Olga de papel. El viaje extraordinario – Llegir m'agrada… i saber de llengua també\nÀngels S. Amorós 22 Novembre, 2018 19 Novembre, 2018 RESSENYES\nEditorial Duomo Ediciones. Publicat en 2017. Original de 2015. 320 pàgines. A partir dels 12 anys d’edat. ISBN: 9788416634637.\nEls llibres que plantegen una història real a partir de personatges i situacions fictícies tenen l’èxit assegurat i si, a més a més, venen acompanyats de meravelloses il·lustracions, millor que millor. És el que hi trobem en el llibre Olga de papel. El viaje extraordinario, de l’escriptora, periodista i guionista d’origen italià Elisabetta Gnone.\nEn llibres anteriors, aquesta autora se centrava en la història de cinc bruixes adolescents que recorregueren diferents formats narratius des de còmics i novel·les fins a una sèrie de televisió. Però, en aquesta ocasió, la història d’Olga té un plantejament totalment diferent i les imatges de retallables reforcen la sensació de somni i de joc.\nLa protagonista és Olga, una xiqueta especialment dotada per contar històries que ningú sap si són vertaderes o inventades, però que tant menuts com adults no poden evitar escoltar-les. Alguns dels seus oients es resisteixen a reconéixer que els agraden i per això s’amaguen darrere de matolls o dins la bugada. Olga, considerada com «d’allò més estranya» per tots els qui la coneixen, els parla d’un viatge en globus, d’un ós ensinistrat que somiava amb ser sastre o de la bruixa que concedia tot tipus de desitjos.\nI, sobretot, de la història que més expectació desperta és la que protagonitza una xiqueta anomenada també Olga que desitja convertir-se en humana i per això no dubta a emprendre un llarg viatge. En aquest viatge, Olga explorarà el món i després d’alguns contratemps i molt bones troballes, arribarà a la meta abans de descobrir que l’acceptació és la clau de la felicitat.\nLa narració alterna les dos històries, la d’Olga, «l’estranya» i l’Olga «de paper» que coincideixen en la personalitat excepcional. Mentrestant, Eruga, el millor amic d’Olga «l’extranya» no sap lidiar amb l’assetjament que pateix a l’escola, ella tracta de convencer-lo que els defectes ens fan millor persones. El més important és potenciar les nostres virtuts, corregit el que no ens agradar i anar a la recerca dels nostres somnis per ser feliços.\nNo es pot dir que siga una lectura especialment pensada per als més menuts, sinó que toca temes molt dispars i amb tanta profunditat des d’una perspectiva amable que la fa totalment recomanable per a tot tipus de lectors.\nAnterior “Postales coloreadas”, una història familiar de dones\nSegüent Celebrar el dia de la violència contra les dones amb un estudi sobre mares


Avís Legal | Wineintube\nEl lloc web i el domini wineintube.com corresponen a Wineintube S.L. (en endavant Wineintube), amb CIF B43934793, domiciliada Polígon industrial les planes de la Serra c/ Sud, 15, Vila-Rodona, a / e info@ wineintube.com.\nFigura inscrita en el Registre Mercantil de Tarragona.\nEls continguts d’aquest lloc, incloent-hi els textos, imatges i dissenys gràfics, pertanyen a Wineintube, o a tercers que n’han autoritzat el seu ús específicament en el seu lloc web. Wineintube presenta aquests continguts amb finalitats d’informació i publicitat. Wineintube n’autoritza la utilització exclusivament per difondre els seus productes o serveis. Qualsevol utilització d’aquests dissenys, imatges o textos haurà de citar expressament la seva pertinença a Wineintube, que es reserva el dret a iniciar les accions legals oportunes per reparar els danys i perjudicis causats per qualsevol acte que vulneri els seus drets de propietat intel·lectual o industrial. No s’autoritza la utilització dels logotips, dissenys, marques o altres signes distintius de Wineintube ni dels clients de Wineintube sense autorització expressa, prèvia i per escrit dels respectius titulars dels drets.\nNo s’autoritzen presentacions dels continguts d’aquest lloc en una finestra aliena a Wineintube.com (framing).\nTot i que Wineintube actua amb el màxim de diligència possible, es pot donar el cas que alguna dada o informació no estigui del tot actualitzada en el moment que l’usuari del lloc web el consulti. Per això Wineintube manifesta que les referències dels productes i preus que es presenten en el seu lloc web tenen una funció orientativa i no obliguen a Wineintube fins a la confirmació expressa d’una comanda.\nWineintube no es fa responsable de la informació que es pugui obtenir a través d’enllaços inclosos en el lloc.\nL’ús d’aquest web implica l’acceptació plena dels termes i condicions del present avís legal. Els possibles conflictes relatius a aquest web es regiran exclusivament pel dret de l’Estat espanyol. Tota persona usuària del web, independentment de la jurisdicció territorial des de la qual es produeixi el seu accés, accepta el compliment i respecte d’aquestes clàusules.Polígon industrial les planes de la Serra c/ Sud, 15, Vila-Rodona, a / e info@ wineintube.com.Polígon industrial les planes de la Serra c/ Sud, 15, Vila-Rodona, a / e info@ wineintube.com.B43934793.


La Guàrdia Civil desmantella dos punts de venda de substàncies estupefaents a Sueca i Fortaleny - Vista impresión\nPOBLACIONES » Sueca » La Guàrdia Civil desmantella dos punts de venda de substàncies estupefaents a Sueca i Fortaleny\nLa Guàrdia Civil desmantella dos punts de venda de substàncies estupefaents a Sueca i Fortaleny\n• S’ha detingut a 4 persones com a suposats autors d'un delicte de tràfic de drogues, pertinença a grup criminal i tinença il·lícita d'armes\nDins dels serveis establits per a previndre el tràfic i cultiu de substàncies estupefaents a la província de València i erradicar els punts de venda de droga a la menuda, la Guàrdia Civil de Sueca, ha desmantellat dos punts de venda de droga a la menuda en les localitats de Sueca i Fortanely.\nTres homes i una dona d'edats compreses entre els 30 i 60 anys de nacionalitat espanyola, han sigut detinguts per la seua presumpta implicació en els delictes contra la salut pública, pertinença a grup criminal i tinença il·lícita d'armes.\nA principis del mes de febrer de 2021, es va rebre informació que en una caseta de camp de la localitat de Fortaleny diverses persones es dedicaven a la venda i subministrament de substàncies estupefaents, en concret cocaïna.\nDesprés de realitzar gestions, per part dels agents, per a verificar la informació aportada es van observar indicis que apuntaven que aquesta informació era certa, pel que es va procedir al va iniciar de l'operació “ADAMANTE”.\nDurant el temps que va durar la investigació, al voltant de 4 mesos, es va observar que els detinguts realitzaven la venda de la substàncies tant dins de la caseta de camp, que la qual era propietari un dels implicats, com en el propi carrer, traslladant-se personalment al punt on els compradors indicaven, a fi de realitzar-se la venda. Es va detectar, que per al trasllat i emmagatzematge de les substàncies estupefaents els autors realitzaven contra-vigilàncies a fi de no ser detectats per possibles patrulles de la Guàrdia Civil.\nFinalment, es va poder identificar als autors per a concretar els qui formaven aquest grup criminal, es va realitzar entrada i registre en els domicilis dels implicats. En aquests registres, es van recopilar diverses evidències, per a la venda i elaboració de substàncies estupefaents. Posteriorment, es va aprendre mes de 4.000 euros en moneda fraccionada, 2 bascules de precisió, 4 telèfons mòbils, 25 gr de cocaïna, marihuana en dosi preparada per a la venda i una escopeta de caça no registrada.\nPels fets ocorreguts, es va procedir per part de la Guàrdia Civil de Sueca, a la detenció de 4 persones, 3 homes i una dona de nacionalitat espanyola, d'edats compreses entre 30 i 60 anys.\nCom a resultat d'aquesta operació, van quedar desarticulats dos punts de venda de drogues a la menuda que estava generant gran alarma social entre el veïnat.\nEls detinguts i les diligències, van ser posats a la disposició del jutjat de Primera Instància i Instrucció Núm. 3 de Sueca, (València).


Escola Municipal de Dansa de Celrà - Marian Villanueva\nGraduada en Pedagogia de la Dansa Contemporània pel Conservatori Superior "María de Ávila" de Madrid. Màster d'Arts Escèniques a la Universitat Rei Joan Carles i diplomada en el Laban Centre for Movement and Dance.\nD'2009-2017 forma part de l'equip docent de l'Escola Municipal de Dansa "Antonio Canales", impartint l'àrea de dansa creativa i educativa.\nHa impartit classes de dansa i tallers de creació a la Universitat Autònoma de Madrid, Universitat Carlos III de Getafe, Universitat de Grenoble i Universitat de Vilnius.\nEl 1996 crea Arte y Cultura Asociación Babel sent directora de la companyia Babel Danza de 1997-1999. Posteriorment entre 2000-2002 es fa càrrec de la programació de l'Espai Escènic "La Fàbrica de Pan" Lavapiés (Madrid), i va ser membre de la companyia de dansa-teatre.\nEl 2004 genera el projecte intergeneracional "Sin Denominación de Origen", marcat per la ruptura de tòpics socials i noves formes d'expressió. El 2011 cofunda el col·lectiu d'Improvisació UBI :: danza y videoarte, i el 2014 co-dirigeix el Projecte IDANE (inclusió de la dansa a l'escola) al costat de la Cia. Lagarto Baila, dirigit a educació infantil i primària.\nActualment desenvolupa "Umbrales, cuerpo y arquitectura perceptiva", inspirat en el seu projecte d'investigació Mujer sobre piel, inmersión de danza en espacio perceptivo.


Un mosaic d'Olivé-Milian al carrer Comtes de Bell-lloc de Barcelona\nBrowse: Home / 2020 / març / 13 / Color fragmentat (4)\nrondaller / 2 juny 2020 / 2 Comments / Sants, Troballes artístiques\nEn aquesta ocasió vull destacar un mosaic d’Olivé-Milian que perviu al carrer Comtes de Bell-lloc de Barcelona, en un habitatge del 1965, tot i que l’obra data d’un any després.\nNascut a Barcelona el 1943, Armand Oliver Milián, signa les seves obres com a Olivé-Milián. A més de ser professor de l’escola Massana, des dels anys setanta del segle XX ha col·laborat amb importants artistes i arquitectes. La seva obra la trobem a vestíbuls, façanes, esglésies, fàbriques i monuments escampats per tota la geografia.\nA l’entrada de l’edifici, l’obra està realitzada amb petites tessel·les quadrades combinades amb trencadís de tons marrons, vermellosos i grocs. El motiu és abstracte, tot i que podem trobar similituds amb formes solars.\nA l’exterior, un fris d’uns trenta metres de llarg dóna la volta i continua pel carrer de Robrenyo. En aquest cas, l’autor va combinar tessel·les més o menys regulars, de diverses mides, textures i materials, amb una paleta de color que inclou el blau, el blanc i el gris.\nLes formes solars es van repetint aleatòriament al llarg de l’obra, combinant-les amb línies que les enllacen, de manera que recorden les òrbites que tracen.\nCom a curiositat, la seva signatura es troba a l’inrevés i com fóra de lloc. Sembla -suposicions meves- que el muntador va capgirar tot el disseny i en veure’l l’artista, va decidir signar-ho tal com tocava. De fet, és un petit requadre realitzat amb tesel·les que no escauen.\nUn mosaic d’Olivé-Milian que és una autèntica delícia i que, malgrat els feixos de cables que el desvirtuen, encara es troba en un prou acceptable estat de conservació.\nFinalment, només queda esperar que tant de bo no triguin a catalogar-lo perquè es conservi per molts anys més!\nSituació: Comtes de Bell-lloc, 113. Barcelona\nMosaics d’Armand Olivé-Milián\nMosaics d’Olivé-Milián per a edificis religiosos\nMosaics d’Olivé-Milián en col·laboració amb Lluís Roura\nEtiquetes: 1965, Armand Olivé Milian, Barcelona, fris, mosaïc, mosaicista, trencadís\nKusi Colonna-Preti / 3-13-2020 / ·\nSí, un mosaic magnífic que també està a l’inventari del Mosaic del meu barri:\nrondaller / 3-13-2020 / ·\nTens raó! Acabo de posar l’enllaç perquè consti. Moltes gràcies!\n← Entre dos campanars\nBrutalisme espiritual →


