Aventures i pensaments de la Khalina: El temps\nPublicat per khalina a 22:53\nCrec que ha estat bé la teva pensada. Jo ara ja crec que hem de viure el present, i mirar de gaudir tot el que ens dona la vida i aprofitar bé el que tenim, quí sap el que ens reserva la vida pel demà?\nEn lo referent al tema Paseante, potser en lloc de fer posts de comiat hauriem d'haver fet tots una vaga, de no penjar res si ell no ho feia...I a veure si espavilava!\n15 de febrer de 2009, a les 23:34\nDoncs 5 minuts abans que s'acabi el teu aniversari començo a escriure el comentari...\n5 minuts deuen ser molt poquets, per a mi que ja tinc 57 anys... je, je, je...\nMoltes felicitats!! (4 minuts)\nM'ha agradat molt el teu post i és un tema que a mi també m'ha fet escriure sovint, aquest del temps. Apassionant! (3 minuts, ai que faig tard!)\n15 de febrer de 2009, a les 23:57\nArribo una hora tard però les felicitats també són igual d'inteses!\n16 de febrer de 2009, a les 0:57\nEncara que sigui tard aqui et deixo:\n16 de febrer de 2009, a les 6:50\nmoltes felicitats, Khalina!\n(el Paseante ha tornat, jijiji... ;)\n16 de febrer de 2009, a les 9:22\nper molts anys, o potser millor dir, per molts segons. I per moltes lletres i escrits com els que ens regales.\n16 de febrer de 2009, a les 10:09\nUiuiuiuiiii... un post com aquest... ens estem fent grans?\nEmily, no caldrà la vaga de moment.\nCarme moltes gràcies! Vas arribar perfectament a temps\nveí moltes gràcies per les felicitacions.\nSaps, em vaig un fart de plorar quan va morir en Fofo. Tindria uns quatre anys, però encara ho recordo.\nGr`cies Nimue. Ja veig que el "paseante/nadador" ha tornat.\nEstrip, anirem gastant segons en escriure o en llegir blogs. Segons que no podrem recuperar, però estaran ben emprats.\nCada aniversari ens fa més grans, però cada dia també ens fa avançar i allunyar-nos del nostre principi\n17 de febrer de 2009, a les 1:30\nL'avi i jo et desitgem un impossible en aquesta vida: gaudir de cada segon, no de percepció... real.\nCarpe diem khalina!\n17 de febrer de 2009, a les 1:33\nJo sempre dic que si el temps ens passa rapit es perque som feliços , quant les coses van malament les setmanes son llarguisimes .\nCal aprofitar cada dia al maxim , el temps que pasem neguitosos o enfadats es temps que estem morts.\n17 de febrer de 2009, a les 8:53\nUps..arribo tard!!! Igualment, MOLTES FELICITATS!!!\nEl temps... no podem perdre el temps en pensar que farem amb el nostre temps...\nUassaaaaa!!! Carpe Diem noia!!!\n18 de febrer de 2009, a les 12:05\nSergi i avi, gràcies. Gaudirem de tots els segons.\nGràcies per la felicitació.Tens raó Garbi. No val la pena enfadar-se.\nEli gràcies, Tots els aniversaris tenen 8 dies de marge per ser felicitats\n18 de febrer de 2009, a les 21:56\nDeixa que m'apunti aquesta darrera frase que li has deixat a l'Eli, m'anirà molt bé (vaig esborrar per error tots els recordatoris d'aniversari de l'agenda del mòbil)\n18 de febrer de 2009, a les 22:15\nel maleït temps (i la feina) m'ha fet arribar tard, molt tard, a felicitar-te.\ncom no m'agrada excussar-me en el tic-tac del rellotge, m'excusso cantan-te un "anys i anys, per molts anys, a la una per molts anyyyyyyyyyys".\n19 de febrer de 2009, a les 12:13\nHehe, 8 dies de marge! Abans i despres, no? Perque jo et vaig felicitar com una setmana abans!\nQuines disertacions khalineres més interessants. per cert, d'on has tret la conversa del nen de tres anys?\nMoltes Felicitats Khalina!\nHas fet un post molt bonic. A mi m'agrada jugar amb el temps i perdre'm. Reconec però, que és impossible defugir-ne. Amb l'edat he après a dosificar-lo i a aprofitar-lo!\nLes arrugues? olide Rosa Mosqueta i endavant!\nEl paseante és el nadador :)\n19 de febrer de 2009, a les 23:33\nSergi, de fet és una còpia de la dita "tots els sants tenen capvuitada" adaptada a aniversaris.\nÒscar, ais el temps. Gràcies per la cançoneta. Has desafinat? Espero que no o les comparses de Carnestoltes et pelen ;) Gràcies per felicitar en vuit dies.\nThe horror, de fet el marge és per darrera, però mira acceptarem per davant i darrera.\nAlatrencada la conversa del nen és fruit de la meva imaginació. O potser no i només és una adaptació jeje.\nMoltes gràcies Joana. Saps que en Wow em va regalar una cremeta, gel i desodorant de rosa de mosqueta? mmm\n20 de febrer de 2009, a les 1:26\nArribo a temps per felicitar-te!! Encara no han passat els 8 dies...Uf! Sento no ser-hi del tot però la gateta em té absorbida...\nMolts petons, Khalina!!\n20 de febrer de 2009, a les 23:24\nO sigui... molts petons i per molts anys!!!\n(ja et dic... completament absorbida!)\n20 de febrer de 2009, a les 23:25\nJa t'havia felicitat en l'anterior post, però ara penso que millor aquí també, encara que tard. És on toca no? ;-)\n21 de febrer de 2009, a les 12:42\nViolette molte gràcies! Espero que es posi bona aviat la gateta\nRita, tu vas felicitar-me molt puntualment :) Per què em tornes a felicitar? Perquè si fes convidada rebre el doble de pastís??;)\n21 de febrer de 2009, a les 15:03\nPenso que els segons s'han d'omplir bé. Hi ha anys que els recordes perfectament per les coses que vas fer o et van passar. I d'altres no en tens cap constància especial perquè van passar sense pena ni glòria. I moltes felicitats, amb una mica de retard, això sí :-)\n23 de febrer de 2009, a les 1:49\nNadador, mira que felicitar-me el 23F? Clar que entres dins la capvuitada famosa jeje.\nTens cert que els fets ens fan recordar els anys.\nNadador, estic contenta del teu retorn. A més ara vens en banyador :) Segueix nedant, passejant, volant, anant en bici... però segueix.\n23 de febrer de 2009, a les 10:25\nEt venia a convidar al PiT, si et sembla pots passar-t'hi a recollir un premi merescut a mode de regal d'aniversari. L'avi i jo creiem que et pot agradar.\n23 de febrer de 2009, a les 14:01\nFeia TEMPS que no passava per aquí. Potser se m'ha passat el TEMPS de felicitar-te? Crec que no per què a Blogville el TEMPS es mesura amb posts. Mentre no es fa una nova entrada és com si el TEMPS no passés. Així doncs, felicitats khalina\n25 de febrer de 2009, a les 0:45\nSergi, ahir et vaig agraïr el premi en el teu PIT, en el seu blog (aclariment per malpensats) i avui te'l agraeixo per aquí de nou. Torna a ser tard, i no tinc TEMPS per a fer les meves nominacions.\nFra Miquel, les teves felicitacions són ben rebudes. Tenies TEMPS per felicitar-me :)\n25 de febrer de 2009, a les 1:07\n"Una cosa que tot menja\nbèstia, ocell i flor que penja\nmeja ferro, menja acer\nmenja pedres del pedrer\nmata reis, ciutats comtals\nde muntanyes fa sorrals"\nFelicitats, tot i que vaig super tard (ni 8 dies ni res)\n26 de febrer de 2009, a les 18:42\nmanel, crec que encara puc acceptar la teva felicitació :)\nJo em sento com si encara no hagués fet anys, o sigui que no deu fer gaire...gràcies pel poema\n27 de febrer de 2009, a les 0:55\nEn realitat és una endevinalla, però m'ha semblat innecessari posar la solució :-)\n27 de febrer de 2009, a les 23:02\nmmm, endevinalla i poema a l'hora, però no estic segura de la solució\n28 de febrer de 2009, a les 2:09\nEt dono la raó, crec que la percepció íntima del temps no la fem en termes matemàtics sinó biològics, per cert, per molts anys!\n1 de març de 2009, a les 4:14\nfelicitats, i quin reguitzell de bloc per descobrir.\n2 de març de 2009, a les 9:41\nLa solució a l'endevinalla, Khalina, és el temps!\nPrecisament per això la vaig posar, perquè em va venir al cap després de llegir el teu post i els comentaris de la gent reflexionant sobre el temps.\nL'endevinalla apareix a El Hobbit, de J.R.R. Tolkien. És la darrera endevinalla que li fa Gollum a Bilbo Baggins, en el memorable capítol en que aquest troba l'anell que anys després haurà de destruir el seu nebot Frodo...\ngràcies per la felicitació d'aniversari, Efrem.\nEstrip, a anar descobrint.\nManel, gràcies per donar-me la solució. Vaig llegir el Hobbit fa molts i molts anys, i recordo poquet del llibre\n4 de març de 2009, a les 23:30


Documental: 'El retorn: la vida després de l'ISIS' | Cambrils, Cinema Rambla de l'Art\nDocumental: 'El retorn: la vida després de l'ISIS'\nEl dia 27 de maig (19h) clourà el cicle el plat fort de la programació d’enguany. A la pantalla gran es podrà veure el documental “El retorn: la vida després de l’ISIS” d’Alba Sotorra, que presentarà la mateixa directora.\nLa presentació és una estrena amb la col·laboració del festival DocsBarcelona. El documental està coproduït per TV3 i el programaSense ficció, i narra la història d’un grup de dones occidentals que van dedicar la seva joventut a ISIS, però que ara volen reconstruir les seves vides a casa.\nEñ documental està inclòs dins del Cicle de Cinema Solidari “La mar de solidaritat, la mar de cinema", organitzat per l’Associació Cultural Cinematogràfica del Camp de Tarragona i Terres de l’Ebre (ACTE) amb el suport del Departament de Cooperació i Solidaritat de l’Ajuntament de Cambrils i el Banc del Temps.


