Procés participatiu del projecte de reforma del CN Olot - Club Natació Olot\nAra fa uns mesos, i complint allò a què ens vàrem comprometre davant dels socis, es va iniciar el procés participatiu per a la reforma i ampliació de la part més antiga del Club. Després de diverses reunions amb el grup impulsor, a principis de juliol es varen presentar els resultats de l’enquesta enviada als socis. Amb aquesta nota, us volem informar de l’estat actual del procés així com donar a conèixer els ajustos que s’hi han hagut d'aplicar per diversos requeriments provinents bàsicament de la Secretaria General de l’Esport pel que fa a la subvenció atorgada.\nCom bé sabeu, una part important del finançament d’aquest projecte d’obres, prové d’una subvenció a fons perdut de 500.000 euros, concedida per la Secretaria General de l’Esport al nostre Club l’any 2010. Mentre estàvem treballant amb el grup impulsor en la definició de l’enquesta, la Secretaria va comunicar al Club la seva voluntat de donar de baixa totes les subvencions atorgades el 2010 que finançaven projectes d’obres que encara no estaven començades. Aquesta era la situació de la subvenció del nostre Club, i per tant era una candidata a donar-se de baixa. Atesa la importància i la urgència, el Club Natació Olot va iniciar una tanda de reunions i intenses converses amb els responsables de la Secretaria per intentar conservar aquesta quantitat tan important per al nostre projecte.\nCal dir que els responsables de la Secretaria ens han tingut sempre la màxima confiança i han expressat i demostrat el seu màxim interès a poder-nos mantenir la subvenció, bàsicament per la trajectòria històrica del Club i per la seva solvència financera. Ha estat així que la Secretaria després d’aquestes converses i negociacions, ha decidit de concedir-nos una darrera pròrroga amb les següents condicions:\nEs comprometen a mantenir la subvenció tot i la desvinculació del projecte total amb la condició, però que es construeixi aquella part per a la qual es va atorgar, i que és la construcció d’una piscina coberta reglamentària segons el projecte presentat pel Club Natació Olot el 2012 i aprovat per la Secretaria.\nEns demanen que abans del 31/12/17 hàgim iniciat el procés d'adjudicació de la nova sala d'aigües, utilitzant els procediments establerts per la normativa de contractació pública.\nEns atorguen un termini de construcció de dos anys. Fins al 31 de desembre de 2019.\nEns demanen que el procediment d'adjudicació del projecte i de la construcció de l’obra es dugui a terme utilitzant els paràmetres establerts dins la llei de contractació pública, la qual cosa garanteix un procediment obert i la màxima transparència.\nUn cop rebuda per escrit aquesta resolució, el Club Natació Olot va iniciar immediatament un seguit de gestions per aconseguir adaptar el màxim possible el procés participatiu en el qual el club es trobava immers, al nou calendari establert per l'administració de la Generalitat per aconseguir mantenir aquesta important subvenció.\nEstudiada la nova situació i les noves condicions, es va veure clarament que la proposta més viable passava per:\nDividir el projecte d'obres en dues fases.\nIniciar el procés d’adjudicació de la primera fase d’una forma totalment oberta i transparent, en la qual es puguin presentar els equips tècnics i els constructors que ho desitgin.\nIncloure en aquesta primera fase el nombre més gran de demandes fetes pels socis i recollides en l'enquesta del procés participatiu (zona d'aigües motiu de la subvenció i zona de gimnàs i AADD).\nSeguir amb el procés participatiu per al disseny de la 2a fase que ha d'incloure l’edifici central amb la resta de serveis i equipaments: zones socials, bar, vestidors, recepció i serveis administratius, spa i wellnes.\nTot i no trobar-nos davant de la situació que tots voldríem, i que hagués estat poder continuar amb el procés participatiu (amb el concurs d’idees) per a la globalitat del projecte, volem fer èmfasi en els principals avantatges de fer aquest projecte en dues fases:\nPoder incloure des d’un inici les principals demandes fetes pels socis i recollides a l’enquesta: zona d'aigües i gimnàs.\nAplicar la totalitat de la subvenció de 500.000 € en aquesta 1a fase.\nReduir el cost de l'obra aprofitant l'estructura de l'edifici actual.\nComplir amb la petició de prudència que ens va demanar el soci en el seu moment.\nMantenir la primera planta de l’edifici que permetrà, fins a la solució i disseny de l’edifici central, dotar d’unes òptimes condicions el gimnàs, i per tant satisfer la demanda de més de 750 socis usuaris d’aquest espai.\nFer una actuació més prudent i amb menys endeutament i, en conseqüència, rebaixar molt la quota mensual d'obres que haurà d'assumir cada soci, que en cap cas superarà els 2 € al mes.\nDur a terme aquesta primera fase mitjançant un concurs públic i obert, on podran participar tots els equips d'arquitectes i empreses constructores que ho desitgin, i per tant rebre el màxim nombre de propostes tècniques constructives possibles que han de millorar tant el cost final de l'obra com el seu disseny.\nContinuar amb el procés participatiu de forma paral·lela amb el concurs d’idees i projectes per a les obres de la segona fase de l’edifici central.\nLa Junta ha cregut que el soci i el Club es mereixien les gestions, les reunions i el treball duts a terme davant de la Secretaria General de l’Esport, i creiem que és una gran notícia poder anunciar avui mitjançant aquest document, que s’ha aconseguit salvar aquesta important quantia de 500.000 euros, la qual cosa facilitarà tirar endavant aquesta primera fase en unes condicions molt favorables.\nCal destacar que l’execució d’aquesta 1a fase aportarà als socis i al Club poder disposar de nous i millors serveis adequats a les necessitats i les demandes actuals.\nEstem a la vostra disposició, per aclarir qualsevol dubte o qüestió que tingueu, així com aprofundir en qualsevol detall que creieu convenient. Alhora volem agrair a tots els membres que formen part del procés participatiu, als que formen els diferents òrgans de govern del Club i a totes les persones que han col·laborat i que encara col·laboren activament a tirar endavant aquest important projecte per al futur del club.\nNovetats en la 1a fase de les obres de reforma i ampliació\nPresentació virtual del projecte de reforma i ampliació\nSeguiment de les obres (octubre 2018)\nActe de col·locació de la primera pedra\nSeguiment de les obres (gener 2019)


RTVV: La reobertura de Canal 9 es frustra per falta d’acord sobre la direcció | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nEls partits discrepen en l'elecció del president i el consell rector de la televisió\nValència 27 JUL 2016 - 14:26\tCEST\nReunió dels portaveus dels partits a les Corts Valencianes que ha retardat l'elecció de la cúpula de RTVV. MÒNICA TORRES\nLa reobertura de Ràdio Televisió Valenciana, que va tenir com a gran referent Canal 9, s'ha vist frustrada aquest dimecres per la falta d'acord dels grups polítics en els noms dels que han de dirigir el nou ens. En una brevíssima reunió després de diversos dies de discrepància els partits han decidit treure l'assumpte de l'ordre del dia del Parlament autonòmic i reprendre la negociació al setembre. Un pas que fa pràcticament impossible que la televisió comenci a emetre a l'octubre, com volia la Generalitat.\nL’acord aconseguit fa poc per aprovar la llei de la nova Ràdio Televisió Valenciana (RTVV) no ha aguantat l'elecció del president i el consell rector, que ha de fer-se per majoria reforçada. El PP, el PSPV-PSOE, Compromís, Ciutadans i Podem, els cinc partits que componen la Cambra s'han acusat en l'última setmana de provocar el bloqueig, ja que han plantejat persones inacceptables per als uns o els altres, tot i que avui s'han mostrat conciliadors.\nEls tres partits que sostenen el Govern autonòmic van pactar amb Ciutadans inicialment el nom del president, Josep López, excorresponsal de Canal 9 a Brussel·les. Però el partit taronja se'n va desmarcar més tard, ja que va considerar que se li havia ocultat l'amistat entre López i el president valencià, Ximo Puig, com també que la dona del candidat té llaços familiars –és cosina– de dos dirigents del PSOE.\nLópez va reivindicar la seva independència i va afirmar que a la família "un no la tria, hi és". El PSOE va argumentar que Puig i López "es coneixen sense ser amics íntims". Però Ciutadans i el PP van mantenir el rebuig i els socialistes van descartar negociar un altre candidat. Amb pressa a causa de l’aturada de la Cambra a l'agost i perquè hi ha l'objectiu de reobrir la televisió a l'octubre –el dia 9 d'aquell mes se celebra la diada de la Comunitat Valenciana– el PSOE, Compromís i Podem van estudiar celebrar en només dos dies tres plens per rebaixar la necessitat de vots per a l'elecció de López dels tres terços de la Cambra previstos en la primera votació a la majoria absoluta que preveu la tercera. El president hauria estat elegit d'aquesta manera de forma interina, per sis mesos.\nCiutadans va advertir llavors que bloquejaria l'elecció del consell rector si Podem i Compromís no aixecaven el veto per a aquest organisme de la candidata proposada pel PP, Maite Fernández, excap d'informatius de l'etapa de l'expresident Francisco Camps, a la qual acusen de manipulació. En el cas dels membres del consell rector no n'hi ha prou amb la majoria absoluta que sumen els tres partits que sostenen el Govern valencià, que necessiten almenys Ciutadans.\nDesprés d'haver intercanviat acusacions en els últims dies, els cinc partits han rebaixat el to. La líder del PP, Isabel Bonig, ha confiat que després de l'estiu es podrà pactar "una bona televisió". El portaveu socialista Manuel Mata ha afirmat que la falta d'acord és "un fracàs col·lectiu". Alexis Marí, representant de Ciutadans, ha considerat que l'ajornament és el que és "prudent, coherent i el que procedeix". Fran Ferri, de Compromís, ha admès que s'ha intentat anar "massa ràpid". I Antonio Montiel ha demanat que no es plantegi l'elecció de la cúpula de la nova corporació des d'una perspectiva de "quotes".


Les pors dels ‘Humans’ esclaten al Teatre Romea\nMario Gas dirigeix la comèdia de Stephen Karam\n3 min. Barcelona 21/06/2018 00:00\n651x366 Foto de família amb la companyia de l’espectacle Humans, que es pot veure a partir del 28 de juny al Teatre Romea. / PERE VIRGILI Foto de família amb la companyia de l’espectacle Humans, que es pot veure a partir del 28 de juny al Teatre Romea. / PERE VIRGILI\nTots els membres de la família Blake amaguen les seves pors sota la taula. És el Dia d’Acció de Gràcies i la filla petita (Miranda Gas) i el seu xicot (Jordi Andújar) els han convidat a casa seva per celebrar-ho. La trobada és l’espurna que encén la metxa d’Humans, una comèdia dramàtica escrita pel nord-americà Stephen Karam que reflecteix les angoixes i preocupacions d’una família de classe mitjana. Dirigit per Mario Gas i emmarcat en la programació del festival Grec, l’espectacle comença dijous de la setmana vinent al Teatre Romea i s’estrena oficialment el 3 de juliol.\n“Aparentment no passa res, perquè no hi ha una gran tragèdia. Però tots els personatges tenen problemes existencials que es van filtrant en les seves interaccions fins que exploten”, explica el director, que adscriu el muntatge en el teatre realista nord-americà. Estructurada en un sol acte, la comèdia avança en temps real per resseguir l’evolució d’una família en crisi que és incapaç de sincerar-se. Lluïsa Castell i Jordi Bosch donen vida a uns pares peculiars aferrats a una manera concreta de veure el món. “Ella sembla feliç, però és absolutament desgraciada. Té unes conviccions religioses profundes que l’ajuden a tirar endavant malgrat tot”, assenyala Castell. El personatge de Miranda Gas xoca amb la devoció de la mare perquè “no pot tolerar la religió”, assenyala l’actriu que la interpreta. El text de Karam juga precisament amb les frustracions personals i professionals dels protagonistes per bastir situacions còmiques que “burxen en les misèries quotidianes”, afirma Candela Serrat. Ella dona vida a la filla gran del matrimoni, una advocada amb una malaltia crònica que no té ganes ni de baralles ni d’enfrontaments. L’àvia de la família, interpretada per Maife Gil, corona el còctel de tensions del sopar com una presència estranya, perquè “ha perdut una mica el cap però de tant en tant hi toca”, indica l’actriu.\nPinter, Mamet i ‘Els Simpson’\nLa càrrega dramàtica d’Humans s’evidencia des del primer moment de l’espectacle, però Karam l’aborda des de l’humor. “Està molt influït pel teatre de l’absurd, per autors com Harold Pinter i David Mamet, però també per sitcoms nord-americanes com Els Simpson ”, assenyala Mario Gas, que diu que l’obra extreu de la televisió, sobretot, “el ritme trepidant i dinàmic”. Imitant un llarg pla seqüència cinematogràfic, l’espectacle plasma les relacions familiars des d’allò que els turmenta però que s’amaguen entre ells. “Són les pors de la humanitat i, per tant, són molt reconeixibles -assenyala Jordi Bosch-. Ara bé, ningú en parla obertament. El públic les percep allà, a la sala, i és testimoni de com tots conviuen amb les respectives angoixes sense poder-se-les treure de dins”.