Andrea Redondo jugarà un partit d'exhibició al 'Sènior Masters Cup' de València\n17 de maig de 2019 - 00: 12\nQueden poques hores per al començament del Sènior Masters Cup que tindrà lloc a les instal·lacions del Club Tennis València, l'17 i 18 de maig. Una cita important per al tennis de la Marina Alta, ja que hi haurà protagonisme del tennista de Xàbia, David Ferrer i de la jove deniera, Andrea Rodó.\nDivendres 17 serà jornada de portes obertes, amb un clínic dels jugadors participants amb nens de les escoles de tennis de València, a les 18 hores. Després, a les 19 hores, començarà el plat fort de la jornada, el partit d'exhibició d'Anabel Medina, directora del torneig, i les tres millors jugadores de la Comunitat Valenciana en la categoria Sub 16, Lucía Llinares, Raquel González, i la deniera Andrea Rodó.\nAquest torneig és d'exhibició, en què participaran històriques figures del tennis mundial i que per primera vegada es juga a València, ja que fins a la data sempre es jugava a Marbella. El torneig servirà perquè el públic valencià acomiadi David Ferrer, que jugarà un partit davant Feliciano López. Aquesta trobada serà dissabte a les 20 hores, després del partit entre Matts Wilander i Albert Costa. És tal l'expectació, que les entrades per a aquesta jornada estan totalment esgotades


cocs verdura – Cuinejar\nEtiqueta: cocs verdura\nEls països anglosaxons, especialment els Estats Units, tenen una llarga tradició de pastissos dolços fets amb verdures. Son aquella mena de cocs humits, generalment amb espècies, i coberts de formatge que venen tan de gust per esmorzar o berenar. Aquí ja n’hem fet alguns com …\nTradicionalment, els Pumpkin Pies eren cosa del meu amic Joan. La veritat és que els borda, utilitzant una recepta tradicional de la família americana de la nostra amiga Tanta. Vaja, sembla complicat però en realitat no ho és gens. Però aquest any, al Joan li …\nUn bescuit lleuger i sense greix d’aquells que gairebé no porten farina, com la Tortada de Banyoles o el Pastís humit de xocolata. La massa està feta amb farina d’ametlla i la pastanaga ratllada li dona un gust ben especial. Es sensacional d’esmorzar o acompanyant …\nEstem de celebracions. Si la setmana passada era l’aprovació del projecte de tesi de l’Anna, demà esmorzarem per celebrar que la Múriel ha passat l’avaluació de Lector de l’AQU. I he pensat que era una bona excusa per a posar en pràctica la recepta del …\nVolia fer un petit homenatge a les meves amigues les pastanagues (elles saben perquè) i aprofitant que en teníem unes quantes de la “Coope” donant voltes per la nevera, he pensat a rescatar una recepta d’aquells pastissos americans, un xic macrobiòtics però boníssims. Desprès de …


Miquel el Cordonero\n07/11/2014 Entrada en Prosa y verso Sin Comentarios\nFalten dos dies per a les Festes i Miquel té tan fort disgust\nque no ix per les nits a vore entrar filaes: tan que li agrada\naixó, pensar que ell va dir la següent frase: ” l’alcoià que\nno viu les nits de les entraetes és perd lo millor de la seua vida”.\nResulta que Miquel és sense feina des de fa sis o set mesos, al\ntancar-li la fàbrica; aleshores va començar a reduir despeses: el\nfútbol, la caça, la cerveza pel migdia i eixir a la Festa. Totes les coses\nque ha suprimit no li ha significat gran sacrafici o penna, a excepció de\nΟι κυψέλες που σχηματίζονται στην επιφάνεια του δέρματος γεμίζουν με πύον. Η site βοήθειας τεστοστερόνη είναι η ορμόνη-καύσιμο της ερωτικής επιθυμίας και ο συνδυασμός του με αιθανόλη μπορεί να αυξήσει περαιτέρω αυτό το αποτέλεσμα και κάτι τέτοιο θα τα κάνει πιο ευαίσθητα σε οποιαδήποτε σεξουαλική διέγερση.\ndeixar de vestir-se de moro; quan forçosament va prendre tal decisió,\nllavors eren lluny les festes de moros i cristians i la veritat no ho va agafar\nfort, però ara damunt ja d’elles és distint.\nLa situació econòmica de la casa la salven la seva dona i el fill\nque treballen, però Miquel no té humor per a res que signifique gaudir.\nAra en vespres de Festes tot és pegar-li voltes a la qüestió, però tot açò\nen una lluita interior, no vol esmentar res, és comporta per a la família i\naltres com estrany a la festa. Ahir precisament la dona li va dir a Miquel:\n—Per fi no ixes a la la Festa.\n– Com tinc que eixir, si estic de paro! – Contesta tot enfadat.\n— ¿Et sap mal que t’ho ho diga?\n-No se perquè el poses aixina, després de tot no ixes perquè no\nvols: el traje el tens, total pagar la creuà.\n— Per a eixir a la Festa es necesita alegria, cosa que no m’acompanya\nMiquel es de la filà Cordoneros, un fester de fa mols anys; filá\nque va començar a freqüentar quan era fadri en companyia dels amics.\nSer fester per a ell no significa precisament la cosa de diversió en el\nsentit de la paraula, el fester sap que quan ja és porten anys de vestir-se\ns’aplega a un estat de fons social, és a dir, hi han unes significancies que\nsón per damunt de la pura diversió personal i substancien el manteniment\nviu d’una tradició per a tots. Miquel encara que enguany no ha creuat ell\nno ha perdut contacte amb la filá, però aquests últims dies no s’acosta\nper allí, evita l’ambient de festa.\nAquesta circunstancia de no vestir-se de moro per primera volta\ndes de que va començar, representa per a Miquel apart d’una experiència\nnova, el descobriment d’un gran disgust que no contava. – Estic de\nparo, estic de paro i no tinc humor d’exir — . Es repetía.\nI ve la nit de l’Olla, meravellosa nit, sols la pot emular en alegría\nla nit de Nadal. Però Miquel se sent un desheretat d’eixa nit, encara que\ntambé ix a mesclar-se entre I’ambient, perqué la seva dona ho vol.\nSe’ns presenta aquesta nit de l’Olla en temps insegur, guspireja\ni fa una mica de frescor, però I’ambient de gent es extraordinari, a la\nplaça no cap ni una agulla. Molt alegre i sensorial resulta la nit de l’Olla,\nperò tabé te la seua part nostálgica, em refereix a eixos sers volguts i\nentusiastes de la festa que l’any passat eren entre nosaltres i ara són a\nl’ombra dels xiprers, Miquel se sent més animat, influit per la gent, inclús\ns’oblida de la seua situació. Sembla que el temps s’empitjora, puix van\ncaient gotes, aquestes gotes abrilenques que tenen ja tradició, formant\nja part del capítol alcoià. I la gent pensa en demà a la Diana.\nLa filà de Miquel passa per davant d’ell, baixa nombrosa i amb\nmolta expectació pel carrer de Sant Nicolau. -Vine ací, Miquel— li diuen\nels de la filà al vore-lo. I la veritat és que Miquel no ho pensa molt i allà\nva, imbuit també per la dona.\nEl rellotge del campanar amb no moltes ganes toca ja la una de la\nnit, es l’hora indicada que posa fi a les entraetes, igualment s’apaguen les\nllums: ¡Venturós aquell que tots els anys puga ésser present aquí! | Miquel\ni la dona es retiren a casa, com la resta de la gent. Demà hi ha que matinar\nper a vore arrancar la Diana.\nA Miquel li s’acosta una persona coneguda per a dir-li:\n– T’ha buscat i ara el veig… Quan passen festes vine a la meua\nfàbrica que tens faena..\nLa conversa no es va fer més llarga perqué aquell portava pressa.\nJa es pot imaginar hom l’alegria de Miquel; no saltava perquè no\nera pròpia de la seva edat. Però aquest conte no s’acaba així, puix Miquel\nencara se’n va a la filá per a vore de poder eixir a la Diana; l’acte que més


El Peix: Peix d'Alta Serenitat\nPeix d'Alta Serenitat\nEra evident que avui publicaria una nova entrada. Era evident que ho necessitaria com necessito l'aire per respirar però tot el que podria escriure ja està escrit i això a mi em fa mal.\nDe vegades tinc la sensació que he deixat d'encaixar en una societat que abans em feia meva, com si fos la peça extraviada d'un altre trencaclosques. De vegades em pregunto com em vaig esquerdar perdent tota la saba fent del meu cos un objecte fràgil i delicat; ara sento que la meva pell és tan fina que, si algú posés una flor a sobre, es trencaria en mil bocins. Tinc por del contacte i alhora el trobo a faltar tant: una mà acariciant la galta, la força d'una abraçada, entrellaçar els dits fent un nus que ni res ni ningú el pugui desfer…\nVoldria expressar-me lliure i així que ho faig entenc en un microsegon els rostres que en silenci demanen que pari. Aleshores torno al meu estat artificial de vida, fent veure que no tinc res dir ni a opinar, deixant que el meu silenci relaxi l'ambient. Observo les expressions dels ulls de tothom que tinc a la vora, alguns amb moviments erràtics, altres amb la mirada fixa, altres mirant a l'infinit imaginant la conversa més enllà de les paraules. I em despisto. De cop les rialles trenquen el meu món i he de recular per entendre de què riuen. I ric. I tant que ric, perquè val la pena riure i perquè si hagués estat atent riuria des del primer instant. I no dic res perquè sento que alguna força m'ho prohibeix. La por? La fragilitat? La inseguretat? No ho sé del cert malgrat porto tants anys intentant trobar la resposta. Una dècada, potser més. Podria ser la suma de totes les forces.\nI malgrat tot, sento serenitat i calma. Tinc clar què vull ser quan sigui gran. Tinc clar què vull ser ara mateix. I és amb aquesta seguretat de les idees que puc nedar feliç, a la meva manera, sabent també que els qui realment importen no m'ho privaran mai.\nDoncs jo no trobo res d'evident. Res! Què és això de la societat dels peixos? Amb galtes, dits, pell fina i tal?! Jo em pensava que tenieu ales i escates...\nQuè té un peix per expressar que els altres peixos no vulguin escoltar? De gran no volies ser un tauró? T'imagines un tauró ficat al bol del peix de la cuina del Pons?\n3 de gener de 2020, a les 0:17\nCrec que he de donar una explicació coherent a l'evidència explicada. Vaig estar quatre dies fora i no vaig tenir cap oportunitat per escriure res, ni en un simple paper. Bé, vaig escriure el meu nom amb la mà equivocada. La propera vegada que marxi em portaré una llibreta i un bolígraf amb tinta.\nEls peixos ens organitzem per societats. No sé com ho feu els humans, però diria que hi ha bastant desordre últimament... De galtes en tenim i són molt tendres. El tema de la pell... bé, de vegades de les nostres escates en diem pell, petites concessions que ens fem amb el llenguatge. I el tema dels dits, hi ha peixos que tenen escates que no són pales com els rems, sinó que estan formades per uns "pals" (hi ha un nom tècnic que desconec) molt junts que es poden arribar a separar una mica. De vegades en diem dits.\nDe fet soc un tauró, però de vegades em poso la disfressa d'altres tipus de peix, per despistar... Me'l puc imaginar, però és un bol molt gran, ja hi ha prou espai?\n3 de gener de 2020, a les 21:31\nM'imagino que on posa "escates que no són pales" volies escriure "ales que no són pales". Els "pals" no serien de fusta o composit, oi?\nQuè té un peix per expressar que els altres peixos no vulguin escoltar?\nSi el bol de peix del Pons fos molt gran, t'imagines com seria el water?? I la canonada? I... l'embus?!\n3 de gener de 2020, a les 22:29\nSí, em referia a les aletes o ales. Un dia em van dir que les pantalles emborratxen, que no deixen veure bé les lletres ni les paraules. Des d'aleshores tot allò que vull escriure de debò m'ho imprimeixo a la copisteria. És un malbaratament de recursos però bé, ningú és perfecte.\nRespecte a la pregunta: Ni idea. A mi em costa molt expressar-me parlant, em sento com un peix fora de l'aigua. I vaig lent, i m'entrebanco, i no estic segur si la paraula que acabo de dir és la correcte, com l'escata i l'aleta, i aleshores la conversa segueix endavant sense mi. O bé intento dir alguna cosa que a mi m'agrada però està molt lluny dels gustos de l'altra gent. O potser és que porto la imaginació més enllà dels límits. No sempre passa però això jo no ho escric, molts cops puc parlar sense problemes.\nM'imagino l'embús sortint a les notícies i una ciutat amb el clavegueram inundant el carrer, tota una efemèride que es recordaria durant dues setmanes. Jo de tu no em llençaria pel vàter....\n4 de gener de 2020, a les 1:02\nPer què et costa expressar-te parlant? De quins temes acostumes parlar-ne? A qui li importa si dius les paraules correctament a l'estat espanyol?\n4 de gener de 2020, a les 15:53