Localitzen 61 fosses vora un mas de Móra d’Ebre que va funcionar com a hospital del front durant la batalla de l’Ebre - Món Rural\nLes excavacions iniciades fa vint dies pel Departament de Justícia a l’entorn del mas de Santa Magdalena, a Móra d’Ebre, han permès localitzar 61 fosses amb víctimes de la batalla de l’Ebre. Els enterraments, individuals i col·lectius, es troben en un bancal just a la part posterior de l’edifici, on l’exèrcit republicà va instal·lar un hospital per atendre els ferits del front durant entre finals de juliol i finals d’octubre de 1938. De moment, s’han trobat les restes de tretze cossos en una fossa més allargada que la resta però no es descarta que un cop finalitzin les tasques la xifra total pugui superar llargament el centenar. També han aparegut espais amb abocaments puntuals de material mèdic –ampolles o fèrules- que s’hi utilitzava.\nLa primera fossa excavada, a l’extrem nord del perímetre del bancal on s’està treballant, és una de les dues més llargues i presenta almenys tretze cosses apilats en, com a mínim, dos nivells. Els cossos es troben en una posició poc habitual, en alguns casos com abocats i gairebé de bocaterrosa, possiblement pel fet que fossin els últims abans d’abandonar l’hospital i s’enterressin amb urgència. L’acumulació de cossos en aquesta fossa també s’explicaria per aquest mateix fet. Excepte una altra fossa propera, la resta de rectangles marcats al terra són de menors dimensions i situats més regularment.\n“En el cas de Miravet –una excavació recent de fosses de la guerra civil de característiques similars- vam relacionar que fessin una fossa més petita o més gran en funció de les baixes durant el dia. Aquí haurem de veure-ho quan estiguin totes obertes. Però el fet que, a banda de la més llarga, la resta siguin força iguals potser la resta siguin iguals, potser la manera d’enterrar siguin diferents: podria ser que les fessin totes iguals alineades i en columnes des d’un principi o van enterrant dos o tres i quan estan plenes en fan una altra. Possiblement no és tant depenent de baixes del dia”, ha elaborat l’arqueòleg responsable de les excavacions, Sergi González, de l’empresa Iltirta.\nEls treballs està previst que s’allarguin durant mesos per la seva laboriositat, segons ha indicat la directora general de Memòria Democràtica, Gemma Domènech. Els arqueòlegs calculen que es puguin acabar exhumant més d’un centenar llarg de cossos, partint de les experiències anteriors. Un cop s’hagi acabat les feines de la primera fossa s’obriran les restants. També es comprovarà que entre aquest primer espai i un bancal inferior que va acabar sent descartat per testimonis orals no contingui noves fosses. De les restes exhumades se n’extraurà l’ADN per creuar-lo amb el de possibles familiars vius i identificar les víctimes.\nTot i que no existeixi un patró clar en els cas de les fosses corresponents a hospitals o instal·lacions sanitàries del front, Domènech ha apuntat que el tipus d’enterrament detectat a Santa Magadalena és molt similar al cas de Miravet: “no es tracta d’una fossa gran sinó de diverses llargues i estretes”. En algunes parts de l’excavació han aparegut també animals morts que van ser enterrats a la zona. També un punt que tenia la funció d’abocador del material usat, on han aparegut ampolles i recipients de vidre –que podien contenir substàncies com l’escopolamina, morfina o sèrum-, fèrules i altres elements propis de l’activitat hospitalària de l’època.\nHospital durant tres mesos\nSegons ha explicat González, l’hospital establert al mas per l’exèrcit republicà hauria donat servei al front de la batalla de l’Ebre entre finals de juliol i finals d’octubre de 1938, quan la zona va ser ocupada per les tropes feixistes. “En un primer moment que la línia de front estava a Gandesa ja podria rebre ferits, però també quan estava més enrere, a Corbera i les Camposines”, ha apuntat.\nLes instal·lacions del Mas de Santa Magdalena funcionaven com a hospital de triatge. Els metges hi operaven d’urgència els ferits més greus. La resta eren traslladats als hospitals situats a la rereguarda. Hi havia soldats que ja hi arribaven morts i d’altres que no sobrevivien a les operacions. Els cadàvers s’enterraven en fosses als terrenys de la finca.\nUn dels directors de l’hospital va ser el metge neozelandès Douglas Jolly, que després s’acabaria convertint en un professional de referència de la medicina de guerra. L’única pista per intentar identificar individus és una llibreta on un dels metges de l’hospital, el doctor Miquel Gras Artero, hi va anotar el nom d’una trentena de soldats que van morir durant l’estada. La llibreta l’ha facilitat l’associació No Jubilem la Memòria, del Priorat. Amb tot, Domènech ha recordat que a l’hospital hi treballaven altres metges amb els seus registres propis de pacients fet que elevaria considerablement la potencial xifra de víctimes enterrades.\nEtiquetes: FossesMora d'Ebre


Cunya antiescares de taló REPOSE® | Matalassos i coixins - Ortopèdia Bosch\nCunya antiescares de taló REPOSE®\nAlleugeriment de taló Repose®\nL'alleujament de taló Repose® és un coixí amb forma de falca, desenvolupat específicament per deixar que els talons pengin «suspesos».\nEs col·loca al peu d'un matalàs estàtic, reactiu o dinàmic, preferiblement sota el llençol de sota. Els bessons i el tendó d'aquil·les panxell de les dues cames tenen un lleuger suport, mentre els dos talons pengen per sobre del coixí de taló Repose®. D'aquesta manera s'elimina completament la pressió als talons.\nL'alleujament de taló Repose® també proporciona als pacients més actius la llibertat necessària per canviar la posició dels peus periòdicament. Fins i tot quan els talons o els turmells estan sobre l'alleujament de taló Repose® amb redistribució de pressió, aquest proporciona una gran protecció.\nUn alleujament de taló Repose® també es pot utilitzar com a coixí en pacients sedats, per proporcionar la protecció necessària a la zona occipital o a l'altura de les orelles. Es pot fer servir també com a falca per quan es realitzen els canvis posturals.\nFitxa tècnica de la cunya antiescares REPOSE®\nAltres productes - Matalassos i coixins\nPosicionador antiequí nocturn\nTalonera antiescares de borreguet\nAntiescares de taló viscoelàstic\nCoixins posicionadors de microboles\nTalonera antiescares ECO - hospitalària\nCoixins cervicals ergonòmics\nTalonera ampla descàrrega de taló\nMatalàs amb compresor d'aire antiescares


La fiscalia demana tres anys per un home que va agredir tres musulmanes a Terrassa | La torre del Palau\nLa fiscalia demana tres anys per un home que va agredir tres musulmanes a Terrassa\nL'acusat va insultar i colpejar dues dones i la filla d'una d'elles a la rambla de Francesc Macià, el maig del 2016\nper Redacció , 3 de març de 2017 a les 08:46 |\nLa Fiscalia de Delictes d'Odi i Discriminació demana tres anys de presó i 1.770 euros en multes i indemnitzacions, contra un home que el maig de l'any passat va insultar i agredir dues dones musulmanes i la filla d'una d'elles en un carrer de Terrassa per motius ideològics. El ministeri públic també demana la prohibició d'acostament a menys de 1.000 metres o comunicació amb les víctimes durant dos anys.\nSegons la fiscalia, la tarda del 20 de maig de l'any passat, l'home, de 66 anys, caminava per l'avinguda Francesc Macià de Terrassa quan va coincidir amb unes germanes i la filla de deu anys d'una d'elles que passaven per la mateixa vorera. La dona portava el vel islàmic i "de forma absolutament gratuïta, mogut pel menyspreu cap a la religió i cultura islàmica, amb evident voluntat de menystenir la seva dignitat" li va dir "ocupeu tota la vorera, aparteu-vos ja, moros de merda". Les dones li van cedir el pas, però una d'elles li va recriminar la falta de respecte, a la qual cosa l'acusat va respondre "filles de puta, els moros no m'ensenyaran educació". A continuació, va donar un cop al pit a la dona.\nL'altra dona va intervenir per separar l'home de la seva germana, i l'acusat va empènyer aquesta segona dona de manera violenta, provocant-li un cop amb un fanal. La nena petita va increpar l'acusat, que també la va empènyer.\nPer tot això, el fiscal l'acusa de tres delictes contra la integritat moral, tres de lesió de la dignitat de les persones, un delicte lleu de lesions i dos delictes lleus de maltractament.\nSuccessos, racisme, Fiscalia de delictes d'odi, agressió, xenofòbia, odi


Procés de participació sobre l'espai de La Model | Lacol\nCOL.LABORADORS: Equal Saree\nProjecte premiat en els Premis AJAC XII, en l’àmbit de processos participatius.\nEl tancament i la recuperació d’aquest espai singular per a la ciutat representa una oportunitat única per a Barcelona. Una oportunitat de regeneració urbana que convertirà un recinte opac en un lloc singular que generarà vida al seu voltant. L’objectiu del procés participatiu era debatre i fixar conjuntament el futur d’aquest espai, tenint en compte el grau de protecció patrimonial i de preservació de la memòria, els usos i equipaments que hauria d’acollir i la configuració urbana que hauria de tenir. Durant el procés s’han realitzat activitats de diferent caire, tallers temàtics i accions amb col·lectius, per arribar a una gran diversitat de persones i recollir la pluralitat d’opinions existents. Com a resultat, s’han redactat 23 criteris que recullen les diferents veus del procés i que constitueixen les pautes a seguir per un futur projecte de transformació.\nAmb l’objectiu de buscar el màxim consens sobre els aspectes més rellevants de la Model, s’han realitzat un total de quatre tallers oberts a la ciutadania. Als tres primers s’han treballat els àmbits principals que afecten la transformació de la Model i, a l’últim, s’ha treballat l’encaix general de tot el treballat amb anterioritat. Durant els tallers s’oferia espai per a infants per facilitar la participació de les persones que en tenen cura.\nTaller 1- Patrimoni i memòria. A partir de l’estudi històric i amb fitxes informatives per a cadascuna de les edificacions, s’ha debatut i argumentat les potencialitats de cadascuna de les peces, la necessitat de conservar-les o la possibilitat d’enderrocar-les. No s’ha tractat d’arribar a propostes i consensos tancats, sinó de fer aflorar sensibilitats i posicionaments raonats.\nTaller 2- Equipaments i habitatge. La sessió ha començat amb la presentació de les conclusions de l’estudi d’equipaments. En aquest taller s’han validat els equipaments previstos, i detectat aquells que no han estat contemplats a l’esborrany del pla d’equipaments però sí que són necessaris per al veïnat. S’han ubicat els usos, equipaments i habitatge de protecció oficial en relació a l’entorn proper.\nAquestes sessions s’han plantejat per tal d’incloure col·lectius que sovint no s’acosten als processos participatius, en aquest cas adolescents i joves. S’han realitzat activitats i dinàmiques adequades a la seva edat i interessos.\nJornada Camí Amic. Aquesta sessió ha estat destinada específicament a alumnes d’institut. En particular amb grups de 2n d’ESO que participaven a la jornada del Camí Amic. Han participat en dos grups de 80 i 110 alumnes. Després de visitar La Model, havien de discutir quines activitats voldrien realitzar al futur parc de La Model i descriure les característiques que hauria de tenir, repartits en grups de 8 alumnes.\nDurant tot el temps que ha durat el procés s’ha instal·lat al pati d’accés a la Model una gran pissarra amb la pregunta “Com t’imagines el futur de la Model?”, convidant a les persones visitants a dir la seva. També contenia informació sobre les temàtiques i les dades de cada sessió del procés, amb l’objectiu d’engrescar a participar. També durant els dies de portes obertes de l’antiga presó hi havia una informadora donant a conèixer el procés.\nEn total han assistit 279 persones diferents als tallers temàtics, 27 persones a la Jornada Jove i 190 alumnes durant la jornada del Camí Amic. Podeu consultar els resultats del procés als documents que trobareu la web de Decidim Barcelona:\nPresentació a la Comissió de seguiment de Consell de Barri


