Waldhof Xl Going am wilden kaiser Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 22 allotjaments a Going am wilden kaiser.\n-, Stangl, Going am wilden kaiser, Àustria, 6353 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Waldhof Xl està situat idealment a Going am Wilden Kaiser; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nWaldhof Xl també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Going am wilden kaiser. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Waldhof Xl no troba competidors en cap categoria.


Sergi Tarín: Madrid: la Catalunya en l’espill de Josep Pla - El Temps\nMadrid: la Catalunya en l’espill de Josep Pla\nTot llibre és d’alguna manera un espill. I tot espill ens aproxima a la realitat d’una forma irreal, absurda, merament anímica. Quan un mira, escolleix. I quan escriu, fa testament d’obsessions. Hi ha un llibre de Josep Pla que ha recuperat la categoria d’espill, 86 anys enrere. De fet, podria ser un d’aquells habitants típics de traster, un artefacte fantasmagòric que només s’activa en llevar-li el llençol. Llavors, maquillats amb una pols tristíssima, comencen a rodar personatges i ambients d’un altre temps terriblement actual. Una d’aquestes escenificacions de cinema mut, i molt sublim, la trobem a Madrid, l’adveniment de la República, on Pla fa de Pla, cronista pausat i descregut, durant els primers dies i setmanes de la Segona República.\nEl relat és una descripció de Madrid l’abril de 1931, pura metonímia de l’Espanya feta republicana i on s’entreveu la Catalunya que ara també vol ser-ho. Perquè més que independentista, la proposta de 2017 és republicana en un sentit modern, talment com el 1931. I perquè la Transició no deixa de ser un producte cosmètic de la monarquia de la Restauració. Un viatge al passat, a 1977, i també a 1931. Quina diferència substancial trobaríem entre Alfons XIII i Felip VI? És una llàstima que només els catalans ho hagen entès. De fet, la fúria unionista ho és per la unió territorial, però sobretot per una sola idea d’Espanya.\nBasta llegir els infeliços mitjans en què s’han convertit El Mundo o El País. Un rebuig sinistre al periodisme per esdevenir pamflets o manuals de supervivència monàrquics. Purs papers d’agitació que llança als carrers la gleva atàvica de guàrdies civils, militars, cossos policials i tota mena de nostàlgics de l’ornitologia dels quaranta. I un lamenta el procés d’extinció sever que, des de fa anys, es viu en tot tipus de claustres i que ens priva de veure monges i sotanes darrere les pancartes. Amb elles, el túnel del temps seria un passadís confortable, el déjà vu tantes voltes llegit.\nD’altra banda, resulten d’un flagrant infantilisme totes aquelles apel·lacions a la majoria silenciosa precisament en un moment en què tothom crida. No existeix un tal concepte. Hi ha una Espanya que arrapa i udola i una altra que s’identifica amb Catalunya perquè significa República i que, en tot cas, calla i li retreu inconscientment que la vulguen per a ells a soles. “L’entrada de Madrid en el moviment republicà és un cas d’hegemonia de les formes de vida catalana més evident”, escriu Pla. També és cert que l’Espanya uniforme i uniformada ha passat al davant. Avui dia fer costat a Catalunya des de Madrid, Andalusia o Astúries representa el més elevat concepte de la traïció. Llàstima de temps perdut, perquè quan el Partit Popular, i també el PSOE, tot plegat monarquia dura, esmolen el perill del contagi secessionista, només estan exhibint la tremolor davant la pèrdua dels privilegis propis i d’una Administració feta a la mesura dels beneficis patrimonials. I sota aquest concepte hi ha la classe política, però també l’editorial i l’econòmica. La fugida de les empreses clàssiques de Catalunya és una passarel·la formidable de tota aquesta nuesa.\nDiuen que la Història és rígida amb la repetició, però també pot ser molt flexible a l’hora de triar-ne la seu. Barcelona li ha furtat la capitalitat republicana a Madrid i crida l’atenció la manca de pedagogia dels polítics catalans sobre aquesta idea. No es tracta d’un fet casolà, sinó la cristal·lització d’una modernitat ajornada, d’un model de justícia social segrestat per una dictadura lleu que invoca un Estat del benestar més sintàctic que no real. Almenys en la seua base teòrica. Sobre la pràctica també ens alerta Pla quan diu que les revolucions són, la majoria de les voltes, substitucions: les d’uns senyors i unes dones per uns altres. I què diu Europa? Sense ser tan eloqüent com Madrid, la pulsió entre la supervivència i l’autodestrucció també rep inspiracions del fet català.\nPaga la pena llegir Pla i que cadascú trobe els paral·lelismes que crega convenients. Si els llibres són espills, les imatges que ens hi tornen són, afortunadament, equívoques i molt interpretables. I qui no senta gens d’interès pels manuals d’instruccions, també hi trobarà el plaer de veure desfilar personatges com Azaña, Lerroux, Largo Caballero o l’avi Macià. I si li ve de gust, podrà constatar un certa resurrecció de la carn en personatges d’ara. I també en comportaments encara sotmesos a la grip sentimental del 15M. I això vol dir l’humanitarisme, el pacifisme i aquella revolució de braços en alt. “Quants enterraments no hauran de presidir!”, vaticina Pla, amb una exactitud esfereïdora, sobre la tendresa política de l’època.