La represa de l'hostaleria anima les vendes de la DO Empordà\n03/06/2020 Serveis - Jordi Rodríguez\nCarles Xuriguera, president de promoció de la DO Empordà, a l'esquerra, durant una entrevista amb David Jobé d'Enoturista.cat. (Foto: Enoturista.cat).\nEls cellers de la Denominació d'Origen Empordà es comencen a reactivar després de l'aturada forçosa del confinament pel coronavirus, i veuen una mica de llum després d'uns mesos en què la paràlisi empresarial ha estat d'entre el 90 i el 100 per cent, segons els casos. Els empresaris del sector reprenen la marxa en la mesura que també ho estan començant a fer els establiments d'hostaleria i, en menor mesura, per una incipient recuperació del sector enoturístic.\nCal tenir en compte que amb la fase 1 del desconfinament ja van començar a obrir hotels i restaurants i que ara, amb la fase 2, han pogut incrementar la seva activitat posant en servei zones comunes i espais interiors, respectivament. Això vol dir que els vins empordanesos ja es distribueixen de nou a alguns dels seus clients més importants. Tot i així, des de la DO Empordà són conscients que els restaurants estan tant o més danyats per la crisi que els cellers, i que caldran accions i campanyes conjuntes de promoció i reactivació. Carles Xuriguera és el president de Promoció de la Denominació d'Origen Empordà.\nD'altra banda, i pel que fa a l'enoturisme, les restriccions pel coronavirus ara només permeten rebre grups molt reduïts i exclusivament de la Regió Sanitària de Girona. La DO Empordà està formada per més de 40 cellers, 5 dels quals pertanyen a la nostra zona. Es tracta de Brugarol i El celler d'en Marc, a Palamós, i de Clos d'Agon, Mas Eugeni i Viníric, a Calonge i Sant Antoni.\n09/10/2019 - Cultura La DO Empordà ja aporta més de 100 vins a la Guía Peñín


En el Centre Mèdic de la Universitat del Sud-oest de Texas (UT Southwestern), als Estats Units, han investigat la manera més eficaç per combatre el greix abdominal. D’acord amb les seves conclusions, fer exercici és la manera més eficaç d’acomiadar-se d’aquest greix que posa en risc la salut, ja que es concentra al voltant de les vísceres. Com s’ha fet l’estudi?\nEls investigadors han avaluat els canvis en el greix visceral que es van produir en 3.602 participants sotmesos a diferents mètodes per perdre pes durant un període de 6 mesos; la meitat dels participants va modificar el seu estil de vida fent exercici, mentre que l’altra meitat es va sotmetre a procediments farmacològics. El 65 % dels participants eren dones, amb una mitjana de 54 anys i d’un IMC de 31 en el moment que es van inscriure. La majoria dels assajos d’exercici es van fer als EUA i Canadà, mentre que els assajos farmacològics van incloure els EUA, Canadà, Suècia, Japó i quatre cohorts multinacionals.\nL’exercici és més eficaç que les medicines\nTot i que, tant el tractament farmacològic com fer exercici ajuden a reduir el greix abdominal, els participants que van fer exercici se’ls va reduir de manera substancial el greix visceral.\nLa importància de la localització del greix\nEn paraules del cardiòleg Ian J. Neeland, professor assistent de medicina interna, i autor principal de l’estudi, “El greix visceral pot afectar els òrgans locals o tot el sistema corporal. De forma sistèmica, pot afectar el cor i el fetge, i també els òrgans abdominals. Quan els estudis fan servir el pes o l’índex de massa corporal per obtenir dades, és impossible saber si les intervencions estan reduint el greix de qualsevol part del cos o el que està en un nivell més superficial”.\nEl greix vist com un òrgan actiu\nFins fa relativament poc, es considerava el greix com un emmagatzemament inert. Però, amb el pas dels anys, aquesta visió ha evolucionat fins a considerar-se com un òrgan actiu. “Algunes persones obeses pateixen malalties cardíaques, diabetis o síndrome metabòlic, i altres, no. El nostre estudi suggereix que combinar enfocaments pot ajudar a reduir el greix visceral i potencialment prevenir aquestes malalties”, ha afirmat Neeland.\nUniversitat del Sud-oest de Texas (UT Southwestern)


Muriel Casals anuncia que deixa de presidir Òmnium - VilaWeb\nDimecres 15.07.2015 22:26\nMuriel Casals acompanyarà Raül Romeva, Carme Forcadell, Artur Mas i Oriol Junqueras des de la tercera posició de la llista per la independència a les eleccions del 27 de setembre. Avui s'han fet públics els noms dels tres primers candidats, després d'haver-se reunit amb Mas i Junqueras al Palau de la Generalitat.\nCasals és presidenta d'Òmnium dels del març de 2010. En una carta adreçada els socis aquest vespre, la presidenta de l'entitat ha anunciat la decisió d'abandonar el càrrec. Mentre no es decideixi un substitut, Vicent Sanchis, vice-president primer, assumirà la responsabilitat sense tenir-ne el càrrec de president.\nSegons Casals, l'acceptació de la candidatura al parlament implica la renúncia. Ho ha explicat així:\nLa realitat política del nostre país viu un moment d'acceleració i en bona part la nostra entitat n'és responsable. A hores d'ara molts coneixeu la notícia: m'han demanat i he acceptat ser la número 3 de la llista que, després de moltes hores de debat, han acordat fer junts ERC, CDC i diversos representants de la societat civil. Es tracta d'assegurar el caràcter plebiscitari de les eleccions del 27 de setembre, i es tracta sobretot d'aconseguir una victòria rotunda del sí a la independència.\nAquest matí, quan el president de la Generalitat, Artur Mas, i el president d'ERC, Oriol Junqueras, ens han convocat a en Raül Romeva, la Carme Forcadell i a mi per proposar-nos d'encapçalar la llista per Barcelona, no he tingut arguments per a dir que no. Els arguments que em venien el cap em deien que calia assumir aquest compromís i que ara és el moment.\nSóc ben conscient que el meu mèrit es deriva del privilegi d'haver estat la cara visible d'Òmnium Cultural des del març del 2010; per això el primer que us vull dir, estimats consocis, és: moltes gràcies! Moltes gràcies per aquest temps compartit treballant per la llengua, la cultura i el país.\nAra hauré de seguir fent-ho des d'una nova responsabilitat. Ara amb el bagatge del que he après a Òmnium intentaré participar en el Parlament de Catalunya que haurà de conduir-nos cap a la independència. Com sabeu, és un compromís més curt del que seria una legislatura normal. És un compromís que em fa molt respecte i molta il·lusió; una il·lusió que Òmnium m'ha encomanat.\nCom passa sovint, acceptar un nou repte implica alguna renúncia i avui em sap greu assumir que la meva presidència a Òmnium s'acaba. I així ho faré saber amb aquesta carta al secretari de la nostra entitat. Espero que tots plegats podrem constatar que la causa que m'ocuparà a partir d'ara s'ho valia. Continuaré treballant per fer realitat el somni que compartim. Vénen unes setmanes apassionants, fins el 27-S, que hem d'aprofitar al màxim.\nMoltes gràcies, no em canso de dir-ho. Gràcies per tot el que m'heu donat; per la vostra confiança, per la vostra amistat, per tantes estones compartides. Per damunt de tot, per fer-me saber que som molts els que tenim la ferma voluntat de fer del nostre país una terra de llibertat, d'igualtat i de fraternitat.