El Grup de Dansa Cor de Catalunya dedica un emotiu 30è aniversari a Carles Martínez | Nació La Flama\nL'exballarí i exdirector del grup va morir el passat mes de maig quan va caure d'un balcó intentant entrar a casa seva\nL'actuació va comptar amb la presència d'exdansaires i va servir, també, per presentar l'espectacle "Somnis"\nNació La Flama , Manresa | Actualitzat el 26/08/2016 a les 11:21h\nArxivat a: Protagonistes, dansa, Festa Major, Grup de Dansa Cor de Catalunya\nCom cada dijous de Festa Major, el Grup de Dansa Cor de Catalunya engega les vetllades de dansa tradicional i popular catalana a la Plaça Major de la capital del Bages. Aquest any també ho ha fet però amb un gust agredolç de boca, i és que si per una banda els membres de l'entitat tenien un motiu més que suficient per estar de joia, n'hi havia un altre de trist, que els provocava nostàlgia i una gran pena. El perquè de l'alegria són els 30 anys de vida que, justament dijous, va celebrar l'entitat manresana. La raó de la tristesa, la precipitada mort de l'exballarí i exdirector del grup, Carles Martínez, que el passat mes de maig va caure d'un balcó quan intentava entrar a casa seva.\nA les deu del vespre la Plaça Major estava plena a vessar. Totes les cadires que s'havien col·locat davant l'escenari tenien propietari. N'hi havia algunes de comptades, a les files de darrere, que aneven sent ocupades, de tant en tant, per algun ciutadà que, probablement havia arribat fins a la plaça arrel del TapAntic.\nL'espectacle va començar amb unes paraules del president de l'entitat, Avel·lí Clarena, que va resumir el que l'espectador veuria durant la vetllada, en la qual, a banda de l'actual cos de dansa, també hi van participar gairebé una vintena d'exdansaires que no es van voler perdre l'aniversari. La majoria de les danses les van ballar per separat (per una banda, el cos de dansa actual i per l'altra la colla d'exdansaires), però n'hi va haver una, Festa a la plaça (o anomenada, també, Poble i moscada), que la van dansar conjuntament. Va ser la que van dedicar al difunt Carles Martínez. Abans del ball es va fer entrega, a la família de la víctima (que estava asseguda a primera fila) d'una placa de record i d'un muntatge digital d'imatges "com a testimoni del nostre afecte", va balbucejar Clarena. Festa a la Plaça, doncs, va ser un homenatge a Martínez perquè va ser una de les primeres persones que es va atrevir a coreografiar aquesta peça musical composta per Jordi Badia i que formava part d'un espectacle que el Grup de Dansa Cor de Catalunya va estrenar l'any 2002, Foc en Dansa.\nSi la primera part de la funció havia alternat balls tradicionals dels Països Catalans amb noves visions de la dansa a partir de creacions pròpies, la segona part de l'espectacle va estar protagonitzada pel muntatge de nova creació Somnis, elaborat expressament per celebrar el trentè aniversari de l'entitat i que succeeix a l'exitosa producció 1714, diari d'una esperança, que va ser creada quan el grup de dansa va complir els vint-i-cinc anys d'història. Es tracta d'un espectacle de mitja hora de durada que, en paraules de la seva coreògrafa, Mònica Clarena, "pretén dur al públic al món dels somnis, entesos com a desitjos, on les fades (uns éssers fantàstic) guarden, trien i decideixen qui explica cada somni".\nA l'escenari hi van pujar tretze ballarins dels dinou que actualment té el cos de dansa. Al llarg de la funció es van representar cinc somnis, amb cinc cançons diferents. De fet, va ser la troballa d'una de les cançons que compon el muntatge, la que va fer decidir al cos de dansa dur a terme un espectacle dedicat als somnis: "les cançons que hem anat trobant han estat les que ens han marcat el camí", va expressar el president de l'entitat. Entre elles s'hi troben Somni d'estiu, de 9 sons; Sense el ressò del dring, de Pascal Comelade; Insomni, de Projecte Mut; A la vora de la mar, de Toni Xuclà i cantada per Gemma Humet, i Una gota més, del bagenc Sergi G. Borjas. La melodia que guia tots els somnis i que fa que apareguin les fades la va compondre una de les ballarines més joves que té l'entitat, Laia Tatjé.\nUn dels balls durant el 30è aniversari del Grup de Dansa Cor de Catalunya. Foto: Aina Font Torra


A cau d'orella...: 9-N, més que una revolució\nFa molts mesos que esperàvem el dia d'avui i, per fi, el 9-N ja el tenim aquí.\nMolts anys de lluita i uns últims mesos absolutament intensos faran que la jornada d'avui sigui una jornada històrica per a Catalunya; i això no hi ha déu que ens ho tregui.\nCrec que ens hem de sentir absolutament privilegiats per estar vivint uns moments com els que estem vivint. El poble català està portant endavant un procés que s'esdevindrà en molt més que una simple revolució política, perquè de fet, una primera revolució prèvia, la revolució dels somriures, ja l'hem assolida i és la que ens ha portat al dia d'avui.\nA hores d'ara, ja tan se val el sentit del vot. Tant se val si es vota Sí o NO, o el que sigui... El més important és que avui ha d'anar a votar a tothom i demostrar, així, a Europa i al món sencer, que els catalans i catalanes creiem i ens sentim plenament en democràcia. I d'aquesta manera, només d'aquesta, i sigui quin sigui el resultat final, ja haurem guanyat.\nAvui em sento orgullós del meu país, més que mai. Entre tots i totes ho hem fet possible. Gràcies per fer d'aquest, un dia tan especial...\nEtiquetes de comentaris: 9-N, Autodeterminació, Catalunya, drets\nUn gran pas que ens durà a la independència\n9 de novembre de 2014 a les 8:52\nVisca, Joan, visca més que mai!\n9 de novembre de 2014 a les 18:39\nLlàstima que no hagi hagut més participació.\n10 de novembre de 2014 a les 17:12


IB3N | El Menorca Docfest omple Es Mercadal de projeccions i fotografia\nIB3 Notícies > menorca > El Menorca Docfest omple Es Mercadal de projeccions i fotografia\nEl Menorca Docfest omple Es Mercadal de projeccions i fotografia\nHi ha activitats programades fins diumenge capvespre\nAquest pont de Tots Sants és sinònim de cultura audiovisual a Es Mercadal. La primera edició del Festival de cinema i fotografia documental, el Menorca Docfest, omple el poble d’exposicions i projeccions fins diumenge.\nAquest divendres matí, els assistents han gaudit d’una visita guiada per l’exposició “Collective 220” de la mà d’un dels 5 fotògrafs participants, l’algerià Houari Bouchenak.\nTambé Jaume Perelló, el director de Transmèdia d’IB3, ha explicat com és el programa de documentals ‘Zoom’ que s’emet cada dimarts vespre. Però són moltes les cites programades als 4 espais culturals del poble, Son Àngel, la Biblioteca, la Sala Multifuncional i el Centre de Convencions.


Actividades educativas de Alba Menino\nRelaciona cada subjecte amb el seu predicat, formant una oració\nQuè hi va, al blau?\nEn aquesta activitat haureu de resoldre uns mots encreuats. Per a resoldre'l, heu de clicar un dels quadredets dels mots encreuats i us apareixerà la definició de la paraula que heu clicat. Teniu 2 mi...\nResidus, on aneu?\nEn aquesta activitat trobareu residus que haureu de classificar segons el material que estan fets. A la columna de l'esquerra trobareu els residus, mentre que a la columna de la dreta trobareu els dif...\nEn aquesta sopa de lletres trobareu 7 objectes que són de vidre o que ho semblen, però que no es poden llençar al contenidor verd. Les paraules s'amaguen en horitzontal d'esquerra a dreta, en vertical...


Cal impulsar més mitjans de comunicació en valencià - Diari La Veu\nEscriba el número 732326\nXavier Pérez / Alacant\nDurant una jornada un centenar d’alumnes de la Universitat d’Alacant han assistit a aquest esdeveniment que segons els organitzadors “ha sigut un gran èxit, tant per la qualitat dels ponents i els continguts, com per la participació dels estudiants”.\nLa primera de les ponències va estar a càrrec de Josep Gifreu, professor, comunicòleg, assagista i periodista. Gifreu va posar sobre la taula una anàlisi dels mitjans de comunicació en català i la “revolució que ha significat Internet”. També assenyalà la importància que tindria que Catalunya “fóra un estat perquè Europa reconeguera la llengua”.\nGifreu lamentà la pèrdua de RTVV i qualificà el tancament de Canal 9 com “una de les agressions més greus que ha patit la cultura valenciana”.\nA continuació se celebrà una taula redona sobre ‘Ràdio i televisió al País Valencià: reconstrucció o construcció?’ on participaren Francesc Manel Anton, Amàlia Garrigós, Paco Lloret (Radio Altea), Javier Marzal, moderada per Sandra Montserrat.\nTots els ponents destacaren la desfeta que ha suposat el tancament de Canal 9 i alhora exigiren al nous governants que posen en marxa aquest mitjà de comunicació “que vertebra el País i impulsa l’ús social de la llengua”.\nTambé destacaren que fa falta fer un ‘reset’ i d’acord amb la ILP presentada a les Corts fer una ràdio i una televisió amb una plantilla de 700 o 800 persones, independent, plural i de qualitat.\nTaula redona sobre RTVV\nPer la vesprada, es va celebrar la Taula Redona, ‘Premsa i ciberpremsa: cap a on creixem?’ on participaren Francesc Martínez, professor del Departament de Teoria dels Llenguatges i Ciències de la Comunicació de la Universitat València, Moisés Vizcaíno, editor i coordinador de La Veu del País Valencià, Vicent Partal, director de VilaWeb, Francesc Viadel, professor del Departament de Periodisme de la Facultat de Comunicació Blanquerna de la Universitat Ramon Llull i com a moderadora, Mar Iglesias, professora del Departament de Comunicació i Psicologia Social de la Universitat d’Alacant.\nFrancesc Martínez va presentar un exhaustiu estudi sobre l’evolució dels mitjans de comunicació al País Valencià i ressaltà l’augment de mitjans digitals i el retrocés de mitjans en paper.\nL’editor de La Veu del País Valencià, Moisès Vizcaino explicà per què va nàixer La Veu “davant del desert comunicatiu en valencià” i els obejctius d’aquest mitjà: el canvi social i la vertebració del País Valencià”. Des de La Veu del País Valencià estem tocant a la porta de la societat valenciana dient que som un mitjà que necessitem “agermanar” molta gent, necessitem capital i empresaris que aposten per això. A més capital i més inversió, més possibilitats de sobreviure en el mercat.\n"Nou diari en paper per al PV"\nVicent Partal, director de Vilaweb, anuncià la possibilitat de llançar un nou diari en paper al País Valencià i que aquest 2015 és possible pel canvi en el govern de la Generalitat. Intervenció de Vicent Partal.\nPer últim, Francesc Viadel, qualificà el tancament de RTVV com “l’explosió del règim del PP” i va insistir en la necessitat de fer un mapa socilingüístic del País Valencià.\nEscriba el número 484747


Carvajal no jugarà l'Eurocopa de França\nEl lateral del Reial Madrid serà substituït per Héctor Bellerín a la convocatòria de Vicente del Bosque\n2 min. Barcelona 30/05/2016 13:13\n651x366 Dani Carvajal surt del camp lesionat durant la final de la Lliga de Campions / JuanJo Martín / EFE Dani Carvajal surt del camp lesionat durant la final de la Lliga de Campions / JuanJo Martín / EFE\nDani Carvajal, lateral dret del Reial Madrid, es perdrà l' Eurocopa de França per la lesió que va patir durant la final de la Lliga de Campions. El jugador madrileny ha sigut sotmès a les proves corresponents el dilluns al matí i se li ha diagnosticat una lesió de grau 2 a l'iliopses dret (múscul que enganxa la part inferior de la columna i el fèmur) i restarà pendent d'evolució.\nEl jugador s'havia d'incorporar a la selecció el proper dissabte dia 4 de juny, juntament amb tots els jugadors que van jugar la final de la Champions, però haurà d'estar com a mínim tres setmanes de baixa.\nAquesta situació donarà l'oportunitat de jugar l'Eurocopa al català Héctor Bellerín, que ja va jugar en l'últim partit de preparació que els espanyols van jugar contra Bòsnia. Vicente del Bosque l'havia mantingut entre els seleccionats a l'espera de veure l'evolució del jugador del Reial Madrid. El barceloní, que ha culminat una gran temporada a l' Arsenal haurà de disputar la plaça de titular a Juanfran Torres, de l'Atlètic de Madrid. El tècnic decidirà dimarts qui són els 23 convocats.\nBellerín, ha valorat molt positivament poder ser a la selecció espanyola i ha manifestat que seguirà a l'equip "mentre el seleccionador ho digui". El jugador de 21 anys, ha aprofitat per donar ànims a Carvajal: "El primer és desitjar que es recuperi be i aviat. És un company i això és el més important".\nDel Bosque: "No és una llista per agradar a tothom. Hem buscat el que creiem que és més útil"\nL’etern idil·li del Madrid a Europa