de juny 2013 ~ km369 | Viatges, rutes i llocs a descobrir pel món\n20:53 Espanya , La Rioja , Monestirs No comments\nUn cop vist el monestir de Suso, toca conèixer el monestir més nou, el de Yuso. Construït pel rei García Sánchez III de Pamplona, a mitjan segle XI, els seus origens està envoltat d'una llegenda en la qual s'explica que tant el rei com el bisbe i nobles van creure convenient que les relíquies de Sant Emilià es traslladesin de Suso al nou monestir que havia manat construir en Nájera (el de Santa Maria la Real). A l'anar el rei a realitzar el seu propòsit, va ocórrer l'inesperat: un cop van carregar les restes del sant sobre un carruatge tirat per bous i la comitiva havia vaixat a la vall, els animals es pararen i no va haver força humana que els fes avançar ni retrocedir. El rei va entendre això com una senyal del cel i va decidir construir un nou monestir sobre el lloc on s'havien aturat els animals: el Monestir de San Millán de Yuso.\nEl 26 de setembre de 1067 s'inaugura l'església amb el trasllat de les relíquies des de l'enfermeria, on havien romàs per espai de quinze anys, a la nova església. Fins l'any 1100 van coexistir els dos monestirs, el de dalt, Suso, i el d'a baix, Yuso, amb les seves respectives comunitats. Suso roman fidel a la tradició: regla mossàrab i comunitat masculina i femenina; el segon abraça la regla de Sant Benet. A partir del segle XII només hi ha una comunitat de monjos, la benedictina, amb una casa principal, el monestir d'a baix. Són anys de màxim esplendor espiritual, religiós, artístic i cultural.\nCom s'ha comentat en entrades prèvies, els dos monestirs van ser declarats Patrimoni de la Unesco, concretament el 4 de desembre de 1997, per raons històriques, artístiques, religioses, lingüístiques i literàries. En l'antic scriptorium del monestir de Suso es tenen les primeres referències en llengua romanç (llengua que va evolucionar cap al castellà), les conegudes Glosas emilianenses. Es tracta d'unes anotacions al marge, escrites en un còdex del segle X, en les quals un copista traduia paraules del llatí molt complexes o dificils d'entendre a la llengua vulgar que el poble parlava en aquell moment. El citat còdex, conegut com l'Aemilianensis 60, es troba en l'Acadèmia de la Història de Madrid, i és la primera manifestació escrita de la llengua castellana. En el marge dret del foli 72r es pot llegir la més important d'aquestes gloses:\n"Cono aiutorio de nuestro dueno dueno Christo, dueno Salbatore; qual dueno get ena honore et qual duenno tienet ela mandatione cono Patre cono Spiritu Sancto enos sieculos delo sieculos, facamus Deus Omnipotes tal serbitio fere ke denante ela sua face gaudioso segamus. Amén." (Con la mediación de nuestro Señor, don Cristo, don Salvador, que comparte el honor y la jerarquía con el Padre y con el Espíritu Santo por los siglos de los siglos, Dios omnipotente nos haga servir de tal manera que nos encontremos felices en su presencia. Amén)\nTambé es van trobar en aquest còdex, en altres pàgines, unes poques paraules escrites en euskera, fet que s'interpreta o bé que el copista era d'origen vasc o que en la zona es pogués parlar en aquella època l'euskera. També es tracta del més antic testimoni escrit conservat d'aquesta llengua:\n"izioqui duguguec aiutuezdugu" (Hem estat posats a recer, hem estat salvats a nosaltres no se'ns ha donat ajuda)\nEstudis realitzats en el Còdex 46, també de la biblioteca de Yuso i que data del 13 de juny de 964, fixen encara més els origens del castellà escrit. Es tracta d'un diccionari enciclopèdic amb més de 20.000 entrades ordenades de la "A" a la "Z", en el qual les veus romançs formen part no només de les anotacions al marge, sinó també de part de text escrit en llatí molt contaminat pel parlar popular. Aquest manuscrit recull el saber del poble i aclara nombrosses llacunes sobre l'alta Edat Mitja.\nRelacionat també amb els dos monestirs, trobem a Gonzalo de Berceo, el primer poeta de nom conegut en llengua espanyola. Va rebre la seva primera educació en el monestir de Suso, i en l'època adulta va compaginar la seva tasca de clergue amb la de notari eventual del Monestir de San Millán, fet que li permetia accedir a la biblioteca del monestir, que per aquella època, podria haver-se traslladat parcial o totalment a Yuso. D'aquest contacte, li va sorgir la seva vocació literària, i entre altres obres, va escriure la Vida de Sant Emilià i la Vida de Sant Domenech de Silos.\nDe l'antic monestir romànic dels segles X i XI no queda pràcticament cap resta. L'edifici actual s'erigeix durant els segles XVI i XVII. Construït pels monjos benedictins, hi varen viure fins el 1835. Des de 1878, els frares agustins recol·lectes l'habiten.\nLa portada barroca amb columnes corínties que dóna accés al monestir, va ser erigida durant els anys 1661-65, és obra de l'arquitecte Pablo de Basave i de l'escultur Diego de Lizarraga. El relleu de sant Emilià a cavall és una imitació simplificada del llenç del retaule major de l'església.\nTraspassada la portada, es troba un pati, i en una ala del mateix monestir es troba una hostatgeria.\nEl vestíbul d'entrada, datat del 1689, dóna accés al Saló dels Reis, anomenat així pels llenços que la decoren i que representen als reis benefactors del monestir com Fernán González i Garcia de Nájera. Sobre una de les parets, també hi ha les làpides conmemoratives del milenari de la llengua castellana i vasca, que es celebrà en 1977, així com una reproducció facsímil de l'Aemilianensis 60.\nEls escuts de l'Escala Reial porten la data de 1697 i són els de l'abadia i els de Castella; és la última gran construcció dels frares benedictins.\nEl claustre s'inicià en 1549, obra de Juan Pérez de Solarte. Encara que les seves voltes són gòtiques, la concepció general és renaixentista. Es tracta d'una obra inacabada, amb arcs apuntats, doblats, entre contraforts rematats per pinacles gòtics amb ganxos. Les voltes estan decorades amb 300 medallons que representen personatges bíblics o motius florals. La decoració, obra d'Andrea de Rodi va quedar inacabada per falta de recursos econòmics.\nEntre les imatges que l'adornen es pot reconèixer a Sant Emilià, Sant Fèlix, el mestre espiritual d'Emilià i Sant Benet, fondador de l'orde benedictina.\nLes estàtues que envolten el claustre no estan completes: o li falta el cap, o un braç o un altra extremitat. Això era obra de les tropes franceses, en plena Guerra de la Independència, que indicava a altres regiments francesos que passaven per allà, que el recinte ja havia sigut saquejat.\nDe la decoració, destaca la portada plateresca que dóna accés a l'església, obra també d'Andrea de Rodi durant el govern de Fra Gonzalo de San Millán. Datada en 1554, ens dóna una idea de la decoració que tenien pensada per la resta del claustre inferior, i que no s'arribà a executar.\nLa primera construcció del monestir va ser l'església. Iniciada el 1504 per l'abad Fra Miguel de Alzaga, s'acabà 36 anys després. És el primer exemple espanyol d'església de Planta de Saló (edifici de tres naus a la mateixa altura). L'església era per a ús dels monjos; per això, en la part davantera, des del cor central, passant pel presbiteri fins el relicari estava destinat momés per a ells. La part posterior, des de darrera del cor fins a la porta era la zona que utilitzava el poble quan aquest podia accedir al tempe. Per tant, ens trobem amb dos espais litúrgins dins del mateix edifici.\nEl retaule de l'altar major conté llenços de Fra Juan de Rizzi, de l'escola d'El Greco, que representa a Sant Emilià a cavall en la batalla d'Hacinas (any 939), l'Assumpció de la Verge Maria i altres quadres. En total vuit. L'extraordinària reixeria (1676) completa el conjunt artístic de la capella major.\nJuan de Rizzi, frare bendictí, arribà a San Millán l'any 1653 i l'abad Fra Ambrosio Gómez li encarregà enriquir l'església amb un gan retaule que reinvidiqués el patronatge d'Espanya, un retaule a l'altura de la importància del monestir. Així ho va fer Rizzi. Pintà a l'anacoreta Emilià ataviat amb un hàbit benedictí (encara que no era d'aquesta orde, però que els benedictins feren pròpia la figura del sant i a partir d'aquest moment, en el segle XI, el representen com un dels seus) i la creu en el pit lluitant contra l'Islam. Juan de Rizzi va nèixer en Madrid l'any 1600 i va aprendre la pintura en el mateix taller del seu pare. Hereda del Greco moltes característiques de la composició de les figures, del color i l'àgil maneig del pinzell.\nL'espai intern de l'església està distribuit segons les grans abadies benedictines. Aquest esquema de divisió suposa l'existència de dos cors: un alt, utilitzat a diari i un de baix per a les grans solemnitats, tots dos del segle XVII. En el cor baix destaca l'orgue barroc espanyol de l'any 1768. Originalment estava policromada amb vius colors en tons vermells, daurats i blaus.\nEl cadirat del cor va ser realitzada per un tallista flamenc en 1640. Al centre del cor, es troba un faristol giratori amb quatre cares, per poder ficar els cantorals, uns llibres de gran format utilitzats en les esglésies durant l'Edat Mitja i el Renaixement, amb un gran tamany de lletra que permetia als monjos de cor poder llegir les notes musicals a distància. Només es ficava un llibre, i s'anava girant el faristol, cantant a veus intermitents.\nEn els equinoccis -en els dies d'igual duració del dia i de la nit, el 21 de març i el 21 de setembre- al voltant de les 17:30h el sol entra per la vidrera circular de la part superior, després travessa l'òcul de la porta barroca i dibuixa una el·lipse perfecta en el centre de l'església, per a demostrar que està perfectament ben construïda i orientada a l'Est (Jerusalem, Terra Santa, punts principals del cristianisme).\nL'abat Fra José Hernández va transformar la que era Sala Capitular en sacristia, una de les més belles d'Espanya. Els frescos del sostre del segle XVIII conserven tota la riquesa dels colors originals, gràcies a l'alabastre del sòl, que absorbeix la humitat i manté constant la temperatura de la sala.\nLa calaixera és de fusta de noguera, damunt de la qual hi ha vint-i-quatre olis sobre coure d'estil flamenc. Completa la col·lecció diversos llenços portats de Nàpols.\nPresideix la sala un retaule barroc amb una talla de la Nostra Senyora dels Àngels, amb ceptre i corona, de la millor època de la imagineria espanyola i que pertany a l'escola sevillana, del segle XVIII.\nEl claustre superior, del segle XVII, és classicista amb columnes toscanes adosades a pilars. Està decorat amb vint-i-quatre quadres del segle XVIII de José Vexés, amb representacions de la vida i miracles de Sant Emilià, tal com refereix el seu biograf, el bisbe de Saragossa, Sant Brauli. Les petites portes de fusta que es veuen al llarg del claustre eren les antigues cel·les dels monjos benedictins. D'altra banda, les portes de fusta que es veuen mirant a l'interior són balcons. Originalment els arcs del claustre estaven oberts, a l'aire lliure, però a principis del segle XVIII, els benedictins van decidir tancar el claustre per protegir els quadres i el terra de fang cuit.\nEn una sala del claustre superior es troba l'exposició "Còdexs i cantorals" formada per una sèrie de panells on s'explica com es copiaven els llibres i els materials que usaven com el pergamí, les diverses clases de plomes, les tintes... però el que destaca de l'habitació és l'armari original amb la col·lecció completa de cantorals que la comunitat monàstica resava al llarg de tot l'any: vint-i-cinc volums copiats, entre 1729 i 1731.\nPer a la seva elaboració, els monjos usaven pergamins -pell de vedells nounats- i darrera de cada cantoral hi ha la vida d'una persona dedicada a això: en un foli s'emprava una setmana, un còdex, cinc anys. Per quatre línies llatines a pols i amb una ploma d'au es requeria deu o dotze hores de treball. També s'havia de fer la tinta natural: el color verd s'aconseguia amb herbes i fulles, el vermell era sang d'animal diluïda amb aigua i engreixada amb farina, el color negre era la mescla de cendra amb vi negre de Rioja.\nEn l'actualitat, en Espanya, només queden quatre col·leccions completes de cantorals, dues d'elles en Madrid (en el Palau Reial i el Monestir de El Escorial), un altre en el Monestir de Guadalupe i la última la que podem veure aquí en Sant Millán de la Cogolla. Els llibres es conservaven en aquesta sala degut a la seva proximitat amb el cor de l'església (el pes dels mateixos ho feia aconsellable, ja que el seu pes és considerable).\nCom la pell d'aquests cantorals corrien risc de podrir-se, es va obrir un forat en el lateral de la paret de la sala pel qual entrava l'aire fred. Sota els llibres van ficar un filtre de 20cm, emplenat de pedres poroses que retenen la humitat de l'aire i converteix l'aire humit en sec. Aquest, més lleuger, puja i surt per un altre forat a l'exterior.\nEn l'oratori es poden veure les arquetes, amb peces d'ivori, que avui en dia guarden les relíquies de Sant Emilià i de Sant Fèlix de Bilibi, i un Crist realitzat en coure daurat per l'italià Benvenuto Cellini, que data del segle XVI. Les dues arquetes es conservaren fins el segle XIX, quan les tropes franceses de Napoleó van arrancar les làmines de metall i les pedres precioses, deixant les peces en un estat llastimós. A més, la sortida de la comunitat benedictina va afavorir el robatori de les plaques d'ivori, algunes de les quals van desapareixer per sempre, i altres van anar a parar a col·leccions de San Petersburg, Berlin, Florència, Washington i Nova York.\nDe l'arqueta original de Sant Emilià queden catorze peces d'ivori, del segle XI que narra la vida i miracles del sant, més les de l'abad Don Blas i de l'escribà Don Munio, com si fos un còmic, seguint el text de Vita sancti Emiliani, de Sant Brauli. D'aquesta manera, el poble podia interpretar les escenes perfectament. Fixant-nos bé en les figures, es pot veure com en els ulls de les persones, estan pintats amb un puntet negre, excepte en un personatge: el cec.\nQuan a l'arqueta de Sant Fèlix, es conserven quatre de les sis peces, del segle XII, amb personatges més hieràtics, menys narratius i més convencionals, que mostren passatges bíblics com l'escena de l'Últim Sopar, curiosa per la presència dels vells símbols cristians del pa i dels peixos en lloc de l'anyell o el vi.\nAnar al Monestir de Suso