Núria Güell, art i desobediència - VilaWeb\nDimecres 13.05.2015 06:00\nNúria Güell, art i desobediència\nL'Arts Santa Mònica presenta quatre propostes artístiques contra el poder, sota el títol 'Núria Güell. Mesures de desajust'\nSenyores i senyors, feu l'esborrany de la declaració de renda i aneu a la planta baixa de l'Arts Sant Mònica. Al fons de la sala hi trobareu l'Oficina de Rescat Invertit. Us atendrà la Sofia, especialista en insubmissió fiscal a l'IRPF del col·lectiu Dret de Rebel·lió de Castelló. Ella us informarà de com podeu fer objecció fiscal, si us indigna per exemple que l'estat espanyol destini el 20% del pressupost del 2015 a l'amortització del deute públic. O que destini 16.679.000.000 d'euros a l'exèrcit. (Fa pocs dies s'ha sabut que el Banc d'Espanya només ha recuperat 2.666 milions d'euros dels 61.495 que ha destinat --amb diners públics-- des del 2009 a rescatar les entitats bancàries.).\nAquesta Oficina de Rescat Invertit és un dels quatre projectes vinculats amb la desobediència civil que l'artista Núria Güell (Vidreres, 1985) presenta a l'Arts Santa Mònica fins el 5 de juliol. Forma part del cicle expositiu 'Trets enmig del concert', que comissarien Cèlia del Diego, Cristian Añó i Jordi Ribas.\nPrecisament Cèlia del Diego ha presentat Núria Güell com una artista que se serveix de l'art per a fer plantejaments agosarats, valents, d'art implicat: 'S'implica personalment en les seves propostes, però també hi implica les institucions artístiques, com en aquest cas l'Arts Santa Mònica, i també el director del centre, Jaume Morro, i jo mateixa.' I continua Del Diego: 'Investiga els angles morts del poder per anar precisament contra el poder, alhora que formula preguntes: per què es van rescatar les entitats financeres vista la malversació feta pels bancs? Per què no s'han tornat els diners deixats per al rescat?…'\nNúria Güell explica els altres tres projectes, un dels quals és de nova creació, i es troba en procés. A més de l'Oficina de Rescat Invertit (que es va presentar per primera vegada al Centre d'Art de Castelló), també es mostra el projecte 'Arte Político Degenerado', fet juntament amb l'artista cubà Levi Orta. 'Ens vam inspirar en les pràctiques de l'Urdangarin --diu Güell--. Amb els 4.000 euros que ens van donar els de Fabra & Coats vam constituir una empresa de creació a Panamà, que és un paradís fiscal, per evadir i defraudar els impostos. Per saber com s'havia de fer, vam entrar en contacte amb un equip d'assessors d'ESADE, els mateixos que van assessorar l'Urdangarín, que ens van marcar perfectament el camí d'aquesta "fiscalització benigna", com en deien ells. Tenim enregistrada i documentada amb càmera oculta tota la sessió amb els assessors d'ESADE. Heu de saber que vam crear aquesta empresa a Panamà en deu dies i amb menys de 4.000 euros. En vam fer ús durant mig any. I en una segona fase del projecte, que vam anomenar 'Arte Político Degenerado. Protocolo ético', vinculat al centre d'art Reina Sofia de Madrid, vam fer donació d'aquesta empresa a un col·lectiu europeu d'activistes anticapitalistes. Ara l'empresa va a nom seu. És clar, per a les seves accions pot ser molt útil, una empresa en un paradís fiscal on no has de pagar impostos, on tens l'anonimat garantit, etc. Però com que aquesta pràctica incorre en una contradicció, vam organitzar un debat al Reina Sofia per discutir sobre aquesta contradicció, que vam enregistrar i també es pot veure aquí a l'Arts Santa Mònica.'\nL'últim projecte que presenta Núria Güell és nou, tot i que forma part del 'Arte Político Degenerado'. Es diu 'Las deudas del mecenas', i és fet també conjuntament amb Levi Orta. Ha consistit a contactar amb vint-i-cinc empreses que cotitzen a l'Íbex 35, que donen suport a la cultura (en canvi de desgravacions) i reproduir la mateixa estratègia de gestió cultural que fan servir, però per finançar un concurs públic amb el propòsit de premiar iniciatives que aportin autonomia econòmica a col·lectius socials. Es diu Primer Premi d'Economia Creativa Autosostenible. Aquesta acció, en què s'ha implicat l'Arts Santa Mònica, és ara per ara en procés, i encara no hi ha cap d'aquestes multinacionals que hagi manifestat un sí rotund a donar suport al premi.\nOficina de Rescat Invertit.\nL'artista Núria Güell.