Fear the Walking Dead - final de temporada - Directorfrustrat\nL’objectiu de tot pare és que el seu fill/filla sigui millor que ell, que sigui més intel·ligent, estigui més sa i tingui més èxit. No és un objectiu fàcil però s’intenta. Si fem el salt al món de les sèries s’ha de suposar que qualsevol creador vol que un spin-off sigui igual o millor que la seva sèrie original. Avui us vull parlar de Fear the Walking Dead, sèrie creada per Robert Kirkman i spin-off de The Walking Dead, un fill legítim que no només supera el pare, l’enterra i li cala foc per no deixar-ne ni rastre.\nNo us enganyaré, la notícia d’un spin-off de The Walking Dead em va provocar més mandra que altra cosa, la sèrie d’AMC em sembla un conyàs de proporcions bíbliques i estirar-la amb un nou producte basat en el mateix univers però amb protagonistes diferents em semblava un intent d’esprémer la gallina dels ous d’or del canal fins a deixar-la seca. Si heu llegit el post que vaig fer sobre el pilot (si no podeu fer-ho aquí) sabeu que el primer capítol em va sorprendre molt gratament, faltava veure si la resta de temporada era capaç de mantenir el nivell.\nA diferència de The walking Dead on estem molta estona sense que passi res a Fear the Walking Dead sempre va passant alguna cosa, no cal que sigui a un ritme frenètic, però no omplim buits amb converses inútils ni llargues caminades a enlloc. El fet de saber què passarà abans que passi també ens ajuda a mantenir l’atenció, alguns dels supervivents encara mantenen l’esperança mentre que tu ja saps que aviat formaran part de la dieta d’una horda de morts vivents.\nDurant els sis capítols Fear the Walking Dead ha mantingut el nivell que ens presentava en el pilot, una barreja d’intriga i tensió amb un drama familiar que cau en els tòpics del gènere però no n’abusa. Si amb The Walking Dead sempre es fa la relació que els veritables morts en vida són els pocs supervivents amb Fear the Walking Dead podem fer una relació similar. Cal tenir por dels morts vivents però cal tenir més por de les reaccions dels humans. A Fear the Walking dead no parlem de com se sobreviu, parlem de com s’intenta controlar l’infecció i què s’arriba a fer per controlar la situació fins que arribem al moment que tot s’enfonsa. Aquí encara queda gent innocent, gent que es creu la paraula d’aquells que, suposadament, tenen més informació i saben què fer, gent que confia en que tot s’arreglarà. Les reaccions dels protagonistes són diferents de les que tenim a The Walking dead, aquí veiem una part de la població que coneix el problema i comença a ser conscient que no hi ha solució mentre una altra part no és conscient d’aquesta situació fins al final de tot. Com reacciona la gent davant aquesta situació és l’eix central de la sèrie, alguns n’intenten treure profit, d’altres busquen sobreviure a qualsevol preu i d’altres no són capaços d’acceptar la situació.\nLa primera temporada ha mantingut un bon nivell i s’ha diferenciat de l’original aconseguint una personalitat pròpia dins l’univers de The Walking Dead, faltarà veure si la segona temporada on tot sembla indicar que l’argument s’acostarà més al de la sèrie original, serà capaç de trobar alguna cosa que la faci diferent.\nÉs possible que no us agradi The Walking Dead (us entenc perfectament) fins i tot és possible que no us agradin les sèries de zombies però us recomano donar-li una oportunitat a Fear the Walking Dead. Aquest spin-off aconsegueix arribar allà on l’original no arriba, aquest cop sí que el fill supera el pare.\nopinió, Televisió AMC, fear the walking dead, Robert kirkman


Acció, informació - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans Acció, informació - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\n14 març 1988\nRamon Barnils, núm. 195, 14-19 de març de 1988\nFinalment es veu que a Catalunya Nord, capital Perpinyà, algú ha començat a donar-se de l’argument de la pel·lícula: què és informació.\nI, en canvi, el contingut respon a allò que diu la capçalera: “Nord informa. Informació objectiva per donar a conèixer el que passa a la Catalunya del Nord”.\nN’hi ha per veure el futur amb optimisme; precisament ara, quan el Brusi ensems amb l’Avui, tots dos amb pinta de diaris seriosos, s’han convertit, encara més, en pamflets, guerrista l’un i del pitjor pujolisme l’altre (la cara i la creu de la mateixa moneda: Espanya, monarquia, quatre milions sense feina) i quan Antoni Vigatà àlias José Antonio Franco, ha deixat la diguem-ne direcció d’El País a Catalunya tip de les pressions madrilenyes per madrilenyitzar encara més la delegació. I fa falta molta pressió per fer perdre la paciència a l’adorable “Antonio”.\nEl número dos de Nord informa ens diu que ja fa anys que els vins del Rosselló van entrar als Estats Units, i que l’agrupació Interprofessional de vinaters del Rosselló vol multiplicar les exportacions als Estats Units i al Canadà.\nQue el batlle de Tolosa està convençut que si mai s’arriba a fer el túnel de Puimorent que acostaria Tolosa i Barcelona, serà per voluntat europea i no pas per voluntat franco-espanyola.\nQue el projecte Erasmus d’estudis catalans llançat per la Universitat de Perpinyà, ha estat acceptat per la comissió europea a Brussel·les.\nQue s’han trobat textos ibèrics gravats a la roca a la Cerdanya.\nQue l’Òmnium Cultural Catalunya Nord vol fer una nit de Santa Llúcia “que restarà en totes les memòries”.\nQue de totes les minories de l’Estat francès, la de Catalunya del Nord ocupa el darrer lloc pel que fa a l’ensenyament de la llengua pròpia, mentre que a la Universitat de Còrsega el cors és assignatura obligatòria.\nNord Informa demostra que el voluntarisme, l’activisme, inevitables en la situació de la Catalunya Nord, no és incompatible amb l’objectivitat, la seriositat i l’absència de l’estúpid plamfletisme, la imbècil flamarada i la inòcua poesia patriòtica.


Qualificació general de 10 estudiants per a l'escola Pamplona Learning\nAdreça: Avda. Baja Navarra 47, 31002 - Pamplona, Espanya (veure en el mapa)\nNom legal / empresa matriu: Cultural Crossroads T/A LTC\nIdentificació del registre fiscal: ESB31862543\nNota: tots els cursos que ofereix Pamplona Learning es poden reservar en línia amb LanguageCourse.Net. En cas que un curs no es mostri a la llista anterior, contacta amb nosaltres.\nQuin és el millor preu per a un curs a Pamplona Learning, Pamplona?\nEls cursos d'Espanyol de l'escola Pamplona Learning s'ofereixen a partir de 171 € (Standard Course) que consta de 20 lliçons a la setmana. En fer la reserva aquí, et beneficies d'un descompte exclusiu.\nOfereix Pamplona Learning el servei de recollida a l'aeroport?


La Gent Gran, disposada a trencar barreres\nEl taller de «Música i Moviment» impartit en la llar IBAS, un èxit entre els socis inscrits\nRaquel Gimeno | 23 octubre 1999\nEls socis de la llar de la Tercera Edat de l'IBAS, "ubicat a l'avinguda de l'Argentina" han demostrat que l'edat no és cap obstacle per realitzar activitats que implica fer servir el cos, anant molt més enllà de les típiques excursions, les tertúlies i berenars als horabaixes que s'acostumen a fer en aquesta mena de centres.\nEl grup de gent major que ahir va assistir a la segona sessió del taller «Música i moviment» dirigit per la professora d'educació física i dansa, Laura Giotto, confirmaren que la maduresa no significa establir límits ni prohibicions en determinades formes d'expressió com pot ser el ball i algunes gimnàstiques que potencien la creativitat del moviment.\nAquest curset, que finalitza el 29 d'octubre, s'inscriu en el cicle de conferències que la Fundació la Caixa ha organitzat en el seu programa d'activitats per a Gent Gran en el marc del conveni per cinc anys que se signà l'any passat.\nEl taller, la primera iniciativa d'aquestes característiques que es du a terme en un centre de la tercera edat, segons declarà la directora de la llar IBAS, Teresa Jáudenes, vol ser un estímul per al coneixement i un mitjà per afavorir el paper de la Gent Gran en la vida de cada dia.\nPer la seva banda, la monitora que imparteix el curs "tres sessions de dues hores d'exercici i relaxació" afirmà que el taller ha tingut una bona acollida entre la gent gran, que veuen millorada la seva capacitat de relacionar-se amb el seu entorn. «I és que ballar és un exercici senzill i saludable que contribueix a mantenir la flexibilitat del cos i ens fa sentir millor», declarà Giotto, qui assegurà que els alumnes creen moviment, alhora que prenen consciència corporal d'ells mateixos.


