La presidenta Bachelet es disfressa de dama de ferro – Espai Fàbrica\nby Cristian Cepeda · 30 de maig de 2006\nCristian Cepeda, membre de Chile Ahora, analitza el procés contestatari que s'està desenvolupant actualment a Xile i la forta repressió que la presidenta socialista Michelle Bachelet està aplicant a aquests moviments. Un moviment contestari i una repressió que podria ser la gènesi d'una crítica més profunda i estructural.\nLes aigües no estan tranquil·les. Sembla que el discurs, obertament populista, que va emprar la candidata Michelle Bachelet per reencantar a un electorat cada cop més desencisat de no rebre cap recompensa de l’exitòs model econòmic xilè, generà una enorme quantitat d’expectatives entre aquells que la van elegir.\nFins aquí, res estrany. Tot nou president promet coses que sap que no complirà. Solament es tracta de guanyar temps. Y aquest sembla ser un dels greus problemes de la ressent assumida administració Bachelet. No hi ha temps. Ni tan sols l’anomenat per alguns analistes polítics “temps de gràcia”. Aquest període de mesos que permeten a la nova administració s’instal·li i prepari les seves primeres lleis i projectes, mentre el ciutadà votant s’assenta a esperar. Son mesos de perdonar errors i assumir que aquests es cometen per culpa dels altres que no van fer bé el seu treball abans. L’altre govern. L’anterior.\nPer Brachelet, les pressions van iniciar-se el mateix dia de la seva assumpció al tro del poder polític. Mentre ella apareixia a la televisió vestida d’un blanc doctoral, rebent l’abraçada falsament espontània d’uns nens a les portes del Palau de la Moneda, un grup de pobladors “sense casa” duia a terme una sèrie d’ocupacions de terreny en diferents parts de Santiago. Aquesta va ser la primera sèrie de mobilitzacions que, des de fa mesos, venen realitzant organitzacions que agrupen a deutors habitacionals i pobladors en general. Després, van venir altres ocupacions, vagues de fam, i sol fa uns dies, una mobilització per la Alameda amb més de 3000 persones. La majoria de elles dones.\nPerò no sols això. Diferents organitzacions de maputxes van iniciar una sèrie de mobilitzacions per reinstal·lar en el debat polític nacional, la existència de presoners polítics maputxes en presons xilenes. Amb una vaga de fam, que porta més de 60 dies, i nombroses marxes pels carrers de la capital (incloent demostracions de rebuig a la presidenta en ocasió dels seus viatges a l’estranger) sorgeixen novament fantasmes del passat.\nCom si tot això no fos poc, els estudiants secundaris, que durant els 90’ semblaven desaparèixer de la escena social xilena, aquest darrer mes es reactiven i inicien una sèrie de mobilitzacions per a mantenir els seus drets de transport (preus rebaixats) i exigir gratuïtat en la PSU (exàmens de selecció per accedir a la universitat) i modificacions profundes de la Ley Organica Constitucional de Educación, LOCE, que privatitza l’educación. Van ser 15.000 els que van marxar per Santiago i altres milers els que ho van fer en regions fa unes setmanes. Y novament varis milers que els que van participar en marxes prohibides per l’autoritat la setmana passada.\nSembla molt. I és molt per haver passat solament a 60 dies d’ençà que arribà al poder. Els carrers de Santiago i de diverses ciutats de regions, han omplert els busos del verd de forces especials de carabiners i es fa novament necessari instal·lar tanques de protecció enfront les oficines de Ministeris, o del mateix palau de govern.\nNo ens trobem enfront a una situació de crisis estructural, ans al contrari, tot indica de que encara estem lluny d’aquesta. A pesar de la massivitat i la violència de moltes d’aquestes manifestacions, res permet avançar que tots aquests conflictes vagin més enllà del seu caràcter reivindicatiu local. Encara que cada vegada s’ensuma més un olor a crítica estructural. De crítica de model. Però solament és això, encara es sols un olor.\nPer això crida l’atenció l’actitud assumida per la nova presidenta enfront a aquest fenomen social de protestes.\nDistanciant-nos de la disputa política respecte als temes que des de diferents fronts es plantegen, la presidenta es tanca a palau i orienta línies d’acció per enfrontar l’envestida. I la seva resposta és, com a mínim, brutal.\nEnfront la situació dels presos polítics maputxes condemnats a més de 10 anys de presó per haver cremat boscos d’empreses privades, silenci còmplice sota un suposat respecte a la decisió independent dels tribunals. Clarament es tracta de castigar a aquells qui gosen qüestionar o posar en dubte les inversions milionàries de les empreses transnacionals que fan de la fusta el seu negoci. Se’ls hi aplica la figura jurídica de Asociación Ilícita Terrorista per poder jutjar-los amb més duresa.\nI de la vaga de fam que porta més de 60 dies, res. Potser oblidant el seu jurament hipocràtic, la doctora resta impàvida davant el deteriorament físic i mental d’aquells que enrostren en la seva cara la injustícia comesa contra aquells que reivindiquen els seus legítims drets històrics.\nEn el cas dels secundaris, la resposta de l’executiu es també violenta. Sol en un dia de manifestacions es van detenir més de 1500 secundaris en tot el país. Molts d’ells van ser colpejats i tancats durant dies, omplint les comissaries del país.\nI en el cas dels deutors habitacionals la resposta tampoc ha estat pacífica. A més de reprimir totes i cada una de les manifestacions desenvolupades, l’executiu optà per criminalitzar directament als anomenats “cabdills” del moviment. Alguns d’ells han passat setmanes a la presó, on se’ls informava que el govern s’estava decidint a aplica’ls-hi, igual que al moviment matputxe, la figura de la Associació Ilícita Terrorista. Un marc legal que permetria al govern tancar, fins 10 anys, a aquells que dissenyin i promoguin ocupacions de terrenys i de cases deshabitades.\nCom es pot apreciar les respostes són cada cop més fortes i semblen anar augmentant en duresa. Aquesta actitud de repressió oberta a les manifestacions socials, si bé podem rastrejar els seus inicis en el govern de Lagos, no havia estat aplicada de forma tant sistemàtica.\nSemblaria que existeix temor a palau al desbordament social de les demandes. I clar, com que la dreta instal·là comunicacionalment que la presidenta tenia problemes de lideratge, doncs res millor que posar mà dura, disfressar-se de Dama de ferro i aplicar la llei sense demostrar sentimentalisme algun.\nEs tracta de demostrar que encara que no hi sigui Lagos, el país es pot mantenir estable en el seu marc de governabilitat, encara que sigui conduït per una dona, Bachelet.\nEs tracta de donar confiança a aquells a qui més els interessa l’estabilitat: els empresaris xilens i estrangers; sobretot en un moment en que hi ha desordre en el barri llatinoamericà, amb noves nacionalitzacions i noves aliances econòmiques.\nEs tracta de mantenir a Xile al marge del virus de dignitat i antiimperialisme que ja ha contagiat diversos països llatinoamericans.\nPerò el jugar a ser la mare castigadora també pot tenir els seus costos. Un dels factors que generà recolzament popular a la candidatura de Bachelet, va ser justament la seva imatge de dona amb capacitat de resoldre els conflictes a través del diàleg. Una qualitat que la diferenciava d’altres candidats i que se li atribuí a la seva feminitat.\nNo obstant, per la forma en que ha actuat el seu govern en aquests mesos, queda clar que de diàleg i de resolució alternativa de conflictes en la gestió de govern no n’hi ha.\nEl ràpid desgast d’aquests tipus d’elements, en un context en que es previsible que aquest govern hagi d’enfrontar una major quantitat de conflictes socials que els de la concentració, podria significar la falta d’una eina de control social indispensable per la permanència de la sacrosanta governabilitat.\nMés encara si, en el desenfré del control, succeeix algun accident, com per exemple la mort d’algun manifestant producte de l’actuació policial, cosa força comuna a Xile, o la defunció d’un vaguista al que mai se’l va voler escoltar.\nEl govern de Bachelet sembla haver pres opció per la ma dura amb les demostracions de descontent social. Potser es té temor a que aquestes manifestacions siguin el inici de moviments majors i amb qüestionaments més estructurals. No es un detall que cap d’aquests tres sectors: deutors, maputxes i secundaris, responguin a conduccions de l’esquerra tradicional. D’aquí també el perillós d’aquests nous moviments que des de la moneda poden ser vistos com “incontrolables”, donat que amb ells no hi ha res a negociar.\nReprimir per impedir que aquests embrions, més o menys organitzats, creixin fins esdevenir actors polítics amb veu pròpia. Aquesta semblaria ser la estratègia assumida pel govern amb ma de dona.\nEntrevista a Lupe Rodríguez, membre de la directiva de la Coordinadora Simón Bolivar\nby Luismi Uharte · Published 27 d'octubre de 2006\nNext story La màfia del ciment es fa forta al sud dels Països Catalans\nPrevious story Nacionalització dels hidrocarburs a Bolívia


Dilluns, 17 Novembre 2008 16:44\nEl volum de residus que la ciutat de Mataró envia anualment al Centre Integral de Valorització dels Residus del Maresme per al seu tractament és prop d'un 20% inferior a la capacitat total que el municipi té assignada gràcies a la bona acollida de les diverses campanyes del sistema de recollida selectiva de brossa. El Consorci per al Tractament dels Residus Sòlids Urbans del Maresme, que gestiona el centre de tractament situat a Mataró, atorga a cadascun dels 27 municipis membres una capacitat determinada d'utilització de les instal·lacions. En el cas de Mataró es poden enviar a incinerar i valoritzar energèticament un màxim de 55.000 tones de residus a l'any (un 32,8% de la capacitat total del centre). La millora del servei de recollida selectiva que en els darrers anys ha dut a terme l'Ajuntament ha fet reduir notablement la quantitat de tones de residus que es deriven al Centre Integral de Valorització. En concret, al 2004 Mataró va portar a tractar a la planta 52.624 tones de rebuig, mentre que al 2007 hi va portar 42.183 tones. La posada en marxa de la recollida de la fracció orgànica al 2006 ha estat la causa principal d'aquesta reducció. Al 2007, el 36% dels residus de la ciutat es van recollir de manera diferenciada per al seu tractament. D'aquests, 7.016 tones van correspondre a fracció orgànica. Recuperar part del cànon L'Ajuntament, amb el vistiplau del Consorci, ha arribat a un acord amb diferents municipis del Maresme que excedeixen la capacitat que tenen assignada al centre de valorització per cedir-los temporalment la part de capacitat de tractament de la planta que Mataró no utilitza. A canvi, aquests municipis pagaran a Mataró 45,83 euros per tona de residus, que és la quantitat que la ciutat paga al Consorci en concepte de cànon d'amortització per l'ús de la incineradora. Alguns dels ajuntaments de l’acord són els de Sant Cebrià de Vallalta, Sant Iscle de Vallalta, Premià de Dalt i Dosrius. Es preveu que la cessió del sobrant pugui generar uns ingressos aproximats de 414.000 euros que es destinaran a finançar el servei de recollida dels residus.