Movement roles/Sue Gardner's input/ca - Meta\nMovement roles/Sue Gardner's input/ca\nAportació al grup de treball sobre els papers del moviment viquimedista.\nRespostes de Sue Grdner, Directora Executiva de la Wikimedia Foundation\nPreguntes de Jon Huggett, dinamitzador del grup sobre els papers dels moviment.\n23 de mars, 2011\nTraducció a català de Joan Gomà. He intentat ser fidel al fons i als matisos de la forma però no puc garantir que no hi hagi cap error o malentès. Referiu-vos al text original per copsar el sentit exacte de les paraules originals.\nPropòsit d'aquest document: Aquest document s'ha creat en resposta a les preguntes enviades per Jon (en negreta) a Sue, per ajudar en el procés de treball del grup sobre els papers que juguen els diferents participants en el moviment. Aquestes són només les meves opinions personals (Sue Gardner): aquest document no ha estat revisat ni aprovat per ningú altre. Aquest document no és confidencial. Si us plau sentiu-vos lliure de compartir-lo amb qualsevol amb qui vulgueu, incloent-hi penjar-lo en wikis públiques. Si vol qualsevol aclariment sobre res del que he dit aquí, només m'ho heu de demanar.\n1 Assoliment dels objectius\n2 Alineament dels Objectius\n4 Presa de decisions del Consell d'Administració\n5 Altres processos de presa de decisió d'abast global del moviment\n6 Organitzacions similars\nQÜESTIÓ: Assoliment global - l'estratègia de moviment Wikimedia s'acaba de publicar amb alguns objectius molt clars... on són el conjunt actual de grups i entitats Wikimedia en l'assoliment dels objectius, i on estan fent curt?\nDurant el procés de desenvolupament col·laboratiu de l'estratègia que ha durat més d'un any, el moviment Wikimedia es va fixar cinc prioritats estratègiques clau: 1) Estabilitzar la infraestructura, 2) augmentar la participació, 3) millorar la qualitat, 4) augmentar l'abast (lectors), i 5) fomentar la innovació.\nQuantificar el progrés respecte d'aquestes prioritats no és fàcil: algunes coses són més fàcils de mesurar que d'altres, i no hi ha cap manera senzilla d'establir mesures que copsin acuradament tot allò que volem fer. Dit això, podríem crear cinc objectius que, encara que no inclouran totes les nostres aspiracions, ens haurien de donar un sentit de si estem fent progrés apropiat en conjunt. Aquests objectius varen ser establerts per la Fundació Wikimedia i varen ser aprovats pel Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia, però ens agradaria que fossin adoptats per altres participants de moviment.\n1) Augmentar el nombre total de gent atesa fins a 1.000 milions\n2) Augmentar el nombre d'articles que tenim a la Wikipedia fins a 50 milions\n3) Assegurar que la informació sigui d'alta qualitat augmentant el percentatge de material revisat qualificat com de qualitat alta o molt alta en un 25 per cent\n4) Animar els lectors a esdevenir contribuents augmentant el número d'editors totals mensuals que fan >5 edicions fins a 200,000\n5) Donar suport a la diversitat sana en la comunitat d'editors doblant el percentatge d'editors femenins fins a un 25 per cent i augmentant el percentatge d'editors del Sud Global fins a un 37 per cent\nActualment, estem fent progressos en els objectius 1, 2 i 3. Pel que fa a l'objectiu 4, actualment ens n'estem anant en la direcció equivocada: de fet el nombre d'editors actius està caient més que no pas augmentant. Encara no tenim dades de l'evolució en el temps per dir-nos com ho estem fent amb l'objectiu 5, però no hi ha cap raó per a l'optimisme. És clar que la nostra àrea problemàtica és la participació i la diversitat en la participació. Hem de perseverar en el nostre èxit en quant a lectors, i a la qualitat i quantitat d'informació que proporcionem a lectors. Però hem de redoblar els nostres esforços respecte a la participació i la diversitat-dins-la-participació, perquè aquí és on estem fallant.\nAlineament dels Objectius\nQÜESTIÓ: Alineament dels Objectius - alguns dels capítols han qüestionat el dret de la Fundació Wikimedia d'establir objectius per al moviment... com de bé es pot alinear el moviment al voltant d'un conjunt compartit d'objectius, i què hauria de fer el moviment o què no hauria de fer quan els capítols no s'alineen amb els objectius?\nRebutjo la premissa de la qüestió. La Fundació Wikimedia ha facilitat i ha donat suport a un procés de desenvolupament de l'estratègia ampli del moviment que ha implicat a més de 1.000 participants. Durant aquest procés, el moviment s'ha establert prioritats estratègiques a si mateix: la Fundació Wikimedia no ha posat objectius al moviment. No sóc conscient que cap capítol es desalinei amb les prioritats estratègiques del moviment, ni sóc conscient que cap capítol hagi fixat objectius o metes que estiguin en conflicte amb els objectius de moviment o els objectius de la Fundació de Wikimedia. Em sorprendria, de fet, si un capítol o els seus membres triguessin un desacord fonamental amb les prioritats estratègiques: són d'extremadament alt nivell i al meu parer totalment incontrovertits.\nDit això, com a experiment mental: és una qüestió raonable demanar què hauria de passar si un capítol es fixa a si mateix objectius que estiguin fonamentalment fora d'alineació amb els objectius del moviment Wikimedia. Per triar un exemple ridícul: diguem que un capítol decideix que la seva energia es destinarà prioritàriament a allotjar gent indigent, més que no pas a avançant la missió del moviment Wikimedia. En aquest cas, penso que seria pertinent que el capítol fes una reflexió sobre si realment hauria de ser un capítol Wikimedia. Si els seus objectius, tanmateix dignes, fossin fonamentalment diferents dels objectius del moviment Wikimedia, probablement no hauria de ser un capítol Wikimedia; probablement s'hauria de reconstituir com alguna altra cosa.\nEn aquest punt, estaria en mans del capítol fer aquesta determinació, perquè actualment no hi ha cap mecanisme o cos en el moviment Wikimedia amb responsabilitat clara per supervisar les activitats o pràctiques de capítols internacionals. El ChapCom examina capítols abans de la seva aprovació pel Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia, però el ChapCom no té cap responsabilitat de supervisar les seves activitats o pràctiques una vegada que són aprovats pel Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia. Aquest fet que no hi hagi cap supervisió de les activitats dels capítols és un risc pel moviment Wikimedia.\nEl risc inclou, per exemple, el següent:\nRisc d'un escàndol financer o d'altre mena que faci malbé la reputació del moviment Wikimedia;\nRisc que un capítol doni públicament suport a una posició en conflicte amb els valors Wikimedia, fent malbé la reputació del moviment Wikimedia;\nRisc que en un capítol s'hi pugui infiltrar gent que cerqui monetitzar la marca o altrament portar a terme activitats en oposició als principis de Wikimedia, fent malbé així la reputació de Wikimedia;\nRisc que continuí existint un capítol inactiu, i impedeixi així a altres en aquella geografia autoorganitzar-se per fer la bona feina que faria normalment un capítol;\nRisc que un capítol es comporti inadequadament en una varietat de maneres, fent malbé les relacions de Wikimedia amb les escoles, governs, galeries, biblioteques, museus, arxius i uns altres participants influents en aquella geografia i possiblement altres geografies;\nRisc que un capítol no s'alinei entorn a les prioritats de moviment, impedint així al moviment Wikimedia d'aconseguir el seu ple potencial col·lectivament.\nAquests riscs són tots "normals": això vol dir que, són riscs amb què s'encaren totes les xarxes descentralitzades.\nTanmateix, el nostre risc és intensificat per la nostra situació altament inusual. La majoria dels capítols Wikimedia són dirigits per voluntaris, i la majoria d'aquells voluntaris són joves. Mentrestant, la marca Wikipedia és famosa a nivell mundial i extremadament valuosa, i centenars de milions de persones --que potencialment es podrien monetaritzar -- visiten Wikipedia mensualment. El moviment Wikimedia ha escollit per raons ideològiques de no explotar el potencial financer de la seva marca i els seus lectors, però aquest potencial no obstant això existeix, i és molt atractiu a gent a qui agradaria explotar-lo. L'oportunitat financera representada pel moviment Wikimedia, combinat amb la inexperiència de les juntes dels capítols, fa molt vulnerables els capítols.\nActualment, el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia és l'única entitat que pot tenir la responsabilitat de supervisió vis-a-vis dels capítols Wikimedia, i la seva responsabilitat i autoritat són extremadament confuses. Això és un problema per a tothom: crea un risc bastant seriós pel moviment.\nQÜESTIÓ: Finançament - quina seria la millor manera d'organitzar el flux de diners per que s'alinei amb les prioritats de moviment?\nEl finançament hauria de ser bastant simple: els diners haurien d'anar a donar suport a les activitats facin avançar la missió.\nLes nostres pràctiques de finançament actuals no tenen gaire sentit. Aquesta és la situació actual:\nActualment, la Fundació Wikimedia recapta diners per donar suport a les seves activitats i per construir una reserva modesta (que varia durant l'any des d'entre tres fins a 13 mesos d'activitat: comença amb un valor elevat després de la campanya de recaptació de fons anual i es gasta gradualment durant l'any). La Fundació Wikimedia necessita una reserva perquè els projectes depenen de la seva operació continuada: cal comprar i instal·lar els servidors, l'ample de banda cal pagar-lo, el formulari 990 s'ha de presentar, les amenaces legals s'han d'afrontar. La Fundació Wikimedia recapta diners principalment mitjançant la campanya anual que es fa online als projectes durant l'hivern, amb aquells ingressos complementats per subvencions i donacions singulars més una quantitat extremadament petita d'ingrés associat amb activitats de desenvolupament de negoci (principalment llicències d'ús de les marques registrada).\nActualment, els capítols també reben donacions. El 2010, 12 capítols varen actua com a processadors de pagaments per a la campanya anual de recaptació de fons en la seva geografia. Nou d'ells són a Europa, i representen països rics amb tradicions caritatives fortes. Aquells capítols varen signar acords per transferir a la Fundació Wikimedia un 50% dels ingressos que processen, encara que no tots ha estat capaços de trobar mecanismes legals per fer-ho. Alguns capítols també fan altres activitats que generen ingressos, com subvencions o venda de marxandatge: Un 100% d'aquest ingrés es queda al capítol.\nAquesta situació actual ni és ni bona ni sostenible. Actualment, els capítols aconsegueixen la capacitat per actuar com a processadors de pagaments només basant-se en la seva expressió de voluntat i capacitat per complir els termes de l'acord de recaptació de fons, i assoleixen la capacitat d'obtenir altres fons tant sols fent-ho. La quantitat d'ingressos que obtenen està determinada per un cert nombre de factors inclouen:\n1) la riquesa dels residents d'aquella geografia,\n2) com d'inclinats són aquells residents a fer donacions,\n3) la conveniència de la donació en línia per aquella gent i de quina forma tendeixen a donar diners,\n4) l'èxit dels missatges creats per la Fundació Wikimedia, i la seva aplicabilitat a la gent que els veu,\n5) la reputació i impacte de Wikipedia en aquella geografia, i\n6) qualsevol missatge addicional creat pel capítol mateix, així com\n7) l'èxit en la gestió de les relacions amb els donants de campanyes anteriors. D'aquests set factors, només els últims dos són controlats prop del capítol, i només un (els missatges del capítol) té res a veure amb l'habilitat del capítol per dissenyar i executar activitats que fan avançar el treball de la missió del moviment Wikimedia.\nPer esmentar alguns detalls: Els residents de França, Alemanya i UK donen 10 vegades més diners a obres benèfiques en general que els residents de Finlàndia, Àustria i Portugal: aquells capítols haurien de ser per això 10 vegades més rics? Un resident de Suècia té 10 vegades més possibilitats de fer donacions benèfiques que un resident de Lituània: la gent sueca mereix un capítol que sigui 10vegades més ric i eficaç? El país més ric del món és el Regne Unit, i el més pobre és Somàlia: la gent de UK s'hauria de beneficiar d'activitats i programes i suport que es nega totalment a la gent de Somàlia?\nVolem crear un món en el qual cada ésser humà pugui participar lliurement de la suma de tot el coneixement humà. Per fer això, és obvi que els diners necessitaran ser transferit de països receptius a les campanes de recaptació de fons benpefics per pagar activitats que donen suport a països que són menys rics, i/o menys receptius a la recaptació. De fet, els països rics com França, els Estats Units, el Canadà, Alemanya i UK necessitaran recaptar fons per pagar activitats en països que tenen alt potencial però baixa generació de fons com Indonèsia, Turquia, el Brasil, Armènia, Egipte i el Marroc. ("Potencial alt" en aquest context es refereix a potencial per a produir un impacte estratègic alt.)\nResultat: aquí hi ha alguns principis guia per a la recaptació de fons que penso tenen sentit per a nosaltres. Hauríem de considerar d'adoptar-los, o alguna versió d'ells:\n1) Les nostres activitats de recaptació de fons haurien d'aspirar a aconseguir per al moviment Wikimedia el suport financer global més alt possible;\n2) Totes les activitats de recaptació de fons de Wikimedia haurien de ser sinceres amb els eventuals donants. Necessitem dir a la gent en què pretenem utilitzar els diners, abans que facin la donació. I després necessitem informar-lo de com s'han emprat els seus diners.\n3) El finançament s'hauria de gastar en activitats que donen suport a la missió, i s'ha demostrat que són com a mínim una mica eficaces aconseguint impacte;\n4) El moviment Wikimedia és internacional en l'abast, i no s'hauria de suposar que les donacions es queden al país del seu origen. La Fundació Wikimedia és un punt de transferència: recapta diners de països rics, i els utilitza per finançar activitats i iniciatives que donen suport a tothom.\n5) Les decisions de despeses s'haurien de prendre sobre la base d'impacte projectat, tot i reconeguent que molt del nostre treball és experimental, i que l'experimentació necessita rebre suport.\nObservaré aquí que alguns capítols han indicat a vegades un desig de gestionar on es gasten diners recaptats a la seva geografia -- p. ex., el capítol francès podria voler decidir dirigir a països africans francòfons els diners recaptats a França, o el capítol holandès podria decidir dir que els diners recaptats als Països Baixos vagin a Indonèsia. Pràcticament parlant, això és irrealitzable i no escalable. Un exemple: el darrer any la Fundació Wikimedia va rebre una petició de diners d'un grup alemany que Wikimedia Alemanya havia declinat prèviament de finançar. Com a resultat, la Fundació Wikimedia i el capítol alemany han acordat ara que la Fundació Wikimedia consultarà Wikimedia Alemanya abans de gastar diners dins d'Alemanya. Això és un bon resultat, però no es escalable al moviment Wikimedia sencer: si es requereix a les més de 30 entitats que es consultin l'una a l'altra abans de transferir diners a múltiples geografies al voltant del món, tindríem una xarxa que bloquejarà les despeses. La Fundació Wikimedia és el mecanisme apropiat per transferir finançament de països rics (receptius a la recaptació de fons) a països més pobres: si avui la Fundació Wikimedia no existís, necessitaríem inventar-la per a aquell propòsit :-)\nPresa de decisions del Consell d'Administració\nQÜESTIÓ: Presa de decisions del Consell d'Administració - on té el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia un paper prendre decisions pel moviment, o no, i, això, s'hauria de canviar?\nEl Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia és l'únic organisme que pot atorgar-se la capacitat de poder prendre decisions pel moviment Wikimedia sencer: és global en l'abast i afiliació, és elegit en la seva majoria pel moviment Wikimedia, i és responsable davant del moviment. La Fundació Wikimedia és propietària de les marques registrades i els servidors, i paga les factures que permeten als projectes Wikimedia continuar operant. És una entitat singular del moviment.\nPreses de decisió vers els editors: La relació entre el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia i els projectes és bastant clara. El Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia no està implicat en les operacions editorials del dia a dia dels projectes ni té cap antecedent d'aver pres decisions atrevides o impopulars.\nA causa del seu abast i paper, el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia és en una posició única per exercir lideratge de la comunitat global, que ocasionalment fa d'una manera delicada i mesurada. Per exemple, l'abril de 2009 la Junta publicava una resolució sobre Biografies de Gent Viva, demanant a la comunitat Wikimedia global prendre unes quantes accions relacionades amb les biografies de la gent viva, dissenyada per augmentar la qualitat d'aquells articles. (http://wikimediafoundation.org/wiki/Resolution:Biographies_of_living_people)\nConsidero que aquesta expressió de lideratge de la comunitat global per part del Consell és un desenvolupament positiu i part del proces de maduració del moviment Wikimedia. Originalment tal com jo ho entenc el lideratge global estava només (i molt rarament) exercit pel nostre fundador Jimmy Wales. Allò era normal i profitós en els primers dies, però no és ni ideal ni sostenible: com que només és una persona, en Jimmy, naturalment, no pot parlar totes les llengües, estar familiaritzat amb totes les cultures i implicar-se personalment amb tots els projectes. Em sembla una mesura de de l'èxit en la maduresa dels projectes, que avui el lideratge global s'expressi no per una persona sola sinó per una junta de 10 persona que representa múltiples països, cultures i llengües, amb el suport d'un personal internacional i explícitament responsable al moviment global. I penso que funciona raonablement bé. El consell d'Administració de la Fundació Wikimedia està en una bona posició per exercir el lideratge editorial global: té una comprensió sòlida i profunda de com funcionen els projectes; cada vegada més té el suport de dades sobre resultats i anàlisi preparats pel personal de Fundació Wikimedia; últimament ha desenvolupat un procés de planificació d'estratègia amb participació de més de 1.000 voluntaris, i la seva afiliació inclou una combinació sana de gent amb antecedents bastant diferents.\nA vegades la gent expressa la seva ansietat sobre la possibilitat de que el Consell pugui ser massa intrusiu/intervencionista, però diria que la realitat és de fet el contrari. Hi ha proves i equilibris molt forts que constrenyen l'habilitat del Consell per prendre decisions que afecten la comunitat global. Inclouen:\ni) el propi bon judici del consell i la consciència de les seves pròpies limitacions, tant com a individus com com a col·lectiu,\nii) limitacions de capacitat: són 10 persones ocupades amb temps limitat per a formular intervencions;\niii) la seva responsabilitat vers els editors mitjançant els processos d'elecció i selecció pels capítols impedeix que puguin ser massa radicals, i\niv) la seva manca de control directe sobre el moviment Wikimedia: No hi ha cap obligació per part de la comunitat de fer el que el Consell diu; si la comunitat està en desacord amb les posicions preses per la Junta, les pot ignorar. Tot això fa que normalment el Consell s'inclina molt cap al cantó de la prudència, i tendeix a examinar i interpretar la opinió de la comunitat més que a establir una posició pròpia valenta.\nAixò ocasiona un sistema que, per bones i menys bones raons, es predisposa fortament cap al statu quo. Hi ha molt poc risc de que el Consell prengui decisions que vagin més enllà del seu abast. Hi ha tanmateix (EN la meva Opinió) un risc de que el Consell deixi sense prendre decisions importants -- de fet, fallant en ser prou valent, atrevit, intervencionista.\nPresa de decisió vers la pròpia Fundació Wikimedia: La relació entre el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia i el personal és bastant clara: el personal respon davant meu, i jo responc al Consell. Hi ha tres mecanismes primaris pels què el Consell prengui decisions que afecten el treball del personal de la Fundació Wikimedia:\n1. El Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia contracta el Director Executiu i avalua la seva actuació anualment;\n2. Tots els anys, el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia aprova el pla anual, que replanteja prioritats estratègiques per d'any vinent, objectius i metes programàtics, objectius d'ingrés, un pla de despeses i el pla d'activitats. El procés de desenvolupar el pla anual comença amb el consell que és consultat per saber les seves prioritats cada hivern, i acaba amb l'aprovació final del pla el juny;\n3. El Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia té discussions extenses en les seves reunions cara a cara i en la seva llista de correu i wiki. En qualsevol moment, el Consell pot demanar a la Directora Executiva d'executar una decisió que ha pres mitjançant aquelles discussions, passant una resolució a aquell efecte. Per exemple, tant el projecte de "Contingut Controvertit" com el de "Papers del Moviment II" varen sorgir de discussions entre membres del Consell i la Directora Executiva en la llista de correu i en persona\nPer a prendre decisions el Consell es recolza en informació proporcionada pel personal, principalment en forma dels informes mensuals i l'informe anual. Aquests informes inclouen informació sobre els resultats dels projectes, resultats financers, activitats de dotació de personal i programàtiques. EL Consell de vegades demana al personal, i/o se li ofereixen, informes especials sobre temes particulars.\nPresa de decisions vers els capítols: Crec que la relació entre el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia i els capítols és bastant confusa, i crec que la falta de claredat és un problema significatiu per al moviment, si més no perquè és estressant i dolorós per a tothom.\nÉs clar que el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia no té capacitat de supervisió al 100% sobre els Capítols: els capítols són entitats legalment independents. És també clar que la capacitat de supervisió del Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia sobre els capítols no és zero: és el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia qui atorga -- i també pot per això revocar -- l'estatus de capítol.\nEn els darrers anys, el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia ha donat passos significatius per augmentar les connexions entre ell i els capítols, augmentar la seva responsabilitat en front als capítols, i permeten als capítols tenir veu en el treball de la Fundació de Wikimedia. Per exemple, l'abril de 2008, concedia la facultat de seleccionar dos membres del Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia als capítols. Fa uns quants anys, va començar a fer coincidir una de les seves reunions conjuntament amb la reunió anual de capítols a Berlín. Actualment està promovent i liderant el procés de definició dels Papers del Moviment II adreçat a aclarir els papers-i-responsabilitats entre els participants del moviment, i ha assegurat una participació significativa dels capítols en aquest procés. En resum, (en la meva opinió), el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia ha treballat dur per crear connexions i bucles de retroalimentació, per assegurar bones relacions i fortes responsabilitats que haurien de permetre que es prengui seriosament com un soci de fe bona en la presa de decisions.\nTanmateix, no estic segura que els capítols reconeixen que el Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia tingui un paper legítim en la presa de decisió que afecta els capítols. I sincerament, això em molesta. Tot les organitzacions es beneficien de i són reforçades per mecanismes que donen suport a la responsabilitat i legitimitat, i actualment les organitzacions de tipus capítol no són responsables davant de ningú a fora de la seva geografia. Si les seves accions i les activitats afectessin només a la gent de la seva geografia això podria estar bé, però naturalment no és el cas: el moviment Wikimedia sencer s'interrelaciona, i les activitats d'entitats individuals tenen implicacions i repercussions per al moviment global.\nAlguns capítols semblen que tinguin en gran estima de romandre independents i desconnectats de la resta del moviment Wikimedia. Alguns no publiquen informes d'activitat o no comparteixen informació, no participen en discussions d'abast global del moviment com el projecte d'estratègia i el dels Papers de Moviment, i no compleixen els compromisos establerts en els acords de capítol i acords de recaptació de fons que voluntàriament signaren. Aquest hivern passat, un membre de la junta d'un capítol em deia que el seu capítol no té cap obligació de comunicar la manca de compliment a la Fundació Wikimedia: que "si vols exigir el compliment del contracte, és el el teu problema de controlar-lo." Aquesta classe de conversa em desconcerta. La nostra feina és treballar junts per fer avançar la missió de Wikimedia, i trobo estranyament hostils i antagònics alguns capítols -no sovint, però de vegades --, més que no pas aspirant ser bons socis col·laboradors en el nostre esforç compartit.\nAltres processos de presa de decisió d'abast global del moviment\nQÜESTIÓ: Altres processos de presa de decisió d'abast global del moviment - el moviment Wikimedia ha desenvolupat un conjunt de cossos i processos de presa de decisions (p. ex. Chap Com) que potser no siguin escalables... aquests processos de presa de decisió necessiten ser millorats ara i en el futur per fer-los més eficaços, més eficients i més sensibles?\nAixò no és una resposta completa, però hi ha dues àrees que em venen al cap ara mateix.\n1) Preses de decisions de la comunitat a nivell de meta.\nMajoritàriament, la presa de decisions editorials en els projectes Wikimedia funciona realment bé. Els projectes han fet una feina excel·lent en desenvolupar, d'una manera descentralitzada, mecanismes de presa de decisió de comunitat (com Arb Com) que treballen. Un 99% de les coses quotidianes funcionen àgilment i s'aconsegueixen bons resultats. Dit això, penso que hi ha dos buits, àrees on falten bons mecanismes de presa de decisions robustos: i) Afers de la comunitat (editorial/conductual) que s'estenen més enllà d'un projecte únic en una llengua única, i ii) Afers de la comunitat (editorial/conductual) dins d'un projecte/versió lingüística únic, que no poden ser decidits internament per aquell projecte i que estan perjudicant altres projectes.\ni) Un afer de la comunitat que s'estén més enllà d'un únic projecte en una única llengua inclouria per exemple la decadència en editors actius que es va descobrir i fer públic a l'Estudi de Tendències del març de 2011. Això és un afer important que està afectant a la majoria de projectes en la majoria de llengües. Actualment, no hi ha cap mecanisme perquè els projectes afectats s'ajuntin per parlar de l'afer, i prendre decisions sobre com manejar-lo. Això deixa a la Fundació Wikimedia com l'única entitat amb prou abast per encarar aquest problema molt seriós. Però, la Fundació Wikimedia té una capacitat limitada per influir en la comunitat.\nEn la meva opinió el moviment Wikimedia com un tot es beneficiaria si hi hagués una entitat de tipus de Consell de Voluntaris, visible i que passes comptes a la comunitat global, encarregat de la responsabilitat de investigar aferts de principal importància com la decadència en editors actius, i recomanar canvis a la comunitat o al Consell de Wikimedia, basats en les seves investigacions. Sé que la gent es troba altament incòmoda delegant aquesta classe d'autoritat a altres, i ho entenc. Em sembla per això que construint un cos amb autoritat de només recomanar (no decidir) resoldria aquella preocupació, mentre que s'escurçaria la distància a la solució del problema.\nii) Un afer de la comunitat de dins d'una única versió de projecte/llengua, que no pot ser decidit internament dins d'aquell projecte, i que està perjudicant a altres projectes. Un exemple d'això podria ser si Wikimedia Commons estigues suprimint rutinàriament imatges utilitzades per múltiples versions lingüístiques de la Viquipèdia, o si la Viquiversitat en anglès estigués hostatjant trolls que ataquessin la Viquipèdia en anglès, o el Viuinoticies en espanyol estigués publicant regularment articles plens de difamacions. Actualment, no hi ha cap mecanisme perquè els projectes exerceixin qualsevol supervisió l'un sobre l'altre -- en efecte, hi ha una resistència enorme a la idea. Aquella resistència té sentit: el principi bàsic que les decisions s'haurien de fer per gent que aprecia prou el projecte i treballa dur és bo. Però els projectes petits en particular són vulnerables a que se'n facin càrrec editors problemàtics: sabem que alguns projectes toleren comportaments destructius perquè senten que no tenen altre opció.\nEn la meva opinió el moviment Wikimedia global es beneficiaria si hi hagués un grup de voluntaris de confiança, visibles i responsables davant de la comunitat global, encarregats de la responsabilitat de tractar problemes trans-projecte que investiguin, i recomanin solucions.\nAquí una nota: en la meva experiència els membres de la comunitat Wikimedia en general tendeixen a ser o bé cercadors de conflictes o bé adversos als conflictes: no hi ha gaire terme mitjà. Molts, molts editors m'han dit que deixaven d'editar en un tema particular per evitar conflictes, o busquen temes d'àrees de les que ningú no es preocupa per tal d'evitar el conflicte, o tenen una opinió forta sobre un assumpte de política particular però no ho diuen per evitar el conflicte. Els bons membres de la comunitat constructius, tendeixen a retrocedir davant de disputes desagradables. Entenc per què ho fan, però té l'efecte de cedir el terreny als cercadors de conflictes i als extremistes. Penso que els bons Viquimedians tenen una responsabilitat en assegurar que les disputes difícils es resolguin adequadament, i penso que seria més probable que ho fessin si els sentissin que els ho demanen de fer-ho en nom d'altres editors que confien en ells i els donen suport.\n2) Supervisió dels capítols (i altres organitzacions/associacions usuaris potencials en el futur de les marques registrades).\nHe observat arreu d'aquest document que no hi ha cap cos amb responsabilitat per supervisar i avaluar actuació des capítols. Penso que això és un problema seriós per al moviment Wikimedia: i) Els capítols podrien esdevenir difunta/inactiu de fet però no obstant això continuar existint durant molts anys, negant així l'oportunitat de participar en el treball de capítol a altres, i negant a la resta del moviment Wikimedia els beneficis del treball d'aquell capítol; ii) Capítols (com s'ha observat arreu els gestionen principalment voluntaris amb poca experiència organitzativa) podrien cometre equivocacions que perjudiquin al moviment Wikimedia, les quals es podrien evitar o arreglar més de pressa amb una tal supervisió; iii) Supervisió implica informació/transparència, que ofereix la possibilitat perquè els capítols aprenguin els uns dels altres, accelerant així el desenvolupament de tots plegats; iv) La supervisió promou la responsabilitat i per tant també la legitimitat; i v) A falta d'un acord pel que fa a la supervisió i avaluació, la Fundació Wikimedia mateixa incòmodament serveix de supervisor: això és incòmode i no ideal, i tensa les relacions entre la Fundació Wikimedia i els capítols.\nEn la meva opinió el moviment Wikimedia en general es beneficiaria si hi hagués un grup global encarregat de la responsabilitat de supervisar i avaluar actuació dels capítol. Tal grup potser podria incloure un membre del personal de Fundació Wikimedia responsable de vigilar l'acompliment dels contractes de capítol i de recaptació de fons, així com potser representants dl Consell d'Administració i/o del comitè d'auditoria, i dels capítols mateixos. Aquest grup tindria l'autoritat de recomanar al Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia la revocació de l'estatus de capítol i/o sancions als capítols.\nQÜESTIÓ: Organitzacions similars - algunes altres organitzacions globals basades en voluntaris han evitat els capítols nacionals (p. ex. Mozilla), els han tret èmfasis (p. ex. Creative Commons), o han treballat dur per globalitzar-los (p. ex. Medécins Sans Frontières)... què és el que t'agradaria més d'entendre d'aquestes organitzacions similars a la nostra?\nM'encantaria escoltar les lliçons que han apres altres organitzacions semblants: trampes en les quals queien i advertències que ens donarien. Jon, sé que has fet un munt de feina en aquesta àrea (ajudant a organitzacions internacionals sense ànim de lucre a estructurar-se per donar suport a les seves activitats per acomplir la seva missió) -- em sembla que això és una cosa que podries fer tu per al grup, verbalment o per escrit. Penso que seria una autèntica oportunitat perduda si no et demanàvem explícitament, com part d'aquest procés, que comparteixis el que saps d'altres organitzacions.\nQÜESTIÓ: Legitimitat - la gran majoria de Viquimedians no estan afiliats a cap entitat específica, capítol o grup... si hi ha 100,000 usuaris que fan 5 o + edicions mensuals, podem dir que només ~1-2% és un membre d'un capítol o grup... això vol dir que o bé hem de fer que els grups siguin més rellevants pels individus o que les entitats menys importants en el moviment, o les dues coses?\nLa bellesa de Viquipèdia és la seva manca de frec. Si algú vol fer una contribució (p. ex. fixant una errata), directament ho pot fer: no cal demanar permís o donar el seu nom real o omplir un formulari. Aquest és el motiu pel qual Viquipèdia funciona -- perquè autoritza la gent a editar, sense fer-los saltar primer per un grapat de cèrcols. I els editors (col·lectivament) són la gent més valuosa en el moviment Wikimedia, perquè són la gent que directament crea el servei per als nostres lectors. Els capítols, la Fundació Wikimedia i altres grups: tots existeixen per donar suport al treball dels bons editors.\nAixí en la meva opinió, si mesurem el nostre èxit com a moviment en base a quants editors estan implicats amb grups (p. ex., són membres d'un capítol, o voten en les eleccions al COnsell d'Administradió, llegeixen l'informe mensual de la Fundació Wikimedia), estem posant el carro davant dels bous. Això força els editors a adaptar-se a les organitzacions, mentre que hauríem d'aspirar a fer el contrari. Crec que un editor hauria de ser capaç de treballar productivament i útilment a Wikipedia sense necessitar mai saber res sobre la Fundació, els capítols o qualsevol dels nostres altres grups. Els editors haurien de ser capaços, si així ho escullen, de tenir comunicació zero amb els grups suport al moviment, i zero coneixement d'ells.\n(Això no significa que la Fundació Wikimedia i els capítols no vulguin comunicar-se amb els editors. Volem comunicar-nos amb, com a mínim, algunes persones part del temps, perquè saber què volen i necessiten els editors és essencial per complir les nostres responsabilitats. Només estic dient que no hauríem de mesurar el nostre èxit col·lectiu basant-nos en la nostra habilitat per persuadir els editors per preocupar-se, o per saber, sobre el que estem fent.)\nAixí, no crec que calgui que els grups de Wikimedia esdevinguin més rellevants als editors individuals.\nSi cal que les entitats esdevinguin menys importants pel moviment és una qüestió diferent, i endevino que només puc dir que depèn de quina és la contribució de cada entitat.\nLa contribució de La Fundació de Wikimedia al moviment és crítica, pel capbaix perquè la Fundació Wikimedia compra els servidors i paga les factures per l'ample de banda. Els projectes literalment no continuarien existint si la Fundació Wikimedia i la seva feina desapareguessin demà: aixó fa indispensable la Fundació Wikimedia. Addicionalment, crec que la Fundació Wikimedia té un paper crític a jugar recollint i fent disponibles dades i anàlisi globals sobre el funcionament dels projectes: treballs com l'Estudi de Tendències d'Editors publicat fa unes quantes setmanes. I, crec que té un paper crític a jugar sent una mena de centre per a l'experimentació en activitats dissenyades per millorar el nostre impacte. Algunes activitats les liderarà directament, altres les finançarà. En els dos casos, hauria de servir com a punt central de trobada de la gent per documentació de bones pràctiques i lliçons apreses. Crec que la importància de la Fundació Wikimedia al moviment hauria d'augmentar, a mesura que la capacitat de la Fundació Wikimedia augmenta. També crec que necessitarem guanyar-nos aquesta importància sent transparents, responsables, i eficaços en les nostres activitats. Els capítols actualment tenen molta influència sobre el moviment Wikimedia:\ni) A part de la Fundació Wikimedia, són l'única entitat que actualment té el dret d'utilitzar les marques registrades;\nii) Molts actuen com a gestors dels pagaments durant el la campanya de recaptació de fons, i històricament se'ls ha permès de retenir una quantitat significativa de l'efectiu obtingut en la campanya per gastar en la seva geografia;\niii) A l'abril de 2008, als capítols se'ls va concedir la capacitat de seleccionar dos (de 10) membres del Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia;\niv) Els Capítols mantenen una reunió anual juntament amb la reunió del Consell d'Administració, cada abril; i\nv) Els capítols tenen accés a una wiki "interna" especial i una llista de distribució, que els dóna accés privilegiatals membres del Consell de la Wikimedia Foundation i al personal. Donada aquesta influència, és important observar que només una cinquena part de la població en línia del món actualment resideix a una geografia on hi ha un capítol Wikimedia, el que significa que quatre cinquens de la població en línia del món no tenen la capacitat de beneficiar-se de la influència dels capítols sobre el moviment global. Fins que tota la població en línia tingui accés a un capítol, és potser difícil de justificar la influència desproporcionada que es dóna a una persona, per exemple, de Noruega, a expenses d'una persona en, per exemple, Turquia -- especialment donat que actualment, la influència dels capítols en general desproporcionadament s'acumula en habitants de països europeus rics.\nTambé val la pena observar que els capítols actualment no tenen una text que defineixi una missió compartida que cobreixi la seva feina. Trobo que això és problemàtic. Entenc que un resultat esperat que hauria de sortir del procés de definició dels Papers del Moviment és una declaració de la missió que s'apliqui a tots els capítols. Penso que això es molt necessari, i encoratjo fortament el grup de treball sobre els papers del moviment a desenvolupar aquesta declaració de la missió com part del seu treball.\nCom he observat abans, em preocupa que hi ha entitats que sento que actualment "falten a la nostra taula." Les nostres crides estratègiques per prioritzar el Sud Global, i tanmateix som actualment un moviment molt encarat cap al Nord Global. La Fundació Wikimedia està situada al Nord Global; només un de cada cinc membres del personal ha viscut alguna vegada al Sud Global; nou dels 10 membres dl Consell viuen al Nord Global, i 26 dels 30 capítols són en països del Nord. Tant el Consell d'Adminsitració com el personal de Fundació Wikimedia han fet passos durant els dos anys passats per obrir-se i implicar-se cap al Sud, i penso que aquests passos han tingut algun efecte positiu. Però crec que en la mesura que els capítols aspiren a ser un jugador important en el moviment, i tenir legitimitat com a tals, llavors també necessiten lluitar amb aquest problema. No estic segura de quina és la resposta correcta. Però penso que implica que el moviment Wikimedia global faci un esforç concertat per fer lloc a la taula per veus del Sud, immediatament, i com a mínim pel futur previsible. Actualment no ho estem fent: per exemple, m'ha decebut la nostra incapacitat per fer lloc a participants del Sud en el procés mateix del Papers del Moviment. Una idea simple per mitigar el problema seria crear diguem un consell de Wikimedians del Global Sud, i automàticament concedir-li els mateixos drets i privilegis que als representants de capítols -- p. ex., donar-los l'accés als membres a la wiki interna i a llista de distribució, admetrels a assistir a la reunió de capítols i participació en el procés de selecció dels membres del Consell, Els Papers del Moviment i altres processos similars. Això no resoldria el problema, però seria com a mínim un pas a curt termini que serviria probablement per atenuar-lo, i estaria millor que l'estat actual.\nTambé penso que necessitem tenir un mecanisme per permetre el desenvolupament fàcil d'entitats que esporàdiques del movimen: bàsicament, organitzacions que estan afiliades a Wikimedia, donen suport a algun aspecte particular del nostre treball, són "els amics de", etc. Estic pensant en entitats com el McGill i associacions dels campus de Michigan U, i els clubs d'ambaixadors d'estudiants. Hauria de ser realment fàcil que la gent expressés afiliació a Wikimedia sense necessitar estar implicada profundament en el nostre treball. Em sembla que l'estatus de "amics de" també podria funcionar perquè les entitats que volen esdevenir capítols per raons particulars al seu context cultural o legal, i/o per a capítols que no poden o no volen adherir-se als requisits de l'acord de capítol.\nJon, m'adono que he escrit una rotllo terrible -- em sap greu! Per fer-ho més fàcil per a tu & el grup de PM (Papers del Moviment), deixam que provi de recapitular ràpidament les meves recomanacions per al grup. Sense seguir cap ordre particular:\n1) Recomano que el grup dels PM et demani oficialment a tu (Jon) que comparteixis les teves experiències en altres xarxes sense ànim de lucre globals, i comparteixis les seves visions personals sobre com s'haurien de resoldre els desafiaments de Papers del Moviment, en base a la seva experiència.\n2) Recomano que el grup dels PM crei principis guia d'alt nivell per governar el moviment de recaptació de fons, i asseguri l'acord en aquests principis. M'agradaria que el grup fes servir els que he escrit a dalt com a punt de partida, i refini/revisi a partir d'aquí.\n3) Recomano que el grup dels PM construeixi, i asseguri l'acord en, una declaració de la missió de totes les organitzacions de tipus capítol.\n4) Recomano que el grup dels PM consideri la qüestió de si crear, o donar suport a la creació de, una entitat visible i que passi contes davant la comunitat global, encarregada amb la responsabilitat d'investigar els afers principals trens-projecte i trans-lingüístics tal com la decadència en editors actius, i recomani canvis a la comunitat en base en les seves investigacions. Si el grup dels PM decideix no actuar sobre aquesta recomanació, demanaria com creu que s'haurien de resoldre millor els afers trens-projecte i trans-lingüístics: qui té la responsabilitat de la seva resolució, i quin és el mecanisme per aconseguir-la.\n5) Recomano que el geru PM consideri la qüestió de si crear, o donar suport a la creació de, un grup global encarregat de la responsabilitat de supervisar i avaluar l'actuació dels capítols, amb l'autoritat de recomanar al Consell d'Administració de la Fundació Wikimedia de revocar l'estatus de capítol i/o imposar sancions als capítols. Si el grup dels PM decideix de no actuar sobre aquesta recomanació, demanaria com creu que l'actuació dels capítols s'hauria de controlar: de qui és la responsabilitat de controlar, i de qui la responsabilitat de sancionar si cal.\n6) Recomano que el grup PM considerar la qüestió de si crear, o donar suport a la creació de, un consell provisional de Wikimedians del Sud Global, i automàticament concedir als seus membres els mateixos drets i privilegis que als representants dels capítols -- p. ex., donar-los accés a la wiki interna i a la llista de distribució, assistència a la reunió de capítols i participació en el procés de selecció de membre dl Consell, als Papers del Moviment i altres processos similars. Això no resoldria el nostre problema, que és una manca àmplia en el moviment general de participació del Sud, però seria com a mínim un pas que el mitigaria a curt termini, i millor que res. Si el grup dels PM acaba no decidint fer-ho, demanaria llavors com creu que les veus del Sud s'haurien de representar a les nostres taules del moviment, i qui és responsable de fer que això passi.\n7) Recomano que els PM recomani l'establiment d'un estatus de tipus " amics de" per fer que sigui realment fàcil que la gent expressi afiliació a Wikimedia sense necessitar d'estar-hi profundament implicada . El grup dels PM hauria de crear una declaració de la missió per a aquests grups, que deixi clar com difereixen dels capítols.\n8) Recomano que el grup dels PM lliuri, com part del seu treball final, una declaració que reafirmi la missió del moviment Wikimedia, i que faci una crida a tots els actors a treballar junts harmoniosament i productivament en la recerca dels nostres objectius comuns. De vegades estic desconcertada pel cos a cos i la hostilitat expressada pels actors del moviment: Penso que seria gran que aquest procés recordés a tothom que estem en el mateix equip, i que som aquí per la mateixa raó :-)\nRetrieved from "https://meta.wikimedia.org/w/index.php?title=Movement_roles/Sue_Gardner%27s_input/ca&oldid=13038055"


