PERE CASELLAS: 2009\nFinalment avui he signat la convocatòria de comissió informativa de serveis econòmics i generals per al proper dilluns dia 4 de gener amb un únic punt per a informar: la proposta de pressupost municipal per al 2010.\nD’acord amb la normativa d’aplicació i les bones pràctiques, el pressupost s’hauria d’aprovar abans de finalitzar l’any, però ja us podeu imaginar que si ja és difícil fer un pressupost en època de bonança econòmica, encara ho és més en temps de dificultats. En un govern de coalició és important que el pressupost satisfaci a tots els socis de govern i això requereix una gran dosi de paciència i de temps; i, com en tot a la vida, la pressa és mala consellera. La feina era molta, no en termes de negociació (els socis d’un govern suposadament no negocien), però si per aconseguir que els números quadrin... i en això les fórmules són diferents segons el pensament polític de cadascun.\nCrec que finalment hem fet una bona feina i que les aportacions dels socialistes han estat imprescindibles: hem prioritzat un creixement dels recursos a benestar social, una qüestió del tot punt cabdal per al PSC. Dins del context de disminució de recursos de totes les àrees, la de cultura també decreix, però ho fa en uns termes de raonabilitat d’acord amb la idea de convertir la cultura en motor estratègic de la ciutat que fa poc vaig expressar.\nUna altra qüestió és la de la inversió a Fisersa per tal de modernitzar la xarxa d’abastament d’aigua de la ciutat; estrictament aquest no és un tema que sigui de pressupost, però és cert que el PSC l'hi va vincular; això no obstant, cal que ens arribi el darrer dictamen del Departament d’economia i finances per a tirar-ho endavant i encara no ha arribat. Confio que el proper mes de gener o a principis de febrer podrem tirar-ho endavant i compto especialment amb la complicitat de l’alcalde. En relació amb aquest assumpte força gent m’ha preguntat perquè aquesta meva obstinació a fer aquesta inversió a Fisersa; doncs la resposta és ben fàcil: perquè amb una empresa pública d’aigua ben sanejada i amb les infrastructures al dia el rebut de l’aigua és més barat.\nEn poques paraules, fa temps que no s’ha invertit en la millora de la xarxa; ara, amb una inversió de 6 milions d’euros en 4 anys estarem al dia i amb prou feines hi haurà increments, perquè l’empresa municipal no busca benefici. Pel cas que ho deixem córrer, més endavant s’haurà d’invertir una quantitat de diners que ni l’ajuntament ni l’empresa podran suportar, fet que en forçarà la venda a un tercer, que haurà de fer la inversió, que ens haurà de pagar pel negoci de l’aigua i que voldrà guanyar dinerons. Resultat: el rebut repercutirà als ciutadans tots aquests costos...i de quina manera!\nCom a última reflexió crec que cal pensar que el dèficit probablement és una solució per a poder seguir prestant els serveis imprescindibles. L’Estat ho pot fer i nosaltres no? Això ja són figues d’un altre paner que segurament un govern tan heterogeni com el nostre no pot abordar, però que des de l’esquerra (tota) hem de valorar. Què és millor: tancar serveis? fer-los desaparèixer fins a l’anècdota? O fer un dèficit controlat que al final no és més que augmentar l’endeutament? Un endeutament que és molt menor que el de qualsevol família. Això sí, el rigor i la seriositat exigirien deixar de banda totes les coses supèrflues: no podem endeutar-nos per coses que no siguin estratègiques o imprescindibles\nL'exposició sobre Pep Ventura ha estat un gran èxit amb més de 4.000 visitants. Una mostra que ens ha apropat a la figura i obra d'aquest gran compositor de la nostra ciutat i del nostre país.\nFa molts dies que no escric al bloc; en part perquè hi ha hagut esdeveniments feliços, com el naixement del meu fill Pere, i en part, perquè hi ha dies que un està fins al clatell de tot plegat veient com està el pati.\nSovint acabo preguntant-me que faig aquí. No és per menys! És per descoratjar qualsevol viure enmig del bombardeig mediàtic que suposen el Cas Millet, la imputació de Maria Antònia Munar en el cas "Can Domenge", la trama Gürtel... o veure l’ajuntament d'El Egido escorcollat i la seva plana major, inclosos els funcionaris, tancats a la cangrí, o saber que el 10 % dels diputats del parlament balear estan sota sospita... Tampoc no hi ajuden els "Ciudadanos" barallant-se per veure qui cobra més, o descobrir CDC cobrant d’en Millet, o que també el PI havia rebut del mateix "senyor".\nI enmig de tot això, la complicada vida "real" de la gent del carrer, amb els EROs campant per tot arreu. Per cert: vau veure el programa de 30’ sobre Badia del Vallès? Sabeu com es viu en algun barri de Figueres, o de Barcelona, o de Perpinyà?\nÉs clar que necessitem aire, necessitem que tot funcioni, necessitem posar ordre i foragitar els que només miren pels seus propis interessos, ja siguin polítics o crematístics.\nNecessitem creure en el nostre país. Necessitem que els ciutadans i les ciutadanes s’estimin els seus polítics pels seus mèrits i això avui és una fal·làcia mentre no foragitem la deshonestedat, la falsedat i la manca d’escrúpols. Sinó: Itàlia! I aquí sí que jo, amics i amigues, baixo del tren!\nPresentació de '7 històries i 1 ciutat'\nAcabem de presentar el documental '7 històries i 1ciutat', un dels projectes emblemàtics de la Regidoria de la Dona i Gestió de la Igualtat per a construir una nova Figueres amb una societat més justa i equilibrada.\nUna mà renta l'altra i les dues la cara....\nAquesta frase me la va etzibar un celebrat polític en actiu, no del meu partit però això tant se val. La qüestió és que llegint sobre “l’affaire Millet” em venen ganes d’oblidar-me de tot el que he estudiat a la facultat: penal, penitenciari, filosofia del dret, un seguit de coses que ens han portat a ser civilitzats i limitar-nos a tancar gent a la presó.\nA la facultat també ens donaven història del dret i havia algun càstig que potser hauríem de recuperar; coneixeu aquella dita tant catalana que diu “li van passar el gat per l’esquena”? Doncs això es practicava l’edat mitjana amb certa desimboltura, consistia en immobilitzar el subjecte passiu en qüestió (posem per exemple un pope de la cultura catalana i barcelonina que ha robat tot el que ha pogut i més, com en Millet) i estacar-li el subjecte actiu (un gat ben esquerp i malcuat, si és possible negre i d’aquells de 4 o 5 quilos) a l’esquena de manera que les potes del davant i del darrera queden lliures i llavors es procedia a maltractar el gat. Sembla ser que era opcional clavar-li clatellots al subjecte passiu (en el nostre cas el pope del palau de la música). Com que som gent civilitzada i hem estudiat alguna cosa no ho farem això, ni ho pensarem. Déu nos en guard!\nAnem a coses serioses, aquesta tropa ens pren a tots per imbècils, en Millet, no en tinc cap dubte vist el que ha fet, però després de la vergonyant declaració portada al jutjat i convenientment publicada als mitjans veig que el company Pau Molins també. Quina manera més barroera de buscar atenuants per al judici. Algú es pensa que si no se l’hagués enxampat hauria confessat? Algú creu que darrera la redacció de declaració autoinculpatòria no hi ha un lletrat? Això que han fet és fotre’s de la virolla home!\nLlegia ahir que la Societat civil barcelonina i catalana (allò que abans era la burgesia) voldria que es rentés la roba bruta a casa. Ja ho veieu: carteta autoinculpatòria amb placet "ràvula" i els compis de sobre la Via Augusta vetllant perquè res se sàpiga, a veure si tot queda en un escandalet de res.