Les asturianes jugaran la final de la Copa de la Reina contra el Cerdanyola CH\n3 min. Reus 23/02/2019 15:49\n651x366 El CP Vila-sana topa amb un sòlid Telecable Gijón (0-6) / RFEP El CP Vila-sana topa amb un sòlid Telecable Gijón (0-6) / RFEP\nPer segon any consecutiu el CP Vila-sana es queda a les portes de la final de la Copa de la Reina d'hoquei patins. Les noies de Jordi Capdevila, que divendres sorprenien a la tanda de penals el líder de l'OK Lliga femenina, el Generali Palau de Plegamans, s'han vist superades en tot moment per un Telecable Gijón que s'ha imposat clarament per 0-6 i que de moment s'està mostrant com l'equip més sòlid. Les asturianes s'avançaven al minut set mitjançant Natasha Lee, que sorprenia Anna Ferrer per l'escaire després d'una pèrdua de Cata Flores a la banda dreta. La portera vendrellenca, com en el partit anterior contra el Palau, s'ha fet un fart de rebutjar llançaments del rival mentre les seves companyes resistien com podien en defensa.\nDe mica en mica, el conjunt de la Terra Ferma ha intentat allargar les possessions i ha tingut algunes ocasions per empatar, fet que ha obligat el tècnic del Gijón a demanar un temps mort per ordenar a les seves jugadores que intentessin pressionar als fons per recuperar boles, fet que s'ha produït de manera immediata. Capdevila ha hagut de tornar a aturar el matx per trobar la manera de desfer-se de la pressió. Tres minuts abans del descans, però, Marta Piquero es desfeia amb facilitat de Victòria Porta amb un ganxo a l'esquerra i anotava el 0-2 amb un llançament creuat. Poc després ella mateixa s'ha trobat amb el pal en el que hauria pogut ser el tercer gol del Gijón.\nEl Gijón marca ràpid i el Vila-sana no troba la manera de reaccionar\nUn tercer gol que no trigaria a arribar, ja que tot just iniciar-se el segon temps Natasha Lee, un malson per a les lleidatanes, ha culminat una gran acció de bloqueig i continuació a passada de Sara Lolo per començar a encarrilar el matx. Tot i la diferència de gols, el Gijón ha seguit jugant el seu joc i Lolo ha tornat a estavellar una bola al pal.\nEl Vila-sana, esgotat per la pròrroga del dia anterior i el desgast al qual l'estava sotmetent el Gijón, amb prou feines ha arribat a la porteria d'Elena Lolo, amb un un contra un de Mar Franci com a jugada més perillosa per retallar distàncies. De fet, el tram final ha sigut un autèntic suplici per a les de Capdevila, que han encaixat tres gols més de Lolo, Piquero de penal i Sanjurjo. Diumenge (15 h, Esport 3) es jugarà una final inèdita de la Copa de la Reina entre el Cerdanyola CH i el Telecable Gijón, mentre que encara queda per definir la final de la Copa del Rei, amb les semifinals d'aquesta tarda entre el Deportivo Liceo i el Lleida Llista Blava (18 h, Esport 3) i entre el Recam Làser Caldes i el Barça Lassa (20 h, Esport 3).\nQuè tenen a veure Gandalf i Ramon Llull, a més de la barba?


Una de les víctimes mortals identificades és el nen australià de 7 anys\nProtecció Civil ha identificat aquest diumenge tres noves víctimes mortals de l'atemptat de Barcelona: a més del nen australià, hi ha una persona de nacionalitat belga i una altra d'italiana\nUns joves fotografiats al lloc on s'ha produït l'atemptat DAVID ARMENGOU / EFE\nBarcelonaProtecció Civil ha identificat aquest diumenge tres víctimes mortals més de l'atemptat de Barcelona. Una d'elles és el nen australià de 7 anys, segons ha confirmat el departament d'Interior de la Generalitat. El nen s'estava a Barcelona amb la seva mare, que va quedar ferida en l'atemptat i està ingressada en un centre hospitalari. El pare del nen va arribar ahir a la ciutat i, acompanyat per psicòlegs i professionals de suport emocional, es va dirigir a l'Institut de Medicina Legal de la Ciutat de la Justícia, a l'Hospitalet de Llobregat, per identificar el seu fill. Així, ja són dos els menors morts i identificats en l'atropellament. El primer era un nen de 3 anys veí de Rubí.\nLes altres dues víctimes mortals que ha identificat aquest diumenge Protecció Civil són una persona de nacionalitat italiana i una persona belga. En total, ja són 12 les víctimes mortals identificades en els atacs de Barcelona i Cambrils (11 al primer incident i una al segon).\nAixí, són dues les víctimes mortals de l'atemptat de Barcelona que segueixen sense estar identificades. La nacionalitat de les víctimes mortals és la següent: una amb doble nacionalitat australiana i britànica (el nen de 7 anys), dues d'italianes, una de belga, una d'estatunidenca, dues de portugueses i cinc d'espanyoles (una de les quals amb doble nacionalitat espanyola i argentina).\nPel que fa al nombre d'hospitalitzats, el departament de Salut informa que ja s'han donat d'alta 81 dels 132 ferits en els dos atacs (79 a Barcelona i 2 a Cambrils). Ara mateix, hi ha 51 persones ingressades en centres sanitaris, 47 a la capital catalana i 4 a Tarragona. Entre ells, l'Hospital del Mar és el centre que atén més ingressats (14), seguit de l'Hospital de la Vall d'Hebron (8) i de l'Hospital Sant Pau (6).\nPel que fa a l'estat dels ferits, el nombre de persones en estat crític (pacients la vida dels quals està en perill) ha passat dels 13 d'ahir als 10 d'avui. També hi ha hospitalitzats 15 ferits en estat greu, 25 en estat menys greu i un en estat lleu.\nferits víctimes mortals Cambrils Barcelona Tarragona Protecció Civil hospitals víctimes balanç


El MoraBanc Andorra desbanca del liderat el Baskonia (93-73) — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El MoraBanc Andorra desbanca del liderat el Baskonia (93-73)\nMoraBanc Andorra-Kirolbet Baskonia (Foto: BC Andorra)\nNou triomf de prestigi del MoraBanc Andorra. Tot just una setmana després de la històrica victòria a la pista del Real Madrid, aquest diumenge el conjunt pirinenc de la Lliga ACB ha derrotat el Kirolbet Baskonia per un contundent 93-73. Aquest resultat, a més a més, ha fet que l'equip basc perdés el liderat. De la seva part, l'Andorra és ara 9è, amb un balanç equilibrat de 4-4 i empatat amb el setè, el València Basket, i també amb el Baxi Manresa, que és vuitè.\nL'equip d'Ibon Navarro va confirmar la seva condició de matagegants amb un marcador que va encarrilar al segon quart, quan va assolir avantatges de deu punts per arribar al descans amb 46-36. Els vitorians no trobaven la manera de remuntar i el MoraBanc no només va mantenir la distància sinó que la va eixamplar als últims minuts, liderat pel francès Andrew Albicy, que va fer 19 punts i 6 assistències.\nA més a més, el triomf arribava en la culminació d'una setmana intensa. Després del partit de diumenge passat contra el Madrid, dimecres els andorrans també van superar el repte de derrotar el Galatasaray d'Istambul en partit de l'Eurocup. A l'ACB, el líder és ara el Barça Lassa (7-1), empatat amb el Madrid, mentre que el Baskonia ha baixat al tercer lloc (6-2). De la seva part, el Divina Joventut és sisè (5-3).


Aquest llibre vol respondre a la pregunta sobre com podem dissenyar llocs que satisfacin les necessitats de les comunitats, aconseguir la justícia ambiental i inspirar-ne la gestió a llarg termini.\nDesign as Democracy: Techniques for Collective Creativity té l’objectiu de revitalitzar el disseny democràtic per oferir inspiració, tècniques i històries de casos per a una àmplia gamma de contextos. El llibre ha estat editat per sis professionals i acadèmics destacats en el camp del disseny participatiu, i compta amb col·laboradors de tot el món que expliquen les seves receptes per dissenyar col·lectivament de manera innovadora i eficaç i així donar resposta a un seguit de necessitats.\nRaons Públiques participa en aquesta publicació a partir de l’explicació de dues de les seves eines preferides: El Carret: Rolling Out the Cart i La Maqueta: Interactive Model for Studying and Imagining the City.\nPodreu trobar mes informació en aquest enllaç