Actualitat del Lleida Esportiu i del Lleida Basquetbol: Declaracions d'Emili Vicente abans del partit d'aquest diumenge\nDeclaracions d'Emili Vicente abans del partit d'aquest diumenge\n· L’entrenador del Lleida Esportiu, Emili Vicente, ha assegurat aquest divendres en la roda de premsa prèvia al partit d’aquest diumenge que “tenim possibilitats per competir per estar a dalt”.\n· També ha afegit que “al vestidor hi ha il·lusió i ens deixarem la pell sobre el terreny de joc”.\nEl de la Seu admet que “aquesta és una setmana il·lusionant en la que esperem tenir molt encert ja que jugarem tres partits en 7 dies”. A més, el tècnic ha explicat que “estem en el millor moment de la temporada. Ara podem deixar de mirar avall per poder mirar amunt. El millor és aprofitar el moment”. Si s’aconsegueixen bons resultats “podem estar entre els millors o bé haurem de continuar lluitant”, ha dit l’entrenador.\nEmili Vicente en la seva compareixença de premsa d'avui // Lleida Esportiu\nPel que fa al rival d’aquest diumenge, el líder, l’Altético Baleares, el tècnic blau ha assegurat que “el rival serà el més complicat que hem tingut fins ara. Ens exigirà el millor i per tant una entrega total. Haurem d’estar concentrats els 90 minuts davant la qualitat que tenen a la davantera. Tot i això, lluitarem al màxim per tirar endavant el partit”. Per poder aconseguir un bon resultat Vicente ha comentat que “la concentració defensiva marcarà molt. És un test molt important i, per aquest motiu, necessitem el recolzament de la gent. Jugadors i tècnics també fem una crida a l’afició”. A més, afegeix que “volem que la gent que vingui pensi que l’equip ho ha donat tot. Els hi hem donat una bona situació a la taula que ens pot permetre jugar per coses boniques”. Amb tot admet que “tampoc és una final ja que segurament no hi haurà cap equip que ho guanyi tot d’aquí fins a final de temporada”.\nPer aquest partit Emili Vicente tindrà les baixes segures de Sergi Palau per lesió i de Mikel Azparren i Jaume Delgado per sanció. A més, també tindrà el dubte de Jorge Giménez. “Avui aconseguirà una protecció per al dit i demà, amb els metges i amb el propi jugador decidirem si estarà disponible o no per jugar diumenge al migdia”, ha explicat el tècnic de la Seu.\nEn un altre ordre de coses i com ja haureu vist en la imatge anterior, el Lleida Esportiu ha modificat la seva imatge corporativa per tal de donar més protagonisme als seus anunciants. L’entitat blava ha canviat els plafons que es troben situats a la sala de premsa i a l’entrada de l’estadi, anomenada també, zona mixta.\nSala de premsa del conjunt lleidatà // Lleida Esportiu\nAmb aquesta nova imatge veiem menys quantitat de logotips de les empreses col.laboradores ja que aquests són més grans que els que hi havia fins ara.\nZona mitxa del Lleida Esportiu en l'entrada a les oficines del club // Lleida Esportiu\nD’aquesta manera, els diferents patrocinadors de l’entitat tindran un protagonisme més destacat. Aquest canvi farà que es vegi una estètica més moderna.\nPublicado por diaridelsblaus en 10:25\nEtiquetas: declaracions, lleida esportiu, prèvia


36 persones comencen a treballar al Taller d’Ocupació “Ontinyent, Turisme i Sostenibilitat” - Portal de Xàtiva\nEl programa permetrà aïllar tèrmicament l’edifici de l’EPA, posar en marxa un pla turístic i millorar jardins i paratges naturals\nEl Taller d’Ocupació “Ontinyent, Turisme i Sostenibilitat” ja està en marxa. Els 36 treballadors beneficiaris d’aquesta iniciativa posada en marxa per l’Ajuntament amb el cofinançament de la Generalitat Valenciana han començat el període al qual posaran en marxa tres projectes que permetran aïllar tèrmicament l’edifici de l’EPA, iniciar un pla turístic que inclou noves rutes, i millorar jardins i paratges naturals de la ciutat.\nL’Alcalde d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, que rebia als treballadors i treballadores acompanyat pels regidors d’Hisenda (Joan Gilabert) Obres (Manuel Cuesta) i Política Social (Paula García), donava la benvinguda als treballadors i treballadores a un període al qual “tindran l’oportunitat de millorar la seua formació i capacitació al temps que contribueixen a que les accions empreses per l’Ajuntament per fomentar l’ocupació retornen beneficis en forma de millores que puguen ser gaudides per tots els ciutadans”.\nLes activitats dels alumnes del taller de Turisme es configuren en tres fases: inventari i avaluació de les condicions dels recursos turístics del municipi; elaboració i senyalització de rutes temàtiques com a producte turístic; i promoció i comercialització dels recursos turístics. El taller de fusteria a l’Escola d’Adults Sant Carles consistirà en tasques d’aïllament tèrmic de la primera i segona planta per reduir la despesa energètica, principalment actuant sobre les finestres; i pel que fa al taller de restauració i manteniment d’espais públics urbans, els alumnes realitzaran treballs de fusteria per a la restauració de bancs; d’obra per restaurar paviments, murs, i altres elements; de fontaneria per reparar desguassos i instal·lar nous punts d’aigua o de pintura per murs, tanques, parets i mobiliari urbà.\nPublicado el enero 12, 2015 Autor Portal de XàtivaCategorías Com. Valenciana, Ontinyent, XàtivaEtiquetas ocupacio, Ontinyent, taller\nAnterior Entrada anterior: Viaja a la nieve con Viajes Levante\nSiguiente Entrada siguiente: COMPROMÍS es mostra contrària a l’externalització dels serveis del Castell


Ramon Cotarelo publica ‘La llibertat d’expressió a Catalunya’\n"Els independentistes crítics amb la política d'ERC estan vetats a l'esfera pública", lamenta l'autor i col·laborador d'El Món\nEl col·laborador d’El Món, Ramon Cotarelo, presenta un nou llibre en què posa en valor la llibertat d’expressió, el que considera “el dret fonamental més important de tots”. A l’obra autopublicada La llibertat d’expressió a Catalunya, l’autor assegura que si no es respecta aquest dret “els altres drets fonamentals no tenen cap valor”. La isagoria, com els grecs anomenaven la llibertat d’expressió, és el dret de cadascú a expressar la seva opinió a l’esfera pública sense patir cap veto o censura. Aquest és, segons Cotarelo, “l’eix vertebral de qualsevol democràcia” i també del seu llibre, que ja està disponible a Amazon.\nCotarelo defensa en aquesta obra que a Catalunya “s’ha suprimit autoritàriament la llibertat d’expressió” i carrega contra les formacions polítiques que considera “partits pseudoindependentistes”. L’autor és especialment crític amb Esquerra Republicana, que acusa de “monopolitzar els mitjans públics” i fer-los servir com a “aparells de propaganda de la seva línia”. L’autor va més enllà i acusa el partit d’Oriol Junqueras d'”atacar les altres propostes, censurar-les i discrepar-ne, sobretot si són independentistes”. Considera que això no passa “si són propostes unionistes”. “També controlen bona part dels mitjans privats mitjançant les subvencions i despeses en publicitat institucional amb diners públics”, denuncia Cotarelo, que titlla aquestes pràctiques de “corrupció”.\nA l’obra La llibertat d’expressió a Catalunya el col·laborador d’El Món lamenta que l’isagoria, és a dir, la llibertat d’expressió, “no existeix a Catalunya” i assegura que per tant “no existeix la democràcia”. “Els independentistes crítics amb la política d’ERC estan vetats a l’esfera pública”, sosté per defensar aquesta tesi.\nEl llibre es pot trobar des del passat 20 d’octubre a Amazon en dues versions: una kindle –llibre electrònic– per 9 euros, i una en paper, amb el cost de 15,60€. Es tracta d’una obra autopublicada de 134 pàgines que també es pot llegir en castellà.


Millores en salut mental. Lourdes Casaldàliga | AFATRAC\nmaig 11 2021 0Comment\nLa nostra sòcia Lourdes Casaldàliga ha escrit aquest document en forma de carta que el diari la Vanguardia ha publicat molt retallada. 11/5/2021\nAquí us deixem també l’original seu:\nMesures necessàries en l’atenció de la salut mental a partir de l’experiència personal d’una mare.\nCom a mare i a partir de l’experiència pròpia, considero que s’haurien de prendre les següents mesures per millorar el tractament de qualsevol persona que pateixi algun trastorn mental:\n1. Reclamar un major número de psicòlegs al sistema sanitari públic i tractaments psicoterapèutics. A partir d’un estudi metaanalític publicat el juny del 2014 (https://jamanetwork.com/journals/jamapsychiatry/article-abstract/1865002) es va poder observar com els tractaments psicoterapèutics són més efectius i tenen menys abandonament quan es tracta de tractaments amb períodes de temps majors. A partir de l’evidència científica actual i també de l’experiència personal, considero que s’haurien de demanar més psicòlegs, especialment psicòlegs clínics. Es donen cites massa aplaçades en el temps i amb un seguiment insuficient dels cassos. Això perjudica clarament la millora del pacient, convertint l’ús dels fàrmacs en l’única o pràcticament l’única via de tractament. Una situació que contribueix a cronificar els trastorns i que moltes vegades a la llarga no representa una millora justificable a partir dels efectes adversos dels fàrmacs.\n2. El sistema de salut pública ha d’implementar més vies de prevenció en termes de salut mental. Abordar els problemes de salut mental de forma preventiva ajuda a tenir millors expectatives en l’evolució de la malaltia. Actualment es disposa de molt poc suport preventiu i s’hauria d’ampliar l’atenció en el moment que alguna persona requereix ajuda psicològica per un o més símptomes, abans fins i tot que es faci qualsevol diagnòstic. En el cas que el problema es detecti a l’adolescència, hi ha d’haver una millor comunicació entre professionals del sistema educatiu, del sistema sanitari i família del pacient, posant en primer lloc el pacient i les seves necessitats.\n3. Demanar millores en la regulació i seguiment posterior en cas d’ingrés involuntari o voluntari. La regulació actual obliga a que els ingressos psiquiàtrics tinguin una finalitat terapèutica (https://www.elsevier.es/es-revista-atencion-primaria-27-articulo-internamientos-psiquiatricos-aspectos-medicolegales-S021265670900482X#bib2) , però en molts casos es fa un seguiment insuficient després de l’alta, això facilita recaigudes i fa que alguns ingressos no tinguin clares millores en el temps i s’abandonin els tractaments en obtenir l’alta hospitalària. Si els ingressos tenen una finalitat terapèutica, en el moment que hi ha l’alta hospitalària, els tractaments i l’atenció han de seguir igual de presents. S’ha de tenir en compte també, el cost emocional que pot\ncomportar un ingrés a familiars i directament al pacient, per tal de buscar integrar millor l’entorn directe, ja que és possible fer-ho sense deixar de tenir en compte tots els drets de privacitat i millorar al mateix temps, les relacions interpersonals positives entre el pacient i família. En cas que, quan s’obtingui l’alta, algun familiar requereixi ajuda en l’acompanyament de la persona que pateix el trastorn, s’ha d’oferir atenció sanitària en aquests casos, per a poder evitar que la situació es descontroli i empitjori. Molts familiars veuen com aquest suport no arriba i senten una falta d’atenció per part del personal mèdic, que els podria indicar com afrontar millor moltes situacions.\n4. Abordar els problemes cas per cas evitant les generalitzacions i amb un sistema sanitari més flexible. Un seguiment més personalitzat de cada cas i entenent sempre una diferenciació entre discapacitat intel·lectual i una discapacitat per trastorn mental. Moltes persones que desenvolupen un trastorn mental, veuen com l’estigma social que existeix en relació a aquests problemes implica també que no se’ls valori en aspectes en el quals tenen les mateixes capacitats que qualsevol persona que no pateixi algun trastorn d’aquesta naturalesa. Les necessitats que pugui tenir una persona que pateixi un determinat trastorn mental no significa que siguin les mateixes que pugui tenir una persona amb el mateix trastorn, però sumat a un trastorn d’addicció. Per tant, s’ha d’entendre cas per cas i evitar oferir alternatives com centres de dia, que per a molts pacients no són útils. S’ha de buscar la millor integració entre pacient i societat, entenent els drets i capacitats individuals en cada cas, per tal d’evitar l’exclusió social i contribuint a l’autonomia i independència personal.\n5. Integració i generació d’independència personal. En relació a l’aspecte comentat en l’anterior punt, s’ha de plantejar la plena integració en societat de les persones que desenvolupen trastorns mentals. El risc d’exclusió social que pateixen empitjora les seves condicions mentals i en conseqüència les possibilitats de millora i l’evolució del trastorn. És necessari en aquest sentit incloure el món empresarial i buscar la millor forma de generar llocs de treball destinats a incorporar al mercat laboral a persones que tinguin trastorns mentals i dificultats per aconseguir feina. En el moment d’obtenir aquest lloc de treball hi ha d’haver una comunicació entre empresa, personal sanitari i pacient, per tal de seguir l’evolució al lloc de treball i poder resoldre situacions conflictives de la millor forma. Aquest seguiment és possible respectant la privacitat del pacient en tot moment, però clarament és necessari oferir-lo com una forma d’ajuda per tal de millorar la integració i la condició mental. Les persones que desenvolupen trastorns mentals i troben dificultats en la seva independència i autonomia personal haurien de tenir suport d’educadors socials, nutricionistes… per tal de buscar sempre una major autonomia personal i evitant així que el trastorn a la llarga condiciona la persona i contribueixi a generar situacions de dependència.\nTags: Addiccions, Inserció laboral, Patologia Dual, Salut mental, Trastorns de conducta elevada complexitat