\nUs deia el tema de la mà perquè resulta que la carteta lletrada és fullaraca i l’home ha robat (presumptament perquè això no ho ha reconegut) 12 milions o més i són a Suïssa. Vull dir que aquesta gent tant significada, tant exemplar i els seus exemplars advocats ens prenen a tots per cretins integrals. Ja és el darrer que després de la confessió es descobreixi que el llatrocini és encara més gran.\nEm recomanen la lectura de l’oasi Català d’en Pere Cullel i l’Andreu Farràs, jo hi afegeixo “Els Catalans de Franco” de l’Ignasi Riera. Llegiu veureu que a Catalunya, i en Millet n’és un exemple, hi ha famílies que no s’han mogut del poder des de principis del XX.\nEl dia que algú em torni a dir que una ma renta l’altre i les dues la cara, em pensaré que està xalat o bé que xuca!\nA algú li sona l’affaire Renda Catalana? No poso noms però no vull que un lladregot de “tres al quarto” i el seu advocat medrat a l’empara del “règim” es fotin de mi a la meva cara i es pentinin els impostos i la paciència dels que no vivim a sobre la Via Augusta!\nI el jutge d’instrucció? Ja em perdonarà però algú li hauria de recordar perquè serveix la presó preventiva...he vist tancar gent per robar per menjar i aquí ja veieu! Deixem-nos de subterfugis legals no serveix només per evitar fugues....\nI a veure si posem algun control que ja toca!\nAvui és un dia de reivindicació, no de celebració. Catalunya, abans de l'11 de setembre, era un país amb estat propi que ens van prendre.\nHem inaugurat l'exposició "Graffiti: 25 anys al carrer", al Museu de l'Empordà, amb una munió de joves que han 'ocupat' l'equipament. Treballem per a potenciar aquesta fórmula joves + cultura = futur.\nHem posat en marxa el servei de visites guiades "Figueres Oculta" per a redescobrir espais de la nostra ciutat i conèixer el seu passat.\nBen aviat se celebrarà el tercer congrés de l’advocacia catalana a Figueres. Aquest és, sens dubte, un esdeveniment important per a la ciutat. Per això, des de l’àrea de cultura de l’Ajuntament, en el marc de la CCC’09, hem intentat donar un cop de mà a l’esforç que realitzem els advocats figuerencs a través del nostre col·legi.\nJa em permetreu que faci aquest article com a lletrat i no com a polític (o no tant, perquè als polítics, el llautó se’ns veu massa sovint!). Al congrés hem d’analitzar qüestions importants que serveixin per a portar a terme una profunda renovació de la justícia al nostre país.\nEl fet que l’administració de justícia no funcioni és greu en termes de construcció nacional perquè un dels eixos bàsics de l’estat de dret no es compleix: l’accés a la justícia no es real! M’explico: no negaré que davant la comissió de delictes greus les coses funcionen (només faltaria!), però la lentitud dels tribunals fa que en la majoria de casos no serveixi per res posar un plet. Aquesta situació afecta greument els interessos dels particulars i, de retruc, el desenvolupament econòmic del país. Davant un deute moltes vegades és millor cobrar el que es pugui que no pledejar, davant una perspectiva d’anys (en què el justiciable probablement ja s’hagi arruïnat).\nExemples concrets? Els que vulgueu: execució de pagarés per una quantitat astronòmica instada el mes de febrer que encara no tenen ni interlocutòria d’admissió a tràmit; la llei diu que en pocs dies s’ha d’embargar el deutor. I sabeu quina n'és la conseqüència? Ruïna del creditor i quatre persones despatxades mentre el deutor continua campant tan feliç. Més mostres: sentències que no es poden executar perquè oficialment no se sap on és el deutor; i com que la llei diu que s’han de notificar personalment i, és clar, tècnicament no es pot, s’ha d’esperar que el jutjat s’assabenti que no es pot per segona vegada i llavors publicar-ho per edictes en algun diari, o que quedin en l’aire. (això sí, el deutor esmorza tranquil·lament en un bar de Figueres cada dia); en aquest cas l’estafat és un jubilat que en té un fart per arribar a cap de mes. Encara més: una adopció d’un noi nascut fa molts anys al Brasil; un cop tot tramitat resulta que s’ha de comunicar a la mare biològica i, és clar, s’ha de fer personalment. Òbviament ningú no sap on és i, ja comprendreu que anar favela per favela es fa difícil... Doncs resulta que no es pot posar un anunci als principals diaris.\nPodria seguir fins a aconseguir unes rialletes de commiseració i finalment de fastig, però com es farà al Congrés, cal analitzar el problema d’arrel i aportar solucions que permetin sortir del pou en què es troba el país. Admeto que no hi ha prou recursos i que força vegades són antiquats, o que quan arriben ja són obsolets. Admeto que l'organització del jutjat és confusa i que els mateixos operadors s'emboliquen i, sobretot, admeto que sovint els advocats aprofitem totes les escletxes que les lleis rituàries ens permeten per tal de causar les màximes dilacions possibles. Ara bé, també afirmo que a vegades els operadors judicials s’acullen a qualsevol formalitat per tornar algun procediment i treure’s expedients de sobre.\nAbans de dir-hi la meva vull fer una consideració sobre notaris i registradors mercantils. No entenc el perquè de la doble qualificació dels documents. Per dir-ho en paraules planes, quan fas una escriptura, per exemple d’ampliació de capital, es fa a cal notari, qui un cop acomplerts els tràmits la dóna per bona; acte seguit cal adreçar-se cap al registre mercantil, on el Sr. registrador es dedica a verificar que el notari ho hagi fet bé!!! Això provoca casos tan curiosos com que són capaços de tornar-te una escriptura perquè als estatuts diu Figueres i a l’escriptura Figueras, o l’inrevés; és igual, no es per una qüestió de llengua: és per una formalitat. Si us plau posem-nos d’acord! O notaris, o registradors!\nLa realitat de tot plegat obeeix a què hem d’elaborar amb urgència noves lleis processals i reglaments mercantils: això no pot seguir així, el país s’enfonsa. En el món del Google, del Facebook, del Youtube... A què treuen cap tramitacions amb paper? Llarguíssims tràmits d’instrucció amb jutge i fiscal? Que no ho pot fer el fiscal solet? Bé que ho fa en la legislació de menors!\nBé podem resignar-nos a dir que falten mitjans, però què en farem d’abocar-hi grans recursos i de construir grans ciutats judicials si la majoria de les lleis de tràmit són del XIX? Doncs RES.\nSe’m pot dir que en comparació amb els sistemes anglosaxons i, especialment, els EUA tenim una gran seguretat jurídica. Això fa riure o pena, no ho sé! Allà la primera instància es resol en 3 setmanes o menys. Ja m’agradaria que això fos així aquí. La seguretat jurídica és la que serveix per a garantir els interessos dels ciutadans, no és un objectiu en si mateix.\nCal fer-ho tot nou o el futur se’ns menjarà sense remei, quedarem per darrere de totes les nacions civilitzades. Em deia un company que en el rànquing de desenvolupament humà del PNUD la justícia espanyola ocupa el lloc 56 del món darrere Botswana i molt, molt lluny, de la República de Ghana No sé si és veritat (jo crec que sí, però no vull buscar-ho, no vull deprimir-me més) però si non é vero é ben trovatto!Senyors i senyores, cal un profunda reforma de la legislació i portar les lleis del XIX al XXI i revisar també profundament les recents que van ser fetes abans de l’eclosió de les noves tecnologies.