Revisió del 17:24, 17 abr 2018\n1.718 bytes afegits , fa 3 anys\nRevisió del 17:20, 17 abr 2018 (modifica)\nRevisió del 17:24, 17 abr 2018 (modifica) (desfés)\nPer l'amplitud de temes tractats s'ha plantejat la conveniència de distingir dues escoles, la de Salamanca i la de Coïmbra. La primera començaria amb [[Francisco de Vitoria]] (1483-1546) i arriba al seu màxim esplendor amb [[Domingo de Soto]] (1494-1560), tots ells de l'[[Orde de Predicadors]]. L'escola de Coïmbra estaria formada pels jesuïtes que, des de finals del segle XVI prengueren el relleu intel·lectual dels dominics. Entre els jesuïtes s'hi troben [[Luis de Molina]] (1535-1600) i [[Francisco Suárez]] (1548-1617).\nAl [[Renaixement]] la [[teologia]] estava en decadència front a l'[[humanisme]], amb l'[[escolàstica]] convertida en una metodologia buida i rutinària. La [[Universitat de Salamanca]] representà, a partir de Francisco de Vitoria, un auge de la teologia especialment com renaixement del tomisme, que influí en la vida cultural en general i en altres universitats europees. L'aportació fonamental de l'Escola de Salamanca a la teologia potser és l'apropament als problemes de la societat, que abans havien estat ignorats, a més de l'estudi de qüestions fins aleshores inèdites. Per això de vegades s'emprava el terme teologia positiva per destacar el seu caràcter pràctic front a la teologia escolàstica.\n=== Moral ===\nAmb el pas dels anys s'obtingué una sèrie de respostes a dilemes morals concrets. Però com una casuística mai no podia ser completa, també es cercà una regla o principi més general. A partir d'aquí començà a desenvolupar-se el [[probabilisme]], on el criteri últim ja no era la veritat, sinó la seguretat de no escollir malament. Desenvolupat principalment per [[Bartolomé de Medina]] i continuat per [[Gabriel Vázquez]] i [[Francisco Suárez]], el probabilisme arribà a convertir-se en l'escola moral més important durant els segles següents.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/19839013»


kati – Coordinadora Obrera Sindical\nEls últims dies estem veient amb extrema preocupació l’escalada bèl·lica a Ucraïna que amenaça el món amb un nova guerra. De nou els interessos econòmics i geo-polítics de les grans potències amenacen i/o condicionen la vida a Ucraïna, un país que no ha deixat d’estar en guerra des del cop suau pro-occidental del 2014 conegut com Euromaidan. Aquesta nova crisi geo-política està directament lligada a una estratègia estatunidenca, que utilitza l’expansionisme de l’OTAN a l’est d’Europa, que pretén envoltar Rússia amb l’objectiu d’aïllar-la i disminuir la seva àrea d’influència. En un territori geo-estratègic clau per al trasllat del gas rus, tenir el control d’aquests territoris és de vital importància per a les potències en disputa. A això cal sumar-li l’interès i la necessitat dels Estats Units i els lobbies associats als seus interessos, que Europa sigui també un focus de tensió, dins d’una estratègia més àmplia en la seva disputa […]\nProu Mentides! 29 de gener, mobilitzacions per la derogació de la reforma laboral Des de la Taula Sindical de Catalunya, formada pels sindicats CGT, Intersindical Alternativa de Catalunya (IAC), CNT, COS, Solidaritat Obrera i Cobas, fem una crida a participar a les mobilitzacions del proper dissabte 29 de Gener per la derogació real de la nefasta reforma laboral del 2012, com a primer pas en la recuperació dels drets robats a la classe treballadora. Partits polítics del govern i sindicats majoritaris han mentit al conjunt dels i les treballadores. Cap modificació que compti amb el suport de la CEOE serà res més que petits ajustos que consoliden el pitjor del greu atac que vam patir ara farà 10 anys. PSOE i Podemos van repetir un i altre cop en els seus programes, fins i tot signat en acords parlamentaris, que es procediria a derogar el dur atac perpetrat contra les condicions de […]\nLa candidatura de l’Assemblea Unitària de Treballadores i Treballadors recolzada per la sectorial d’Acció Social de la COS i de l’assemblea comarcal de l’Horta de la COS, s’ha convertit després de les eleccions sindicals celebrades aquest 12 de gener en la primera força del comitè d’empresa de l’Associació Valenciana de Caritat, Comitè on comptarà amb tres delegades al costat de les dues d’UGT-PV. La Sectorial d’Acció Social valora molt positivament aquesta victòria que segueix la línia de treball implementada pel sindicat en altres entitats del tercer sector. On, amb l’objectiu de reforçar els processos assemblearis, participatius i d’autoorganització de les plantilles, s’estan impulsant assemblees unitàries de treballadores i la creació de seccions sindicals. Des de l’horitzontalitat, el assemblearisme, l’autocura i el suport mutu les delegades, delegats i seccions sindicals ens comprometem a continuar lluitant per la justícia social i els drets socials, laborals i nacionals. València, 12 de gener […]\nJa us podeu descarregar i difondre el calendari laboral del 2022 amb totes les festes i les diades reivindicatives del país. Descarrega’t el calendari laboral dels Països Catalans pel 2022 en PDF Davant la complexitat del nostre país, amb divisions administratives i festes religioses i polítiques imposades, és gairebé impossible aconseguir un calendari que contemple i reflectisca en un sol document la diversitat de tota la nació catalana. És per aquest motiu que la COS, el sindicat de classe i feminista dels Països Catalans, ja fa uns quants anys que editem aquest calendari. En aquest calendari, a part d’assenyalar els dies festius, també apareixen marcades les diades reivindicatives. També el podeu adaptar a la vostra realitat municipal, encerclant les festes locals en el calendari. També us adjuntem tot seguit, les festivitats en una llista i dividit per territoris administratius i la llista de les diades reivindicatives. Catalunya Al nord de l’Albera […]


UPL se presenta «con fuerza» en Villadangos liderado por un ex del PSOE | Leonoticias\nElecciones Autonómicas y MunicipalesUPL se presenta «con fuerza» en Villadangos liderado por un ex del PSOE\nFelipe Vidales encabeza la lista leonesista en Villadangos, con un programa basado en la «transparencia, pluralidad y enfocado en mejorar la economía»\nLEONOTICIASLeón Lunes, 13 mayo 2019, 13:04\nEl candidato de UPL, Felipe Vidales, ha presentado su candidatura al municipio de Villadangos, calificándola de «fuerte, sólida y con experiencia». Esta candidatura, afirma, «tratará de dar más fuerza a la vida económica de Villadangos, además de hacer un municipio y un ayuntamiento más participativo».\nVidales, que se presenta por UPL tras dos legislaturas en el mencionado ayuntamiento, procede del PSOE, del que se ha ido por «haber perdido la confianza en sus líderes, y por eso ha apostado por el leonesismo».\n«Queremos lograr unos buenos resultados para poder continuar como concejal de este ayuntamiento y poner en marcha un proyecto reflejado en el programa, que se centrará en un municipio abierto, trasparente y enfocado a mejorar la economía», sostiene.\nUpl, Villadangos Del Páramo\nLuis Tudanca defiende que con el PSOE la Junta «saldrá de los despachos» y dejará de ser «el padre que tutela» Las negociaciones entre PSOE y Podemos comenzarán tras el 26-M


La Fundació Suñol anuncia la programació de la temporada i baixa preus | Bonart\nLa Fundació Suñol anuncia la programació de la temporada i baixa preus\nLa Fundació Suñol del Passeig de Gràcia, 98 de Barcelona ha anunciat la programació de la temporada 2014 que s’iniciarà el 14 de març amb Col·lecció Josep Suñol. Paper que mostra una selecció d’obres de la Col·lecció Josep Suñol, totes realitzades sobre paper i que vol emfatitzar la importància d’aquest suport en l’art de bona part del segle passat, sobretot de la segona meitat. Es podran veure obres d’artistes com Picasso, Millares, Gordillo, Pérez Villalta, Palazuelo, Georges Braque, Man Ray, Allen Jones o Alighiero Boetti. Es podrà visitar fins al 10 de gener del 2015.\nDel 13 de febrer al 3 de maig Res no s’atura que proposa establir un diàleg entre la Col·lecció Josep Suñol i la del Centre d’Art La Panera, reunida per l’Ajuntament de Lleida al llarg de les vuit edicions de la Biennal d’Art Leandre Cristòfol. Del 16 de maig al 6 de setembre es podrà veure una exposició de Susana Solano (Barcelona, 1946) que s’emmarca en una de les línies expositives de la Fundació i que consisteix a anar presentant individualment l’obra d’artistes que formen part de la seva col·lecció. Del 19 de setembre del 2014 al 18 de gener del 2015 s’ha programat Abraca’m, coorganitzada entre la Fundació Suñol i la fundació Art Aids.\nAl nivell Zero, l’acte 28 presenta Muntadas/Franch del 17 de gener al 22 de març del 2014; Acte 29: Martí Anson, del 15 d’abril al 6 de setembre del 2014 i Acte 30: Lúa Coderch, del 17 d’octubre al 27 de desembre del 2014.\nLa Fundació Suñol ha anunciat que redueix el preu de l’entrada al museu, tenint en compte la situació econòmica del país i la vocació pública d’aquesta entitat privada sense afany de lucre, per difondre l’art contemporani el més abastament possible. El preu serà, ara, de 4 euros la tarifa normal i 2 euros la tarifa reduïda. Al nivell Zero l’entrada serà gratuïta. També serà gratuïta l’entrada per estudiants, nens fins a 16 anys, jubilats i aturats, artistes, mestres, professors i catedràtics.\nA la imatge, obra de Susana Solano.


Crítica de 'Mamma mia! Una y otra vez'': millor que la cara A\n'Mamma Mia! Una y otra vez': millor que la cara A\nÉs innegable que 'Mamma mia! Una y otra vez' és lleugerament millor que la seva predecessora, tot i que, un altre cop, assumir això no és el mateix que catalogar-la com a bona\nDijous, 19/07/2018 - 19:29\n‘Mamma Mia! Una y otra vez ★★\nTítol original: ‘Mamma Mia! Here we go again\nRepartiment Lily James, Amanda Seyfried, Dominic Cooper, Pierce Brosnan\nPaïsos: Gran Bretanya / EUA\nEstrena: 20 de juliol del 2018\nEstà clar que 'Mamma mia!' (2008) no necessitava una continuació; i no perquè fos una pel·lícula terrible, tot i que ho era –en tot cas va guanyar moltíssims diners, així que això és igual–, sinó perquè ja s’hi incloïen gairebé tots els himnes del catàleg d’ABBA. Per resoldre aquest inconvenient, els responsables de ‘Mamma Mia! Una y otra vez’ han decidit reutilitzar sense objeccions alguns dels més grans hits ja explotats en la predecessora per enllustrar un relat –o alguna cosa semblant– que en realitat s’arma a partir d’algunes de les cançons menys cèlebres del grup suec. Potser no fa falta aclarir el motiu pel qual aquestes últimes ni són conegudes ni van tenir cabuda a la cara A: són mitjanies.\nEn qualsevol cas, és innegable que ‘Mamma Mia! Una y otra vez’ és lleugerament millor que la seva predecessora, tot i que, un altre cop, assumir això no és el mateix que catalogar-la com a bona En aquesta ocasió les melodies i la seva temàtica almenys estan mínimament integrades en la història i, si en la primera pel·lícula la coreografia i el muntatge semblaven específicament dissenyats per amagar les carències vocals dels actors, aquesta vegada els números musicals són clarament més sofisticats. L’humor és més efectiu i, malgrat que el final feliç en cap moment es posa en dubte, el director Ol Parker fins i tot es permet punts de reflexió sobre la solitud i la pèrdua.\nD’altra banda, això sí, Pierce Brosnan continua sent el pitjor cantant del món, i un requisit indispensable per disfrutar de la pel·lícula és acceptar que res del que se’ns hi explica té sentit ni lògica. ¿Com és possible, per exemple, que el personatge interpretat per Cher sigui la mare de l’encarnat per Meryl Streep? Tot i que també és veritat que aquesta pregunta es respon amb una altra: ¿per què això hauria d’importar als fans?