Mitja Marató Espirall-Vilafranca – Campionats de Catalunya Universitaris\nPublicat el 08/10/2020 08/10/2020 per serveiesports\nEl tret de sortida per inscriure’s a la Mitjà Marató Espirall-Vilafranca ja ha sonat. La Mitja Marató es realitzarà el diumenge 15 de novembre a Vilafranca del Penedés.\nEl punt de sortida serà a l’avinguda de la Pelegrina, Vilafranca del Penedès de 9.00 a 11.40 h i la sortida es farà de forma esglaonada (cada 2 minuts). La meta estarà situada al c/Baltà de Cela (davant l’edifici de La Nau).\nAquest nou format permet garantir la seguretat sanitària dels participants, organitzadors i públic, i també s’adapta al marc normatiu establert per la crisi sanitària. Es mantenen les característiques pròpies de la cursa: mateix circuit i cursa presencial.\nNo hi haurà “Fira del corredor” presencial. L’entrega del dorsal i la samarreta d’obsequi s’enviarà per missatgeria al responsable de cada equip. Els equips residents a la comarca de l’Alt Penedès podran fer la recollida de l’1 a l’11 de novembre al Complex Aquàtic (de dilluns a diumenge, en els horaris d’obertura de l’equipament).\nEl dia de la cursa s’establirà un sistema telemàtic d’informació, resolució d’incidències i atenció personalitzada als participants, per via telefònica i missatgeria. L’atenció estarà operativa des de dues hores abans de l’inici de la primera sortida fins una hora després de l’arribada del darrer equip.\nOrganització i direcció tècnica\nCoordinació Universitària: Universitat de Barcelona\nMembres de les comunitats universitàries catalanes i centres adscrits (estudiants matriculats al curs 2020/21, Alumni, PDI i PAS).\nUn any més, la Mitja Marató Espirall-Vilafranca serà seu del Campionat Universitari Mitja Marató, un punt de trobada de membres de les comunitats universitàries catalanes i centres adscrits. Amb la voluntat de fomentar la participació de l’Esport Català Universitari, l’Ajuntament de Vilafranca ofereix la inscripció gratuïta a tota la comunitat universitària.\nEn aquesta edició, a causa de la situació de pandèmia, la participació serà per grups i, tots aquells corredors que vulguin participar en l’esdeveniment en algun equip, han de formalitzar la petició al Servei d’Esports de la seva universitat.\nCada Servei d’esports recull les seves inscripcions, és obligatori el NOM, EMAIL, UNIVERSITAT, ALUMNE/PAS. / TEMPS PREVIST DE LA CURSA.\nEs formaran 5 equips universitaris pels quals, els i les corredores s’inscriuran segons el temps previst de finalització de la cursa: (1h 20′, 1h30′, 1h40′, 1h50′, 2h).\nEls participants que vulguin optar a la classificació universitària han de formalitzar la petició al Servei d’Esports de la seva universitat, indicant NOM, EMAIL, UNIVERSITAT, ALUMNE/PAS. / TEMPS PREVIST DE LA CURSA.\nCada servei d’esports comunicarà els seus inscrits a través de la web de l’Esport Català Universitari abans del 19 d’octubre.\nResum reglament general MMEV\nPoden participar grups constituïts voluntàriament i que tinguin contacte en la pràctica esportiva. L’equip ha de presentar una declaració responsable en el moment d’efectuar la inscripció que garanteixi la seva pròpia seguretat i la de la resta de persones que participen en la Mitja Marató Espirall-Vilafranca amb relació a la pandèmia per la Covid-19.\nMantenir-se junts durant tot el recorregut i a l’arribada, amb una separació màxima entre els components de 20 segons.\nLa categoria de cada equip per a la classificació final s’establirà en funció del nombre i gènere d’atletes de cada equip arribats a meta.\nEls equips amb un número inferior a 4 membres arribats a meta no es comptabilitzaran a les classificacions.\nEls atletes que abandonin la cursa no podran continuar el recorregut, amb l’objectiu d’eliminar el contacte amb els corredors d’altres equips. En el darrer quilòmetre del recorregut no es permet l’abandonament de cap membre de l’equip.\nEl temps total de l’equip serà el de l’últim membre en travessar la línia d’arribada\nEls temps i les classificacions estan certificats per jutges de la FCA i es comunicaran online i en temps real.\nSortides esglaonades cada 2 minuts entre cada equip. L’ordre de sortida s’establirà de menor a major temps estimat.\nContacte amb altres equips i altres persones de l’organització limitat.\nMascareta fins a l’accés a la zona de presortida i després de l’arribada (l’organització facilitarà mascareta a l’arribada). Durant la totalitat del recorregut no és necessària.\nZones de presortida amb separació d’1,5 m de la resta d’equips i públic.\nArribada: des de l’últim quilòmetre s’establiran 2 carrils separats i zones de protecció després de la línia de meta.\nServei d’informació i incidències per via telemàtica i telefònica durant el dia de la cursa.\nLimitació de participants a 80 equips o 400 atletes (la xifra que se superi abans).\nDescarrega aquí el protocol de seguretat complet per la COVID certificat per la Federació Catalana d’Atletisme, complint tots els requisits del PADEC.\nServeis del corredor/a\n4 líquids, 1 líquid+sòlid i avituallament individual post-cursa a l’arribada. Cada equip disposarà d’una taula específica en cada un dels avituallaments, sense possibilitat de contacte amb la resta de participants.\nExclusius pel grup i sense contacte amb altres atletes. Servei de recollida d’objectes personals d’últim moment a la zona de sortida.\nEl temps vàlid de l’equip serà el de l’últim dels membres en arribar.\nServei telemàtic d’informació i atenció als participants durant el dia de la cursa.\nPunts d’informació mòbils i presencials a l’aire lliure en l’entorn de la zona de sortida-arribada.\n• RECOLLIDA I TRANSPORT per corredors que abandonin la cursa.\nL’equip podrà comunicar l’abandonament en qualsevol punt d’avituallament o a través del sistema telemàtic d’informació.\nNo es permetrà continuar la cursa si s’abandona.\n• RECUPERACIÓ POST-CURSA\nS’ubicarà al Complex Aquàtic (fisioterapia amb cita prèvia)\n• SERVEI MÈDIC I D’ATENCIÓ SANITÀRIA.\n• SERVEIS AL COMPLEX AQUÀTIC (de les 08:00 a les 16:00)\nAccés als vestidors\nÚs d’armariets individuals com a guardaroba durant la cursa.\nServei de piscines, sauna i bany de vapor.\nServei de recuperació post-cursa (amb cita prèvia).\nLa zona esportiva de Vilafranca disposa d’una àmplia zona d’aparcament i la distància\nfins la zona de sortida permet efectuar l’escalfament sense aglomeracions.\n• Servei d’atenció al corredor/a\nServei d’atenció per WHATSAPP: 689213679\nServei d’atenció per E-MAIL: esports@vilafranca.org\nDe dilluns a divendres, en horari habitual de 10:00 a 14:00.\nCal preveure que el servei s’intensificarà durant la setmana de la cursa.\nAltres telèfons per a la ciutadania:\nRegidoria d’Esports de Vilafranca. 938172318\nObsequi per a cada atleta participant: una samarreta tècnica amb disseny\ncommemoratiu de la “Covid Edition”. S’entregarà prèviament a l’inici de la cursa, junt amb el dorsal.\nSamarreta de record ECU 2020.\nPremi “finisher” per a tots els participants que prenguin la sortida de la cursa:\ndessuadora de disseny commemoratiu. S’entregarà a l’arribada junt amb\nl’avituallament individual a tots els inscrits abans del 25 d’octubre\nPremi als 3 primers equips classificats per cada categoria.\nPremi al millor equip universitari\nNo es realitzarà acte d’entrega de premis el dia de la cursa. Els premis als equips, que consistiran en vals per realitzar experiències enoturístiques al Penedès, s’enviaran al responsable de l’equip.\nPosted in Mitja Marató


Dia internacional de la dansa | Cultura Tàrrega\nAmb l'objectiu de difondre la dansa entre la ciutadania, des de fa 11 anys organitzem activitats amb motiu del Dia Internacional de la Dansa, entre elles la Marató de Dansa. Enguany ho tornarem a celebrar amb les entitats que es dediquen a qualsevol tipus de dansa i moviment: esportiva, artística i tradicional, les quals ens oferiran una exhibició dels seus millors treballs.\nComençarem aquesta 11a Marató de dansa amb la lectura del Manifest del Dia Internacional de la Dansa que aquest any ha anat a càrrec de Toni Jodar i Beatriu Daniel. El Manifest serà llegit per Elisabet Talavera que serà la nostra presentadora en aquesta edició.\nDe moment han confirmat la seva participació:\nCentre Esportiu Sant Jordi\nComplex Piscina Tàrrega\nGrup de Dansa de l'Associació Alba\nLa Marató és una activitat oberta a tota la ciutadania, si hi vols participar només cal que ens escriguis a cultura@tarrega.cat i ens posarem en contacte amb tu.\nDANSA AL TEATRE ATENEU\nAcabarem de celebrar el Dia Internacional de la dansa amb l’espectacle Tempus Fugit de la Companyia de dansa LaMov.\nLloc : Teatre Ateneu\nLaMov és una companyia de dansa que va néixer el 2008 a Saragossa sota la direcció de Víctor Jiménez. En el seu repertori trobem diversitat de coreografies: obres clàssiques com El Trencanous, La Bella Dorment, La Ventafocs o El Trovador, i obres més contemporànies de coreògrafs com Itzik Galili, Sharon Fridman, Rodovalho o Francisco Lorenzo. Amb tots aquests espectacles LaMov ha estat present a Miami (EUA), França, Itàlia, Gran Bretanya o Alemanya.\nA Tempus fugit el pas del temps i la seva fugacitat serveixen de base per a aquest nou espectacle que se suma a la quinzena que LaMov ha estrenat al llarg de la seva trajectòria, a Târrega és el segon espectacle que presenten al Teatre Ateneu després de l’èxit de Terrenal dins de la 25a Temporada, l’any 2019. A Tempus fugit els moviments dels ballarins són explosius, dinàmics, a estones extremes i infinits. L’espectacle, amb música de Vivaldi revisada per Max Richter i Jorge Sarnago, és un viatge frenètic, apassionant i fins i tot dolorós, que representa el pas de la vida i el que hi deixem al nostre pas. Tempus fugit és bellesa, és amor, és dolor, és riure, és cendra.\nVenda anticipada d'entrades a : www.culturatarrega.cat, a la Botiga del Museu ( c. Major, 11) i a Taquilla 1 hora abans de la funció.


A la madrilenya, per Rosa Paz\nA ningú li agradarà que es consideri que el dramàtic enfrontament que es viu entre dreta i esquerra sigui una característica típica de Madrid\n29 de d’abril del 2021. 22:21\nÉs difícil saber si el concepte «a la madrilenya» amb què Isabel Díaz Ayuso defineix la manera de viure de Madrid, ja saben, la llibertat per prendre unes canyetes al sortir de treballar, es pot estendre també a l’aspra campanya electoral. Segur que a ningú, ni tan sols a l’aspirant del PP a seguir a la presidència de la comunitat, li agradarà que es consideri que el dramàtic enfrontament que s’està vivint entre dreta i esquerra en vigílies electorals sigui una característica típica de Madrid. O almenys, només de Madrid.\nCom tampoc ho és, per descomptat, això de prendre alguna cosa a l’acabar la jornada laboral, un costum que s’estén per tota la Península, sempre que es donin algunes condicions: que tinguis feina, que guanyis prou per pagar les despeses domèstiques i el lloguer –altíssim a Madrid– i que et sobri alguna cosa per a les canyetes. Perquè hi ha molts madrilenys, tot i que Ayuso els ignori o els insulti dient-los «mantinguts», que són a les cues de la fam. N’hi ha molts que no arriben a final de mes. Però aquests a la candidata del PP semblen importar-li menys, potser perquè pensa que no la votaran.\nNo obstant, és molt probable que la majoria dels madrilenys estiguin farts d’una campanya de cridòria en què no es debat cap mesura a aplicar en els pròxims mesos per resoldre els seus problemes, molts conseqüència de la crisi sanitària, econòmica i social que ens assola. Com tampoc es debat, a la dreta no li interessa i l’esquerra ha caigut en el seu joc, què fer per millorar la sanitat pública, en particular l’atenció primària, o l’educació o els serveis socials.\nCom que els sondejos donen majoria a la dreta, tot i que no gaire àmplia, l’esquerra ha optat per l’estratègia de Pablo Iglesias d’intentar mobilitzar el vot progressista alertant del perill que el PP formi un Govern «a la madrilenya» amb l’extrema dreta. El risc hi és, però el dia 4 es veurà si mobilitza més la por de Vox o si als progressistes els aniria millor accentuant el seu discurs social davant la inanitat d’Ayuso. La moneda encara és en l’aire.\nEleccions Madrid 2021 Debats electorals Atur Isabel Díaz Ayuso