\n(Entrvista publicada el 30 de juliol a http://www.diari.es/)\nEl primer secretari del PSC a Figueres i actual tinent d’alcalde de l’Ajuntament figuerenc ha tret el nas a la política amb pas ferm, mogut, diu, per l’impuls d’empènyer la ciutat cap a un futur acollidor i integrador. Pere Casellas analitza, en aquesta entrevista amb profunditat, la situació actual d’alguns dels temes d’actualitat de la ciutat. En l’aspecte personal, posa data de caducitat a la seva tasca al capdavant del partit com a primer secretari. Quan parla de la ciutat, les seves paraules desprenen il·lusió per aconseguir que Figueres presumeixi d’aquí a poc de veure com s’han acomplert els projectes que ara mateix es couen a la taula de l’equip govern. Casellas afirma que buscarà la Figueres “3.0”, una ciutat “integradora, neta, curosa, disciplinada i protectora”. Quines similituds hi ha entre lluitar per a la defensa dels drets humans a Sud-Amèrica i fer-ho en un despatx pel bé d'una ciutat com Figueres?\nLa voluntat de servei. Els meus anys a Pax Romana i FICAT van sevir per formar-me com a persona, viure de primera mà les injustícies més greus i l’enorme experiència d’assistir a les sessions del la Comissió pels Drets de l’Home a NN.UU a Ginebra, va ser un treball intens a plena dedicació, no m’amago de dir que retribuït professionalment. Avui és satisfacció impagable saber que Alberto Fujimori acaba de ser condemnat a 25 anys de presó per l’assassinat de 15 persones, entre elles un nen de 8 anys, a Barrios Altos el 1991 i 9 estudiants i un professor de la Universitat la Cantuta...varem treballar molt en aquest succés i altres. Vaig aprendre a relativitzar molt, ser capaç d’entendre que alguns sofriments no tenen aturador i que la maldat no té límit, però també vaig saber la única manera de combatre-les és amb la veritat, mirant endavant. Arrel d’un estudi sobre la marginalitat per encàrrec de la regidoria de drets civils de l’Ajuntament de Barcelona (aleshores del PI) vaig conviure amb el quart mon a Barcelona: les drogues, la sida, la gent gran sense recursos, la immigració sense papers. Arrel d’això vaig prendre la decisió d’intentar canviar-ho i això només es fa des del poder.\nDe nou primer secretari del PSC a Figueres. Vostè ha tret el nas a la política amb molta força...\nPenso que he entrat en la política pel per la necessitat i neguit de dur a terme projectes per a la meva ciutat. I això ho pots fer, en gran part, si estàs disposat a adquirir responsabilitats. Ser el primer secretari del PSC a Figueres, a més d’una immensa satisfacció personal, em permet poder treballar per la ciutat i fer realitat la vocació de servei que tenim totes les persones que ens posem en política. Una cosa ha de quedar clara però, amb aquesta reelecció ja seran vuit anys al capdavant del partit. Passat aquest temps serà el moment de donar el relleu per aportar noves cares i frescura als socialistes figuerencs.\nSi li féssim una radiografia a la ciutat, n'hi hauria per estar satisfets de la salut que té avui?\nCrec que gaudim d’una bona salut, però que cada dia que passi anirà millorant. Totes les accions que s’estant duent a terme, i aquí no val parlar només d’urbanisme sinó que també hi podríem incloure altres moltes accions municipals, ens permeten créixer dia a dia. I el fet que es puguin tirar endavant moltes i bones iniciatives és gràcies al PSC de Figueres que, fent del compromís amb la ciutat el nostre principal objectiu, hem sumat esforços i ens hem unit a un govern que treballa per posar Figueres al segle XXI.\nHi trobaríem alguna lesió?\nDe lesions, o molèsties que notes quan ha de canviar el temps, sempre n’hi ha. Un exemple són els equipaments que, tot i tenir-ne d’extraordinaris com el Teatre municipal el Jardí, n’hi ha una mancança. No obstant ja hem posat fil a l’agulla per solucionar-ho i, per exemple, la rehabilitació de La Cate -obra ja començada- ens permetrà oferir una nova sala de petit i mitjà format. Aquest és un pas més, però no em vull oblidar de l’Auditori al convent dels Caputxins, projecte del que ja tenim el finançament i podrem començar les obres ben aviat. En altres àmbits també hem posat fil a l’agulla per oferir més equipaments, com amb la nova piscina descoberta que ja s’està aixecant, el nou pavelló que s’aixecarà a tocar de l’Hotel Ronda o, entre d’altres, la nova piscina coberta a la Plaça de Braus.\nLes relacions amb ERC i el PP són ara...\nMolt correctes, com han de ser. No cal oblidar, com ja he dit abans, que totes les persones que es dediquen a la política hi són per una vocació de servei. Per tant, tot i que puguem tenir ideologies diferents, tots hi estem posats per fer coses per Figueres.\nEn el seu blog parla de portar Figueres al segle XXI sense haver de tornar a passar pel segle XX. Què vol dir?\nQue en algunes coses estem al XIX i no tenim temps de passar pel XX, cal treballar fort.\nTambé diu que els figuerencs hem d’exigir el màxim als polítics...\nVull dir que és una obligació que els carrers estiguin nets, la ciutat endreçada i amb els serveis a ple rendiment. Aquesta és la feina, a grans trets, que s’ha d’exigir a l’administració pública local i, sincerament, crec que el Govern municipal està complint en aquest sentit.\nVaig a exigir-li, com a figuerenc i periodista, que em posi al dia d'una llista de temes calents...:\n1. La xarxa wifi per a la ciutat:\nEstem tancant l’avantprojecte i durant el 2010 espero que sigui una realitat: més de 40 punts d’accés gratuït a internet a Figueres.\n2. La presó:\nLa nova s’està construint al Puig de les Basses i, com es pot veure, el seu aspecte és imponent. Sobre la presó del carrer Sant Pau, la vella, desitjo que reverteixi el més aviat possible a la ciutat.\n3. El Casino Menestral:\nUn tema difícil, però que estem en condicions de solucionar. Calia ajudar a trobar el finançament per reprendre les obres, de l’edifici d’una entitat que recordo no és municipal, i ja ho hem fet. És qüestió de poc temps que hi torni ha haver activitat. Personalment, tinc moltes ganes que aquest tema es desencalli.\n4. Les obres a l'estadi de Vilatenim:\nSi et refereixes a la gespa artificial no és un tema calent. Senzillament equipem aquest equipament municipal amb gespa artificial de darrera generació –aprovada pels màxims estaments del futbol europeu- perquè s’hi puguin jugar més partits i, en conseqüència, es pugui ser útil per a més entitats que les que hi ha actualment. D’altra banda hi ha ganes de poder-hi fer concerts i altres esdeveniments culturals.\n5. El parc de les aigües:\nÉs un projecte que vam aprovar en l’anterior Govern municipal. Un bon projecte crec, que oferirà a Figueres un nou parc urbà (el segon després del Pac Bosc) i que permetrà connectar a la ciutat barris que fins ara estaven una mica aïllats com el Cendrassos o l’Horta Capellera. Espero que en els propers mesos farem la recepció de les obres i podrem obrir al trànsit els nous carrers. Com a últim detalls, en aquest punt hi fem un aparcament de més de 150 places que et deixarà a menys de cinc minuts del centre històric.\nTambé en el blog enumera un seguit de futures inversions (rentar la cara al centre històric i a la marxa de l'Ham, caputxins, adquisició de locals per a centres cívics, redacció del projecte d'una nova biblioteca i arxiu, millora de l'actual biblioteca, millorar la xarxa de l'aigua...) Alguna novetat destacada en aquests aspectes?