La frase: ‘Hi ha una cosa molt demagògica amb la solidaritat amb els refugiats’ (Alcoverro, periodista de La Vanguardia)\n3 mayo, 2017 sinnombre BIBLIOTECA Y CITAS Deja un comentario\nA Vilaweb entrevisten a Tomàs Alcoverro qui era, fins al gener, el corresponsal que feia més temps que estava a l’Orient Mitjà. A causa de l’interès de l’entrevista reproduïm un extracte. Acaba de publicar: ‘¿Por qué Damasco?’ de la editorial Dièresi.\n—Us heu mostrat escèptic amb les primaveres àrabs.\n—No sols escèptic, sinó que em semblava una mica complicat. Però el coneixement que en tinc és parcial i fragmentat. No considero que pugui explicar gairebé res.\n—Us vau comprar un pis a Beirut amb la guerra començada.\n—Quan vaig arribar a Beirut ja hi havia dues parts. A l’est, hi vivien els cristians, i a l’oest, els musulmans sunnites. Després es van constituir els xiïtes, que encara no havien tingut la força que els va donar la revolució de Khomeini el 1979. Aquestes zones cada vegada són més consolidades i homogeneïtzades.\n—Ara que l’exèrcit sirià ha conquerit Alep, el final del conflicte és més a prop?\n—No. La guerra continuarà. I a Alep, vés a saber. El front tampoc no està definit, n’hi ha diversos i en canvi constant.\n—Síria és un banc de proves de l’equilibri de poder de les potències internacionals?\n—Sí, es pot veure així. Sense Rússia, ni l’Iran ni els xiïtes de l’Hesbol·là, l’exèrcit de Síria no hauria pogut conquerir Alep.\n—Com la veieu, la qüestió dels refugiats?\n—Malament. Em sembla que és totalment manipulada. Els polítics europeus han trobat un gran tema per a la seva propaganda. No veig gaire clar tot això de la solidaritat. Hi ha una cosa molt demagògica. Dir que vinguin però no amb quins recursos comptaran. Obrir les portes de bat a bat, però després hi haurà recursos per a poder mantenir aquesta gent? Se’ls podrà donar una atenció mínima? O potser només es diu perquè hem de ser humanitaris? És una cosa molt manipulada, en sembla podrida i em fa fàstic. Tothom vol fer-se la fotografia amb els refugiats sirians. Tothom se n’aprofita. Com aquells de les ONG que van a fer-se fotografies a l’Àfrica.\n—Jo estic d’acord amb el que diu el govern de Damasc. No hi haurà solució fins que no s’armin i ja no es donin més diners als rebels. Si s’acabés la guerra, això es podria, si no resoldre, aturar. Vull aclarir una cosa: Síria és un país de vint-i-dos milions d’habitants i la majoria de sirians són a Síria.\n—Estat Islàmic va perdent terreny.\n—Van perdent territori, però no en veig clar el final. Anem de sorpresa en sorpresa. Ningú no havia imaginat les primaveres àrabs. Ningú no havia imaginat que acabessin com han acabat. Ningú no havia imaginat que el govern d’al-Assad durés tant de temps. Els grups islàmics són finançats des del 1980 per l’Aràbia Saudita. Cada dia hi ha més totalitarisme.\nPrevious Post: Puigdemont investigado por actividades ilícitas siendo alcalde de Gerona … como ya avisamos hace tiempo\nNext Post: Boicot a los vinos de Lluís Llach (Luís Lago)