La Flotilla i la submissió turca | Periodista Itinerant\nLa recent obertura, tot i que encara amb restriccions, del pas fronterer de Rafah, que comunica Gaza amb Egipte, ha pal·liat parcialment la situació, però no n’hi ha prou per atendre les necessitats d’un territori de 360 quilòmetres quadrats on viuen amuntegades 1,7 milions de persones, el 60% de les quals tenen l’estatus de refugiats i, per tant, reben l’atenció –cada cop més limitada, per cert- de la UNRWA, l’agència de les Nacions Unides pels refugiats palestins. Un cop més, però, Israel s’ha sortit amb la seva i durant aquest temps les condemnes de la comunitat internacional al bloqueig de Gaza no han passat de les paraules. Hamàs, una organització titllada de terrorista per la UE i els Estats Units, governa el territori i això es veu que ja justifica el bloqueig a ulls de les potències occidentals…\nD’entrada, lluny de fer un esforç real per acabar amb el bloqueig i l’ocupació (il·legal segons les Nacions Unides) de Palestina, les potències occidentals (Estats Units, UE…) han atès les peticions d’Israel i han dit que la Flotilla no és una bona idea i que el millor seria que no sortís. Els activistes, però, no s’han fet enrere. Bé…no tots. IHH, l’ONG turca que l’any passat va comandar l’expedició, ha decidit atendre les demandes del seu Govern, liderat pel recentment reelegit Recep Tayyip Erdogan, i no prendrà part a la Flotilla.\nIsrael, d’entrada, no amaga cap carta i ja ha avisat que assaltarà els vaixells i no permetrà que atraquin a Gaza. Tenint en compte les política habitual israeliana, ningú dubta que portaran a terme la seva acció, el dubte és saber quin grau de violència utilitzaran. Netanyahu, el primer ministre hebreu, ha deixat clar que faran servir la força si ho veuen necessari. I si això passa, tornarem a escoltar que els activistes, que provenen de desenes de països, eren violents i anaven armats…\nPerò per què Turquia, que aspira a convertir-se en la gran potència regional, no prendrà part a la Flotilla? Doncs perquè ara mateix la màxima preocupació d’Erdogan i els seus és Síria. La revolta que viu el país àrab, reprimida de forma sagnant pel règim de Baixar al-Assad, està provocant que diversos milers de persones (ara ja n’hi ha 10.000 miler, amb una xifra semblant esperant a la frontera) s’instal·lin en camps de refugiats turcs, fugint de la repressió de les forces fidels al dictador. Segons Erdogan i els seus companys de Govern, la Flotilla no farà altra cosa que desviar l’atenció de Síria. El que passi aquí és bàsic per a la futura estabilitat regional i ni Erdogan, ni la UE, ni els Estats Units volen que s’obrin nous fronts…Realpolitik!!!\nDesprés dels comicis, Erdogan va assegurar que haurà d’atendre les peticions kurdes. Promeses, promeses, promeses…si kurds de Síria comencen a instal·lar-se a Turquia fugint de la repressió d’al-Assad, el primer ministre otomà tem que esclatin les reivindicacions d’un poble sempre oblidat, sovint maltractat i, puntualment, massacrat. El problema o la qüestió kurd espanta una Turquia que està virant, de nou. Si l’any passat els seus gestos de distanciament amb Israel eren més que notables i constituïen una novetat a la regió, alhora que una esperança pels palestins, enguany estem vivint el moviment contrari.\nRecentment, la premsa de la regió ha revelat que els executius turc i hebreu estan mantenint trobades secretes per reconduir les relacions diplomàtiques entre ambdós països, patrocinades per Estats Units, aliat clau tant d’uns com d’altres. I Netanyahu no ha trigat a felicitar Erdogan per la seva recent victòria a les urnes, desitjant que torni la companyonia i entesa torni a regnar entre Israel i Turquia, un clar antídot a l’oposició que la política hebrea genera a la majoria d’estats de la zona…I és que sembla que els dirigents turcs tinguin assumit que necessiten el suport occidental per estabilitzar Síria.\nUs passo l’enllaç del documental Fuego sobre el Mármara, del periodista valencià David Segarra, present a la Flotilla de l’any passat. Una bona forma d’entendre què va passar el maig de 2010.\nL'entrada va ser publicada el Conflictes, Orient Mitjà / Món àrab i etiquetada flotilla, Gaza, Israel, MV Mavi Marmara, Recep Tayyip Erdoğan, turquia per marcfontribas. Guarda l'enllaç permanent.


La Electrohipersensibilitat (EHS)\nEs defineix com la intolerància als camps electromagnètics que es troben en el nostre entorn (telefonia mòbil, wifi, línies d'alta tensió...) i provoca en les persones afectades símptomes de diferent intensitat, fins al punt de perjudicar la seva vida professional, acadèmica i familiar. Els afectats se senten molt malalts quan viuen o estan a prop de camps electromagnètics procedents, per exemple, de xarxes wifi o telèfons mòbils.\nÉs una malaltia emergent que encara no està reconeguda per la Sanitat Espanyola però estem lluitant perquè ho sigui, donada la quantitat de casos que es coneixen cada dia\nEls signes d’aquest trastorn encara no han estat definits com una malaltia per l'Organització Mundial de la Salut (OMS),compte però, amb una resolució europea, la 1815, que es fa ressò del tema.\nEn aquesta resolució es recomana als estats membres del Consell d'Europa que prenguin mesures raonables per reduir l'exposició als camps electromagnètics, especialment a les radiofreqüències emeses per les telefonies mòbils i en particular a l'exposició en nens i joves.\nÉs un procés a l'alça per culpa de la proliferació dels camps electromagnètics. Malauradament existeixen molts interessos econòmics perquè aquesta malaltia no sigui reconeguda.\nDes de la nostra associació veiem amb gran preocupació la imminent arribada de la nova tecnologia sense fils 5G, ja que suposarà la instal·lació de moltíssimes més antenes inalàmbriques de mida petita i més a prop unes de les altres, sense garanties que no tinguin efectes negatius per a la salut. Amb un augment considerable de la contaminació electromagnètica.\nLa sensibilitat electromagnètica té ja tractament de discapacitat a Suècia, i a Àustria han establert directrius per al seu tractament, mentre que França va prohibir fa uns anys xarxes de wifi a les escoles bressol.\nEsta comprovat que molts malats que pateixen Sensibilitat Química Múltiple, presenten, en major o menor grau, símptomes de la Electrohipersensibilitat.\nÉs un trastorn ORGÀNIC, NO PSICOLÒGIC, d'origen neurològic i que tendeix a la cronicitat\nEs calcula que una de cada mil persones pot tenir problemes seriosos per ser sensibles a les radiacions electromagnètiques\nCada vegada hi ha més evidències que aquestes radiacions tenen la capacitat d’activar o agreujar patologies com:\nLa Síndrome de Fatiga Crònica\nAfectacions del sistema nerviós central\nI l’aparició d’una nova malaltia: LA ELECTROHIPERSENSIBILITAT\nÉs creixent l'evidència científica que assenyala greus perills: increment de risc de càncer, infertilitat, dèficits en l'aprenentatge i la memòria, trastorns neurològics...\nEls riscos per a la salut dels Camps Electromagnètics no-ionitzants és un assumpte polèmic.\nPoden ser d’una intensitat i de gravetat variable depenent de cada persona i del grau d’afectació:\nReaccions dermatològiques (vermellors, picor, erupcions i ardors)\nCansament important (fatiga)\nDificultats de concentració i pèrdua de memòria\nNàusees i palpitacions\nTrastorns gastrointestinals: com intolerància a determinats aliments i hipersensibilitat a un nombre important de productes químics\nEn els últims anys assistim impotents a denúncies de col·lectius ciutadans i de científics, investigadors i experts sobre els nivells permesos als quals estem exposats tota la població.\nPerò el que veiem és que cada vegada hi ha més contaminació electromagnètica, s'instal·la wifi a les escoles, a les guarderies, als autobusos, als trens, als parcs, biblioteques... A TOT ARREU\nEls malalts han de fugir de casa seva i anar a viure a un altre lloc.\nLa gran majoria dels metges de Atenció Primària desconeixen aquesta malaltia.\nD'acord amb el Dr. Fernández-Solà, aquest trastorn es produeix essencialment per una disfunció del cervell: el cervell amplifica una resposta i la fa anormal, és a dir, tots rebem estímuls de l'entorn, també estímuls electromagnètics i els integrem i els reconeixem, per exemple un soroll.\n"Però quan la font es percep ampliada, per exemple com cent vegades més, el cervell detecta una explosió de sensibilitat, és a dir, és com si tingués un excés no tolerable d'estímul i això es pot detectar amb proves semblants al electroencefalograma, però molt més sensibles".\n”I també sabem, afegeix el Dr. Fernández-Solà, que hi ha grups de població que són més sensibles, per exemple les dones, perquè els estrògens que tenen, més que els homes, sensibilitzen més el cervell a aquest tipus d'estímuls i a uns altres, com els químics".\nEls pacients amb sensibilitat electromagnètica, explica el doctor, interpreten ells mateixos el que els passa, perquè s'adonen que quan no es troben, per exemple, davant d'una antena telefònica, estan millor, i a més són pacients que la seva vida s'altera molt.\n"No és una malaltia banal, és una malaltia que altera la qualitat de vida, i no els permet de vegades ni treballar".\nMentrestant la indústria intenta fer prevaler un discurs hegemònic sobre la innocuïtat amb grans inversions en mitjans de comunicació. Això és el progres, segons ells...\nCeferino Maestu, president de la SESSEC,reconeix que no hi ha estadístiques ni se sap el nombre de persones afectades per sensibilitat electromagnètica, però insisteix que noten que cada vegada hi ha més quantitat de gent que comença a tenir problemes "amb les emissions dels telèfons mòbils dels wifis, dels sense fils, les antenes ".\nSegons la seva opinió, hi ha multitud d'elements radiants que ara mateix estan en el nostre medi i "que d'alguna manera estan alterant les condicions normals en que es produeix la progressió metabòlica o endocrina en el nostre organisme, i això s'està comprovant constantment".\nPer això, des de la nostra associació ho denunciem, perquè creiem que mereix un debat profund entre l'opinió pública.\nCAL INFORMACIÓ que ampliï les eines que tenim com a societat per apostar per una tecnologia més saludable.


XVI Premi Llibreter 2015 | Biblioteca Joan Triadú\nFestival Nits de cinema oriental a la Biblioteca Joan Triadú →\nEmily Hughes, Maylis de Kerangal i Joan Benasiu\nAhir, 2 de juliol, es van entregar els XVI Premi Llibreter 2015 a Barcelona. Els guanyadors de les tres categories són:\nL’escriptora francesa Maylis de Kerangal ha guanyat el Premi Llibreter a Altres Literatures 2015 amb l’obra “Reparar els vius” (Ed. Angle / Anagrama).\nL’escriptora hawaiana Emily Hughes ha estat guardonat amb el Premi Llibreter d’Àlbum Il·lustrat 2015 per la seva novel·la “Salvatge” (Ed. Libros del Zorro Rojo).\nImatges: parismatch.com, elperiodico.com, ara.cat, librosdelzorrorojo1.blogspot.com\nAquesta entrada s'ha publicat en Notícies i etiquetada amb Autors, Notícies, Premis literaris. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


La Fundació Barça promou la lluita contra el ‘bullying’ en la seva primera festa de la convivència\nMilers de nens i nenes i les seves famílies han participat en la trobada contra l’assetjament escolar\nLa Fundació Barça ha celebrat amb un èxit d’assistència notable la seva primera Festa de la Convivència, un esdeveniment gratuït, lúdic i educatiu que ha tingut lloc a l’esplanada del Camp Nou. La festa ha comptat amb una sèrie d’activitats esportives, artístiques i emocionals per a tots els assistents amb l’objectiu de conscienciar la comunitat infantil en la lluita contra l’assetjament escolar.\nA la festa hi han participat la Pati Pla i el Rick, de la família del Super3, així com el grup musical Xiula. L’esdeveniment ha estat amenitzat pel Ferran Aixalà, animador amb una especial sensibilitat per les causes socials. Una de les activitats més innovadores de la Festa de la Convivència ha estat l’escape room, en què els participants han hagut de descobrir les habilitats, les actituds i els valors per trencar una situació d’assetjament simbòlica i retornar a una bona convivència. A mesura que han anat superant les diferents proves, de manera col·laborativa, han avançat en el joc i en l’espai fins a la resolució final de l’enigma.\nLa trobada també ha comptat amb un recull d’activitats esportives, com ara un rocòdrom, un circuit d’aventures, futbol, bàsquet, un futbolí humà i diversos inflables. Finalment, els infants han tingut l’oportunitat de participar en activitats artístiques, com el mural contra el bullying, el taller de papiroflèxia i un racó de pintacares.\nLa Fundació Barça considera cabdal sensibilitzar el conjunt de la societat, i especialment els mateixos infants, per tal de trencar amb aquesta xacra, i ho fa a partir de dinàmiques que integra als esdeveniments infantils (Festa dels Súpers, Ciutat dels Somnis...), amb l’objectiu que els nens prenguin consciència sobre aquesta problemàtica i sàpiguen actuar.\n“La festa de la convivència és un esdeveniment que celebrem en el marc del nostre programa de prevenció del bullying. És una festa a la qual convidem nens i nenes de tot Catalunya a participar en diverses activitats lúdiques amb un contingut educatiu en què es treballa molt les emocions positives, per tal que els infants aprenguin des de petits com canalitzar-les i el que significa l’assetjament escolar, per tal de prevenir-lo”.\n“El Barça és més que un club, i aquí resideix bona part de la nostra força com a institució, una institució compromesa amb les problemàtiques de la societat actual i, per tant, compromesa també amb la lluita contra el bullying. Per això promovem els valors del Club no només a través d’accions, sinó també dels nostres jugadors, com a referents per a nens i nenes de tot el món”.