\nPer a nosaltres tot és destacable perquè ho fem amb molta passió i ganes. Dels plans de barris al centre històric i a la Marca de l’Ham puc dir que funcionen a ple rendiment. A la Marca de l’Ham d’una manera més visible pq gran part de l’obrab urbanística ja està executada i al Centre històric estem a l’inici de tot, però l’any vinent ja hi farem els primers projectes urbanístics com al carrer Muralla. Ben aviat ja tindrem en propietat el local de Poble Nou per al centre cívic. Els Caputxins, com he dit anteriorment, és una obra de la que ja disposem dels diners, i que començarem ben aviat. Personalment, considero que és un gran projecte que posarà a Figueres en el mapa dels auditoris més prestigiosos d’Europa. I això, en gran part, ha estat possible a les gestions que el grup municipal socialista ha realitzat a Madrid perquè ens donessin les oportunes subvencions que es deriven de l’1% cultural. Estic molt content d’aquest projecte. Pel que fa a la resta de projectes com per exemple la nova biblioteca, són idees que s’estan redactant i que encara no estan definides. És per això que vull ser prudent i parlar-ne quan siguem capaços de dir que tal dia començarem les obres.\nQuin model de ciutat hem d'esperar els figuerencs de la Figueres del futur?\nUna ciutat en la que els nostres fills podran viure i treballar, podran desenvolupar-se com a persones sense haver de marxar, si és que no ho volen fer per experiència personal. També és una ciutat amb grans voreres, amb pocs cotxes, neta, endreçada, bonica, segura. Serà la Figueres, si m’ho permeten, 3.0 i serà una ciutat que haurà integrat a tothom qui ha vingut. Al mateix temps però, serà una ciutat disciplinada, curosa, treballadora i sobretot protectora i agraïda amb les seves filles i els seus fills. Figueres serà mirall de tothom, aquest és el meu desig i el meu compromís.\nOfici solemne III (no hi vaig)\nEm sap greu, però aquest cop no puc fer la conyeta d'explicar-vos l'ofici solemne del 29 de juny, dia de Sant Pere, com ho vaig fer a “Ofici solemne” i a “Ofici solemne II”. Des que sóc regidor, ja fa 6 anys, cada vegada hi he vist coses que feien prou riure, i que, en el fons, deslluïen una cerimònia prou important per als creients.\nAquesta vegada no ho puc fer perquè he decidit no assistir-hi. Haig de confessar-vos que ja fa temps que dubtava de la conveniència de tenir un acte religiós com a eix central de la festa major o de les fires i festes de Santa Creu.\nPels volts del 14 d’abril, vaig anar a sopar amb una bona colla de republicans, catalanistes, comunistes i algun anarquista de la comarca entre els quals destacaven dos oradors. Aquests dos varen fer una petita xerrada sobre els valors republicans. Del discurs d'un d'ells cal destacar el repàs dels teòrics que manifesten que la vertadera república en la qual tots els homes i totes les dones són iguals no és tal fins que l'estat i tots els seus nivells administratius són estrictament laics, és a dir, que la religió queda per a l'esfera més íntima i no hi ha reconeixement a cap religió per part de l'estat. Així l'estat situa a l’home com a centre únic de la seva construcció.\nL'altre eix és la proscripció de tot el que són els privilegis davant dels tribunals, amb l'obligatori adveniment dels jurats populars. Això, en un estat modern i republicà, es tradueix en la desaparició dels tribunals d'excepció que judiquen per raó de matèria, com actualment fa l'Audiència Nacional o bé la de les prerrogatives de què gaudeixen els aforats (parlamentaris), que només poden ser investigats i judicats pel Tribunal Suprem o els Tribunals Superiors de Justícia de les C. Autònomes.\nCom comprendreu, difícilment puc fer res en el tema dels privilegis judicials, però sí en la qüestió de la laïcitat de l’estat o, més modestament en aquest cas, del Govern municipal. El que puc fer és no assistir a l'acte religiós i demanar que en futurs anys quedi en una esfera privada per a qui tingui interès a assistir-hi. Entenc que em podeu dir que el PSC disposa de 5 regidors que ben fàcilment podrien intentar corregir una qüestió com aquesta: és cert, però crec que les coses s'han de parlar i reflexionar. De moment està bé proclamar el desig que la nostra sigui una ciutat en què tots siguem iguals en el millor sentit republicà de la paraula.\nD'altra part, tampoc no em costa respectar la convicció de cadascun (tot i que m'imagino que si fos un creient aplicat em molestaria molt veure gent combregar un cop a l'any) i assumir que la tradició pesa i que també és important.\nTot i això, vull remarcar que una cosa és la tradició d'un dia festiu i l'altra, actuar positivament des de l'administració municipal en favor d'un o altre credo religiós... Això ja són, però, figues d'un altre paner.\n123.925, un dels busos més gratuïts del món!!!\nFins al 31 de maig han viatjat gratuïtament amb el bus municipal 123.925 usuaris. Entre aquestes persones que han viatjat gratuïtament, 85.206 són jubilats i 32.255 menors (estudiants). Els que han pagat són 93.474 (un 43%).\nDes de la responsabilitat que ocupem al govern de la ciutat mirem de treballar per pal·liar desigualtats i per fer de la nostra ciutat un entorn habitable en què ens puguem moure lliurement. Per fer això tenim clara la nostra aposta: Figueres té futur si tots plegats la convertim en un model de convivència en la igualtat i en la solidaritat amb i entre tots els que hi viuen; com ho fem amb els més grans i els més joves des de la responsabilitats que ocupem al consistori.\nAquesta és una feina ben feta des de Fisersa que reflecteix els valors que els socialistes aportem a la ciutat i que em proposo universalitzar: treball, esforç, seriositat i sacrifici, però també solidaritat, respecte per les persones i, sobretot, posar els figuerencs i les figuerenques per sobre de tot.\nEm sembla que podem estar orgullosos de tenir un servei de transport públic com el que tenim!\nDilluns passat, després d’anar insistint, vaig rebre una bona notícia: la Diputació de Girona va aprovar la modificació pressupostària adient per a complir amb el Casino Menestral.\nDes de l’Ajuntament estem treballant en la modificació del conveni de finançament per tal d’escurçar-lo i evitar la càrrega financera que suposa l’actual per a les arques del Casino. Des del Govern de Catalunya arriben bones notícies amb 250.000,00 € més, en aquest cas de Cultura.\nAl final ens en sortirem: per trucades i reunions no quedarà!!!\nNo acostumo a fer servir el bloc per parlar de qüestions municipals, però avui m’ho penso permetre.\nSembla que en un termini de temps breu, potser tres setmanes, podré presentar el projecte de xarxa wifi per a la ciutat. Tenint en compte que hi vaig al darrere des que vàrem entrar al govern, serà tot un èxit de velocitat, però més val tard que mai. Però, tot això quan ha de començar a funcionar? Fins a la tardor, nanai.\nEl cas és que haver-ho aconseguit em fa content per dues raons: la primera és que ho portàvem al programa electoral com a embarretinament personal meu; l’altra és que ja és hora de veure si comencem a avançar de veritat cobrint les legítimes exigències de tots i totes.\nAixò d’avançar de veritat és una cosa que em té seriosament preocupat. Crec que des d’un govern tan fort hem de ser capaços de fer alguna cosa més, accions que ens situïn en una posició capdavantera al nostre entorn (tot i que el wifi ja no sé si ho és). Accions que facin que la ciutat sigui atractiva per a tothom (en aquest cas que es pugui treballar amb un portàtil des del carrer, que es pugui conèixer els entorns el museu des del mòbil i força més coses... i tot , de gorra!)