EL CAU DE CALPURNI: VALÈNCIA\n(Imatge no identificada presa d ela xarxa)\nUs trobo a València\ni em fa l’efecte\nde pujar al vostre món\nM’esperàveu amb fons\nque serveixen de pa\ni que piquen,\nreboten i formen l’atzar.\n―com a l’altra ciutat.\nAlexandre Planas i Ballet\nPoemari de fuga\nPublicat per Calpurni a les 22:35\nEtiquetes de comentaris: Alexandre Planas i Ballet, Atzar, Desconfiança, Paraules, Poesia, València\nQue bé anar a una ciutat i que t'esperin amb fons d'ulls d'estrelles...Recordo haver passat per aquesta porta, ja fa molts anys!\n11 de desembre de 2019, a les 20:30\nI ben bonica que és. Llàstima que hi havien unes altres més que van ser enderrocades.\n13 de desembre de 2019, a les 18:02


BATALLÓ ALPÍ: L'Òs Bru i l'especulació\n"El Periodico" va publicar ahir un article en el cual explica que França, en properes dates, deixarà en llibertat al Pirineu uns 5 ossos. En total la població d'aquestos animals als Pirineus pasarà a ser de 15/18 exmplars. Una molt bona notícia per a qui s'estima la natura pero sempre hi ha qui no està d'acord amb aquest fets.\nA la Vall d'Aran s'oposen completament a aquesta reintroducció, al·legant la pérdua de caps de bestiar, el baix preu de les indemnitzacions i el retard en el pagament d'aquestes. Però els naturalistes van més enllà i han comparat la població del pirineu amb la de la Cordillera Cantabrica amb més de 90 exemplars i consideren que l'impacte d'aquest 18 exemplars als Pirineus no es tant catastròfic. A més i deixen caure un petit apunt: com més ossos visquin al Pirineu, més territori es protegirà desde la UE per garantitzar el seu hàbitat i com a conseqüencia d'això, menys territori Aranès estarà a dispossició de l'especulaciò, curiosa relaciò.\nLa qüestiò sería, s'han de reintroduir ossos perque es protegeixin els Pirineus? Si aquest fós la solució s'haurien de reintroduir 20 o 30 a l'Aragò a veure si així es frenaven de cop els plans destructors d'Aramón.\nfoto: aeri "el cable" a Fuente Dé (Picos de Europa)\nPublicado por ivanG a las 23:53\nCateGorías: Catalunya, Ecología Culturilla y Curiosidades, Pirineos\nGatsaule 17/3/06 09:08\nNo crec que la relació sigui tan directe, però a ningú escapa que els ramaders tan sols són l'excusa. Curiosament, els qui alcen la veu amb més força contra la reintroducció dels óssos, o contra la presència del llop en altres comarques, són sempre caçadors o especuladors.


Bloc de CataBach.com: BWV 155\nPer al Segon diumenge d'Epifania conserva el catàleg les cantates BWV 3, 13 i la que tot seguit analitzarem, la cantata BWV 155 MEIN GOTT, WIE LANG, ACH LANGE, que és cronològicament la més antiga de les tres ja que pertany al primigeni Cicle de Weimar, ciutat on fou estrenada el 19 de gener de 1716, tot i que posteriorment fou reestrenada a Leipzig el 16 de gener de 1724, primer hivern de Bach a la Cantoria de Sant Tomàs.\nCom gairebé totes les cantates d'aquell cicle, el llibret és obra de Salomo Franck, que l'havia publicat l'any anterior dins el seu Evangelisches Andachts-Opfer. En aquesta ocasió, l'autor s'inspira en l'Evangeli del dia (Joan 2, 1-11) que narrava l'episodi de les Noces de Canà (d'aquí les al·lusions al vi presents al text), i sobretot en la negativa de Jesús a desvetllar públicament la seva naturalesa amb la sentència Encara no ha arribat la meva hora. D'aquí que Franck es centri en l'angoixa de l'ànima creient mentre espera la manifestació del Salvador.\nSeguint la tònica de les cantates d'aquella època, el dispositiu requerit és modest i de caràcter purament cambrístic. Solament les cordes i el fagot solista participen a l'apartat instrumental, mentre que al vocal s'imposa la brevetat de l'obra, tot i el concurs dels quatre solistes i el cor.\nS'inicia la cantata amb el recitatiu de soprano que la intitula, Mein Gott, wie lang, ach lange (Déu meu, fins quan? Ai las, fins quan?). Les cordes acompanyen la declamació en un ambient de profunda angoixa i desconsol. Tot i això, la constant nota Re present al baix continu sembla suggerir una idea de fe cega en l'arribada de Jesús. Destacarà la vocalització amb què es canta el terme Freudenwein (vi de l'alegria).\nSegueix el duet per a contralt i tenor titulat Du musst glauben, du musst hoffen (Cal que creguis, cal que esperis), que seràn acompanyats solament pel fagot obligato, és a dir, en un singular paper solista que apareix en comptades ocasions a la producció de Bach. Alfred Dürr defineix aquest duet com un dels més originals que Bach ha escrit, i no li manca raó, car les veus a voltes avancen en paral·lel i a voltes en cànon, mentre subratllen adequadament termes tals com erfreuen (joia) o el darrer vers, Steht sein ganzes Herz dir offen (Tot el seu cor restarà obert per tu).\nL'equador de la cantata el marcarà l'extens recitatiu del baix So sei, o Seele, sei zufrieden! (Estigues, o ànima! estigues tranquil·la!), en el qual la Vox Christi consola l'ànima i, com és habitual en l'argument de les cantates de Bach, transforma el depressiu clima inicial en un de més optimista.\nAquest positivisme esclata a l'ària de soprano Wirf, mein Herze, wirf dich noch (Llença’t, llençat ara, cor meu), desenfadat moviment per a cordes a ritme dansaire marcat pel gir inicial, representació musical de l'acció de llençar-se decididament endavant sense temor. Estructurada en dues seccions, a la segona destacaran àmplies vocalitzacions sobre termes tals com Gnaden (clemència, gràcia). Al meu parer, aquesta ària resulta més bella quan s'interpreta amb un punt de vivesa.\nI la coral Ob sichs anließ, als wollt er nicht (Mal que et sembli que no et vol) conclourà aquesta breu cantata. Es tracta de la dotzena estrofa de l'himne Es ist das Heil uns kommen her de Paul Speratus (que també inspira la cantata BWV 9), cantada a capella colla parte, és a dir, amb els instruments doblant les veus segons la seva tessitura.\nDominica II Post Epiphanias\nEstrenada: 19 de gener de 1716\nText: Salomo Franck, amb coral final de Paul Speratus (1524)\nDéu meu, fins quan ? Ai las, fins quan?\nEl meu acorament és immens!\nNi de lluny, no hi veig la fi\nDe l’angoixa i els patiments.\nEl teu dolç esguard benvolent\nS’amaga darrere dels núvols i la nit,\nLa mà clement se n’ha anat, ai las! del tot!\nBuit de conhort, visc esporuguit!\nEm sento, pobre de mi, més angoixat cada dia,\nLa meva tassa de llàgrimes és a vessar,\nS’ha esgotat el vi de l’alegria;\nTota la meva esperança s’ha enfonsat.\n2. ÀRIA - DUET (Alt, Tenor)\nCal que creguis, cal que esperis,\nCal que confiïs en Déu!\nJesús sap quan arribarà l’hora,\nEn què el seu ajut t’omplirà de joia.\nQuan s’esfumin els dies sense llum,\nTot el seu cor restarà obert per tu.\nEstigues, o ànima! estigues tranquil·la!\nSi et sembla a primera vista\nQue el teu amic més estimat\nS’ha separat de tu, del tot,\nEll sols t’ha deixat, de moment;\nCor meu, estigue’n segur!\nSeran quatre dies;\nEll, a canvi de llàgrimes amargues,\nEt farà beure el vi del consol\nEt farà tastar dolça mel, i no absenta!\nAh! No pensis que et vol posar trist, de debò;\nI que amb turments posa a prova el teu amor;\nEll fa que el teu cor gemegui\nEn els moments tenebrosos,\nPerquè el seu ajut lluminós\nT’il·lumini molt més amorós;\nEll, a la fi, et donarà el gaudi\nQue ha guardat pel teu consol;\nDoncs, deixa’l ara, cor meu, que governi,\nQue governi per damunt de tot!\nLlença’t, llençat ara, cor meu,\nAls braços amorosos de Déu\nPerquè es compadeixi de tu.\nPosa el jou de la teva inquietud,\ni tot el què fins ara t’ha dat turment\nDamunt la seva espatlla clement.\nNo t’has de descoratjar,\nJa que quan més a prop el tinguis,\nPublicat per Josep-Miquel Serra A Les 14:47\nEtiquetes: BWV 155, Dominica II Post Epiphanias


Naufragi d'Homs als sondeigs del 26-J - El triangle\nConvergència s'acomiadarà a la baixa, segons les enquestes d'El Mundo' i 'La Vanguardia'\nLes enquestes publicades per La Vanguardia i El Mundo les darreres hores dibuixen un horitzó electoral fosc per a Convergència Democràtica de Catalunya (CDC) en la contesa electoral d’aquest 26 de juny.\nSegons preveu el sondeig de CAD3 al diari de Godó, la vella marca convergent s’acomiadarà perdent entre un i tres dels vuit diputats que va aconseguir el 20 de desembre (com a Democràcia i Llibertat) i tres punts percentuals de vot (del 15,1% a 12,1%), els que li faltarien per poder tenir grup propi al Congrés dels Diputats. De fet, quedaria com a cinquena força a Catalunya, superada per En Comú Podem -que reforça el seu primer lloc creixent del 24,7% al 28,4%, segons aquesta estimació-, ERC, el PSC i Ciutadans.\nEl sondeig de Sigma Dos difós per El Mundo aquest dilluns vaticina una davallada convergent encara major: tots els grans partits, inclosos PP i C’s, obtindrien un percentatge de suports major que la candidatura que encapçala l’exconseller Francesc Homs. Segons aquest sondeig, el vot independentista -suma d’ERC i CDC- cauria del 31% del 20-D a un 28% el 26-J.\nMikimoto (CDC) vota Vidal (ERC)\nD’altra banda, el comunicador Miquel Calçada, cap de llista de CDC al Senat, ha explicat aquest cap de setmana que el 20-D va votar Santi Vidal, cap de llista d’ERC al Senat, i que ho tornarà a fer el pròxim diumenge. Calçada, que promou “una votació massiva per la independència”, ha dit: “Com que en el Senat es poden marcar tres creuetes, votaré Quim Clavaguera, Clara Tarrida [tots dos candidats de CDC] i Santi Vidal”.\nPrevLa CUP es queda amb tres diputats\nEl canvi fa forat a Itàlia