Illa defensa el català com a llengua vehicular però no veu malament que s’imparteixi una matèria en castellà – La Manyana\nEl líder del PSC creu que el Govern ha de respectar les decisions judicials i que "s'equivoca" si es declara insubmís\nACN / Primer pla del líder del PSC al Parlament, Salvador Illa, durant una trobada amb mitjans a Brussel·les, el 10 de novembre del 2021.\nEl president del PSC al Parlament, Salvador Illa, ha defensat que el català sigui llengua vehicular a l’escola però no veu malament que s’imparteixi una matèria en castellà. “No em sembla que això ataqui ni el model ni posi en risc el català a l’escola”, ha dit en una entrevista a ‘Ser Catalunya’ el dia després que el Tribunal Suprem hagi confirmat la sentència que fixa un 25% en castellà a l’escola. Preguntat per la carta del conseller d’Educació, Josep Gonzàlez-Cambray, als directors dels centres, Illa ha dit que el Govern ha de respectar les decisions judicials i que “s’equivoca” si es declara insubmís. De tota manera, no creu que la decisió judicial del Suprem “comprometi” que el català segueixi sent la “llengua central” a l’escola.\nEl PSC aposta perquè hi hagi “flexibilitat” i siguin els professionals de cada escola els que decideixin el seu projecte lingüístic “en funció de la realitat sociolingüística”. “Que a una escola de Santa Coloma de Gramenet, si ho creuen les autoritats del centre, es doni més relleu al català. I que un centre de Prats del Lluçanès doni més pes al castellà per una raó sociolingüística”, ha posat Illa com a exemples.\nSegons ha dit el líder dels socialistes catalans, no li agrada parlar de percentatges i ha afegit que “no li sembla malament” que, a banda de l’assignatura de castellà, s’imparteixi una altra matèria en castellà. “No em sembla que ataqui el model que tenim ni que posi en risc el català a l’escola”, ha conclòs.\nIlla ha explicat que si ell fos president de la Generalitat “acataria i respectaria” la sentència i defensaria l’escola en català. I de fet, després de parlar amb la ministra d’Educació ha augurat que la decisió del Suprem “no comprometrà” que el català segueixi sent la “llengua central” a l’escola, tal com diu que defensa el PSC.