\nAquestes qüestions, una bona política de promoció empresarial, una bona temporada de teatre (o tantes altres coses!) poden fer que tots nosaltres tinguem les oportunitats que exigim que ens doni la ciutat i que són les que, al final, la posaran a l’imaginari de tots nosaltres com hi és Girona en aquest moment. El que sento per Girona és enveja sana, però també consciència d’equilibri... Sé que en força coses no podem competir, però en d’altres, SÍ!!!\nAl final, als polítics ens heu d’exigir el màxim! No n’hi ha prou d’asfaltar carrers o que tot sigui net (això és obligat, només faltaria!). O algú creu que Girona ens agrada tant i funciona tan bé perquè els carrers son asfaltats? No fotem!\nEn definitiva, vull proposar un model de ciutat, segur que compartit amb tothom, en el qual tots i totes podrem realitzar-nos amb plenitud. Segur que portarà feina, però sóc aquí per a això. No hi vull ser només per tapar l’expedient i que tot sigui net: passo! En 6 mesos el tindreu...\nAhir diumenge, vaig ser a la seu de l’associació de veïns dels Cendrassos per assistir a la posada a disposició del local perquè el jovent de Figueres hi pugui practicar jocs de rol.\nLa veritat és que em sembla una iniciativa molt interessant: és una gran manera de fer ciutat i de rendibilitzar els locals. Haig de dir que per ser un diumenge a les 4 de la tarda hi havia força gent, a part dels jugadors. Velles amistats d’Espolla, en Francesc Canet i la directora de l’IES Cendrassos, la Mercè Castelló, en Joan Oliva, la Carme Mínguez.\nCom us dic, la iniciativa és molt interessant, però el que més m’ha agradat del fet ha estat en clau personal: jo hi havia jugat molt, a jocs de rol, i en la conversa que he tingut amb els joves he descobert que, d’això, no fa tant. Els he dit que jo jugava al Dungeons & Dragons; s’han limitat a dir-me que ara són a la versió 4, però que essencialment és igual! Daus de 20 cares, personatges bons o dolents segons el paper que t’assigna el màster... en definitiva, he descobert que fa “només” 14 anys que jo jugava a això. S’han quedat molt sorpresos que sabés de què parlaven, suposo que dels que no tenien menys de 30 anys, excepte la Núria, era l’únic que sabia què era un joc de rol sense haver-ho de llegir.\nCom a representant de l’Ajuntament m’ha tocat dirigir-los unes paraules que, si us sóc sincer, m’han dut molts records: els he explicat que vaig arribar a tenir un mag de nivell 10 (un mala peça) i que després d’un any de treballar-lo, en Lluís Puigbert me’l va liquidar (en el fons, s’ho mereixia, però li havia agafat carinyo). Ha estat un parlament interessant perquè no és cert que els joves no escoltin... potser és que els polítics ni ens hi dirigim adequadament ni els oferim o demanem coses que siguin del seu interès.\nCom a conclusió: potser ha estat el tema, però m’he adonat que a la ciutat les persones van canviant, i que és bo que el Tinent Alcalde sàpiga jugar al Dungeons i que es vesteixi de negre quan va informal.Sabeu una cosa? El millor de tot és que m’han convidat a jugar i que penso acceptar. Diumenge vinent no: haig de fer de polític serio i dinar amb la plana major del PSC amb motiu dels 30 anys d’ajuntaments democràtics, però l’altre...\nAquesta setmana, encara que sempre m’allargo més, us demano que em concediu la petita llicència de parlar-vos d’un llibre que m’ha agradat molt: “Moby Dick; o la ballena blanca” de Herman Melville en una edició en castellà de Fernando Velasco Garrido.\nTenia moltes ganes de rellegir-lo, ja fa molt anys en vaig llegir una edició juvenil i volia atacar l’edició sencera. Sabia que costava molt trobar una bona traducció, està escrit en un anglès molt farragós i n’hi ha força versions. L’edició que he llegit a cura d’en Velasco Garrido és d’Editorial AKAL i es va publicar a Madrid el 2007. En la brillantíssima introducció que ens fa el traductor, de 60 pàgines, exposa que la traducció és feta sobre el primer exemplar que va sortir d’impremta, el volum sisè de “The Writings of Herman Melville; The Northwestern-New-Berry Edition”.\nManifesta el traductor que “La prosa de Moby Dick es sin duda una de las más singulares de la historia de la literatura. Su puntuación es insólita, hay oraciones inacabables de una complejidad sintáctica enormemente enrevesada, difícilmente abarcable en algunas ocasiones, con un léxico rebuscado, arcaizante, repleto de neologismos, frecuentes agrupaciones de hasta cinco calificativos concatenados, y una manifiesta irregularidad de expresión en la que alternan pasajes de alta retórica con coloquialismos localistas, fluyendo entre formas de narrar distintas, que van des de el lenguaje científico de la época hasta las sentimentaloides narraciones de los panfletos propagandistas de las sociedades reformistas”.\nRealment és d’una redacció complicada però el que Melville ens explica és tan summament apassionant, explica d’una manera tant crua la tenacitat dels homes i l’error que molts cometen en convertir aquesta tenacitat en bogeria quan el sacrifici esdevé objectiu en sí mateix.\nEl millor de tot és que Melville ens retrata però una societat amb una enorme capacitat de sacrifici, una societat segura dels seus valors (que no vull dir que siguin correctes) i sobretot segura de dos valors suprem com són la llibertat i la república. També dibuixa una ciutadania enormement despreocupada pel que avui entenem per drets humans en la conquesta territorial dels USA. Una societat en aquell moment terriblement alcoholitzada, ens descriu les societats antialcohol que a mitjans del segle XX cristal·litzaran en la prohibició. Explica també la relació amb la pena de mort, amb els immigrants que van arribant i construeixen el país. Una cosa important explica la relació amb la literatura anglesa, les continues edicions dels autors anglesos sense pagar drets d’autor justificant-ho en la necessitat de que el poble ha de poder llegir i que els drets són per a preservar el poder de les elits. Tot això barrejat amb enormes dèficits en educació superior, Tocqueville diu en un dels seus viatges: “No crec que existeixi país al mon a on, en proporció, existeixin menys ignorants ni menys savis que a Amèrica. Melville ens proporciona també una opinió sobre l’esclavatge, l’abolicionisme, les relacions amb els estats del sud. Podem veure com la idea romàntica que el nord no esclavista era el paradís en comparació al sud només és una quimera: els obrers de la societat industrial de mitjans del XIX al nord malvivien en unes condicions repugnants.\nAltra qüestió és la religió i el seu paper en la formació del caràcter nacional dels USA, era un país format per quàquers, puritans, catòlics, calvinistes, mormons i moltes altres sectes. Els valors de molts d’aquest han format la consciència americana i això en ocasions ha estat lamentable.\nEn definitiva una història que ajuda comprendre el perquè de coses que a vegades se’ns escapen d’aquell país que forçosament és diferent de nosaltres, penso que al final és una nació (un altre concepte discutible vistes les diferències federals del XIX) formada per gent que va marxar d’Europa per gana o perquè simplement pretenia fer un mon millor...que no crec que hagin aconseguit.\nVull dir també que Europa ha d’estar agraïda als fills dels homes que descriu Melville que al segle XX retornaren a Europa a lluitar contra els totalitarismes i van deixar-hi la pell lluitant per la llibertat. Nosaltres no tant; perquè el nostre totalitarisme ens el van deixar. De tota manera salut i glòria als camarades del Batalló Lincoln!\nL'exposició sobre Pep Ventura ha estat un gran èx...