5 anys desprès torna a la càrrega Lilit i Dionís amb el seu nou treball “El temps dels pobles” | TARANNÀ\nEl concert de presentació serà el divendres 7 de maig a les 23:30h al Rocòdrom de Pedreguer, acompanyats del grup Sense Sal (Terrassa) que aportaran el seu pop-folk i de DJ Nagual. A banda, com a mestre de cerimònies, conduirà el concert l’actor i director de teatre Cèsar Monsonís.\nL’entrada costa 10 € amb CD o 3 € sense CD. Els punts de venda anticipada son Vent de llevant (Pego), Bar Fusta (Gandia), Pàgina3 Llibreria (Oliva), Pub El Castellet (Orba), Pub Quatre estacions (Pedreguer).\nEn aquest nou treball de Lilit i Dionís Lilit i Dionís continúen cantant a l’alegria de viure, però llancen un crit a favor de dignitat de la terra i els pobles, donant suport a la cultura pròpia, a l’agricultura i a la sobiràniania alimentària. El temps del pobles està arribant i hem de recuperar la Terra de la devastació material, moral i Intel.lectual que ha suposat el capitalisme.\nAquest missatge s’acompanya amb la contundència que el fet mereix: una major dosi de rock, sempre harmonitzat amb la música d’arrel, de tradició valenciana i mediterrània, amb ritmes de tot el món que van des de la música balcánica als sons llatinoamericans. Musicalment, aquest nou treball presenta molts matisos: unes parts més enèrgiques on prenen protagonisme els vents i la guitarra i parts amb ritmes més pausats i propers al reggae. També destaquen els cors, els passatges de rock psicodèlic (“Camps de delícia”), els sons celtes, medievals, el punk, les balades (“Neptú”), els sons caribenys i sincopats (“Montgòlia”). En definitiva, festa, lluita i eclecticisme. La fusió a la base de tot: Lilit i Dionís en estat pur.\nLa Marina Alta, lilit i dionís\t2 de maig de 2016\tno comments\nHèctor Serra presenta “Cinètica” a la ciutat de València


Dissabte, la banda de Pego interpretarà el seu concert més ambiciós en honor a Santa Cecília – Ràdio Pego\nDissabte, la banda de Pego interpretarà el seu concert més ambiciós en honor a Santa Cecília\n23 de novembre de 2012 Sara Garcia 0 Comment\nSerà a les 20 hores al Teatre Municipal. El concert de Santa Cecília de la banda de Pego se centra enguany en un programa al voltant de dos idees, la música angloamericana i la suite. Això permetrà escoltar un programa de músiques i estils diversos amb sorpreses incloses. Hui divendres l’Agrupació Musical de Pego arreplega els seus nous educands amb música, serà a partir de les 19.30 hores.\nLa Banda de Música de Pego no s’atura davant els reptes i en esta ocasió el seu director José Miguel Faios els n’ha posat un de ben gros. Combinar la música angloamericana amb les suites. El resultat assegura Faios és que dissabte a les 20 hores el públic assistent al Concert de Santa Cecília escoltaran “el concert més ambiciós i més complex” de tots els que ha realitzat la banda de música de Pego “en els últims anys”. Un concert que descrivia el director de la banda com “molt interessant i molt variat”.\nJosé Miguel Faios ha dissenyat per al Concert de Santa Cecília 2012 un programa al voltant de dos temàtiques principals, la música angloamericana i la suite, entesa esta última com a conjunt de diverses danses. Esta combinació permet a la Banda de Música de Pego aconseguir un programa de músiques i estils diversos amb tocs de jazz. També cal destacar la inclusió d’obres per a banda de compositors que tradicionalment escrivien per a orquestra com Vaughan-Williams, Holst, Sochostakovich.\nDurant la primera part del concert la banda oferirà un repertori clàssic. Serà en la segona part quan aparega “una perspectiva molt més moderna”, fins i tot amb tocs jazzístics i de blues. Una segona part amb la intervenció del solista Elias Lorente, clarinetista. Avançava José Miguel Faios que “és possible que hi haja alguna sorpresa més”.\nAixí, acudint al concert de Santa Cecília que organitza l’Agrupació Musical de Pego el públic no expert podrà anar formant-se en la música més clàssica i la no tan clàssica sense apenes esforç.\nTota esta ambició que es transmetrà dissabte a les 20 hores al Teatre municipal ha suposat un “gran, gran treball”, en paraules del director de la banda per part dels músics. Confessava que van començar a estudiar les obres i a assajar-les a l’agost.\nEl concert que oferirà dissabte a les 20 hores la banda de música en honor a Santa Cecília no és l’únic acte programat per a celebrar la diada de la patrona de la música. L’Agrupació Musical de Pego comença hui amb l’arreplagada de nous educands que començarà a les 19.30 hores.\nDemà dissabte, després del Concert de Santa Cecília, els músics i amics tenen un sopar de gala i festa amb ball en acabar l’actuació. I diumenge el toc de queda és a les 9’30 del matí, quan tenen previst esmorzar junts. A les 12 tindrà lloc la missa en honor a Santa Cecília a l’Església de Nostra Senyora de l’Assumpció amb col·laboració de la Coral i la Rondalla del CEAM de Pego. Acte seguit l’Agrupació Musical de Pego oferirà un vi d’honor a tots els assistents a la seua seu.\nDiumenge, Pego es concentra contra el silenci que mata →


Nou èxit d'assistència al Cinema al carrer amb la projecció de la pel·lícula 'Spiderman, un nuevo universo' amb un total de 177 assistents:: Ajuntament d'Abrera\nDIUMENGE, 25/07/2021 | 02:11 h\nAquest estiu, a Abrera gaudim del Cinema al carrer! Aquest dissabte, 18 de juliol, el cicle de Cinema al Carrer ha tornat a omplir l'aforament disponible al parc de l'Estació amb la projecció de la pel·lícula 'Spiderman, un nuevo universo' (2018). A aquesta segona sessió hi van assistir 177 persones amb totes les mesures de seguretat necessàries per dur a terme aquest tipus d'activitat. Enguany, des de l'Ajuntament d'Abrera hem canviat el format de l'activitat i les projeccions de les pel·lícules, que en anys anteriors estaven adreçades al públic jove, aquest estiu estaran dirigides a un públic més ampli, familiar.\nI aquest dissabte 18 de juliol passat, el cicle ha continuat amb la segona sessió al Parc de l'Estació amb la projecció de la pel·lícula 'Spiderman, un nuevo universo' (2018). L'aforament, que és limitat, va quedar complet i hi van assistir 177 persones. Els veïns i veïnes assistents han valorat molt positivament aquesta segona projecció i demanen més sessions! Moltes gràcies a tothom!\nRecordem que els i les assistents al Cinema al carrer poden portar una tovallola, cadira per estar còmodes, taula i sopar. Cal guardar les distàncies de seguretat amb altres grups de persones delimitades i complir les mesures de protecció com l'ús de mascareta, rentat de mans amb gel hidroalcohòlic a l'entrada i no compartir els estris en cas de fer pícnic.\nL'alcalde, Jesús Naharro, ha fet una valoració molt positiva del Cinema al Carrer d’enguany “completament dissenyat amb uns paràmetres de seguretat on la gent que va assistir va poder veure la pel·lícula, amb un espai segmentat, per tal que la gent de forma endreçada i segura va poder gaudir en família, a l’aire lliure, amb bons títols i un espai segur i ben planificat, d’una nit estiuenca meravellosa”. També es va dirigir als voluntaris i voluntàries de Protecció Civil “per la seva ajuda en endreçar l’espai, però amb tota la comoditat, i ens ajuden a gaudir de la pel·lícula que es projecta, amb les mesures higiènic sanitàries que s’han de complir de manera estricta però amable amb l’ús de la pròpia activitat”.\nGaudim amb responsabilitat i seguretat del cinema familiar a la fresca!


EG de 1r d’ESO en confinament. “Canvi climàtic – Creixem entre plantes” | Institut Bitàcola\nAmb l’objectiu d’acabar creant ells mateixos una joguina amb materials reciclats i/o reutilitzats, relacionada amb el canvi climàtic i que ens ajudés a conscienciar-nos sobre la importància de reduir el ritme de creixement, consum, emissions, contaminació… hem aprofitat per tractar algunes de les problemàtiques mediambientals més importants del planeta.\nConcretament, ens hem volgut especialitzar en les causes i conseqüències de l’escalfament global. En aquest procés, hem fet experiments casolans (adaptats a les condicions i als materials que podíem tenir a l’abast en les actuals condicions de confinament) que ens ajudessin a entendre, primer de tot, el clima i les seves possibles variacions; també, hem fet textos argumentatius raonant sobre els motius pels quals algunes espècies són les primeres en patir aquest augment de les temperatures fruït de l’efecte hivernacle; o, “dibuixos-resum” explicant amb imatges en què consisteix i què representa per a nosaltres aquest canvi climàtic que estem vivint…\nFinalment, un cop vam haver aprofundit en el cas i problemàtica escollida per cadascú (el cas del Calàpet daurat, el de la Plataforma Larsen o, el blanqueig dels corals), vam iniciar el procés creatiu de la joguina.\nA continuació, us mostrem algunes d’aquestes creacions finals, així com d’altres productes derivats i resultants del procés, com els vídeos de l’experiment i les fotografies d’alguns dibuixos:\n1r ESO, Confinament, Espai Globalitzat, General, Portada 0


Els nostres dissenyadors | Hotel Omm\nBarcelona, Hotel Omm, Passeig de Gràcia\nAl nostre voltant, a Passeig de Gràcia, el metre quadrat més car de la ciutat de Barcelona, és fàcil trobar totes les grans marques de luxe internacionals, des de Chanel o Stella McCartney fins a Prada o Luis Vuitton.\nPerò als carrers més propers i també molt cisibles podem trobar les botigues dels nostres grans dissenyadors catalans o espanyols. Originalitat, qualitat, diferència, estil, personalitat, son paraules que els defineixen. Hem triat uns quants però n’hi ha molts més i.. parlarem d’ells en el futur.\nComencem amb Josep Abril, dissenyador dels uniformes del nostre hotel que junt amb Txell Miras i Míriam Ponsa han inaugurat botiga recentment al carrer València 229, NU#02Store, moda d’home i dona molt estilosa.\nMolt a prop de l’Hotel Omm, a Rosselló 256, trobarem la sorprenent botiga de catifes de Nani Marquina, catifes úniques que emocionen, color calidesa, disseny, com el model de la fotografia que il·lustra aquest post. Alguns dels seus dissenys es poden veure al lobby o habitacions del nostre hotel de luxe a Barcelona.\nA l’altre banda del Passeig de Gràcia, a Rosselló 230 hi ha la botiga de Cristina Castañer, amb una col·lecció de sabates i espardenyes amb dissenys avantguardistes, les espardenyes de tota la vida amb la mirada d’avui.\nI una mica més avall, al carrer Provença hi ha Cortana, una dissenyadora sensible i elegant que sempre ens sorprèn amb el seu estil i amb la qualitat dels seus teixits i colors,. Per a dones que volen destacar discretament.\nÉs realment un luxe tenir-los tan a prop, des del nostre hotel de luxe a Barcelona, els recomanem vivament que coneguin les seves botigues i els seus dissenys si volen emportar-se ni que sigui una petita part de la nostra bella ciutat