Puzle màgic – Volar de nit és perillós\nAbans d’ahir vaig anar a la biblioteca. Vaig patir un atac de vertigen i de claustrofòbia caminant per unes escales i unes plataformes inestables i interminables de reixeta metàl·lica i vaig endur-me un llibre en italià en lloc de la seva traducció al castellà que és el que buscava. Després vaig intentar sense èxit fer un petit furt per castigar la bibliotecària que, per no aixecar el cul de la cadira, m’havia fet anar a buscar el llibre per laberints horripilants.\nAhir al vespre fregava quatre plats i pensava que la llengua és el conjunt de peces amb què construïm i expliquem les nostres vides. En certa manera la llengua és una mena de vaixella o de puzle, en el sentit que jo utilitzo unes peces, algú altre n’utilitza unes altres i tot plegat funciona perquè el conjunt existeix, les peces són conegudes i formen una mena d’unitat abstracta que podem utilitzar i desxifrar. La distinció entre llengua i llenguatge sovint se m’emboira. Diria que si no tingués unes peces n’utilitzaria unes altres i no passaria gaire res. Algú arrufa el nas amb raó perquè no seria exactament el mateix. És veritat, alguna cosa s’escaparia.\nAbans d’agafar el son ahir vaig començar a fullejar amb cert plaer el llibre en italià que no havia robat. I resulta que l’autor, en realitat, era francès. No entenc com em va caure a les mans. Què hi feia aquest llibre a la biblioteca? Qui va decidir engreixar els fons de la biblioteca justament amb aquest llibre? I què importarà tot plegat? Llegir George Duby en italià si no saps italià és força absurd. Però potser serà el començament d’una bonica història d’amor. O potser no. Però em ve de gust. Serà culpa de Petrarca? El llibre és sobre l’amor cortès, el matrimoni i l’adulteri a l’època medieval. Un tema deliciós i totalment inofensiu, és clar.\nEsmorzo i mentre sento l’olor d’un parell de torradetes, enyoro un home i penso que hi ha una distància entre mandra, pereza i morriña, cel i heaven, foc i fuego, nou i nuez, vermell i roig, tengo agujetas i estic esbraonada, bocadillo, sandvitx i entrepà; però sobretot les distàncies entre t’estimo, te quiero, je t’aime, I love you, Ich liebe dich, ani ohevet otj, ti amo, minä rakastan sinua, etc. Aquestes distàncies formen part de la vida, de l’encant i del misteri. Qui pot dir que no és bonic?\nPublicat el 3 Octubre 2009 Autor Marta Millaret\n4 pensaments sobre “Puzle màgic”\n3 Octubre 2009 a les 19:48\nSembla que enlloc d’anar a una biblioteca hagis anat a la cripta d’un panteó, una nit de lluna plena. Per cert, intentar un furt sense èxit vol dir penediment o fracàs: una de les dues possibilitats. Jo tinc un parell de volums de la Historia de la vida privada de Duby. I no vaig poder amb ells. Ara, si això et porta una experiència italiana, benvinguda sia !\n5 Octubre 2009 a les 13:02\nEl misteri és efímer…Cal aprofitar-ne les situacions. 😉\nAnterior Entrada anterior: Insomni\nSegüent Entrada següent: Contemplació


El Màster en Edició de l'UPF-IDEC va reunir a la cúpula del sector editorial, antics alumnes, professors, periodistes i líders del món cultural en la celebració del XX aniversari del Màster que va coincidir amb l'última classe del curs, la tradicional sessió de cloenda. L'acte, amenitzat i presentat per Toni Iturbe, va permetre al director i creador del Màster, Javier Aparicio Maydeu, agrair a la indústria, editors, escriptors, institucions i partners del màster la seva col·laboració. 'Gràcies a vosaltres estem complint avui 20 anys però el que més ens satisfà és que heu fet d'aquest màster el bressol del sector. Ens satisfà veure que d'ell han sortit prometedors editors, agents, professionals i petites empreses relacionades amb el món del llibre. Això és el que ens encoratja i ens dóna valor'. Després de 20 anys, més de 900 alumnes han passat pel programa, dels quals dos de cada tres treballen en el sector editorial. No en va, el Màster en Edició és tot un referent per a la indústria i compta amb el suport i col·laboració de tot el sector: el Grup Planeta, Penguin Random House, Anagrama, GOOGLE, Grup 62, Cercle de Lectors, CEDRO, el Gremi d'Editors de Catalunya, la gran impremta Cayfosa, la Fira Internacional del Llibre de Guadalajara o la Fira del Llibre de Frankfurt, entre d'altres empreses i institucions líders.\nEnfront de tots ells, un emocionat Javier Aparicio Maydeu va moderar l'esperat debat entre els dos gegants de la indústria: Jesús Badenes, director general de la divisió editorial de llibreries del Grup Planeta, i Núria Cabutí, directora general de Penguin Random House. 'Són mals temps per a la lírica però quan van ser bons', es preguntava Aparicio per iniciar el debat. Badenes i Cabutí es van mostrar optimistes. 'Les llibreries han patit molt però el mercat pujarà a Espanya i especialment a Amèrica Llatina en 2015. És cert que el mercat ha caigut en més d'un 30 per cent però avui 92 de cada 100 llibres se segueixen comprant a llibreries, 5 a ecommerce i només 3 són llibres digitals. El paper té encara molt recorregut i les llibreries també', ha afirmat Badenes. 'Potser el treball de l'editor s'ha sofisticat, diversificat i professionalitzat. Hi ha més canals, més formats però l'essència és la mateixa: passió, intuïció i treball", afegí Cabutí.\nLlavors. Amazon no és vista com una amenaça?, va preguntar Aparicio. Depèn. Cabutí i Badenes van defensar la igualtat d'oportunitats en polítiques de preus. 'Si al Regne Unit té el 90% del mercat és perquè pot permetre una política de preus que els altres no poden', ha criticat obertament Badenes.\nConsells als recents graduats? 'Passió, olfacte, llegir molt i treball perquè l'autor tingui repercussió i l'obra arribi al mercat, als lectors', ha insistit Núria Cabutí. 'Vocació lectora, convicció, escoltar els lectors i ser vosaltres mateixos', ha afegit Badenes, qui va acabar recomanant la xerrada de Steve Jobs "Stay hungry, stay foolish".\nEls consells de Carlos da Veiga Ferreira als futurs editors\nDesprés del debat, va venir la tradicional conferència de cloenda del curs que va impartir l'editor portuguès Carlos da Veiga Ferreira. Precisament, Da Veiga Ferreira va ser qui va impartir la primera lliçó fa 20 anys com a editor de Teorema, tornant aquest any com a editor de Teodolito, el seu nou segell. Da Veiga, amb humilitat i saviesa, va voler tenir un record per Esther Tusquets, Jaume Vallcorba, Tony López Lamadrid, Beatriz de Moura, Schifrin, José Manuel Lara o Jorge Herralde, entre molts altres. Si Cabutí i Badenes van parlar de ser atrevits i fins i tot una mica bojos, Da Veiga va afegir: 'de quin art estem parlant quan parlem d'edició? Per descomptat, d'un art que s'ha de practicar amb el cap als núvols i amb els peus a terra. Els núvols per al somni i la terra per mai oblidar que estem també davant d'un negoci que, efectivament no ens farà rics, però ha de reportar beneficis, per a, entre altres coses, continuar perseguint el somni que, d'una altra manera, pot transformar-se en un malson'. 'Llegir, llegir i llegir' va recomanar als futurs editors i citant Jorge Herralde va afirmar: 'un editor és el seu catàleg'.\nLa lliçó magistral completa de Carles dóna Veiga Ferreira\nL'acte va concloure amb les paraules del rector de la Universitat Pompeu Fabra, doctor Jaume Casals, qui els va parlar de la Universitat com un dret però també com una oportunitat. Sens dubte, l'acte ho era. Una oportunitat per parlar, reflexionar i intercanviar impressions sobre present i futur amb els grans de la indústria i amb les noves generacions.\nI per acabar un regal especial: un Diccionari d'Edició anglès-espanyol amb acurades il·lustracions i tots els vocables representatius del sector editorial. Un volum editat en exclusiva per a la celebració del XX aniversari del Màster en Edició de la Pompeu Fabra amb la col·laboració de la indústria i especialment de la impremta Cayfosa.


Els agents, per part seva, s'han reafirmat que la infanta va ser gravada des de la posició dels acusats\n3 min. Palma 20/06/2017 16:08\n651x366 Segona jornada del judici per la gravació il·legal de la declaració de la infanta durant la fase d'instrucció del cas Nóos. / ISAAC BUJ Segona jornada del judici per la gravació il·legal de la declaració de la infanta durant la fase d'instrucció del cas Nóos. / ISAAC BUJ\nDos experts en ciberseguretat han contradit avui els informes de la Policia amb els quals la Fiscalia acusa dos advocats de prendre d'amagat imatges de la declaració de Cristina de Borbó com a investigada pel cas Nóos davant el jutge José Castro. Els analistes, que han declarat com a perits en el judici per desobediència greu a l'autoritat que es du a terme a Palma contra els dos lletrats, han sostingut que el vídeo difós per internet no es va filmar des de la posició que ocupaven els acusats, tal com han sostingut diversos especialistes de la Policia Nacional que analitzaren el vídeo.\nAquests agents policials han confirmat aquest dimarts dematí durant el judici que les imatges varen registrar-se des de la posició que ocupaven els dos advocats processats per desobediència greu a l'autoritat. Cal tenir present que la cap de la Unitat de Delinqüència Econòmica i Fiscal (UDEF) del mateix cos policial ja va declarar ahir que el vídeo gravat de manera il·legal s'hauria enregistrat des de la posició que ocupava el lletrat processat.\nEls agents han explicat que l'estudi de les imatges que es van difondre per internet el 9 de febrer del 2014 es va dur a terme des de l'extrem del passadís del tercer banc del bloc de seients més proper a l'entrada. Els experts de la Policia Científica, que han intervingut a la vista per videoconferència, han apuntat les referències temporals i han afirmat que les imatges van prendre's durant la primera hora de la compareixença judicial.\nAmb tot, igual que la cap de la UDEF, els especialistes no han pogut establir quin va ser el dispositiu utilitzat, si bé han donat per fet que va efectuar-se des d'un dispositiu ocult. Un rellotge, un botó o un telèfon mòbil n'han centrat les sospites.\nCal recordar que el primer dia del judici tant els acusats com les seves defenses van assenyalar com a possibles responsables de la gravació il·legal els funcionaris judicials, que no van haver de passar cap control de detecció de dispositius electrònics susceptibles d'enregistrar imatges. En canvi, els lletrats sí que van haver de passar per una sèrie d'"exhaustius" controls de seguretat abans de poder accedir a la sala.\nLes defenses dels advocats, per part seva, han qüestionat la versió de la Policia. Han reconegut que la posició més probable des d'on s'hauria realitzat la gravació hauria estat, efectivament, la que ocupà l'advocat que està sent jutjat. No obstant això, han incidit en el fet que la resta del temps de la declaració de Cristina de Borbó aquest hauria ocupat un lloc diferent. Per aquest motiu, ha tornat a quedar assenyalada la seva companya, també processada, que hauria quedat ocupant la posició esmentada.


Ortopèdia i ajuts a la mobilitat a Lliçà d'Amunt ⋆ Farmàcia i Ortopèdia Delia Pinin\nT’oferim el nostre servei d’ortopèdia en les seves diferents especialitats. Seguidament t’expliquem breument, diferents opcions que trobaràs a la nostra farmàcia. Com per exemple, els següents enunciats.\nLa pràctica esportiva comporta sobreesforç en músculs, ossos, tendons o lligaments. Devegades provoquen lesions, que ens obliguen a realitzar recuperació o protegir les parts afectades.\nPer solventar aquests problemes, existeixen una gran varietat d’articles ortopèdics com, genolleres, canelleres, turmelleres i una infinitat d’elements d’ajuda, que permeten una millor evolució de les lesions esportives.\nHi ha treballs que ens obliguen a realitzar moviments i postures que provoquen dolors i malestar. Com a conseqüència d’això, hem de protegir aquestes zones. L’ortopèdia permet aplicar correccions amb els elements apropiats per a cada cas.\nCada vegada vivim més anys i desitgem estar millor. Amb el pas del temps augmenten les necessitats d’ajudes per mantenir la mobilitat. També es requereix disposar d’elements d’ajudes, que facilitin les activitats diàries.\nDes de la nostra farmàcia volem ajudar-te a escollir aquells articles d’ortopèdia que cobreixin les teves necessitats, amb qualitat i eficàcia.\nAmb aquest objectiu, posem a la teva disposició un ampli assortiment d’elements de les marques més reconegudes.\nAnnexem uns enllaços a manera d’orientació:\nEns agradaria que vegis la nostra secció d’ortopèdia com un lloc d’ajuda en la teva vida diària i mantenir la llibertat de moviment.\nEstem acreditats per l’ICS com a ortopèdia proveïdora.\nDes d’aquí podrem tramitar els PAO (Prescripció d’Article Ortopèdic).\nAquest document ho ha d’autoritzar un metge competent, perquè l’Institut Català de la Salut, financi tot, o una part de l’article prescrit.


