batxillerat i es basa en l'antroposofia (corrent teosòfic segons el qual hi ha un món espiritual que és accessible a les facultats cognoscitives latents en tots els éssers humans). El mètode Waldorf pretén ser considerat «un cos viu» sense dogmatismes i permet als professors innovar mentre respectin els principis de l'antroposofia. Els alumnes s'organitzen en classes per edats, com en les escoles tradicionals, però el progrés de cada alumne es tracta individualment, segons les seves necessitats, evitant la repetició de graus i fent una escola «més amable» per als alumnes. Una de les característiques de la pedagogia Waldorf és l'estreta relació entre el docent i els alumnes. I també la inexistència de llibres didàctics, que són suplerts per les llibretes dels alumnes, que agafen una importància cabdal com a eina formativa.\nLa llei d'educació de Catalunya (LEC) determina que l'escolarització és obligatòria des dels 6 fins als 16 anys (educació primària i secundària obligatòria). Per tant, l'educació infantil des dels 3 fins als 6 anys no té caràcter obligatori, i és en aquesta franja d'edat que moltes escoles d'educació lliure desenvolupen els seus projectes pedagògics. Els partidaris de l'educació lliure consideren que l'educació i l'escolarització són conceptes diferents i, per tant, que és possible garantir l'educació als nens (un dels drets fonamentals recollits a la Constitució espanyola) fora de l'àmbit escolar reglat tal com el coneixem ara. Aconseguir la legalització de l'educació a dins de l'àmbit familiar, o en escoles amb sistemes i currículums alternatius als oficials, és la seva fita. Tanmateix, de moment, molts pares que duen els seus nens a escoles lliures es veuen obligats a escolaritzar-los en centres reglats quan fan sis anys, per continuar la seva formació. Algunes famílies, però, opten per inscriure els seus fills en escoles a distància que ofereixen programes específics destinats a famílies que volen aplicar mètodes alternatius d'educació per als seus fills. Una d'aquestes escoles seria, per exemple, Conlara School, amb seu als Estats Units i present, a través del seu programa d'educació a distància, en 27 països. Aquestes escoles garanteixen l'escolarització dels nens.\nEl Punt. Comarques Gironines 25-06-2010, Pàgina 12


Els dies 2 i 3 de febrer arriba la 40a edició de la Marxa Beret - horecalleida.es\nLa 40a edició de la Marxa Beret, la prova d’esquí nòrdic més consolidada de les que es realitzen en el territori nacional se celebrarà els propers 2 i 3 de febrer a la Val d’Aran .\nEl dissabte 2 de febrer, a les 10:00h, se celebrarà la prova de Sprint Salomon, que aquesta edició serà també Campionat d’Espanya de Sprint en la modalitat de tècnica lliure. Diumenge 3 de febrer es disputarà la 40a edició de la Marxa Beret, amb un circuit popular de 10 km a la zona de Beret i Orri; el de 21 km a la zona de Beret, Orri i Montgarri i finalment el circuit de 42 km a la zona Beret, Orri, Montgarri i direcció Marimanha. El recorregut definitiu el decidiran els tècnics l’última setmana abans de l’esdeveniment en funció de les condicions.\nLa Marxa Beret, que enguany arriba a la 40a edició, data de l’any 1977. L’edició del 2019 està inclosa en el calendari FIS de curses populars, Campionat d’Espanya de Llarga distància i Copa Espanya d’Esquí de fons. La prova cada any compta amb més de 1.000 participants de tot Europa.\nLa Marxa Beret està organitzada pel Conselh Generau d’Aran, Baqueira Beret i l’ajuntament de Naut Aran. Compta amb la col·laboració de l’Associació Volentaris Val d’Aran, Foment Torisme Val d’Aran, Diputació de Lleida, Ajuntament de Vielha e Mijaran, Pompièrs d’Aran, Aran Salut, Mossos d’Esquadra, INS d’Aran, a més de la Reial Federació Espanyola Esports d’Hivern (RFEDI), la Federació Catalana d’Esports d’Hivern (FCEH) i els diferents patrocinadors.\nPer commemorar la 40a edició de la Marxa Beret s’ha organitzat una exposició a Salardú que recollirà fotografies d’anteriors edicions, dorsals i material relacionat.