Les quatre estacions, por Maria Fernández Vidal\nLa primavera avança imparable i reconec que em costa discernir qui ha estat el primer a florir com a preludi que la nova estació s’acosta, si l’ametller o el Barça. Però el cas és que, l’un per l’altre, tot s’ha empeltat d’un aire perfumat, d’un sol que escalfa, d’uns prats verds i florits i d’una melodia de violí que evoca el voleteig alegre dels ocells. És la primavera d’Antonio Vivaldi. La primera de les quatre estacions. Una de les grans peces de la música barroca. La banda sonora que ara mateix acompanya el Barça de Koeman.\nEl violí, amb ímpetu i vigor, descriu l’alegria que ha arribat. Allò que estava sec, comença a florir. Aquella Lliga gairebé perduda, ara és molt més que una opció. Aquella eliminatòria difícil de remuntar contra el Sevilla ha esdevingut un lloc en la final de Copa. Aquell missatge de Koeman que semblava no tenir destinatari ha calat dins el vestidor. Aquell desgovern i falta de lideratge han deixat lloc a una nova presidència de Laporta. Allò que eren motius perquè Messi marxés s’han transformat en raons per quedar-se. I, com va voler Vivaldi en el primer moviment Allegro de la seva primavera, també hi ha un moment per a la tempesta. Això sí, el compositor venecià va imaginar-se una pluja torrencial, però necessària. Un aiguat que la natura viu com quelcom beneficiós que, un cop passat, regenera. Així ha estat l’eliminació del Barça de la Champions, com la pluja de la primavera. Sense traumes, amb dignitat i amb una maduresa esperançadora.\nI per fi, arriba la primavera; amb un final de temporada per gaudir, per renéixer i per posar la llavor que faci florir una nova il·lusió\nSubvertint la cronologia de Vivaldi, el Barça va començar els quatre concerts per l’estiu, que, tal com el compositor es va imaginar, va portar el cansament i la desídia. Homes exhausts a qui sorprèn un patac d’aigua, concretament una nit d’agost a Lisboa, que lluny d’afluixar es converteix en una tempesta amb llamps i trons.\nI amb Koeman arriba la tardor, seguint la partitura de Vivaldi, trepitjant terra molla amb aires de nostàlgia, evocant una certa alegria des del primer compàs. Els moments de calma hi són, però són efímers, i l’ambient, l’entorn i el vestidor comencen a inquietar-se en veure que s’acosta l’hivern. La Lliga s’escapa massa per ser tan d’hora, l’equip patina al final de la fase de grups de la Champions i es tem el pitjor, mentre la inestabilitat institucional esclata i comença una etapa indefinida de desgovern.\nI cauen les primeres volves de neu. L’hivern arriba amb una tensió manifesta en el primer moviment de Vivaldi per a aquesta estació. Però la música convida els homes a moure’s per conservar l’escalfor. És l’instint de supervivència, que protagonitza remuntades per mantenir el Barça amb vida a la Lliga i a la Copa mentre duri l’hivern.\nI per fi, arriba la primavera. Amb un final de temporada per gaudir, per renéixer i per posar la llavor que faci florir una nova il·lusió.


Èxit de les activitats del festival de fotografia i arts visuals Emergent a Tàrrega | iTarrega.wordpress.com # bloc informatiu de la ciutat de Tàrrega\nÈxit de les activitats del festival de fotografia i arts visuals Emergent a Tàrrega\n12/10/2011 a 9:52 pm\t· Filed under Agenda\t·Etiquetat Tàrrega\nTàrrega ha esdevingut aquest cap de setmana el marc d’activitats de la quarta edició d’Emergent Lleida, Festival Internacional de Fotografia i Arts Visuals. La proposta central ha estat el taller impartit pel prestigiós Martin Parr, el qual aplegà a la Biblioteca una trentena de fotògrafs professionals, aficionats avançats i artistes visuals, procedents d’arreu de l’Estat i de l’estranger.\nParr és un fotògraf britànic de l’Agència Magnum, reconegut pel seu particular apropament a la fotografia de documentació social. Al costat de Joan Fontcuberta, habitual collaborador del festival, Parr ha ajudat els alumnes a explorar noves vies d’expressió.\nExposició de Susanna Pozzoli\nEmergent també ha dut fins a la capital de l’Urgell dues exposicions fotogràfiques que romandran obertes uns dies més. On the block de Susanna Pozzoli constitueix una mirada vers la vida al barri de Harlem (Nova York) testimoniant la seva reestructuració urbana. La càmera de l’autora italiana va captar durant tres anys detalls expressius d’interiors, excloentne la presència de persones. La mostra es pot veure fins al 6 de novembre al Museu Comarcal de l’Urgell  Tàrrega (Carrer Major, 11).\nExposició d’Edgar Dos Santos\nD’altra banda, la Sala Marsà de la Casa de Cultura (Carrer de la Vilanova, s/n) allotja fins al 23 d’octubre la sèrie Estudi sobre el paisatge d’Edgar Dos Santos. Aquest treball del fotògraf lleidatà es basa en la idea de traslladar l’estudi fotogràfic a l’exterior, al paisatge que es vol reproduir.\nEmergent és organitzat per l’Associació de Fotògrafs Professionals de Lleida amb la voluntat d’apropar les formes innovadores d’aquesta disciplina artística. Aquest ha estat el tercer any consecutiu que Tàrrega acull activitats d’Emergent.


L’estrena més destacada de la setmana és la terrorífica ‘Midsommar’. Després de la seva inquietant òpera prima, Hereditary, la segona pel·lícula escrita i dirigida per Aris Aster torna a pertànyer al gènere de terror. Els seus protagonistes són una parella nord-americana (interpretada per Florence Pugh i Jack Reynor) que estan atravessant una crisi. Decideixen marxar de vacances, junt a uns amics, a Suècia; a un petit poblet a la celebració del Midsommar, un festival d’estiu que se celebra cada 90 anys. Inicialment semblen unes vacances idíl·liques però acaben convertint-se en un autèntic infern.\nTambé made in Hollywood tenim l’esbojarrada ‘Súper empollonas’. Dirigida per Olivia Wilde, aquesta comèdia narra com dues excel·lents estudiants (a qui donen vida Kaitlyn Dever i Beanie Feldstein) abans de la seva graduació de l’institut s’adonen que no han aprofitat el temps fora dels estudis i que no han gaudit prou de la vida així que decideixen posar-hi remei.\nLa majoria de propostes són de factura europea. De Gran Bretanya tenim ‘La mirada de Orson Wells’ i ‘Venganza bajo cero’. La primera és un documental dedicat al cèlebre cineasta a través de pintures i dibuixos del mateix director. L’altra és el remake del film d’acció norueg ‘Uno tras otro’ dirigit per Hans Petter Moland al 2014. El mateix director està darrera de la càmara d’aquesta nova versió centrada en un conductor de llevaneus (Liam Neeson, que torna al cinema d’acció) es veu enmig d’una guerra entre bandes de narcotraficants. De casa nostra la comèdia ‘Yo, mi mujer y mi mujer muerta’, escrita i drigida per Santi Amodeo, està protagonitzada per Bernardo (interpretat per Óscar Martínez), un argentí que no vol complir la darrera voluntat de la seva difunta dona espanyola: que les seves cendres siguin dipositades a la Costa del Sol. Carlos Areces, Ingrid García Jonsson i Germán Baudino completen l’estoll de protagonistes. La producció alemanya ‘303’, dirigida per Hans Weingartner, és una road movie que narra el viatge de dos joves, Jan (Anton Spieker) i Jule (Mala Emde), que coincideixen en un viatge en una caravana des de Berlín. Ella es dirigeix a Portugal mentre que el destí d’ell és Espanya. També arriben dues pel·lícules de factura francesa: la proposta d’aventures ‘El emperador de París’ i la comèdia ‘Quien quiera que me siga’. La primera, dirigida per Jean-François Richet, està ambientada a la França napoleònica i centrada en François Vidocq (Vincent Cassel), l’únic que ha aconseguit fugar-se de totes les presons del país. Després de la seva última evasió es donat per mort i intenta amagar-se fent-se passar per comerciant. L’altra és una comèdia dirigida per José Alcala protagonitzada per Gilbert (a qui dóna vida l’especialista en el gènere Daniel Auteuil), un home que viu amb la seva dona en un petit poblet del sud de França. Quan ella l’abandona farà tot el possible per recuperar-la.\nCompleta les novetats de la cartellera el drama japonès ‘Jesus’. Presentat a la darrera edició del Festival de San Sebastián on va ser guardonat amb el Premi Nous Realitzadors pel director Hiroshi Okuyama, també autor del guió. El film mostra com un adolescent, Yura (Riki Okuma), deixa Tòquio per traslladar-se a un petit poble rural per viure amb la seva àvia. Allà comença a anar a un col·legi cristià i aquest fet desperta la seva fe.\n« Estrenes de la setmana 19.07.2019\nEstrenes de la setmana 02.08.2019 »


Destaca 2020 abordarà els reptes de la digitalització, el paper de la dona en la ciència i la reactivació econòmica post COVID-19 | Castelló Extra\nDestaca 2020 abordarà els reptes de la digitalització, el paper de la dona en la ciència i la reactivació econòmica post COVID-19\n16/10/2020 - Castelló Extra\nLa fira Destaca 2020 abordarà els reptes de la digitalització, el foment del paper de la dona en la ciència i l’emprenedoria i la reactivació econòmica en l’era post COVID-19 en l’edició més innovadora, que combinarà els formats presencial i virtual, i que es desenvoluparà de l’11 al 13 de novembre. La fira de transferència científica i tecnològica pionera de la Comunitat Valenciana que impulsen l’Ajuntament de Vila-real i la Càtedra d’Innovació Ceràmica Ciutat de Vila-real de la Universitat Jaume I s’adapta a la crisi per la pandèmia i es reinventa per a mantindre la seua essència de divulgació, transferència de coneixement i innovació a través de nous canals. L’alcalde de Vila-real, José Benlloch, i la rectora de la Universitat Jaume I, Eva Alcón, han presentat hui l’edició de 2020 de Destaca, acompanyats pel director de la càtedra, Juan Carda, i representants del comité d’experts del certamen.\nEntre les novetats de Destaca 2020 cal assenyalar el format semi presencial, amb ponències i taules de reptes en les quals participaran investigadors i representants d’entitats i empreses, que es desenvoluparan a l’Auditori Municipal Músic Rafael Beltrán Moner de manera presencial de l’11 al 13 de novembre, amb aforament limitat, però que podran seguir-se en directe a través de la plataforma Live Fòrum. De fet, una altra de les innovacions d’aquesta edició és que la zona expositiva dedicada a mostrar les innovacions d’empreses, centres d’investigació o institucions, es desenvoluparà de manera virtual, a través d’aquesta plataforma, amb un màxim de 20 expositors, que completaran la seua participació en la fira amb activitats de networking i interconnexió amb els participants. La zona divulgativa de la fira se situarà a la Casa dels Mundina, on es realitzaran activitats per als alumnes de sisé de Primària, amb una participació prevista de 800 escolars.\nEl país convidat d’aquesta edició serà Estònia, triat per ser un dels països de la Unió Europea líders en digitalització. Precisament la digitalització i la intel·ligència artificial serà un dels temes de debat i reflexió en les taules de reptes, a més del protagonisme de la dona en la ciència i en l’empresa. Destaca 2020 no podia ser aliena a la realitat actual i per això les oportunitats i necessitats sorgides de la crisi també formaran part de l’apartat científic de la fira, en el qual s’analitzarà la reactivació de l’economia en l’era post COVID-19.\nLa programació de Destaca 2020 es completarà amb activitats especials com l’organitzada per l’associació de Voluntariat Sènior d’Assessorament Empresarial (SECOT) i el Centre Europeu d’Empreses Innovadores (CEEI) per a despertar l’interés per l’emprenedoria entre els joves; l’Associació de Tècnics Ceràmics (ATC) també realitzarà activitats per a impulsar el clúster ceràmic i entregarà el II Premi ATC Impulsa, igual que la Fundació Globalis, que també concedirà els seus guardons en Destaca 2020.\nL’alcalde de Vila-real, José Benlloch, ha assegurat que aquesta quarta edició de Destaca compta amb un “ambiciós programa” que llançarà “un missatge d’optimisme en el moment actual i serà una oportunitat de demostrar que, davant les dificultats, som capaces de reinventar-nos”. Benlloch ha anunciat que, gràcies a la subvenció de 30.000 euros per part de la Generalitat per a mostrar el seu suport a aquesta cita innovadora, enguany les empreses i institucions participants no hauran d’abonar cap aportació econòmica. “És la millor manera de fer costat a les nostres empreses en aquest procés de reinvenció per a generar economia i oportunitats”.\nLa rectora de l’UJI, Eva Alcón, ha assenyalat que el programa de Destaca 2020 “va en la línia de les prioritats de la universitat” i ha incidit en la necessitat d’aprofundir en la transferència de coneixement entre l’àmbit científic i l’empresarial per a la innovació i la generació d’un “nou model econòmic basat en el coneixement”.\nVila-real modificarà l'Ordenança de trànsit per a regular la circulació dels Vehicles de Mobilitat Personal\nDocents, comerciants, Policia Local i Departament de Salut La Plana: Premis Poble de Vila-real 2021\nVila-real recupera els actes institucionals posposats amb un calendari oficial intens\nVila-real aconsegueix reduir el deute al 56% en 2020\nVila-real reprén les competicions de l'esport base i amplia les places en activitats dirigides per a socis de l’SME\nCompromís adverteix que l'ampliació del port de València destrueix llocs de treball i resta competitivitat a Castelló\nCastelló impulsa un vídeo per a realçar el paper de l'agricultura per a alimentar-nos i protegir el paisatge i implicar la ciutat en la seua recuperació