1.200 ballarins participen a Tarragona al Concurs Nacional de Dansa ANAPRODE\nEl parc de les Granotes aculll aquest dissabte una Marat� Solid�ria a favor de la Fundaci� Casal Amic Concert solidari a Bonavista per recaptar aliments pels m�s necessitats La Moixiganga viatja als Alps Francesos per visitar el monestir de la Grande Chartreuse El Club B�squet Tarragona buscar� aquest cap de setmana l�ascens a la LEB PLATA L�assassinat i testament de Juli C�sar posar� el punt i final a Tarraco Viva despr�s d�un cap de setmana intens V�ctor Amela firma el seu llibre 'El c�taro imperfecto' a Tarragona Roger Benet, Obeses i Los Gandules, propostes musicals pel cap de setmana El secretari general d�Ind�stria destaca la fortalesa del sector a Tarragona Les llars intel�ligents i les seves possibilitats i reptes de futur centren la Tinet Jornada El N�stic espera poder fer oficial la setmana vinent el nom del nou director esportiu\npublicat el 04/05/2012 17:22 per Redacci� Tarragona R�dio\nEl Palau de Congressos acull fins el poper diumenge el Concurs Nacional de Dansa, ANAPRODE, amb la participaci� de 1.200 ballarins de l�Estat, Fran�a i B�lgica, tant amateurs com professionals. L�estada dels ballarins i els seus acompanyants es previst que generin un important impacte econ�mic a la ciutat. �s la setena vegada que el concurs es fa a Tarragona i en aquesta edici� s�hi han inscrit 200 participants m�s que l�any passat. Aquest gruix de participants ha obligat a iniciar les proves abans de la inauguraci� de certamen, prevista a les vuit del vespre.\nEls candidats, d�entre 8 i 25 anys, es presenten en solitari, en parella o en grup, sempre d ela m� d�un professor de dansa de l�escola d�on provenen. Durant tres dies realitzaran proves de diverses modalitats, des de dansa cl�ssica, contempor�nia, jazz, hip hop, flamenc o fusi�, entre d�altres. El jurat que els avaluar� els ballarins l�integren mestres i core�grafs professionals procedents de Barcelona, Val�ncia, Girona i Fran�a. El concurs s�emmarca en la celebraci� de l�Any Internacional de la Dansa a Tarragona. Els actes continuaran aquest proper diumenge amb una exhibici� de diversos estils de dansa al Parc del Francol�. �s una acte organitzat per les escoles de dansa de la ciutat, en el qual alumnes i professors mostraran coreografies on el cos �s el protagonista.\nL�espectacle �Tarraconeando� donar� continu�tat aquest divendres al actes de commemoraci� del Dia Internacional. Es tracta d�un espectacle de flamenc, dirigit pel ballar� tarragon� Francis N��ez, amb la participaci� de ballarins de les nostres comarques i la col�laboraci� de Vanessa Valero. �Tarraconenado� ja es va estrenar l�any passat i aquest divendres es representar� novament al teatre Metropol. El seu director art�stic, Francis N��ez, ha subratllat al Mat� de Tarragona R�dio que en l�espectacle destaca el talent dels ballarins, per� tamb� la m�sica flamenca i el vestuari. �Tarraconenado� es podr� veure al Metropol, a dos quarts de deu de la nit, l�entrada val 15 euros. Els actes s�engloben en la capitalitat de la cultura catalana. digg


Bed & Breakfast Paradiso Cesiomaggiore Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVIa Sotto Anzaven 7A, Cesiomaggiore, Cesiomaggiore, Itàlia, 32030 - Veure al mapa\nAl visitar Cesiomaggiore, vosté es sentirà com a casa a Bed & Breakfast Paradiso, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nBed & Breakfast Paradiso també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Cesiomaggiore. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, lloguer de bicicletes, àrea de TV/saló compartit.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb banyera hidromassatge, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, reproductor de DVD/CD a cada habitació. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com bany, billar, jardí, sala de jocs. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Bed & Breakfast Paradiso no troba competidors en cap categoria.


Muntanyenc: Pic de Morters, pujant per Camporells i tornant per la vall de Galba\nSorprenent Joan! mira que hi ha poca neu, però tú has sabut trobar una bona raconada on encara n'hi queda...molt bona la foto del Gall fer, que rar que es deixés acostar tan no?\nHola Joan, fantàstic el gall fer , quina sort!!!\nUna qüestió que sobre el mapa no aclaro, veient la vista de la Dent, deuríeu passar pel Circ d'en Beys no?\nBona pinta la sud-est de la Dent...\nhavera si em situes,\nJaume, per allà dalt encara n'hi queda de neu..., tot i que si no neva aviat ja veurem què passarà.... Potser el gall també ho notava i per això estava tan despistat!\nTrepetxu, els estanys d'en Beys queden fora del mapa, a l'oest. Estan a la capçalera de la vall que surt a la foto de la Dent, més a l'oest del Peric. El Morters i el Tarrés són els dos cims que des de la Dent es veuen al nord, al final de la carena que cal agafar per tornar quan has pujat per la cara sud...\nNo sé si m'has entès, perquè m'he embolicat una mica!!


Acreditació CME. 28 Simposi Int. Controvèrsies en Psiquiatria. Barcelona\nTotes les acreditacions sol·licitades són tant per l'assitència PRESENCIAL com per l'assistència ONLINE. Només assistència en directe.\nEl simposi ha estat acreditat amb 1,6 crèdits pel Consell Català de Formació Continuada de les Professions Sanitàries - Comisión de Formación Continuada del Sistema Nacional de Salud, amb l'expedient 09/029744-MD.\nEl simposi ha estat acreditat amb 12 crèdits CME per European Accreditation Council for Continuing Medical Education (EACCME) i la certificació corresponent als metges assistents al simposi. La EACCME és una institució de la European Union of Medical Specialists (UEMS).\nEls crèdits EACCME CME/CPD són directament reconeguts per la American Medical Association (AMA) en AMA PRA Category 1 Credits. Pot trobar informació sobre el procés de conversió de crèdits EACCME a crèdits AMA en www.ama-assn.org/go/internationalcme.\nEl Royal College of Physicians and Surgeons of Canada ha establert un conveni internacional de reconeixement de crèdits UEMS-EACCME pel qual el Royal College reconeixerà els crèdits d'events en directe acreditats amb créèdits European CME credits (ECMECs) de la UEMS-EACCME com a crèdits MOC Section 1 – Accredited Group Learning credit.


Diversió aquàtica a la Piscina de Roses El proper dissabte 16 de juny a la tarda, la Piscina Municipal de Roses programarà dues sessions d’activitat aquàtica recreativa amb jocs inflables i activitats dirigides pels monitors de l’equipament, amb les quals es vol oferir un espai lúdic adreçat a nens i nenes d’entre 5 i 12 anys que sàpiguen nedar. La primera de les sessions tindrà lloc de 16.30 a 18 h i la segona de 18 a 19.30 h. Les activitats estan obertes a abonats i públic en general i cal fer reserva de plaça al mateix equipament. http://www.roses.cat/noticies/historic/diversia3-aqua-tica-a-la-piscina-de-roses http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\nEl proper dissabte 16 de juny a la tarda, la Piscina Municipal de Roses programarà dues sessions d’activitat aquàtica recreativa amb jocs inflables i activitats dirigides pels monitors de l’equipament, amb les quals es vol oferir un espai lúdic adreçat a nens i nenes d’entre 5 i 12 anys que sàpiguen nedar. La primera de les sessions tindrà lloc de 16.30 a 18 h i la segona de 18 a 19.30 h. Les activitats estan obertes a abonats i públic en general i cal fer reserva de plaça al mateix equipament.\n08/06/2012 00:00 - Departament de Comunicació i Premsa\nLa Piscina Municipal de Roses es convertirà la tarda de dissabte 16 de juny, en un espai lúdic que comptarà amb diverses estacions recreatives dirigides pels monitors de l’equipament, amb l’objectiu que els participants s’ho passin d’allò més bé. Els abonats tindran l’entrada gratuïta i els participants als cursos de natació tindran una tarifa reduïda de 2,90 €, mentre que per al públic en general s’aplicarà la tarifa d’entrada normal (5,50 €).\nCal tenir en compte que les places són limitades i que cal fer la reserva de plaça a la recepció de l’equipament, per a una de les dues sessions.