U6. El món, una economia globalitzada | MindMeister Mind Map\nU6. El món, una economia globalitzada\nLa globalització La globalització\nby ivan rocher\nby Claudia Garrido\nUN MÓN BIPOLAR: GUERRA FREDA I DESCOL... UN MÓN BIPOLAR: GUERRA FREDA I DESCOLONITZACIÓ (1945-1991) II\nGuatemala, Honduras, Costa Rica, El S... Guatemala, Honduras, Costa Rica, El Salvador i Nicaragua (1945-2018)\nby Agustina Conde\nU6. El món, una economia globalitzada by Blaze Winer\n1. 1. L'activitat econòmica\n1.1. Els elements econòmics\n1.1.1. L'economia és l'administració ordenada dels béns i serveis d'una comunitat (estat, establiment, família, etc.). L'activitat econòmica permet obtenir els productes destinats a cobrir les necessitats de les persones o obtenir un benefici\n1.1.1.1. Els béns són mercaderies o elements físics i tangibles:\n1.1.1.1.1. Un cotxe\n1.1.1.1.2. Un electrodomèstic\n1.1.1.1.3. La collita de girasol\n1.1.1.2. Els serveis no donen lloc a un producte tangible, sinó que són activitats que unes persones proporcionen a la resta de la societat:\n1.1.1.2.1. Els serveis educatius\n1.1.1.2.2. Els serveis sanitaris\n1.1.1.2.3. Els transports\n1.1.1.3. L'oferta és la quantitat d'un producte que el venedor posa en venda. La demanda és la quantitat d'un producte que la gent vol adquirir\n1.2. Temes importants en l'activitat econòmica: inflació, deflació i PIB\n1.2.1. La inflació és un desequilibri econòmic caracteritzat per una alça general dels preus causada per l'excés de poder de compra de la massa de consumidors respecte de la massa de béns i serveis que són a la seva disposició\n1.2.2. La deflació, en canvi, és una situació en què la baixa de preus, fruit d'una insuficiència de de demanda, determina un augment del valor dels diners\n1.2.2.1. La deflació pot portar directament a la depressió i a la desocupació en massa, en reduir-se la producció i la despesa\n1.2.3. El valor en diners del conjunt de béns i serveis produïts durant un any en un territori s'anomena producte interior brut (PIB)\n1.3. Fases de l'activitat econòmica\n1.3.1. Les activitats econòmiques inclouen tres fases:\n1.3.1.1. La producció és el conjunt d'activitats necessàries per obtenir o fabricar un bé o un servei\n1.3.1.2. La distribució engloba les activitats que posen en contacte el productor i el consumidor d'un bé o servei. Inclou el transport, el comerç, la publicitat, etc.\n1.3.1.2.1. La distribució por dur-se a terme de dues maneres:\n1.3.1.3. El consum és l'adquisició d'un bé o servei que sadisfà alguna necessitat del consumidor\n2. 7. L'auge de les economies emergents\n2.1. Causes del creixement\n2.1.1. En els països amb economies emergents s'ha produit un desenvolupament industrial molt important que s'ha caracteritzat pels efectes següents:\n2.1.1.1. Una demanda interna originada per l'augment del consum dels ciuadans i, sobretot, pel de les empreses i l'estat, que construeix infraestructures i serveis\n2.1.1.2. Una acumulació de diners molt elevada, que els permet participar en el mercat financer mundial i reduir la seva dependència financera dels països desenvolupats\n2.1.1.3. L'increment de les inversions en R+D+I\n2.1.2. Per això, el desenvolupament d'aquests paisos depèn cada vegada menys de les inversions estrangeres i de la deslocalització des dels paisos desenvolupats\n2.1.2.1. Tenen una població abundant que rep salaris baixos. Per això aquests països són atractius com a destí dels processos de deslocalització des dels països desenvolupats i obtenen produccions barates i competitives en el mercat mundial\n2.1.2.1.1. Estàn ben comunicats o en àrees d'influència dels països desenvolupats. Això facilita els processos de deslocalització. Alguns disposen de recursos energètics o matèries primeres bàsiques\n2.2. Els BRICS\n2.2.1. Dins dels països emergents, destaca el grup anomenat BRICS (Brasil, Rússia, India, Xina i Sud-àfrica). El terme és el resultat d'unir les inicials dels noms d'aquests estats\n2.2.1.1. Tenen diverses característiques comunes:\n2.2.1.1.1. Tenen un creixement econòmic molt intens, generalment més gran que el dels altres països emergents\n2.2.1.1.2. Són països molt grans i importants econòmicament. Per això, el que succeeix en les seves economies té repercussions globals\n2.2.1.1.3. Manifesten la intenció d'exercir un paper de líders en l'economia mundial\n2.2.1.1.4. Actuen d'una manera coordinada, celebrant reunions en que adopten polítiques comunes, orientades a augmentar el seu pes en fes institucions econòmiques globals (G-20, Organització Mundial del Comerç, ONU, etc.), amb tipolar, que substitueixi el tradicional, liderat únicament pels països desenvolupats\n3. 6. La distribució desigual de la riquesa al món\n3.1. Els països desenvolupats\n3.1.1. Són industrialitzats des de fa molt temps i amb un sector de serveis molt important\n3.1.1.1. Tenen un gran control de la tecnologia\n3.1.1.2. Hi tenen la seu les principals empreses multinacionals i financeres\n3.1.1.3. Controlen gran part del começ mundial\n3.1.1.4. Tenen una classe mitjana molt nombrosa. Per aixo, la població gaudeix d'un bon nivell de benestar\n3.2. Els països intermedis\n3.2.1. Tenen tres característiques bàsiques:\n3.2.1.1. El seu grau de riquesa i de producció és mitja, però creixent. Presenten xifres de creixement més altes que els paisos desenvolupats\n3.2.1.2. El repartiment d'aquesta riquesa i producció no és homogeni. Es concentra en certs sectors productius i en uns grups socials reduits\n3.2.1.3. Hi conviuen activitats productives modernes i activitats tradicionals. Les activitats modernes augmenten\n3.3. Els països en vies de desenvolupament\n3.3.1. Presenten les característiques següents:\n3.3.1.1. Tenen un grau d'industrialització molt baix\n3.3.1.2. El sector terciari té un pes reduit en la seva economia\n3.3.1.3. Les activitats agràries ocupen un alt percentatge de la seva població\n3.3.1.4. Les infraestructures i els serveis públics son molt precars\n3.3.1.5. Tenen un nivell baix de rendes que frena el desenvolupament del comerç interior, ja que la població no té capacitat de consum\n3.3.1.6. El comerç exterior està en mans d'empreses estrangeres\n3.3.1.7. Tenen un nivell d'endeutament molt elevat\n4. 5. Els efectes de la globalització\n4.1. El desenvolupament del comerç\n4.1.1. El procés de globalització ha donat lloc a un creixement molt important de les relacions comercials i dels transports\n4.1.1.1. Aquest creixement ha beneficiat especialment als països desenvolupats i els països emergents\n4.1.1.1.1. Aquest desenvolupament comercial també ha tingut dos efectes:\n4.2. El creixement de les empreses multinacionals\n4.2.1. Les multinacionals son empreses molt grans que operen (produeixen i venen) en diversos paisos\n4.2.1.1. Darrerament, aquestes empreses han crescut amb força per diversos motius:\n4.2.1.1.1. La creació progressiva d'un mercat mundial i, per tant, l'augment del nombre de clients potencials\n4.2.1.1.2. Les oportunitats que ofereix la deslocalització de les activitats econòmiques per abaratir costos de producció i millorar la capacitat de competir en aquest mercat\n4.2.1.2. La major part de les empreses multinacionals tenen la seu als paisos desenvolupats i, a vegades, als paisos emergents\n4.2.1.2.1. Actuen en altres paisos, a traves de sucursals o bé a través d'altres empreses filials ass ades, sobre les quals exerceixen un cert control\n4.3. La globalització i els paisos en vies de desenvolupament\n4.3.1. La globalització ha permés que els paisos en vies de desenvolupament tinguin taxes de creixement econòmic superiors a les dels paisos desenvolupats\n4.3.1.1. Les causes són:\n4.3.1.1.1. La inversió de capitals dels paisos desenvolupats i emergents en aquelles activitats que podern resultar rendibles\n4.3.1.1.2. L'arribada d'inversions i tecnologia associades als processos de deslocalització d'activitats agràries, industrials i de serveis des dels paísos desenvolupats\n4.3.1.1.3. L'obertura dels mercats ha permès que els paisos en vies de desenvolupament puguin vendre la seva producció als paisos desenvolupats i emergents\n5. 4. Factors que afavoreixen la globalització\n5.1. La liberització dels intercanvis de productes i dels mercats financiers\n5.1.1. La progressiva liberització dels intercanvis de productes i dels moviments financiers ha estat el principal motor de la globalització\n5.1.2. Liberitzar els intercanvis de productes significa eliminar o reduir els obstacles que els països solen posar per evitar l'entrada de productes d'altres països, a fi que els productes del mateix país no sofreixin la competències dels altres\n5.1.2.1. Els principals obstacles són:\n5.1.2.1.1. La imposició d'aranzels, que augmenten el preu dels productes estrangers\n5.1.2.1.2. La concessió de subvencions als productors del mateix país, perquè puguin vendre els seus productes a un preu més baix\n5.2. Les deslocalitzacions\n5.2.1. La deslocalització és el procés pel qual una empresa tanca fàbriques o sucursals al seu país d'origen\n5.2.1.1. Aquest procés es va iniciar als països desenvolupats, però avui dia també es deslocalitzen empreses dels països emergents\n5.2.2. Les empreses que es deslocalitzen busquen avantatges, com els costos laborals més baixos, menys exigències de respecte mediambiental, uns impostos més reduïts o la proximitat a mercats en els quals es vol vendre\n6. 3. L'economia actual: la globalització\n6.1. El concepte de globalització\n6.1.1. La globalització és un procés liberització dels intercanvis de béns, serveis, tecnologia, treball i capitals entre els diferents països del món\n6.1.1.1. Això suposa que els productes, serveis, etc. d'un país poden vendre's en un altre sense que s'hi apliquin recàrrecs especials.\n6.1.1.1.1. Com a conseqüència del procés de liberalització del procés de liberalització es produeix:\n6.2. Els organismes que dirigeixen l'economia mundial\n6.2.1. La globalització no seria possible sense l'existència d'un conjunt d'organismes que en fomenten el desenvolupament\n6.2.1.1. L'Organització Mundial de Comerç (OMC)\n6.2.1.2. El Fons Monetari Internacional (FMI)\n6.2.1.3. El Banc Mundial\n6.2.1.4. El G-8\n6.2.1.4.3. Estats Units\n6.2.1.4.7. Regne Unit\n6.2.1.5. El G-20\n7. 2. Agents econòmics i factors productius\n7.1. Els agents econòmics\n7.1.1. Tres grans agents, les persones, les empreses i l'estat, porten a terme les activitats econòmiques:\n7.1.1.1. Les persones compleixen una funció doble:\n7.1.1.1.1. Aporten el seu treball a les empreses o a l'estat a canvi d'un salari\n7.1.1.1.2. Consumeixen els béns i serveis que produeixen les empreses i l'estat, inverteixen els estalvis i paguen impostos a l'estat\n7.1.1.2. Les empreses produeixen béns i serveis i els distribueixen a canvi d'un benefici econòmic. Una part d'aquest benefici es converteix en impostos que paguen a l'estat\n7.1.1.2.1. Hi han empreses que són individuals, és a dir que pertanyen a una sola persona, i d'altres que tenen diversos propietaris. En aquests casos, els propietaris s'acostumen a constituir en societats\n7.1.1.3. L'estat fa dos tipus d'activitat:\n7.1.1.3.1. Elabora la política econòmica, és a dir, el conjunt de normes que orienten i exerceixen un cert control sobre les activitats econòmiques\n7.1.1.3.2. Produeix i distribueix béns i serveis, però ho fa buscant el benestar de la societat. Per això utilitza:\n7.2. Els factors productius\n7.2.1. En les activitats econòmiques intervenen quatre factors productius:\n7.2.1.1. Els recursos naturals es troben en el medi físic. Solen ser matèries primeres i fonts d'energia\n7.2.1.2. El treball és l'esforç huma utilitzat per produir un bé o un servei. El resultat del treball depèn de:\n7.2.1.2.1. La formació del treballador, que depèn de la qualitat del sistema educatiu i dels esforços de formació de les empreses\n7.2.1.2.2. L'experiència i el talent del treballador\n7.2.1.2.3. L'organització que s'aplica en la producció i la tecnologia que es posa a la disposició del treballador\n7.2.1.3. El capital és el conjunt de recursos no naturals que s'utilitzen en la producció i distribució. Es tracta dels diners que es necessiten per:\n7.2.1.3.1. Muntar l'empresa (capital financier)\n7.2.1.3.2. Comprar màquines, fàbriques, etc. (béns de capital)\n7.2.1.3.3. Invertir en la formació dels treballadors (capital humà).\n7.2.1.4. La tecnologia és el conjunt de coneixements que permeten construir màquines i eines per produir i distribuir béns o serveis, i organitzar la producció i la distribució de manera eficaç\n7.2.2. La suma del valor de tots aquests factors s'anomena costos de producció