Accident del tren de la Pobla per una esllavissada - Teleponent\nInici Succesos Accident del tren de la Pobla per una esllavissada\nAccident del tren de la Pobla per una esllavissada\nNo hi ha hagut ferits i el transport de passatger s'està duent a terme amb autocar. L'accident del tren s'ha produït pels volts de les 7 del matí\nSegons ha informat Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC), el tren de la línia de la Pobla ha patit un accident per una esllavissada pels volts de les 7 del matí. Per sort no hi ha hagut ferits.\nEn aquest moments, el transport entre Balaguer i la Pobla de Segur s’està fent en autocar.\nArticle anteriorUnes 300 persones reben a Vallfogona de Balaguer una Serret emocionada\nArticle següentLaura Borràs és escollida presidenta del Parlament


2021 - Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona\n15 NOV. Setmana de la Ciència 2021. Col·loqui "Fruites i Verdures a l'Alimentació Humana"\nL'Acadèmia participa a la 26a Setmana de la Ciència amb el Col·loqui "Fruites i Verdures a l'Alimentació Humana" dins del marc de l'Any internacional de les Fruites i Verdures.\n18 i 21 NOV. Setmana de la Ciència 2021. Visites guiades a l'Observatori Fabra\nL'Acadèmia participa a la Setmana de la Ciència 2021, amb visites guiades a l'Observatori Fabra. Visita que permet conèixer els orígens de l’Observatori Fabra i tot el seu recorregut històrico-científic fins a l’actualitat. Ciència, art i vida domèstica han format part d’aquest edifici singular des del 1904. Durant aquesta activitat el personal propi de l’Observatori mostrarà als visitants les tasques científiques que encara es mantenen ben vigents: l’astronomia, la meteorologia i la sismologia.


Atenció social bàsica (EBAS) - Ajuntament de Taradell\nDe dilluns a divendres de 9 a 14 i dilluns i dimecres de 16 a 19h.\nEl Servei bàsic d'atenció social és un conjunt organitzat i coordinat d'accions professionals, integrat pels respectius equips tècnics que tenen per objecte promoure els mecanismes per conèixer, prevenir i intervenir en persones, famílies i grups socials, especialment si es troben en situació de risc social o d'exclusió. Aquests equips tècnics, Equips Bàsics d'Atenció Social (EBAS), estan formats per professionals de les disciplines del treball social i l'educació social que atenen a la població des de la proximitat per mitjà de recursos específics i del seu propi entorn comunitari.\nDes del Servei bàsic d'atenció social s'ofereix:\nOferir informació, orientació i assessorament per facilitar solucions als problemes que es plantegin.\nFer propostes d'atenció a les necessitats socials més immediates, generals i bàsiques de les persones, famílies i grups amb dificultats econòmiques, manca de recursos, marginació, etc. i tractaments socioeducatius.\nConèixer els recursos i prestacions socials existents i informar i ajudar en la gestió dels tràmits.\nL'atenció social s'adreça a tota la ciutadania de Taradell amb dificultats socials i que es trobin en situacions de vulnerabilitat i dependència.\nAccediu al servei en\nâ€‹Mancomunitat La Plana


ANDREU NIN i jo ja tenim biblioteca a la Rambla de BCN - A la brasa i al caliu\n22 de maig de 2010 a les 3:36 am\nAra només em faltaria que els sobiranistes reivindiqueu l’Andreu Nin. Quins pebrots! Com que riure’s de la història és fàcil, ja no em vindria d’aquí. Au, ja n’hi ha prou.\nSi en Felip Puig o l’Artur Mas l’associen al sobiranisme no em sorprendré gens, perquè coses pitjors s’han vist: els idiotes no tenen fronteres. Definitivament: no es pot esperar res de sensat provinent de Vilaweb: no me’n queda cap dubte. No en vull saber res més. I agraïré els comentaristes de l web nacionalista que passin. No els trobarem a faltar.\n22 de maig de 2010 a les 10:31 am\nara i aquí, com llavors als altres dos posts, som amb tu per celebrar-ho. Que gaudeixis de la Biblioteca i la Rambla. També com llavors el meu rebuig a tota casta d’estalinisme…Arruix quina por!


Nutrició Sense Fronteres, finalista del Premi Europeu per a la Prevenció de Residus\n(Foto: Nutrició Sense Fronteres / Facebook)\nEl projecte BCN comparteix el menjar, de Nutrició Sense Fronteres (NSF), ha estat seleccionat, entre més de 12.000 a tot Europa, com a finalista europeu al VII Premi Europeu per a la Prevenció de Residus.\nBCN comparteix el menjar és una iniciativa per a l'aprofitament de recursos alimentaris ja cuinats que contribueix a reduir el malbaratament d'aliments i la situació de vulnerabilitat de les persones en risc d'exclusió social de l'àrea metropolitana de Barcelona.\nDins de les accions realitzades durant la Setmana Europea de Prevenció de Residus l'acció de NSF ha estat nominada finalista per l'originalitat de la proposta, el seu caràcter innovador, l'adaptabilitat a altres contextos regionals o locals, la mobilització del públic objectiu i la durada.\nAl llarg dels dies que va durar l'acció, 17 centres socials van rebre el menjar donada per 15 hotels i 18 empreses dels seus excedents alimentaris ja cuinats. En total es van recuperar i van distribuir 835 quilograms. Creu Roja, SOS Aldees Infantils, Càritas, Àmbit Fundació, Santa Lluïsa de Marillach, són algunes de les entitats que han rebut el menjar.\nEl projecte BCN comparteix el menjar preveu la realització de sessions formatives per a la promoció d'una dieta saludable a baix cost, hàbits d'higiene i seguretat alimentària i alimentació saludable en etapa infantil i juvenil als usuaris, voluntaris i personal dels centres socials beneficiaris.\nAquesta acció representa un exemple de col·laboració entre una entitat sense ànim de lucre i les empreses responsables amb el seu context social. Junts han fet possible una acció que ha beneficiat unes 2.500 persones, fent accessible els aliments a col·lectius en risc d'exclusió social.\nLa VII Setmana Europea de la Prevenció de Residus es va dur a terme en 33 regions, gràcies a la participació de 39 organitzadors, i es van realitzar 12.035 activitats arreu d'Europa, 926 de les quals, a Catalunya.\nD'aquestes s'han escollit sis. En aquest sentit, Nutrició Sense Fronteres és doblement candidata, ja que va col·laborar amb un altre dels candidats, l'Smart City Expo World Congress de la Fira de Barcelona i la seva excel·lent gestió i estratègia integral centrada a reduir la generació de residus, promoure la desmaterialització, la reutilització i la recollida selectiva de tots els elements empleats.\nEl veredicte del jurat del Premi, que està format per especialistes europeus independents en matèria de prevenció de residus, es farà públic el dimecres 11 de maig del 2016.


La nova presa de pèl de la Unió Europea\nmartes, 27 octubre 2020 - 18:40 h\nJoan Pons Alzina | @dosamics | 24/07/2020\nVist com els mitjans espanyols (catalans inclosos) han tractat els darrers pactes de la UE, fent celebracions i arribant a dir que eren acords «històrics», és per pensar que, una de dues, o bé estan tots en mans de capital foraster o han abandonat completament la deontologia periodística per la qual les informacions s’han de contrastar i no val només reproduir les declaracions dels polítics, sigui quin sigui el seu color. Clama al cel veure les poques ganes que hi ha de fer un periodisme seriós, així com també el relat acrític i més que favorable a la UE que es ven a l’opinió pública.\nCom que som persona d’ideals, tinc sentit històric i de futur, Europa sempre serà només una Ítaca, un somni, un núvol de bons valors i èxits culturals, és a dir, l’altra cara de la barbàrie que és també el continent europeu, el de les guerres continuades durant segles entre els pobles del continent: entre germànics i francòfons i eslaus; entre francòfons i hispànics, italians i germànics… Me’n ric de les lluites de classes com a motor de la història. La benzina dels temps són els xocs entre ètnies. Per aquest motiu, d’Europa, em quedo amb Giacomo Leopardi, Albert Camus, Wolfgang A. Mozart, Henry Purcell, Ludwig Wittgenstein, Rembrandt, Vincent van Gogh, Federico Fellini, François Trufaut i moltíssims més que amb l’art i la cultura avui ens consolen, ens conviden a pensar i a autodeterminar-nos. Aquesta és la meva Ítaca, el meu somni, mentre cuido el meu jardí, com diria Voltaire.\nI abomino l’altra cara d’Europa, però que tanmateix és la que és i de la que no val mirar a un altra banda, la d’unes nacions que, menys l’espanyola, ara encegada amb la UE, només defensen els seus inconfessables beneficis. La UE, no l’Europa somniada, és la dels capitals de l’Europa del nord, només interessada que l’Europa del sud sigui la dels mercats on poder col·locar els seus productes industrials i ser destí del seu turisme low cost. Un temps, d’açò, l’esquerra en deia colonialisme.\nEls GOVERNS DE FELIPE GONZÁLEZ van abraçar la CEE, després UE, plegant-se els anys vuitanta i noranta del segle passat a les conveniències del capital exportador i financer alemany, pels quals la nostra indústria s’havia de tancar, privatitzar i vendre als capitals forasters. En van dir «modernització» i «reformes estructurals i productives» i les van justificar pels «criteris de convergència», els quals venien donats molts per pactes no escrits en els sinuosos passadissos de les cancelleries. El resultat és que es va vendre, en una primer.a etapa, una part de la nostra sobirania econòmica, per, en una segona, amb la moneda euro, acabar de vendre el que restava, quedant fermats de mans i peus, mentre som els consumidors i fregaplats dels estats nació nord europeus «frugals».\nEls darrers pactes de la UE, lluny d’encarrilar el projecte vers una unió federal a la manera dels Estat Units d’Amèrica, reblen el clau d’una estructura econòmicoinstitucional que ens empobrirà definitivament i que té alts costos polítics. Ho corrobora el fet que el Consell Fiscal Europeu, un organisme de la Comissió, espera per l’any vinent que el dèficit es redueixi a Espanya més del que seria convenient perquè l’economia es recuperi, amb la qual cosa ens exposem a retallades en les pensions i en l’ensenyament, en tota la despesa social i cultural. Els 72.000 milions d’euros d’ajudes que Espanya rebrà seran insuficients per compensar la contracció fiscal que s’espera. Així mateix, totes les pretensions de condicionar el desemborsaments dels fons de cohesió al respecte als principis de l’estat de Dret, que estan amenaçats a Hongria i Polònia, han quedat en nores. Per acabar-ho d’adobar, el procés de negociació ha retallat les ambicions més interessants del pla de recuperació, com són el programa de recerca Horizon Europe, l’Invest EU i un programa per sostenir la solvència de les Pymes afectades per la crisi de la pandèmia. I per si no n’hi hagués prou, el preu d’aprovar el pla de reconstrucció ha estat a costa d’augmentar els descomptes de les contribucions pressupostàries dels «frugals». És a dir, es donarà la paradoxa que els països que més beneficis tenen de mantenir l’actual statuts quo i més rics són seran, en proporció als més pobres, els qui contribuiran menys als pressupostos comuns. Sense venes als ulls, no crec que tinguem res a celebrar.