Roda el món i torna al Born: Premi Liebster per a Roda el món i torna al Born\nPremi Liebster per a Roda el món i torna al Born\nBones notícies! Roda el món i torna al Born ha estat escollit favorit de la mà de l'Eduard, de Viatge a Orient, (merci pel reconeixement!) premiant així les històries d'aquest bloc. El premi Liebster és una iniciativa que consisteix a premiar de forma simbòlica cinc blocs, reconeixent així el seu esforç i treball en aquest món.\nI ara ha arribat el meu torn, és hora d'escollir aquests 5 blocs preferits. El meu veredicte és aquest:\nExcursions 2.0 En Xavi ha estrenat bloc recentment i de manera pràctica i encertada us proposarà unes sortides on segur que no us perdreu.\nMalviatge Una excel·lent combinació de viatges, gastronomia i una selecció dels millors vins.\nRaconets Una guia on trobarem molts d'aquests "raconets" que poden completar el nostre viatge.\nEl viatges d'en Xavi i la Txell Perquè hi ha blocs que entren pels ulls i d'aquests viatges ens en deixen unes imatges fantàstiques.\nEl bloc dels viatges També de l'Eduard, per la seva tasca de difusió, per treure el millor de cada bloc (encara que es passi una mica dels 200).\nEl Bloc dels Viatges 5 de maig de 2012 a les 9:35\nEduard 5 de maig de 2012 a les 9:46\nMoltes gràcies !!! És tota una alegria rebre aquest reconeixement d'un dels meus blocs preferits... Una abraçada i Bon viatges !!!