Aprèn a pintar graffiti amb "Graffiti Bible"\nL'última aventura editorial de Montana Colors tracta d'una obra didàctica per aquells que es vulguin iniciar al graffiti. Produït per Eske Touborg, reuneix tot el coneixement fonamental de les diferents tècniques del graffiti, utilitzant diferents eines i exercicis i fins i tot entrevistes realitzades a consagrats escriptors de diverses procedències.\nLa construcció de les lletres al graffiti compta amb certes normes i procediments comuns en tots els estils que, per ser assimilats, requereixen anys de pràctica i investigació autodidacta. Graffiti Bible és un llibre que concentra tot aquest coneixement a 352 pàgines per explicar tota la teoria del graffiti writing.\nEske Touborg, especialitzat en textos didàctics sobre el graffiti des del 2014, i amb diverses publicacions sobre el gènere a l'esquena, edita aquesta completa obra en què es combina tot el seu coneixement. El caràcter fonamental de tota aquesta informació fa que bé es mereixi el nom de “Graffiti Bible”.\nQUÈ TROBAREM AL LLIBRE?\nDes de les lliçons més bàsiques fins als trucs més sofisticats, el llibre fa un recorregut per tots els aspectes tècnics del grafit que, sent explicats, serveixen de gran ajuda per evolucionar l'estil propi de forma ràpida.\nAls primers capítols, per exemple, s'expliquen les característiques bàsiques i fonaments dels tags, els throw-ups i les peces, per després començar amb la seva pràctica. Les lliçons es van tornant cada cop més precises a mesura que el llibre avança, explicant per exemple els difuminats, la realització de peces platejades o els diferents trucs aplicables a l'estil.\nA les darreres pàgines aprendrem els trucs més afinats, des de com aprofitar les restes de pintura dels esprais o com realitzar tags amb “flares”, fins a com posar en pràctica el modern estil “neon”.\nENTREVISTES A ESCRIPTORS CÈLEBRES\nA més de totes les explicacions i exercicis que inclou de forma amena, el llibre compta amb entrevistes realitzades a alguns dels més influents escriptors de graffiti de tot el món. Des de Bates fins a Nychos passant per Chas, Mad C, Askew o Mickey TFP. Els seus interessants testimonis ens ajudaran a apropar-nos a les diferents visions que cadascú té sobre la cultura i el seu estil, així com entendre'n els inicis, les motivacions i la trajectoria.\nAquestes entrevistes inclouen, també, una línia cronològica de l'activitat de cada escriptor que a més de resumir la seva carrera, pot servir el lector per prendre consciència del treball i la perseverança que requereix l'èxit al grafit, alhora que serveixen com a exemple motivador.\nRecorda que si vols fer-te amb aquesta obra, que pot funcionar com un genial regal, pregunta al teu punt de venda MTN habitual.\nPots trobar aquest article a SprayPlanet. Venda online exclusiva per Espanya i Portugal.


testimonis-metode-kusi-wawa-mama-infertil | Bloc sobre els gasos del nadó\nLa mare infèrtil ha utilitzat el Mètode Kusi Wawa per alleujar el seu nadó amb còlics\nMeritxell de la mare infèrtil ens va contactar desesperada perquè el seu petit patia moltíssims còlics. Necessitava que li expliquéssim com funcionava el Mètode Kusi Wawa i volia saber perquè aconseguia relaxar-los tant.\nLa resposta va ser senzilla: perquè és la resposta natural a les necessitats del teu fill.\nGràcies a la Wawa Band, vam aconseguir alleujar el mal de panxa de el nounat de forma natural. Sense medicaments, sense productes de risc. La calor actua com a analgèsic i els alleuja el dolor. A l'aplicar la termoteràpia a la zona de la panxa, vam aconseguir també afavorir la expuslión de gasos. Pel que queden encara mes relaxats: no només perquè se'ls va el dolor, sinó també perquè a l'explusar els gasos encara se senten millor. A més, a causa de les propietats de l'aromateràpia, vam aconseguir afavorir aquesta relaxació amb un to suau que no aclapara.\nPerò aquesta part més física no és suficient per acabar de calmar al teu petit, ja que també necessita el contacte físic amb tu. El nadó necessiten que els agafis en braços, que els balancegis. I hem descobert que si en el moment de crisi de còlics dels arrullas, se senten més recollits i es calmen molt millor. Es tracta d'oferir-los un confort similar a què sentien dins el ventre matern. Un cop estiguin tranquils i a gust, es poden desarrullar ja que en aquest moment ja haurem aconseguit calmar l'atac.\nLa mare infèrtil explica molt bé com ho ha utilitzat i el contenta que està perquè el seu petit està molt més calmat des que l'utilitzen. De fet, tot i que ja no té tants còlics, han mantingut la Wawa Band en les seves rutines de nit per la forma que relaxa al seu petit.\nSi t'agradaria llegir el seu post, dirigeix-te al seu bloc aquí\nSi t'ha agradat aquest post, també t'agradarà:


Política de cookies - SCALE LAB ANDORRA\nInverteix a Scale Lab\nPresenta la teva start-up\nScale Lab Andorra utilitza cookies con la finalitat d’oferir-li una millor experiència de navegació que s’ajusti a les seves necessitats, així com per protegir i millorar el lloc web. Llegeixi atentament aquesta Política de cookies per informar-se sobre l’ús responsable que Scale Lab Andorra en fa i sobre les opcions que vostè té per configurar el seu navegador i gestionar-les.\nLes cookies són petits fitxers de dades que es generen a l’ordinador de l’usuari i que ens permeten saber la freqüència de les seves visites, els continguts més seleccionats i els elements de seguretat que poden intervenir en el control d’accés a àrees restringides, així com mostrar publicitat en funció de criteris predefinits per Crèdit Andorrà Financial Group i que s’activen mitjançant cookies servides per aquesta entitat o per tercers que presten aquests serveis a compte de Crèdit Andorrà Financial Group.\nDe conformitat amb l’avís de cookies que apareix al lloc web, l’usuari o visitant d’aquest accepta que, pel fet de navegar-hi, consent expressament l’ús de cookies segons la descripció que es detalla tot seguit, excepte en la mesura que hagi modificat la configuració del seu navegador per rebutjar-ne l’ús.\nQuina mena de cookies es fan servir en aquest web i amb quines finalitats?\nPer regla general, Crèdit Andorrà Financial Group utilitza:\nCookies de tercers: són aquelles que s’envien a l’equip terminal de l’usuari des d’un equip o domini que no és gestionat pel titular de la pàgina web des de la qual es presta el servei sol·licitat per l’usuari, sinó per una altra entitat que tracta les dades obtingudes a través de les cookies. Així mateix, en cas que les cookies siguin instal·lades des d’un equip o domini gestionat pel mateix titular del lloc web però la informació que es reculli mitjançant aquestes sigui gestionada per un tercer, també seran considerades com a cookies de tercers.\nEn funció de la seva caducitat:\nPer emmagatzemar temporalment la informació relativa a les preferències de l’usuari, com ara l’idioma.\nCookies de sessió: són responsables de compilar i emmagatzemar les dades que l’usuari de Crèdit Andorrà genera mentre accedeix al web i hi navega. La informació es conserva per tal de prestar el servei sol·licitat.\nCookies persistents: són les encarregades de conservar les dades al terminal durant el període que defineix el responsable de les cookies. Aquest termini pot oscil·lar entre minuts i anys.\nPer garantir el funcionament correcte dels llocs web de Crèdit Andorrà.\nPersonalització: són les cookies que permeten a l’usuari navegar per un web de Crèdit Andorrà, una plataforma o una aplicació, així com utilitzar les diverses opcions o serveis que s’hi ofereixen, com ara l’idioma, la resolució de pantalla del dispositiu, la mena de navegador o la configuració regional des de la qual s’accedeix al servei.