La ponència del cànnabis pren fua\nEls partits ja han posat sobre la taula una trentena de noms d’experts per començar a fer feina\nLes conclusions de la ponència per regular els clubs de cànnabis podrien estar a punt a l’estiu. DAVID BORRAT\nPalmaLa Comissió de Salut tancarà, aquest proper dimecres, la llista d’entre 12 i 14 experts que participaran en la ponència d’estudi per regular les activitats cannàbiques a les Illes Balears. Dimecres passat es va realitzar la primera reunió dels grups parlamentaris i, davant el fet que hi ha un consens bastant ampli, tot i que també hi ha visions divergents, s’ha decidit tirar pel dret i posar en marxa, sense més dilació, les compareixences. Segons han explicat a l’ARA Balears fonts presents a la comissió, la idea és que les conclusions estiguin enllestides a principis d’estiu, abans que finalitzi l’actual període de sessions.\nLes compareixences començaran d’aquí a dues o tres setmanes i seran obertes al públic. Els partits han posat una trentena de noms sobre la taula que caldrà ‘garbellar’ en la sessió d’aquest dimecres. Entre els proposats destaca, per exemple, la uruguaiana Raquel Peyraube, qui fou una de les peces clau en el procés de legalització de l’ús de la marihuana al seu país durant el govern de José Mujica. Peyraube es troba a la llista de MÉS per Mallorca que també inclou diversos activistes i especialistes de renom com el bioquímic Manuel Guzmán, qui ha estudiat l’impacte dels cannabinoides a l’organisme, amb especial èmfasi en les bases moleculars de la seva acció als camps de l’oncologia i la neurodegeneració.\nA la llista de noms que proposa el PSIB hi ha majoria de representants del Servei de Salut de les Illes. Hi destaca, però, la presència del fiscal antidrogues de Balears, Adrián Salazar. El PP, en canvi, demana la compareixença de les lletrades del govern central i de la Comunitat amb relació a aquest tema, així com la de la lletrada d’alguna comunitat on ja s’hagi aprovat una normativa semblant, entre altres especialistes del camp de la salut.\nUna ponència amb tres apartats\nLa ponència s’estructurarà en tres apartats, en la mateixa línia de la Proposició No de Llei que, fa tot just un any, van presentar els partits que integren el Pacte. Així, es vol reconèixer l’ús terapèutic del cànnabis “per part d’aquelles persones malaltes per a les quals aquesta substància pot ser un bon complement o un substitutiu durant el tractament de diferents símptomes”, especialment en temes pal·liatius del dolor. Una segona línia, potser la més polèmica, serà la regulació de les associacions cannàbiques, com s’està fent a Catalunya i al País Basc. Els promotors de la iniciativa asseguren que persegueixen dos objectius. D’una banda, protegir les associacions que en promouen el consum responsable (actualment n’hi ha una vintena llarga a les Balears) i, especialment, els seus clients, alguns dels quals són, justament, malalts que compren cànnabis amb intencions pal·liatives. De l’altra, i també prenent com a exemple el cas català, evitar la proliferació de punts de venda de droga massiva que s’aixopluguin sota el paraigua de l’alegalitat d’aquests clubs. Finalment, la ponència estudiarà també desenvolupar nous programes d’informació, prevenció i promoció de la salut en drogodependències, especialment per a la població jove.\nLes primeres compareixences podrien tenir lloc a finals d’aquest mes o, com a molt tard, a principis del mes d’abril.


La defensa sella en Vilnius el passe a semifinals (56-71)\nValencia Basket va certificar el bitllet per a la seua huitena semifinal de l'Eurocup després de guanyar el segon partit de la seua sèrie de quarts en la pista del Rytas Vilnius per 56-71. L'equip taronja es va refer de la reacció d'orgull de l'equip lituà en el segon quart amb una excel·lent segona meitat a nivell defensiu i l'aportació ofensiva de Tobey (18 punts) i San Emeterio. L'equip taronja ja espera rival, que eixirà del vencedor del tercer partit de la sèrie entre Lokomotiv Kuban Krasnodar i Unics Kazan i que començarà a la Fonteta el 19 de març.\nJaume Ponsarnau va començar el partit amb el quintet format per Sam Van Rossom, Joan Sastre, Fernando San Emeterio, Will Thomas i Bojan Dubljevic. Un mat de Will després de rebot ofensiu va inaugurar l'anotació en el partit i un triple de Van Rossom va donar una primera renda a l'equip taronja (0-5) encara que Bendzius va contestar amb un altre triple. Un tir lliure de Dubljevic i un triple de Stipcevic van empatar el partit a sis, encara que San Emeterio també va convertir des de fora per a mantindre per damunt al Valencia Basket (6-9 min.4). El quadre local li va donar la volta al marcador de la mà de Bendzius i Parakhouski abans d'una cistella des de la mitjana distància de Van Rossom i un altra baix l’anella de Will Thomas que retornaven l'avantatge. Un triple de Dubljevic i un encert des de la mitjana distància de Mike Tobey suposaven un parcial de 0-9 que va portar a Adomaitis a parar el partit (10-18 min.7). Girdziunas va clavar el triple per a tallar el parcial però Tobey va aconseguir els dos punts amb el tir a taula per a deixar el marcador en 14-20 al final del primer acte.\nUn alley-oop i un triple de Tobey van respondre a l'inici anotador de Seeley i Parakhouski i un triple de Matt Thomas va tornar a provocar l'aturada per part del tècnic local amb 19-28 a poc menys de set minuts per al descans. Un mat de Parakhouski i un triple de Bendzius van retallar la renda taronja i un tir lliure de Seeley i un 2+1 de Butkevicius va empatar el partit a 28. Després de la fallada de Dubljevic, Echodas va ficar un ganxo i Butkevicius des del tir lliure van allargar el parcial a un 12-0 que va posar per davant a l'equip lituà. San Emeterio va tallar la sequera des del tir lliure però Echodas es va penjar del cércol i Stipcevic va clavar el triple per a posar una màxima distància (36-30). Labeyrie va convertir un des de la personal i Tobey va ficar la cistella a taula però Stipcevic va ficar el triple sobre la botzina de possessió per a manar el partit al descans amb 39-33.\nUn triple de Guillem Vives va obrir la segona meitat i una safata de San Emeterio posava a un a l'equip taronja abans dels tirs lliures de Parakhouski i la pilota penjada que va convertir Echodas. Matt Thomas va anotar des de la mitjana distància i Tobey es va penjar a una mà a passada de Labeyrie per a tornar a apretar el marcador i el propi Matt a taula posava de nou per damunt al Valencia Basket. I seguint la seqüència, un ganxo de Tobey portava a Adomaitis a parar el partit després d'un parcial de 0-8. Louis Labeyrie es va fabricar la cistella per al 43-48 abans que Bendzius tallara el parcial des de la mitjana distància. Will Thomas després de rebot ofensiu i una cistella que es va fabricar San Emeterio portaven a l'equip local a tornar a demanar temps mort amb 45-52 i a tornar a ficar en partit a Parakhouski. Un triple de Sirvydis va ser replicat per un altre de Sastre i San Emeterio des del tir lliure va estirar la renda a nou punts per a arribar amb 48-57 amb deu minuts per jugar.\nParakhouski va ficar la primera de l'últim acte però Will després de rebot ofensiu va respondre per a protegir l'avantatge taronja i Doornekamp des de la mitjana distància la va posar per primera vegada per damunt de la desena. Un triple de Joan Sastre obligava a Adomaitis a parar-ho amb 50-64 i un poc més de set minuts per a la botzina final. En els minuts finals, l'equip lituà totalment esgotat ja no trobava el cércol i Tobey continuava anotant per a deixar el marcador final en 56-71final en 56-71.


Ontinyent augmenta un 33% les partides per a promoció econòmica i crearà un Pla de Màrketing de Ciutat | L'Informador\nOntinyent augmenta un 33% les partides per a promoció econòmica i crearà un Pla de Màrketing de Ciutat\nPublicat a 26 de novembre de 2017 el 7:00. Escrit per Juan Antonio Cloquell\nEl projecte de pressupostos per a 2018 inclou 730.000 euros en fomentar l’ocupació directa de sectors amb dificultats per trobar feina\nEl Govern d’Ontinyent tornarà a augmentar en 2018 les partides directes destinades al foment de les polítiques de Promoció Econòmica al municipi, que ja havien registrat una pujada superior al 50% des de 2015 a la que s’afegeix ara una pujada addicional del 33%.\nEl regidor coordinador de Política Econòmica, Pablo Úbeda, i el regidor d’Hisenda, Joan Sanchis, han donat detalls al voltant de la proposta de pressupostos per al proper exercici en l’àrea de Política Econòmica, on destaca la inversió de 730.000 euros en accions de foment de l’ocupació directa o novetats com la creació d’un Pla de Màrketing de Ciutat que crearà una marca pròpia per projectar i difondre Ontinyent a l’exterior.\nÚbeda i Sanchis valoraven positivament les dades de les últimes onades del SERVEF, que constaten un descens interanual del 10%, consolidant la tendència dels últims anys, destacant que tot i que les polítiques d’ocupació no son competència directa dels ajuntaments “aquest govern municipal en la mesura de les seues possibilitats va a seguir fent tot allò possible per dinamitzar l’economia i fomentar l’ocupació”, destacaven.\nEn aquest sentit Joan Sanchis detallava els diferents plans d’ocupació que es veuen reflectits a la proposta de pressupost municipal per a 2018, que inclou un total de 730.000 euros procedents de recursos propis i d’altres administracions, per tal d’afavorir als sectors amb mes dificultats per trobar feina, com ara joves, parats de llarga durada i majors de 55 anys. Entre les partides contemplades al respecte es troben dues subvencions de la Generalitat Valenciana dotades amb mes de 90.000 euros per contractar 7 persones durant entre 6 i 7 mesos, Amb el programa “Avalem Experiència” per a majors de 30 anys i el Programa de Parats de Llarga Duració. A més a més es continuarà amb el Pla Jove, que es posava en marxa enguany comptant amb 720.000 euros de la Generalitat i al que l’Ajuntament aporta 220.000 euros per equiparar els salaris dels 46 joves beneficiaris als dels treballadors municipals. Per últim, es comptarà amb una ajuda de 140.000 euros de la Diputació de València per contractar a majors de 55 anys, un sector amb especial dificultat per trobar feina.\nQuant a les partides directes per a Promoció Econòmica, Pablo Úbeda explicava que una de les principals novetats es la creació d’una nova partida de Pla de Màrketing Urbà dotada amb 60.000 euros, per tal de crear “una eina complementària a la planificació estratègica de la ciutat, per impulsar, projectar i difondre la ciutat creant una marca pròpia que podrem emprar a l’exterior”. Altre aspecte destacat es l’augment de 30.000 a 60.000 euros de les ajudes per a la participació en fires nacionals i internacionals i l’elaboració de catàlegs d’empresa, dues línies d’ajuda a les que en 2015 s’obrien 17 i 15 expedients respectivament, i que en 2017 han passat a 34 i 20, “un èxit en la demanda que ens ha motivat a duplicar la partida”, assenyalava.\nA més a més, al projecte de pressupostos de 2018 es contempla una partida de 150.000 euros per al fons global del Consell Econòmic i Social a través del qual s’impulsen campanyes de dinamització industrial i comercial a la ciutat; es destinaran 20.000 euros a foment del turisme i promoció de la ciutat; i es mantenen les ajudes als arrendaments de naus i locals i també l’aposta per la Càtedra d’Innovació en la que participen l’Ajuntament, les universitats de València i Alacant, Caixa Ontinyent i l’empresa ESET, al marc de la qual enguany s’ha editat un estudi sobre innovació en el sector tèxtil i s’han convocat uns premis, entre d’altres accions.