En fase de recuperació, la producció i comercialització de la Indicació Geogràfica Herbes de Mallorca. – FeimFeina PDR\nEn fase de recuperació, la producció i comercialització de la Indicació Geogràfica Herbes de Mallorca.\nDes de la creació de la marca Indicació Geogràfica Herbes de Mallorca, un producte que s’obté per la mescla d’una beguda espirituosa anisada amb una solució hidroalcohòlica per destil·lació de plantes aromàtiques, tant la producció com la comercialització ha anat oscil·lant i mantenint-se en uns nivells òptims, si bé, segons les dades d’aquest passat exercici, s’ha constatat un augment del 2’4% en la producció i un 5’9%, pel que fa a la comercialització.\nCal destacar que l’elaboració i embotellament de les Herbes de Mallorca es realitza exclusivament a l’esmentada Illa. En funció del contingut en sucres i del grau alcohòlic, que es situa entre el 20% i el 50% de volum, es diferencien tres tipus d’Herbes de Mallorca: Dolces, mesclades i seques. Actualment existeixen a Mallorca un total de 6 productors inscrits en el registre de la Denominació Geogràfica.\nJoana Ferrer2020-10-22T11:58:21+00:00octubre 20th, 2020|Productes locals|


Manteniment informàtic al Vallès Oriental | eccit.com\nWeb, ERP, Informàtica\nSEO – Posicionament\nDolibarr – ERP\nVols despreocupar-te del manteniment dels ordinadors? Podem oferir-te tarifes planes o fins i tot un renting d’equips informàtics. Tens un problema amb l’ordinador de l’empresa? Podem ajudar-te en intervencions puntuals. A eccIT volem adaptar-nos a la teva forma de treballar, al teu pressupost i a la teva disponibilitat:\nManteniment informàtic preventiu\nA eccIT ens agrada anticipar-nos als problemes. Amb els nostres plans de manteniment i manteniment integral permetem que la teva empresa no s’aturi, ens anticipem als possibles problemes, estabilitzem la teva factura de manteniment informàtic i t’estalviem mals de caps.\nPlans de intervencions periòdiques per revisar l’estat del sistema. Fora d’horari laboral, en connexió remota, ens assegurarem que el teu sistema està protegit, segur i eficient. Evita els problemes abans que passin.\nUna intervenció per netejar virus i posar el sistema a punt pot costar, fàcilment, més de 10h de feina. Un manteniment constant i ben fet del teu sistema t’estalviarà incidències així com allargarà la vida útil del teu ordinador.\nDisposem de sistemes de tarifa plana en el manteniment informàtic. Per aquells que no voleu sorpreses en intervencions costoses. Els preus varien dels serveis acordats, des de la revisió/actualització remota periòdica fins al renting d’equips informàtics. Llegeix-ne més:\nArreglem ordinadors i servidors\nPodem ajudar-te en multitud de problemes informàtics com ara:\nComprovació i desinfecció de virus i malware.\nLentitud d’ordinadors i Xarxes.\nProblemes en el correu electrònic.\nCopies de Seguretat (Backup i Restauració).\nProblemes d’impressió i configuració.\nFormateig i Neteja de l’ordinador.\nErrades de Servidor.\nConfiguració de dispositius mòbils.\nTu esculls la opció, el servei, i el preu.\nSi et cal una intervenció perquè tens un problema puntual i et cal un informàtic que te’l solucioni. Estem per ajudar-te. Però recorda que el cost de les intervencions puntuals sempre és més car i més dramàtic que el manteniment constant del teu equip informàtic.\nManteniment Informàtic Puntual\nUtilitzem galetes (cookies) per poder-te oferir la millor experiència possible. Si continues usant aquest site assumim que et sembla bé.D'acordPolitica galetes (cookies)


Competició obre un procés d”informació reservada’ per estudiar si sanciona Piqué\nEl Comitè de Competició de la Reial Federació Espanyola de Futbol s’ha reunit aquest matí per analitzar, entre altres coses, la denúncia de la Lliga a Gerard Piqué per la celebració del gol de l’empat en l’últim derbi contra l’Espanyol a Cornellà-El Prat. Segons la Cadena SER, el Comitè ha decidit obrir un procés d”informació reservada’ per decidir si sanciona el central del Barça.\nEl gest de Piqué, silenciant una part de la graderia de l’RCDE Stadium després de fer l’1-1 amb un cop de cap, va provocar que la Lliga, per primera vegada, canviés el seu protocol i personalitzés la denúncia en la figura d’un futbolista. Aquest procés d”informació reservada’, que se centra en escoltar a tots els protagonistes, haurà de servir per sancionar Piqué o arxivar el cas.\nL’absència de jurisprudència converteix la celebració de Piqué en una causa especial. La Lliga, a partir d’ara, es veurà obligada a denunciar totes les celebracions que siguin susceptibles de ferir alguna sensibilitat, per petita que sigui.


630 nedadors participen a la 1a Zoot Open Water de Begur\nUns 630 nedadors van participar a la Zoot Open Water de Begur, una travessa nedant que resseguia per mar obert el cap de Begur.\nEls nedadors podien escollir entre dues distpancies, una de 3 quilòmetres que sortia d'Aiguafreda i una de més llarga de 6 quilòmetres i mig que sortia d'Aiguablava. La meta de les dues distàncies era la platja de Sa Riera.\nI el guanyador de la Zoot Open Water de Begur va ser Hugo Alberto Cardoso que va nedar els 6.500 metres amb un temps de 1 hora 18 minuts i 52 segosn. El segon classificat de la distància llarga va ser Xavier Llobet que va arribar només 30 segons després que el guanyador. Pel que fa a la categoria femenina la més ràpida va ser Soraia Vanessa Cardoso que va fer la distància llarga en 1 hora, 29 minuts i 22 segons. 3 minuts més tard arribava la segona classificada Minerva Pujol. Els participants van quedar impressionats amb la bellesa del paisatge. El begurenc Sergio Domingo va fer la distància llarga en 1 hora 50 minuts i 43 segons quedant al lloc 65 de la classificació general.\nLes empreses organitzadores de l'esdeveniment esportiu i l'ajuntament de Begur van quedar molt satisfets d'aquesta primera edició i ara tocarà reunir-se per valorar una possible segona edició de cara a l'any vinent.


Torra consuma la ruptura de la Generalitat amb la monarquia espanyola\nEl president, Quim Torra, ha decidit finalment acudir a la inauguració dels Jocs del Mediterrani a Tarragona, que presidirà el rei Felip VI, acompanyat del president espanyol, Pedro Sánchez. Torra ho ha anunciat en una declaració institucional al saló Torres Garcia del Palau de la Generalitat on ha comunicat, no obstant, que a partir d'aquest moment el seu executiu trenca les relacions amb la Corona.\nTorra ha recordat que la situació política és molt greu, amb presos polítics i exiliats, i que no hi ha normalitat a Catalunya, on "40 anys després de la fi del franquisme es continua perseguint persones per la seva ideologia encara que sigui escrupolosament pacífica i democràtica"; ha retret que "el rei d'Espanya no ha demanat perdó", des que va comparèixer el 3-O després de la repressió contra el referèndum amb "una violència que va causar un miler de ferits i davant la qual no ha tingut ni una sola paraula de suport ni consol a ells ni a les seves famílies".\nCom a conclusió, ha explicat que s'han adoptat quatre decisions. En primer lloc, que aquest vespre serà a la inauguració dels Jocs del Mediterrani ―"perquè és casa nostra i no foragitaran el Govern i el president de casa nostra mai més. A Catalunya manen els catalans", ha argumentat―; en segon lloc, ha afegit que, a partir d'ara cap membre del Govern no assistirà a cap acte del Rei i no es convidarà el monarca a cap acte organitzat per la Generalitat.\nAixí mateix, ha explicat que lliurarà al Rei els informes del Síndic de Greuges sobre els excessos policials de l'1-O i la persecució judicial posterior i que, avui mateix, renunciarà al càrrec de vicepresident d'honor de la Fundació Princesa de Girona.\n"He esperat fins a l'últim moment a comunicar la decisió perquè he esperat fins a l'últim moment que el rei reflexionés o, com a mínim, volgués escoltar el que els explico. Aquesta espera ha estat en va", ha lamentat.\nTorra ha recordat que "avui hi ha vuit demòcrates honorables i pacífics tancats per les seves idees", ha citat el vicepresident Oriol Junqueras, els consellers i a Jordi Sànchez i Jordi Cuixart; s'ha referit a l'exili del president Carles Puigdemont, els consellers i la secretària general d'ERC, Marta Rovira, i la cupaire Anna Gabriel; ha denunciat la persecució de centenars de persones per les seves idees, mestres, artistes, simpatitzants dels CDR; i ha evocat els patiments de les famílies de presos i exiliats.\nEl president ha lamentat que els esforços del Govern per aconseguir el diàleg i la negociació no han tingut cap resposta. "Volem dignitat i no fotografies. Volem dignitat i no menyspreu a la institució de la presidència de la Generalitat. Volem dignitat i que els nostres símbols nacionals siguin tractats com a tals. Volem dignitat i que es respecti la dignitat del poble de Catalunya", ha reclamat.\nEl president ha recordat que l'1-O va guanyar la República al referèndum, que el 27-O es va declarar la independència al Parlament i que el 21-D van guanyar els republicans les eleccions al Parlament. "No som súbdits. Som ciutadans", ha proclamat.\n"No podem fer com si res, i no farem com si res. Pels presos polítics i exiliats, per la dignitat de les nostres institucions i el poble de Catalunya. I avui per damunt de tot, per Tarragona", ha conclòs.\nLa decisió del president s'ha fet pública després d'un llarg debat sobre la millor manera d'expressar davant la Corona espanyola el malestar arran de l'actitud de Felip VI de no denunciar la violència policial contra els catalans l'1-O. Alhora, però, el Govern volia evitar que una plantada al monarca es traduís en la renúncia a un espai institucional que li correspon, com és la inauguració dels Jocs del Mediterrani, que avui, ha volgut recordar el president, no haurien estat possibles sense el suport de la Generalitat.\nTorra ha fet aquest anunci en aterrar a Barcelona després que ahir es desplacés a Berlín per abordar aquest tema amb el president Puigdemont.\nJocs del Mediterrani Vídeo: Declaració institucional de Quim Torra El Nacional\nEditorial El Rei s'autoexclou José Antich


El PP recorre a l’esperpent amb la seua croada particular contar Valtonik | Web de Esquerra Unida de les Illes Balears\nEl PP recorre a l’esperpent amb la seua croada particular contar Valtonik\nEl cantant de rap conegut com a Valtònik és una persona incòmoda per a la dreta més extrema de les Illes que ja ha realitzat diverses denuncies contra ell, tractant de silenciar-lo. Però ara, la dreta extrema del PP a les institucions ha fet una passa més amb una espècie de croada contra l’infidel al que , si poguessin, cremarien a la plaça pública per heretge. Han aprofitat una discussió entre el cantant i membres de les Noves Generacions del PP, que demostren igual o superior intransigència que els seus majors, per iniciar una campanya en la que, de manera ridícula i vergonyosa, fan declaracions altisonants contra la “violència política”, tractant d’implicar el cantant entre els que practiquen aquesta violència, un fet tant absurd com vincular Ada Colau, portaveu de la PAH, amb ETA.\nPerò el PP no n’ha tengut prou en fer una declaració a l’Ajuntament del llocs on es varen produir els fets, sinó que volien… una declaració institucional per part del Parlament!!! No es pot ser més ridícul ni es pot arribar més lluny en la indecència i l’esperpent polítics. Aquesta gent del PP sembla que ha perdut tota mesura!\nEls fets del cap de setmana ja s’han denunciat i s’han judicialitzat. Seran els jutges els que decidiran si hi va haver actituds violentes i per part de qui. Del que fins ara se sap, fora de versions interessades, és possible que es produís una reacció excessiva davant una provocació de molt malt gust, per dir-ho suaument, per part d’un jove de NNGG que no va tenir cap comportament exemplar. Faria millor el PP en controlar aquestes actituds dels seus cadells abans que combatre les mosques a canonades com han fet ara.\nDeixem que el jutjat decideixi quines són les culpes de cadascú en aquest cas i mentre tant, no generem més crispació innecessària en la política, que ja n’hi ha prou amb la que provoca l’expulsió de la gent dels seus llocs de treball o de les seves cases o amb la misèria que ja arriba a gran part de la població.