\nPer recollir informació estadística per tal de millorar l’experiència en els llocs web.\nAnàlisi: les cookies d’anàlisi permeten al seu responsable fer el seguiment i l’anàlisi del comportament dels usuaris dels llocs web a què estan vinculades. La informació que proporcionen s’utilitza per avaluar l’activitat del web de Crèdit Andorrà amb la finalitat d’elaborar perfils de navegació dels usuaris d’aquests llocs, aplicacions i plataformes, amb l’objectiu d’introduir-hi millores en funció de l’anàlisi de les dades d’ús dels usuaris del servei.\nRecollir informació sobre la navegació de l’usuari.\nRecorda si has acceptat el missatge de galetes.\nS’utilitza per millorar la publicitat i orientar-la segons el contingut rellevant per a l’usuari; també es fa servir per evitar mostrar anuncis que ja s’han vist per tal de millorar el rendiment de les campanyes.\nS’utilitza per als anuncis que es mostren al lloc web.\nQui accedeix a la informació de les cookies?\nLa informació emmagatzemada a les cookies la utilitza exclusivament Crèdit Andorrà Financial Group.\nPoden desactivar-se les cookies?\nExcepte en el cas de les cookies analítiques, l’ús de cookies té un efecte sobre la privacitat dels usuaris donat que, per regla general, permet relacionar el seu contingut amb l’adreça IP de connexió i amb altres dades de caràcter personal de l’usuari, com les aportades voluntàriament.\nMitjançant l’acceptació d’aquesta Política de Privacitat i cookies, l’usuari estarà consentint la generació de cookies per a les finalitats a dalt esmentades.\nNo obstant l’anterior, en cas que l’usuari desitgi amb posterioritat eliminar les cookies que s’hagin emmagatzemat al seu ordinador i que necessàriament precisin del seu consentiment, podrà fer-ho emprant les eines que li proporcioni el seu navegador a tals efectes. En aquest sentit, depenent del seu navegador, es detalla el procediment per desactivar les cookies als enllaços següents:\nSi l’usuari no accepta les cookies o les rebutja posteriorment, les funcionalitats del lloc web podran veure’s minvades.\nCanvis i actualitzacions en la Política de cookies\nCrèdit Andorrà i les empreses del grup poden modificar aquesta Política de cookies en funció d’exigències legislatives o reglamentàries, o bé amb la finalitat d’adaptar aquesta Política a les instruccions i les recomanacions que dictin els reguladors. Es recomana, per tant, revisar periòdicament la Política de cookies.\nLes nostres start-ups


Hotel Il Conte Dell'Etna Belpasso Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Marco Polo 11, Belpasso, Belpasso, Itàlia, 95032 - Veure al mapa\nAl visitar Belpasso, vosté es sentirà com a casa a Hotel Il Conte Dell'Etna, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hotel Il Conte Dell'Etna és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, mini bar, balcó/terrassa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Hotel Il Conte Dell'Etna.\nTots els tipus de viatgers (87) Parelles (17) Viatgers en solitari (8) Famílies amb infants petits (49) Famílies amb infants grans (3) Grups (10)


El concert Mediterràniament a la platja de Bogatell donarà el tret de sortida a la Mercè\nRamon Mirabet, Love of Lesbian i Animal són els artistes convidats\nActualització: 06.09.2016 - 21:46\nLa Mercè començarà el divendres 23 de setembre amb el concert Mediterràniament amb Ramon Mirabet, Love of Lesbian i Animal. Per tercer any consecutiu, Estrella Damm completarà la programació musical de les Festes de la Mercè amb un concert a la platja. La platja del Bogatell tornarà a reunir tres bandes del mediterrani.\nRamon Mirabet és la veu de la banda sonora del darrer curtmetratge d’Estrella Damm, Les petites coses, amb la cançó Those Little Things. Love of Lesbian, un dels grups amb més projecció internacional del país, arriba a la Mercè amb un nou treball sota el braç, El poeta Halley. I Animal, que ha esdevingut el grup revelació de l’any i tot un fenomen a les xarxes amb aquesta dicotomia existencial: romàntics en la seva poesia i canalles sobre l’escenari.\nHeus ací el cartell del concert:


Lloguer de bicicletes amb el mòbil: ocupació d’espai públic o nou model de mobilitat? | betevé Web\nFrancis Manzano@francis_manzano dilluns 9 d'octubre, 2017 , 22.43\nDues empreses, Donkey Republic i Dropbike, utilitzen estacionaments públics per aparcar centenars de bicicletes que lloguen sobretot a turistes\nSón objectiu de crítiques per l'ocupació que fan d'un espai que és públic i perquè, a més, ho fan amb finalitats econòmiques. Altres empreses de lloguer les acusen de competència deslleial perquè no operen des d'un local. Des de Donkey Republic, però, es defensen assegurant que no fan un ús abusiu dels aparcaments i que l'activitat no suposa cap perjudici. L'Ajuntament està valorant una regulació del sector i recorda que hi ha normatives que prohibeixen vendre o llogar al carrer sempre que hi hagi un ús intensiu de l'espai públic.\nSón sabotejades des de fa mesos, però va ser sobretot a l'estiu quan van transcendir els atacs (com punxades als pneumàtics o pintades) a les bicicletes de Donkey Republic. L'organització juvenil Arran els va difondre en un vídeo com a part de les accions contra el model turístic de la ciutat. El 90 per cent dels usuaris d'aquesta aplicació són, de fet, turistes, segons reconeixen, però estan preparant un nou sistema de subscripcions més assequible per atreure també al públic local.\nLa mateixa empresa assegura que té unes 450 bicicletes a la ciutat i que utilitza habitualment uns 120 aparcaments públics, tot i que en té registrats uns 2.000. Segons Ester Boada, sòcia de l'operadora amb què treballa a Barcelona l'empresa danesa, reparteixen les bicicletes per la ciutat en funció d'un "estudi acurat" i les estacionen "on veiem que hi ha places lliures habitualment". El mateix sistema regula que el retorn de la bicicleta, un cop acabat el lloguer, s'ha de fer en el mateix aparcament on s'ha recollit o en algun dels que estan establerts per l'aplicació. Boada recorda també que Donkey Republic no opera al districte de Ciutat Vella per evitar la saturació dels aparcaments. Tot i això, durant el temps de lloguer, mentre no hagi acabat, els usuaris poden aparcar momentàniament on vulguin.\nL'activitat genera també reticències entre les empreses de lloguer de bicicletes. Des de l'associació Bicitours, Borja Martínez creu que és il·legal i suposa un "greuge molt important" perquè "no tenen local i la transacció es fa al carrer", i ho compara amb el "top manta". "Si trec jo les meves bicicletes, em diran que no ho puc fer. I per què amb una aplicació sí? No ho entenc", conclou. Per això l'entitat estudia emprendre accions legals contra l'Ajuntament perquè "no sabem per què ho estan permetent".\nFonts municipals asseguren que el consistori està valorant l'activitat d'aquestes empreses i que "farà complir la normativa vigent". Per una banda, l'ordenança de circulació prohibeix l'estacionament de vehicles en els carrers "per venda o lloguer sempre que es dugui a terme per empreses o representi un ús intensiu de l’espai públic". I també recorden que "en el cas del lloguer de bicicletes, cal disposar de la corresponent llicència d’activitat associada a un local des d’on es realitzi l'activitat i puguin guardar totes les bicicletes". Des de Donkey Republic no s'oposen a una regulació, que podria implicar "escollir operadors" o "limitar el nombre de bicicletes". Però també reclamen a l'Ajuntament que faci més aparcaments de bicicletes, "però no per a nosaltres, sinó per a tothom".