La secretària general d'Habitatge visita la casa de Sant Josep després de les obres de rehabilitació - Ajuntament de Dénia - Viure a Dénia - Actualitat\nEl Ministeri de Foment ha invertit 1,5 milions d'euros en la recuperació de l'edifici\nPati central amb mosaic de taulells originals de la casa\nAljub d'origen àrab\nLes instal·lacions es destinaran a usos culturals i albergaran la Biblioteca Pública Municipal i fons de l'arxiu\nLa secretària general d'Habitatge, Helena Beunza, ha visitat hui l'edifici del carrer de Sant Josep, número 6, després de les obres de rehabilitació que van concloure al mes d'octubre i en les quals el Ministeri de Foment ha invertit 1.495.204,68 euros.\nBeunza, acompanyada per l'alcalde de la ciutat, Vicent Grimalt, la subdelegada del Govern a Alacant, Araceli Poblador, el vicealcalde, Rafa Carrió, altres regidors de la Corporació i personal tècnic de l'ajuntament, ha recorregut les instal·lacions, que es destinaran a usos culturals. Beunza ha mostrat la seua satisfacció pel resultat dels treballs i ha destacat que “la sensibilitat de l'equip de govern denier ha sigut essencial perquè la ciutat de Dénia gaudisca d'aquestes noves instal·lacions culturals i d'una adequada rehabilitació del patrimoni”.\nLa casa de Sant Josep, número 6, és un edifici de 2.091 metres quadrats distribuïts en un soterrani, planta baixa, primera i segona planta, terrassa i una torre que, en l'època en què l'edifici va pertànyer a la família Sahuquillo. es va fer construir el propietari de l'immoble, comerciant de pansa, per a poder atalaiar l'entrada i eixida dels vaixells de la seua flota del port de Dénia. Un gran pati central dota d'il·luminació natural a totes les plantes de l'edifici.\nDesprés de la rehabilitació, la casa de Sant Josep es convertirà en la seu central de la Biblioteca Pública Municipal i la Biblioteca infantil de Dénia i albergarà una part del dipòsit de l'Arxiu Històric Municipal, incloent una sala d'ús restringit per a consulta dels fons comarcals i altres espais per a la celebració d'activitats de tipus cultural. Es preveu que òbriga les seues portes al públic a la fi de gener de 2019.\nEn la planta baixa se situarà la recepció i un espai per a descans i lectura de premsa. També s'allotjarà la biblioteca infantil i una sala d'actes d'ús polivalent. Ací també es troba un dipòsit de l'Arxiu municipal.\nEn la primera planta se situarà la biblioteca, que comptarà amb taules electrificades perquè els usuaris puguen connectar els seus aparells tecnològics.\nEn la segona planta hi haurà dues sales més de biblioteca, pensades per a col·locar els llibres de consulta i obres de referència, que actualment tenen un ús menor, i més taules electrificades. Albergarà també l'àrea restringida de l'Arxiu Municipal destinada a sala d'investigadors, i dipòsits d'arxius i biblioteca.\nEn la tercera planta es troba la terrassa que, en un futur, es podrà utilitzar per a realitzar presentacions de llibres, lliuraments de premis i altres actes culturals a l'aire lliure. I en el punt més alt, la torre quadrada on s'instal·larà el despatx d'administració de la biblioteca.\nLes obres de rehabilitació han conservat elements originals de l'edifici, com l'escala central de marbre i el passamans de fusta, vidrieres i reixes, la façana i el paviment, que s'ha reutilitzat col·locant-ho en brancals, llindes, ampits i com a element ornamental en el centre del pati de la casa. També les restes arqueològiques, com l'aljub d'origen àrab que es pot veure, a nivell del sòl, en la sala de la biblioteca infantil. Altres elements originals, com a llibreries de fusta o vidrieres de grans dimensions, s'han inventariat i emmagatzemat en dependències municipals per a usos futurs.\nL'edifici compta amb un ascensor que connecta totes les plantes, inclosa la torre, garantint l'accessibilitat de les instal·lacions. S'ha construït també una segona escala, que actuarà com a escala d'emergència, que dóna directament al carreró de la Moreria.\nAixí mateix, en l'entrada de la planta baixa s'han col·locat sobre el sòl de fusta marques metàl·liques que afavoreixen l'arribada de les persones amb discapacitat visual fins al mostrador de recepció.\nL'eficiència energètica també és una de les claus de les noves instal·lacions, equipades il·luminació tipus LED, i amb climatització i ventilació, electricitat, detecció i extinció d'incendis i altres mesures concordes a la normativa vigent.\nL'alcalde, Vicent Grimalt, ha recordat que el projecte de rehabilitació de la casa de Sant Josep es va començar a tramitar en 2006, junt amb el de rehabilitació de la casa de Torrecremada. Després d'uns anys paralitzat, s'ha aconseguit finalment l'ajuda del Ministeri de Foment durant aquesta legislatura i les obres van començar al setembre de 2016.


Cap Vermell - Equador, un país tranquil (I)\nEquador: País quasi desconegut, sempre el relacionam amb els emigrants que per diferents raons han vengut a viure aquí però que no sempre són acceptats per alguns de nosaltres.\nSabem poques coses d’Equador. És un país a la meitat del món, tot l’any té 12 hores de llum, de les 6 del matí a les 6 del capvespre, ja que es troba situat a la latitud 0º 0' 0". Precisament a 20 km de Quito hi ha un poblet que es diu La Mitad del Mundo, per on passa la línia imaginària de l’equador.\nEl país té una població d’uns 15 millions de persones i 256.370 km de superfície, és una república democràtica, governada pel president Rafael Correa, del qual la majoria d’equatorians pensa que està fent una molt bona feina, ja que fa possible que el país millori. A nivell econòmic, hi ha tres punts importants a destacar:\n1r - La gran producció de cacau. És el segon productor i exportador del món.\n2n - Té les plantacions de roses més importants d’Amèrica del Sud, que exporta a tot el món.\n3r - El més curiós i sorprenent és que les divises que envien els emigrants als seus familiars d'Equador s'han convertit en la tercera força que fa que l’economia del país vagi per amunt.\nHistòricament, la seva cultura es remunta als Inques, hi ha unes 40 ètnies encara, com els Cofans o els Cholas. Entre ells parlen el quítxua, i estan orgullosos de conservar aquesta llengua, encara que també estan contents de les coses bones que els va dur la colonització espanyola i orgullosament mostren els edificis colonials d’aquell temps.\nEls equatorians són gent educada, respectuosa, amable i servicial. Potser que no tenguin molts de recursos econòmics, però no hi ha pobresa extrema i ningú va pel carrer demanant almoina, ni als pobles ni a les ciutats. És un país molt tranquil i gairebé no veus policies pels carrers.\nLa capital, Quito, té 2.5 milions d’habitants, està situada dins una vall de la serra dels Andes, a 2.500 m d’altitud, envoltada de muntanyes de més de 4.000 m. Té una llargària de 45 km i una amplada de 7 km. No s’hi pot construir un metro a causa de l’orografia i el caos circulatori és molt gran, encara que la circulació dels cotxes es reguli, segons la matrícula, en dies alterns. Fa fresca, i si voleu anar-hi durant el nostre l’estiu, les temperatures són entre 7º i 15º.\nA les ciutats ja s'obliga a vendre fruites, verdures, carn i peix dins mercats tancats, per higiene, però als pobles encara es poden veure al carrer, tot mesclat.\nCuenca és una ciutat també a la serra, d'uns 450.000 habitants, que, a més de ser colonial, s’ha fet famosa a tot el món perquè és on es fa de forma artesanal. per les cholas cuencanas, el capell conegut com panamà. Aquest capell s’anomena així perquè a principis del segle XX, per poder-ne exportar als Estats Units, que eren els seus màxims compradors, s’havien de travessar tots els Andes, amb carros, fins arribar a la mar i passar l’estret de Panamà per arribar a Amèrica del Nord. Són fets d’unes palmeres de brins molts llargs, que també ensofren una vegada que els han assecat al sol, com feim nosaltres amb la llata. Però ells no fan servir agulles per cosir, sinó que els cusen amb les mans. Segons lo ben fet que estiguin, els preus poden oscil·lar entre 25$ i 2.500$.


Fem Sant Andreu proposa un nom pel nou viaducte\nLa cualició municipalista demanarà a l’Ajuntament de Sant Andreu de la Barca que sol·liciti al Govern d’Espanya que l’anomeni “Viaducte de la Roca d’Adroc”\nEl dilluns 1 de setembre, es va inaugurar l’esperat enllaç entre l’autovia A-2 i l’autopista AP-7, després de quinze anys d’obres i diverses aturades per les retallades. El nou vial, propietat de l’Estat espanyol de dos quilòmetres i mig, ha costat un total de 88 milions d’euros i afavorirà les comunicacions entre el Baix Llobregat i el Vallès Occidental.\nSegons Fem Sant Andreu, el viaducte que travessa el riu Llobregat encara no se’l coneix amb cap nom. Però per al grup municipal “anomenant-lo oficialment ‘viaducte del Llobregat’ no ens sembla adient, ja que aquests noms, en fer referència a cursos fluvials d’un recorregut no pas curt, no identifiquen unívocament cap ubicació concreta.”\nEl viaducte travessa el riu on de temps immemorial hi ha hagut un gual i que actualment és una passera. “L’antic nom popular del gual i el de l’actual de la passera els relaciona amb la Roca d’Adroc (o de Droc). Així, abans es parlava del gual de la Roca d’Adroc i avui dia es parla de la passera de la Roca d’Adroc”, explica Fem Sant Andreu.\nAixí doncs, la coalició municipalista proposa a l’Ajuntament de Sant Andreu de la Barca, que sol·liciti a la Red de Carreteras del Estado (RCE), és competència del Govern d’Espanya a través del Ministerio de Fomento, que el viaducte que travessa el Llobregat per connectar l’A-2 amb l’AP-7 rebi el nom oficial de “Viaducte de la Roca d’Adroc“.\nRedacció / Fotos: Diputació de Barcelona-MITMA