Brussel·lesLa segona onada de la pandèmia de coronavirus ja és una realitat a Europa, amb més de 4,21 milions de contagis registrats segons l'actualització d'aquest dimarts del Centre Europeu de Control i Prevenció de Malalties (ECDC). Precisament els ministres i secretaris d'estat de la Unió han pactat finalment aquest dimarts atorgar a l'ECDC la tasca d'elaborar setmanalment un mapa europeu de regions de risc davant l'augment de contagis del coronavirus, amb un codi de colors comú. El que no han pogut acordar, però, és l'aplicació pràctica d'aquest semàfor: les mesures de control o restriccions que es poden aplicar en funció de cada color. La Unió Europea no té competències en aquest àmbit i, al cap i a la fi, cada estat pot fer el que vulgui amb la gestió de les seves fronteres en un context de pandèmia, com ja va passar en la primera onada.\n"És un acord de mínims, no podia ser d'una altra manera perquè s'aborden aspectes que en la majoria de casos són competència nacional" ”\nCovid-19 gestió de la pandèmia UE fronteres


La comunitat científica de la UdG es planta al rectorat en contra del canvi climàtic - El Gerió Digital\nLa comunitat científica de la UdG es planta al rectorat en contra del canvi climàtic\nDemanen reduir la mobilitat de docents i estudiants per eliminar el 75% de les emissions\nDijous, 7 d'abril de 2022 13:15h\nDiversos científics i investigadors de la Universitat de Girona (UdG) s’han plantat aquest dijous al migdia al davant del rectorat per protestar en contra del canvi climàtic. En la protesta hi han participat el mateix rector de la UdG, Quim Salvi, acompanyat d’altres vicerectors.\nEls organitzadors de la protesta han llegit un manifest recordant que cal actuar per revertir les conseqüències de l’emergència climàtica. Una de les mesures que ha proposat la comunitat científica és reduir la mobilitat individual de docents i estudiants de la UdG, ja que representa un 75% de les emissions contaminants que té la UdG. Per altra banda, demanen al rectorat comprar menys productes embolcallats de plàstic.\nEn la convocatòria que s'ha fet al campus del Barri Vell, els científics s'han concentrat davant del rectorat de la UdG on també hi havia el rector i altres vicerectors que s'han sumat a l'aturada. Els científics han desplegat una pancarta en què exposaven el lema 'Lluita avui, salva el demà!'. Posteriorment, alguns dels investigadors han llegit un manifest.\nL'estudiant de doctorat de Geografia de la UdG, Maria Borràs, ha llegit una part del manifest en què ha recordat que "cada dia s'extingeixen unes 40 espècies arreu del món" a causa de l'emergència climàtica. Per això ha reclamat a les administracions, empreses i la societat que posin el fre en les emissions contaminants.\nBorràs ha insistit que l'emergència climàtica aboca als animals a la "sisena extinció massiva" i per això reclama accions contundents perquè "ja no hi haurà un demà si no ens hi posem avui".\nCompactar les classes\nEls científics han plantejat algunes de les mesures que es podrien implementar a la UdG. L'investigador Gabriel Jover ha recordat que una diagnosi encarregada per la universitat apuntava que el 75% de les emissions que es produeixen en aquest centre provenen dels vehicles privats. Per això cal actuar per reduir els desplaçaments que poden fer docents i estudiants.\nUna manera d'evitar aquests desplaçaments és compactar les classes. Jover ha apuntat que no cal perdre presencialitat, però si que aposta per reduir els dies que els alumnes assisteixin a les aules. Per aconseguir-ho, l'investigador proposa fer tres o quatre jornades lectives més llargues que actualment i permetre que els estudiants facin treballs des de casa la resta de dies.\nPer altra banda, per aconseguir una reducció del 25% de les emissions que generen els desplaçaments, el col·lectiu de científics proposa que la universitat permeti el teletreball entre un i dos dies a la setmana a tots els treballadors. Amb això s'aconseguiria una major conciliació familiar, al mateix temps que es reduirien els desplaçaments.\nUna última mesura que proposen els investigadors al rectorat és incidir en la contractació dels bars i restaurants de les facultats. Consideren que es podrien incloure clàusules perquè aquests serveis no ofereixin begudes en ampolles de plàstic i també que apostin per menjar i productes de proximitat.\nSegons els científics universitaris, amb aquestes mesures la UdG podria complir "amb els mínims dels Acords de París" abans del 2030. Malgrat tot, Jover ja ha avançat que algunes de les mesures caldrà posar-les a prova i millorar-les en mesura que es van aplicant.


Maria Dolors Coll i Vendrell - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nImpulsora de la instal·lació del carilló del Palau de la Generalitat\nMaria Dolors Coll i Vendrell (Barcelona, 1923-2006) fou una carillonista i pianista catalana.\nPionera del carilló a Catalunya i principal impulsora de la instal·lació del Carilló del Palau de la Generalitat el 1976. Va estudiar piano amb Frank Marshall i el carilló a Malines (Flandes) amb Piet van den Broek i a l'Escola Neerlandesa de Carilló d'Amersfoort amb Leen't Hart de 1964 a 1970. Va participar en diferents esdeveniments carillonístics internacionals per tal de promocionar l'instrument. El 2000 va rebre la Creu de Sant Jordi.\nLa seva principal deixebla va ser Anna Maria Reverté, l'actual carillonista titular del Palau de la Generalitat.\n50 Cançons catalanes (1984)\nDanses catalanes (1987)\n↑ «Anna Maria Reverté: "La meva sala de concerts és el Pati dels Tarongers"». Diari ARA, 23-07-2012. [Consulta: 14 juliol del 2018].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Maria_Dolors_Coll_i_Vendrell&oldid=27330166»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 maig 2021 a les 01:42.


Carlos Robles i Florian Trittel campions de 29er al Eurocup\nHome \_ Notícies \_ Carlos Robles i Florian Trittel campions de 29er al Eurocup\ndimecres, 9 de novembre de 2011 11:24\nAhir va finalitzar el darrer Eurocup de la classe 29er de l’any 2011 en el club Fraglia Vela Rivera al Llac de Garda, Italia, amb una excel·lent actuació Espanyola/catalana en el primer i segon lloc del podi. Amb una participació de 55 embarcacions de 10 països i totes les proves previstes realitzades, aquest Eurocup ha marcat un final molt digne d’una llarga temporada de Competicions a nivell europeu.\nEls actuals campions del món juvenils Carlos Robles i Florian Trittel (CN El Balís) van poder guanyar també aquest Eurocup amb un total de 18 punts, per davant de Martí Llena i Oriol Mahiques (CN Garraf) amb 73 punts i els noruegs Eline Snerlebakken y Anders Klippenberg amb 82 punts. Els també catalans Nil Mas i Jordi Llena van poder acabar l’Eurocup en una meritòria 10a poició, sent la segona tripulació infantil de la flota. La primera tripulació femenina va ser la formada per Vikki Payne i Stephanie Orton – tripulació inglesa – que va finalitzar novena de la general. Vencedores en classe 29erXX van ser les alemanyes Jule i Liotta Görge.\nMés en aquesta categoria: « Santi Mas i Jaime Menescal i el seu 420 “Movistar”, bronze al Grand Prix de l’Armistice\tPresentació de l'Euro Laser Masters Cup 2012 - VI Trofeu Calella de Palafrugell- Memorial "Pitus" Jiménez »


Saber més respecte al cognom Taladay és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Taladay sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Taladay.\nEl cognom Taladay en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Taladay, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Taladay és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Taladay\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Taladay en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Taladay, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Taladay que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Taladay, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Taladay. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Taladay és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Taladay del món\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Taladay en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Taladay poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Taladay és un cognom més freqüent, i en quins països Taladay és un cognom insòlit o inexistent.\nNom de Famille Taladay


El projecte l’hem denominat “Dona Activa”.\nEn el nostre barri existeix una gran quantitat de població immigrada, per això considerem indispensable que hi hagi un coneixement i intercanvi cultural que afavoreixi la integració i la convivència entre la població autòctona i la nouvinguda. Per aquest motiu creiem necessari, en primer lloc, proporcionar tota la informació necessària per tal d’aconseguir l’adquisició d’hàbits socials, cívics i comunitaris.\nAquests factors contextuals que condicionen la vida al barri, afecten de manera especial al col·lectiu de dones, modificant la seva capacitat d’interrelació amb l’entorn i el desenvolupament de les seves habilitats i coneixements.\nL’adquisició d’aquestes habilitats ens portarà al respecte mutu tant per l’entorn com per la comunitat amb la qual es conviu fent-la pròpia. Això es podrà aconseguir amb el coneixement de totes les cultures presents a les comunitats del barri. Potenciar l’arrelament al territori i el sentiment de pertinença, cap a uns objectius comuns, és indispensable en aquest projecte ja que ens portarà a augmentar la participació constructiva, creant espais de treball amb la resta de veïns/es per tal de millorar la situació del barri.\nSabem que un dels factors importants per aconseguir els nostres objectius és el coneixement de les llengües vehiculars presents al barri, és per això que hem considerat important crear espais de formació per tal de facilitar a les dones aquest coneixement. Alhora sabem que no és suficient amb el coneixement de la llengua, sinó que és important conèixer les diferents cultures i tradicions per poder entendre algunes actituds i maneres de fer, que de vegades, poden sobtar a la resta de membres de la comunitat.\nPer veure el projecte complert feu click en aquest enllaç