la serp blanca: Weltliteratur (sobre el concepte de literatura universal)\nWeltliteratur (sobre el concepte de literatura universal)\nAcaba d’aparèixer el número 5 d’El funàmbul, dedicat monogràficament a la Weltliteratur, terme de la llengua alemanya que es pot traduir com a «literatura universal» o «literatura mundial o del món». El monogràfic proposa un viatge per la història d’aquest concepte, des dels orígens fins a les noves perspetives actuals, a partir d’un dossier de textos que recull, entre altres, el primer capítol de la segona part de De l’Allemagne, de Madame de Stäel, obra fundacional dels estudis comparatístics moderns, un fragment de les Converses amb Goethe, d’Eckermannn, i una carta de Goethe a Thomas Carlyle. Després d’aquests textos inaugurals s’hi pot llegir la ponència del professor Karl Heinz Trost, El concepte goethià de literatura universal, una entrevista amb Antoni Martí Monterde, professor de teoria de la literatura i literatura comparada a la Univesitat de Barcelona, un article de Guillem Molla sobre la figura i l’obra de Ramon Esquerra, introductor dels estudis comparatístics als anys 30 al nostre país, un text del mateix Esquerra, Conrad i el cinema, un assaig d’Itamar Even-Zohar —El paper de la literatura en la creació de les nacions d’Europa— i, finalment, Mundialisme i descolonització, d’Armando Gnisci, que ofereix una perspectiva actual dels estudis de literatura comparada.\nEn una de les converses amb Eckermannn reproduïdes en aquest número d’El funàmbul, Goethe hi afirmava que el gran benefici que es desprèn d’una literatura universal és que ofereix l’oportunitat de «corregir-nos mútuament», de manera que Carlyle, en la seua biografia sobre Schiller, «l’ha sabut jutjar en tots els aspectes d’una manera que no és fàcil que cap alemany pugui assolir», mentre que els alemanys, en contrapartida, «tenim idees ben clares sobre Shakespeare i Byron i tal vegada estem en condicions de saber valorar els seus mèrits millor que no pas els anglesos mateixos». Eckermann també va reportar en el seu llibre aquestes paraules de Goethe, que han estat considerades tradicionalment l’acte d’encunyació del terme Weltliteratur: «Avui dia la literatura nacional no representa gairebé res, entrem en l’era de la literatura mundial (die Weltliteratur) i ens correspon a cadascú de nosaltres accelerar aquesta evolució».\nSembla, però, que Goethe no va ser tant el creador d’aquest terme com el seu difusor i impulsor més destacat. Deixant de banda aquestes qüestions d’autoria, el concepte de Weltliteratur, inaugurat per Goethe o no, es revela com a problemàtic des del principi. Sobretot, perquè, com s’adverteix en la nota breu que introdueix aquest monogràfic, Goethe no «tenia en ment un concepte d’igualtat entre totes les literatures com el que avui es postula des de molts camps de la comparatística». El monstre de Weimar, que en deia Fuster, quan anunciava la bona nova de la Weltliteratur, no pensava en totes les literatures, sinó, bàsicament, en les grans: la francesa, l’anglesa, la italiana potser, no sé si l’espanyola, i l’alemanya. Sense moure’ns de l’àrea europea, nombroses literatures restaven invisibles o, en el millor dels casos, reduïdes a uns fenòmens laterals, regionals.\nPer a Goethe, la reivindicació d’una literatura universal era, també, una manera de reclamar un lloc per a la literatura alemanya en aquell club selecte de les grans literatures, cosa que només és una paradoxa aparentment. La literatura alemanya es va construir com a literatura nacional a partir d’un gran nombre de traduccions, que compensaven les mancances de la pròpia tradició, i que al mateix temps comportaven la seua universalització. Era la manera més efectiva d’establir una connexió amb les altres literatures, en peu d’igualtat.\nAixí i tot, com a ha remarcat Milan Kundera, a diferència del que passa amb la pintura o amb la música, les obres literàries, com que resten lligades a les llengües en què estan escrites originalment, s’estudien exclusivament en el petit context nacional. «Europa —ha escrit— no ha aconseguit pensar la seva literatura com una unitat històrica i no deixaré de repetir que aquest és el seu irreparable fracàs intel·lectual». Cada literatura nacional s’ha petrificat en sòlides tradicions acadèmiques, que en perpetuen l’estatus. I «només cal obrir qualsevol manual, qualsevol antologia, i la literatura universal sempre hi és presentada com una juxtaposició de literatures nacionals. Com una història de les literatures! De les literatures, en plural!»\nLa literatura universal es converteix sovint en un catàleg, sense cap mena de visió integral ni de fil conductor. S'imposa l'enumeració d'autors, obres i moviments, purament informativa. Hi ha algunes rares excepcions, com ara Mimesi, d’Erich Auerbach, aquesta obra mestra de la crítica literària a què m’he referit tantes vegades, o la Historia de la literatura universal de Martí de Riquer i José María Valverde, que es beneficia de l’experiència de grans lectors de tots dos autors. D’altres vegades, la literatura universal s’identifica amb una llista de grans llibres, d’un cànon. El procediment resulta pràctic, però no deixa de ser bastant reduccionista. Com a mínim.\nHi ha encara més problemes, denunciats des de la perspectiva actual dels estudis de la literatura comparada. Armando Gnisci adverteix, en l’assaig que es reprodueix en El funàmbul, que «el terme universalisme prové del llatí universum: una paraula trampa. El concepte de ‘comú a tots els humans’ ha estat, o encara és, expressat mitjançant una paraula que significa exactament el contrari: un vers únic. L’occidental». Ja posats, i per a acabar d’enfurismar Harold Bloom, a «occidental» hi hauria pogut afegir «blanc», i «masculí». I «heterosexual»! Evidentment, tots aquests adjectius s’han de pronunciar torçant el llavi i fent cara de fàstic.\nEn un altre passatge del seu assaig, Gnisci afirma que «el vell eurocentrisme i el nord-americanisme actual estan essent substituïts pel concepte múltiple de la literatura de totes les altres parts del món». No sé si aquesta declaració s’ha d’entendre com una constatació o com una mena de wishful thinking. Més endavant, Gnisci defensa la bondat d’un enfocament mundial de la literatura, perquè, diu, «la literatura és l’única forma comuna de relació amb el món que situen les diferents cultures en un pla d’igualtat i que les tradueix», frase típicament literària, purament verbal.\nFinalment, com en tantes altres coses, també en aquesta literatura mundial que reivindica Gnisci són molts els cridats, i pocs els elegits. Gnisci aclareix que un escriptor és mundial quan és digne de ser traduït. És a dir: «si això que diu fa pensar i, finalment, dir a lectors i crítics d’altres cultures». El requisit resulta una mica tautològic, però supose que no s’hi pot fer més.\nEtiquetes de comentaris: Goethe, Literatura universal, Milan Kundera


Nou Reglament d'execució (UE) 446/2019 amb canvis a les importacions dels productes ecològics - CCPAE\nInici Sala de premsa Notícies Nou Reglament d'execució (UE) 446/2019 amb canvis a les importacions dels productes ecològics\nReglament d'execució (UE) 446/2019\nS'ha aprovat el Reglament d'execució (UE) 446/2019, de la Comissió, d'11 de gener de 2019, que incorpora modificacions als Annexos III i IV del Reglament (CE) 1235/2008. Segons l’article 2, aquest Reglament entra en vigor als 20 dies de la seva publicació.\n• ANNEX III: Llista dels tercers països amb règims de producció i mesures de control de la producció ecològica de productes agrícoles que es consideren equivalents als establerts en el Reglament (CE) 834/2007.\n- AUSTRÀLIA: s’ha modificat l’adreça d’Internet de la seva autoritat competent i han canviat els noms dels organismes de control Australian Certified Oragnic Pty. Ltd i de NASAA Certified Organic (NCO).\n- XILE: s’ha tret el reconeixement a l’organisme de control «ARGENCERT» i s’ha modificat el nom de l’organisme de control «BIO CERTIFICADORA SERVICIOS LIMITADA».\n• ANNEX IV: Llista d’autoritats i organismes de control competents per realitzar controls i expedir certificats en països tercers a efectes de l’equivalència.\n- «Control Union Certifications»: s’ha retirat el seu reconeixement per a totes les categories de productes respecte a Kazakhstan, Moldàvia, Rússia, Turquia i els Emirats Àrabs Units.\nEls dos errors detectats són:\n- «Letis, SA»: s’ha retirat el seu reconeixement pels productes de la categoria B (animals vius o productes animals sense transformar) respecte a Belize, Brasil, Colòmbia, Costa Rica, la República Dominicana, Guatemala, Hondures, Panamà i el Salvador.\n- «Organic Control System»: s’ha retirat el seu reconeixement per als productes de la categoria E (productes agraris transformats destinats a l’alimentació animal) respecte a la República de Macedònia del Nord.\nReglament d'execució (UE) 446/2019 [PDF]


Cistelles accessibles - Ultramagic\nExpandint la diversió i la llibertat a més persones\nFa molts anys Ultramagic va donar èmfasi en els requisits necessaris pel número creixent de gent amb un gran desig de voler però que no podien utilitzar l’equipament estàndard de les cistelles. Després d’una gran investigació, Ultramagic va crear un sistema de porta súper segura i dura. Aquesta porta s’obre literalment per poder entrar fàcilment. És impossible que la porta s’obri accidentalment quan estan els pestells i els accessoris de seguretat tancats. Aquest sistema, quan està tancat, dóna una estructura suficientment rígida per tal de resistir aterratges durs. La porta es pot complementar amb un seient lligat al terra o una cadira de rodes amb la màxima seguretat. La porta i el sistema d’adherència al terra estan dissenyats per encaixar en qualsevol tipus i mida de cistella. Permeten l’ús de qualsevol sistema utilitzant un cinturó d’aviació lligat al terra. Depenent de la cistella, es podran col·locar més o menys seients o cadires de rodes. Qualsevol dels seients pot treure’s en cas de necessitar la configuració estàndard de la cistella. El sistema de la porta pot subministrar sense rail de seient equipat.\nSeients accionats elèctricament\nHem instal·lat seients durant molts anys, però hem reconegut la necessitat de desenvolupar un sistema per millorar l’experiència de la persona que hi estigui asseguda. Ara oferim seients que es mouen elèctricament en moviments verticals per tal de millorar la visió total de vol mentre l’ocupant estigui assegut de forma segura amb un arnés. El seient pot ser manipulat per l’ocupant o bé, per una persona supervisora. El fet de poder moure el seient permet a l’ocupant tenir la mateixa visibilitat que una persona de peu.\nAquest sistema està completament certificat, aprovat i instal·lat en conjunció amb els nostres sistemes de fàcil entrada, les portes. S’instal·la a la cistella utilitzant un rail d’aviació que pot treure’s fàcilment quan sigui necessari. Les oportunitats per utilitzar aquesta facilitat són moltes: vols confortables per persones de major edat o amb alguna discapacitat, vols de prova per pilots amb alguna discapacitat i vols de llarga duració per pilots més grans!\nUna vegada més Ultramagic lidera el camí en tecnologia per globus!