El Contrafort: Una política de dos eixos\nM'estic començant a acostumar a veure com la gent se sorprèn en saber que sóc independentista, i que milito a Unió. El debat identitari del meu partit mereix un apunt, fins i tot un llibre, però la qüestió en si mateixa mereix una reflexió.\nLa política actual, al meu entendre, no se situa sobre un únic eix que va de la dreta més llunyana a l'esquerra més efervescent. És una política de dos eixos sobre els quals es vehicula el model social i la voluntat nacional. En una nació privada d'estat com la nostra el debat identitari assumeix un rol que va més enllà del model de país o de societat. I així ha de ser si volem arribar a algun lloc.\nDeixant de banda el model social que defensem, siguem comunistes, socialistes, democristians, o liberals hem de sumar esforços i treballar per la llibertat de la nostra nació i del nostre poble. L'independentisme no ha estat mai i no ha de ser un capital de l'esquerra, que durant molts anys va predicar l'internacionalisme més "anacional" sinó que ha de ser el comú denominador que vehiculi les voluntats conjuntes de l'heterogeni Poble Català.\nTots units fem força. Siguem independents, i quan la llibertat sigui la nostra cota política ja ens tirarem els plats pel cap.\nUnknown 10 de desembre de 2009, a les 21:46\nHome la veritat és que Unió Democràtica no es pot considerar un partit independentista al meu entendre i per tant, és normal que la gent al vincular-te a aquest partit no faci l'associació Jordi-independentista...\nJo tinc la sensació Jordi, amb tot el respecte, que els Joves d'Unió penseu diferent que "els grans" en alguns temes i això fa que la gent es confongui... Jo mateix per exemple, fins que no m'ho vas explicar en l'anterior post, pensava que estaveu subjectes fer el que us manaven des de dalt.\nUnknown 10 de desembre de 2009, a les 23:59\nTens raó. Unió de Joves, fins a dia d'avui, ha defensat l'independència de Catalunya i els Països Catalans. Des d'UDC s'han defensat postulats propers al confederalisme dense deixar de banda ni tancar la porta a altres modulacions del sobiranisme. Malgrat això, tristament, l'Unió històric ha quedat eclipsat per la personalitat del líder actual. Tot i així, només cal revisar les ponències del partit per adonar-se que la política del partit que es ven als mitjans no és la que es vota congrés rere congrés. Almenys, no ho és en tots els aspectes. Salut!


Taxes i altres - Agència Tributària\nModel 045. Taxa fiscal sobre el joc. Màquines o aparells automàtics. Declaració liquidació.\nModel 410: Pagament a compte de l'impost sobre els dipòsits de les entitats de crèdit.\nModel 430. Impost sobre primes d'assegurances. Declaració liquidació.\nModel 480. Impost sobre primes d'assegurances. Declaració resum anual.\nModel 587.Impost sobre els gasos fluorats d'efecte d'hivernacle.Autoliquidació.\nModel 591.Impost sobre el valor de la producció de l'energia elèctrica.Declaració anual d'operacions.\nModel 685. Taxa sobre apostes i combinacions aleatòries.Autoliquidació.\nModel 695. Taxa per l'exercici de la potestat jurisdiccional en els ordres civil, contenciós administratiu i social. Sol·licitud de devolució per aplanament total, per assolir un acord que posi fi al procés o pel reconeixement total de les pretensions del demandant en via administrativa per part de l'Administració demandada i per acumulació de processos.\nModel 696. Taxa per l'exercici de la potestat jurisdiccional en els ordres civil i contenciós administratiu.\nModel 714. Impost sobre el patrimoni.\nModel 777. Declaracions liquidacions extemporànies i complementàries. Document d'ingrés o devolució.\nModel 791. Instància per a totes les convocatòries de l'AEAT.\nModel 840. Declaració de l'impost sobre activitats econòmiques.\nModel 848. Impost sobre activitats econòmiques. Comunicació de l'import net del volum de negoci.


Recepció de Nadal al Palau Marc | Rosa Maria Curto\nRecepció de Nadal al Palau Marc\nPublicat el 22 Desembre 2016 per Rosa Maria\nHavent escalfat la veu, i després de l’assaig; ja està tot preparar, micròfons i taclat. Tots ben macos, els cantants del Cor Drassanes, sortim al pati del Palau Marc. El conseller de Cultura dóna la benvinguda a tots els assistents.\nLa interpretació de nadales és càlida, festiva i alegra:\nÉs mitjanit, d’Adolphe-Charles Adam, amb la versió catalana de Cècar Aparício.\nWhite Christmas d’Irving Berling\nHappy Chistmas (War is over) de John Lennon\nWe all stand together de Paul Mc Cartney , amb arranjament del nostre director Óscar Peñarroya.\nEl noi de la mare d’Ernest Cervera ha estat la darrera i l’hem cantat conjuntament amb tots els presents.\nFer un tancament compartit augmenta el número de somriures i uneix les energies diferents. Que aquestes festes ens portin a viure amb més empatia i generositat amb tothom i que aquests sentiments perdurin.\nL'entrada va ser publicada el Música i etiquetada concerts, Cor Drassanes, nadal per Rosa Maria. Guarda l'enllaç permanent.


Sense confiança – Lo bloc\nIvan\tpolítica\t 10 Juny 2016 10 Juny 2016 4 Minutes\nDues maneres completament diferents d’entendre la política no s’acaben d’entendre juntes.\nD’una banda Junts pel SI. Hereus, especialment la part convergent, del peix al cove. Però també amb els que abans habitaven l’ampli espai que hi ha entre Raül Romeva i l’Ernest Maragall, experts en els meandres de la gestió política i la gestió del no poder, de l’oposició. I els d’ERC, experts en refundar-se, canviar de líder i guanyar impuls. Més enllà dels objectius que legítimament persegueixin, són gent acostumada a la pràctica professional de la política. Als tempos variables i les rectificacions que no ho semblen.\nA l’altra banda de l’espectre polític, del Parlament, i de concepció vital, un aplec de gent que s’organitza en la Candidatura d’Unitat Popular, que ha deixat enrera el seu nom en plural, però no la seva diveristat interna. Què són aferrissadament assambleïstes, que ho votaran tot vàries vegades abans de decidir res, i que no li tenen gens de por a quedar malament amb ningú que no sigui ells mateixos. I volen la Revolució, la volen tota sencera, i la volen ara mateix.\nI ara surten un munt de genis de la política dient que ells ja deien que no s’entendrien! Bé, jo no ho diria tant cert que no s’entendran. Els catalans podem tirar de llibres d’Història per a posar exemples tant de pica-baralles estúpides com d’acords insospitats. Som la síntesi del seny i la rauxa.\nLa rauxa, ara mateix, la posa la CUP. L’Anna Gabriel no és el David Fernández, ni de ben lluny. No li hem vist el mateix enginy verbal, ni la capacitat d’expressar amb molta fermesa unes conviccions i alhora deixar la porta oberta a una entesa. Si més no, fins ara. I tampoc no veig cap cupaire que exposi intencions programàtiques o ideològiques amb la brillant exposició que exhibien el Baños o l’Arrufat. Però han accentuat la seva fermesa i hi ha una part del seu electorat, el més roig, que deu d’estar ben content.\nA banda de parlant, també hi ha diferències actuant, encara més significatives i importants. Per què tots els diputats cupaires han votat en bloc? La legislatura passada vam veure com els tres membres del seu grup parlamentari votaven separadament quan ho consideraven oportú, mentre que ara, tot i la forta divisió interna s’ha imposat una disciplina de grup que no casa, em sembla, amb el seu discurs llibertari.\nL’absència del David Fernández i el Quim Arrufat es nota i molt. Abans de les eleccions hom es demanava perquè la CUP renunciava al prestigi que havien guanyat aquests dos. Ara ens podem demanar perquè han renunciat també a la seva experiència. L’esquerra anticapitalista continua aprenent de què va la política d’abast més amunt que els municipis. Ho està aprenent a l’ajuntament barceloní, i ho està tornant a aprendre al Parlament, on no sabien que tombar els pressupostos és prémer el botó vermell per a tombar el govern. Marededéusenyor!\nEl seny toca esperar-lo de JxSI, un bàndol que està ple de gats que saben caure dempeus. Però gent tan assenyada hauria d’haver concedit algun caramel que els cupaires poguessin assaborir, començant per tocar els impostos als que més guanyen i seguint, per exemple, per disminuir en alguna mesura el nombre d’alts càrrecs nomenats a dit. O negociar que els que van ser alts càrrecs i han tornat a ser funcionaris deixin de cobrar pels càrrecs que ja no ostenten i tornin al seu sou normal de funcionari. Complex, trepitja ulls de poll a molts partits, però s’hagués venut molt bé.\nTot i haver fracassat amb la negociació pressupostària JxSI juguen amb una carta que, si no és certa és ben trobada: al Parlament, són els únics que han proposat coses en positiu. O si més no, els altres grups no han aconseguit vendre cap proposta emblemàtica, només oposar-se a JxSI (que, per altra banda, és el que hom espera d’una oposició). O sigui que de moment, encara dominen el discurs polític. I més ara que Carles Puigdemont ha convocat la moció de confiança.\nEntre els dos extrems hi ha altres quatre grups parlamentaris que estan més pendents de les eleccions de finals de juny que no pas del que pugui passar al Parlament. Però, aquesta indefinició fa que la seva diferenciació caigui en picat i que ho fiin tot a què puguin fer els seus germans grans al Congreso. Sempre és arriscat confiar en que un altre jugui les seves cartes a la teva conveniència.\nDe moment ja els va bé no haver-se de retratar i esperen millorar posicions en unes hipotètiques noves eleccions catalanes, que ara no seran fins ben entrada la tardor. Eleccions que portarien un reposicionament, especialment de l’independentisme, sembla que amb un lideratge republicà clar. I ja veuriem què passaria amb els que van prestar el seu vot en favor de l’ideal independentista, o en contra de la corrupció pujoliana.\nPerò molt difícilment sorgirà un nou escenari parlamentari on les CUP tinguin el poder negociador que ara gaudeixen.\nPublicada 10 Juny 2016 10 Juny 2016\nPrevious Post Gratis\nNext Post El ciclo de Tschai\n4 thoughts on “Sense confiança”\n10 Juny 2016 a les 8:35 am\nDiria que hi ha una frase en aquest post amb la que estic d’acord.\nEt diria quina és però no me l’he apuntat i ara mateix no sóc capaç de trobar-la…\n10 Juny 2016 a les 8:39 am\nRàpid i contundent, com el Luís Suárez! 😀\n10 Juny 2016 a les 12:37 pm\nA ti no te gustan los recitales de poesía ,no ? pero hay en Youtube un montón de vídeos de Formosa que vale la pena ver y escuchar.\n10 Juny 2016 a les 3:42 pm\nM’ho miro quan pugui, avui estic molt enfeinat.\nPoesia, si; però a casa i quan estic sol i tinc temps per endavant, perquè acostumo a llegir, somniar, quedar-me embobat, continuar llegint, tornar enrera… i tornar a començar.\nI clar, això en un recital és perdre’s la major part de l’acte.