DUGi: Item | DUGiDocs - Traces, ruïnes i ornaments: què queda d’un poble després de la guerra civil i quasi 100 anys de despreocupacions\nTraces, ruïnes i ornaments: què queda d’un poble després de la guerra civil i quasi 100 anys de despreocupacions\nAquest projecte rau de la recerca d’altres realitats, de veure amb mètode i rigor que és l’arquitectura quan ho deixa de ser. L’arquitectura, com a disciplina,, és una manera d’entendre el món i, al cap i al fi, la vida. Perquè quan parlem d’arquitectura, parlem de construcció, d’art, de paisatge i, sobretot, de persones en un lloc. Així doncs, aquest projecte final de carrera busca treure a la llum una realitat: la petjada de la Guerra Civil Espanyola segueix latent i l’estem deixant perdre. Estem deixant perdre, per una banda, la memòria d’un lloc però també, igual o més important, la memòria col·lectiva. D’aquesta manera, el projecte d’arquitectura té dues finalitats: una d’investigació i una pràctica. Aques¬ta vessant teòrica, no és més que la recerca d’entendre la ruïna i, al cap i a la fi, la memòria col·lectiva d’uns habitants d’un poble que ja no existeix. Al mateix temps, la vessant pràctica entén l’atmosfera del lloc en el que hi rauen unes preexistències fortes. geografies Parlem de geografies, parlem de pobles que ja no són pobles. Són fantasmes, són petjades arquitectòni¬ques que han quedat oblidades i sacsejades pel temps. Hi ha límits geogràfics i temporals. Aquests pobles són destruïts per la Guerra Civil Espanyola i, tot i no ser habitats, segueixen sent arquitectura. No hi ha arquitectura sense entendre que forma part d’un territori i un temps. D’aquesta manera, es crearà una col·lecció de geografies de pobles oblidats, ruines arquitectòniques de no són de gran rellevància arquitectònica però, tot i això, són de gran importància de memòria dels seus antics habitants. belchite El projecte es composarà d’una col·lecció de pobles fantasmes. Tot i això, al ser tan extens i cadascun tan ambigu i diferent, s’acotarà l’àmbit d’actuació a la zona de Belchite. Belchite es com el Déu grec Janus que té dues cares. Dins d’un mateix món, hi habiten dos paisatges totalment oposats. Està composat per dos sec¬tors: Belchite Nuevo on viuen els habitants i Belchite Viejo on l’únic que rau és el silenci. ignificat a aquestes ruïnes, s’entendrà l’espai i el paisatge com un lloc de gran centralitat amb límits geopolí¬tics i temporals. museu d’escultures Es proposa un museu d’escultures que reculli la memòria d’un paisatge sòrdid ple de records ja obli¬dats. A partir de donar-li sentit i significat a aquestes ruïnes, s’entendrà l’espai i el paisatge com un lloc de gran centralitat amb límits geopolítics i temporals\nVázquez Balló, VíctorVázquez Balló, Víctor\nAuthor: Vázquez Balló, Víctor\nAbstract: Aquest projecte rau de la recerca d’altres realitats, de veure amb mètode i rigor que és l’arquitectura quan ho deixa de ser. L’arquitectura, com a disciplina,, és una manera d’entendre el món i, al cap i al fi, la vida. Perquè quan parlem d’arquitectura, parlem de construcció, d’art, de paisatge i, sobretot, de persones en un lloc. Així doncs, aquest projecte final de carrera busca treure a la llum una realitat: la petjada de la Guerra Civil Espanyola segueix latent i l’estem deixant perdre. Estem deixant perdre, per una banda, la memòria d’un lloc però també, igual o més important, la memòria col·lectiva. D’aquesta manera, el projecte d’arquitectura té dues finalitats: una d’investigació i una pràctica. Aques¬ta vessant teòrica, no és més que la recerca d’entendre la ruïna i, al cap i a la fi, la memòria col·lectiva d’uns habitants d’un poble que ja no existeix. Al mateix temps, la vessant pràctica entén l’atmosfera del lloc en el que hi rauen unes preexistències fortes. geografies Parlem de geografies, parlem de pobles que ja no són pobles. Són fantasmes, són petjades arquitectòni¬ques que han quedat oblidades i sacsejades pel temps. Hi ha límits geogràfics i temporals. Aquests pobles són destruïts per la Guerra Civil Espanyola i, tot i no ser habitats, segueixen sent arquitectura. No hi ha arquitectura sense entendre que forma part d’un territori i un temps. D’aquesta manera, es crearà una col·lecció de geografies de pobles oblidats, ruines arquitectòniques de no són de gran rellevància arquitectònica però, tot i això, són de gran importància de memòria dels seus antics habitants. belchite El projecte es composarà d’una col·lecció de pobles fantasmes. Tot i això, al ser tan extens i cadascun tan ambigu i diferent, s’acotarà l’àmbit d’actuació a la zona de Belchite. Belchite es com el Déu grec Janus que té dues cares. Dins d’un mateix món, hi habiten dos paisatges totalment oposats. Està composat per dos sec¬tors: Belchite Nuevo on viuen els habitants i Belchite Viejo on l’únic que rau és el silenci. ignificat a aquestes ruïnes, s’entendrà l’espai i el paisatge com un lloc de gran centralitat amb límits geopolí¬tics i temporals. museu d’escultures Es proposa un museu d’escultures que reculli la memòria d’un paisatge sòrdid ple de records ja obli¬dats. A partir de donar-li sentit i significat a aquestes ruïnes, s’entendrà l’espai i el paisatge com un lloc de gran centralitat amb límits geopolítics i temporals\nDocument access: http://hdl.handle.net/10256/16386\nSubject: Rehabilitació urbana -- Aragó -- Belchite\nUrbanisme Projectes -- Aragó -- Belchite\nMuseus d’art -- Aragó -- Belchite -- Projectes\nCiutats desaparegudes, en ruïnes, etc. -- Aragó -- Belchite\nUrban renewal -- Aragon -- Belchite\nArt museums -- Aragon -- Belchite\nExtinct cities -- Aragon -- Belchite\nTitle: Traces, ruïnes i ornaments: què queda d’un poble després de la guerra civil i quasi 100 anys de despreocupacions\nProfessors -- Formació 68 - Indústries, oficis i comerç d’articles acabats. Tecnologia cibernètica i automàtica Materials -- Testing Aigües residuals -- Depuració Aromaticitat (Química) Sistemes d’informació geogràfica -- Congressos College orations -- Universitat de Girona\nUniversitat de Girona. Departament d’Informàtica i Matemàtica Aplicada Universitat de Girona. Departament d’Enginyeria Química, Agrària i Tecnologia Agroalimentària Planas Lladó, Anna Farjas Silva, Jordi Espinach Orús, Xavier Ciurana, Quim de Panyella Aldrufeu, Josep Maria


Un centenar de joves presentaran 20 projectes de negoci a la Fira del Jove Emprenedor de la Catalunya Central, el 25 i 26 de maig a Cardona - Ajuntament de Cardona\nUn centenar de joves presentaran 20 projectes de n...\nUn centenar de joves presentaran 20 projectes de negoci a la Fira del Jove Emprenedor de la Catalunya Central, el 25 i 26 de maig a Cardona\n•\tLa primera edició del certamen, organitzat per l'entitat Goral i l’Ajuntament de Cardona, és el resultat de tot un curs de treball voluntari amb alumnes d'entre 13 i 16 anys\n•\tLa fira també comptarà amb la innovadora dinàmica emprenedora “Cardona 2064: 50 anys d’èxit econòmic”\n•\tLa iniciativa posa de manifest els bons resultats de la col·laboració público-privada\nL'aposta decidida per l’emprenedoria a Cardona\nDes de la seva constitució i d’acord amb el seu objectiu social, Goral, Centre d’inicatives cardonines, ha posat en marxa programes i actuacions en l’àmbit de l’emprenedoria, i amb la vista posada en els més joves i amb una perspectiva a mig termini.\nEntre les actuacions endegades destaquen l’estudi del potencial emprenedor dels joves d’entre 20 i 30 anys, les sessions amb emprenedors d’èxit i, sobretot, la implantació de programes d’emprenedoria de la Fundació Junior Achievement a les escoles i l’institut de Cardona. Tot plegat està generant un clima propici per a l’emprenedoria. Això situa aquesta actitud en un lloc destacat en l’escala de valors que regirà el futur individual dels joves, però també el futur col·lectiu del poble.\nLa celebració, el 25 i 26 de maig, de la I Fira del Jove Emprenedor de la Catalunya Central, coorganitzada per l’Ajuntament de Cardona i Goral, aporta visibilitat i reconeixement a l’esperit emprenedor dels més joves i els permet testar una situació real: la del desenvolupament d'un projecte o idea de negoci.\nL’organització d’aquesta primera fira és una aposta decidida per socialitzar el concepte emprenedor que tindrà continuïtat anualment. La participació d’escoles de Solsona i Jorba, a més de les de Cardona, aporta a aquest esdeveniment una projecció territorial amb una clara perspectiva de creixement.\nEn el decurs de la Fira es presentaran les 20 empreses creades pels joves emprenedors. Explicaran les línies bàsiques de les organitzacions i, sobretot, presentaran els productes amb arguments de venda i posicionament. Els joves emprenedors tindran l’oportunitat d’emular les presentacions de producte de les grans firmes o la presentació de projectes a inversors potencials, en un auditori amb assistents pendents de la seva capacitat de convicció. Es disposaran estands per a les empreses i productes a l’espai firal per Excel·lència de Cardona, la plaça de la Fira. Els joves emprenedors tindran una experiència real de venda directa al consumidor, un test de producte que culminarà la seva experiència pràctica.\nInauguraran la fira l'alcalde de Cardona, Ferran Estruch; el regidor de Promoció Econòmica, Josep Tristany, i el president de Goral, Valentí Farràs. Serà dissabte al matí al teatre Els Catòlics.\nUna dinàmica emprenedora oberta a tothom i amb el focus en el futur de Cardona\nSota el títol "Cardona 2064: 50 anys d’èxit econòmic", es desenvoluparà un taller d’emprenedoria amb l’objectiu de destapar l’esperit emprenedor col·lectiu, interactuant diferents generacions juntes per assolir un objectiu comú, i identificant possibles projectes que poden contribuir a la construcció de la vila durant els propers 50 anys. El taller es realitzarà dissabte a les 12 del migdia i anirà a càrrec de Josep Lluís Sánchez, responsable de projectes d’Infonomia, un referent en la creació i conducció d’aquest tipus de dinàmiques amb una llarga trajectòria en activitats vinculades a l’estímul de l’emprenedoria, la innovació i la creativitat.\nUna experiència de col·laboració privada-pública que dóna els seus fruits i marca una tendència de futur\nL’organització, a càrrec de l’associació Goral i l’Ajuntament de Cardona, compta amb el patrocini indispensable de "La Caixa", l’Associació d’empresaris de Cardona, i empreses locals de referència com E2S, Semen Cardona, Oli Migjorn, Vidmar i la Fundació Vila Medieval de Cardona.\nPODEU ACCEDIR AL PROGRAMA D'ACTES CLICANT AQUÍ\nTornar a: Maig, 2013


You are here: Home ∼ La persistència d’un poble sempre té premi\nLa història és pendular, i avui som nosaltres els que omplim les ciutats i viles d’estelades i de gent, però l’adversari no ha desaparegut\nEl president de la Generalitat, Carles Puigdemont, ha fet un pas endavant molt clar respecte al seu predecessor, Artur Mas. Puigdemont ha promès posar les urnes per convocar les eleccions constituents en el termini d’un any, i també ha dit que tornarà a proposar celebrar un referèndum a l’Estat. Que un president faci aquesta promesa no s’hauria d’interpretar només com una reacció empesa pel fervor de la pròpia Diada, que convida a deixar-se anar. Aquesta vegada tenim un govern independentista que, juntament amb la CUP ostenta la majoria absoluta al Parlament i, pel que sembla ser, la Qüestió de Confiança marcarà un punt d’inflexió a favor d’aquesta aliança que es proposa l’objectiu unilateral per assolir la independència. La independència, i no votar en un referèndum d’autodeterminació. Aquest és el clam popular. Després ja muntarem els referèndums que calguin.\nA l’altra cara de la moneda, Societat Civil Catalana ha collit el cicló que ha sembrat. Les dues paradetes que tenia a la plaça Universitat de Barcelona estaven absolutament desangelades en el moment de la manifestació. Margallo deu haver quedat altra vegada amb un pam de nas en veure les imatges de la manifestació, després de considerar ahir que era pitjor la independència de Catalunya que un atemptat terrorista. Després, els comuns, que també han punxat en el seu acte ja que no han aconseguit aglutinar “el catalanisme popular majoritari” (?), es queixen de la campanya de plantada de creus de l’ANC. Per cert, Domènech ha dit que Catalunya està atrapada en fulls de rutes que no comparteix, potser hauria de contemplar les dimensions del bucle en el qual està atrapat ell i el seu partit en relació al ‘canvi’ a Espanya. Hi ha per llogar-hi cadires però, sobretot, molta feina a fer en aquesta recta final de la desconnexió de l’Estat.\nPosted in El Dietari del Procés Tagged Diada, independència


Primer amistós dels 'Dragons Catalans': entrades a la venda - VilaWeb\nPrimer amistós dels ‘Dragons Catalans’: entrades a la venda\nÉs el primer amistós de preparació, que els Dragons Catalans jugaran a Carcassona. Però hi haurà més partits...\nEl pròxim dissabte 9 de gener, els Dragons Catalans es desplaçaran a Carcassona per jugar un partit a les 16h30 a l’stade Albert Domec. Serà el primer partit de preparació de la Super League 2016 que, com sabeu, comença el pròxim mes de febrer. Si voleu assistir-hi, ja podeu comprar les entrades a les taquilles de l’estadi Gilbert Brutus de les 9 a les 18h.\nAquest partit enfrontarà als catalans a l’equip dels Chevaliers Cathares, format pels millors jugadors dels equips de l’Aude Carcassonne, Lézignan i Limoux.\nPerò podreu viure tot un dissabte de rugbi ja que, a més a més, a les 14h els Dragons U19 (‘Under’19 menys de 19 anys) s’enfrontaran a la selecció junior dels Chevaliers Cathares.\nAl matí a l’Stade Gilbert Benausse, de les 10h a les 13h, es jugaran els partits de les seleccions catalanes d’U13 (menys de 13) i U16 contra les seleccions de l’Aude de la mateixa categoria.