L’Ajuntament de Sabadell signa un conveni amb Endesa per millorar la informació sobre el consum | Sostenible\nL’Ajuntament de Sabadell signa un conveni amb Endesa per millorar la informació sobre el consum\nL’Ajuntament de Sabadell ha signat aquest 24 de novembre un conveni per regular les condicions de la col·laboració amb Endesa per a poder afavorir la disponibilitat d'informació individualitzada del consum elèctric de consumidors de tipus domèstic i establir sinergies de treball per a la sensibilització i disposició d'informació per part dels consumidors finals.\nTal i com ha assenyalat el tinent d’alcalde de Presidència i regidor del programa Smart City, Josep Ayuso, 'l’objectiu d’aquest conveni és l’estalvi energètic i, precisament, enllaça molt bé amb la iniciativa municipal dels comptadors intel·ligents i l’eficiència energètica que tant ens preocupa. Aquest nou conveni ens ha de permetre gestionar el consum elèctric i ser encara més eficients i eficaços amb l’energia'. Ayuso també ha comentat: 'aquest acord ens permet aprofundir en la coresponsabilitat entre usuaris i distribuïdors i de ben segur que coneixent els usos més eficients de l’energia, podrem avançar en les mesures de suport per combatre la pobresa energètica. En aquest sentit, la feina que fem en l’àmbit de la ciutat intel·ligent és precisament això, millorar el servei adreçat al ciutadà gràcies a les noves tecnologies'.\nJoan M. Jubany, subdirector d’Energia i Operacions Nord d’ENDESA Distribució Elèctrica ha afirmat: 'Que un municipi estigui treballant a fons en aquest àmbit és una molt bona notícia. A més, i d’altra banda, aquest conveni de ben segur que repercutirà positivament en la ciutadania'. Jubany també ha afegit: 'De moment aquest acord és una prova pilot on Sabadell es situa com a pioner. Per aquest motiu seran atesos de manera preferent”.\nD’aquesta manera, Endesa dóna resposta a la proposta de l’Ajuntament de Sabadell perquè els consumidors puguin prendre part en les campanyes de conscienciació energètica promogudes pel consistori, en el projecte pilot d'Endesa Distribució de visualització de consums via web, sempre que el punt de subministrament reuneixi els requisits tècnics necessaris i que es disposi del consentiment escrit del consumidor.\nL’Ajuntament també elaborarà recomanacions d'eficiència energètica als usuaris que ho sol·licitin en base a la informació i consums del sistema de telegestió de l’empresa distribuïdora.\nEl present Conveni no comportarà aportació econòmica per a les parts i funcionarà a través de la creació d’una comissió mixta de seguiment, vàlid fins al 31 de desembre de 2015.\nAquest conveni complementa el projecte d’estalvi energètic per usuaris domèstics–comptadors intel·ligents, desenvolupat a la ciutat des de 2009, i amb la participació de 120 famílies. La participació en aquest projecte ha generat una reducció del consum elèctric en una mitjana del 12,3%. Actualment, resta oberta la fase de sol·licituds per la 6a fase per aquelles famílies voluntàries que desitgin participar-hi.\nFoto: Ajuntament de Sabadell 35.98 KB


Tres ferits en un accident a la carretera C-12 a Flix\nUna persona ha estat traslladada amb l'helicòpter fins a l'Hospital Joan XXIII\ndimecres, 20 de febrer 2019 - 18:09h\nUn ferit greu en un accident a la carretera C-12 a Flix ha estat traslladat amb l'helicòpter a l'Hospital Joan XXIII | Google Maps\nUn camió cisterna i un vehicle han estat protagonistes d'un accident per encalç a la carretera C-12, al terme municipal de Flix, a la Ribera d'Ebre. De resultes de l'accident, una persona ha resultat ferida greu i ha estat traslladada amb l'helicòpter del Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) a l'Hospital Joan XXIII de Tarragona. D'altra banda, dues persones més han resultat ferides i han estat traslladades al centre hospitalari.\nTres ferits en un accident a la Ribera d'Ebre\nLa topada per encalç entre el vehicle pesant i el turisme ha succeït en el punt quilomètric 86 de la carretera C-12 al seu pas pel terme municipal de Flix, segons ha informat el Servei Català de Trànsit. En aquest sentit, tres persones han resultat ferides.\nUn dels ocupants ha resultat ferida en estat greu i, posteriorment, ha estat evacuada a l'Hospital Joan XXIII de Tarragona amb l'helicòpter, mentre que una altra, en estat menys greu, ha estat traslladada amb l'ambulància al mateix centre mèdic tarragoní. D'altra banda, la tercera persona ferida, ha estat evacuada amb l'ambulància a l'Hospital Comarcal de Móra d'Ebre amb un pronòstic de ferit lleu.\nTanmateix, els Bombers de la Generalitat han enviat una dotació per ajudar en tasques de neteja de la calçada i en el trasllat dels ferits a les ambulàncies que ha enviat el SEM fins al lloc de l'incident. El servei d'emergències ha rebut l'alerta dels fets quan passaven pocs minuts d'un quart de quatre d'aquesta tarda.\nTres persones han resultat ferides en l'accident entre un turisme i un camió cisterna a la C-12 | Cedida\nHospital Joan XXIII trànsit accident Bombers C-12 Ribera d'Ebre carreteres


Olalla, Robert Louis Stevenson Cristina Redondo En la meva biblioteca\nby\tCristina Redondo 17/11/2019 447 Views\nA la tardor sempre em ve de gust llegir alguna cosa de misteri i d’horror. Aquest any he tornat a gaudir amb diverses lectures del gènere. D’entre totes la històries llegides em ve de gust destacar, per la seva brevetat, la petite nouvelle Olalla de Robert Louis Stevenson, editada en català per la Col·lecció Petits Plaers de Viena (Edicions Viena) i en castellà per Ediciones Invisibles, també en la seva col·lecció Pequeños Placeres.\nPer la meva lectura, he escollit l’edició a l’català de Petits Plaers de Viena, per la bellesa de la seva edició: amb les portades decorades en vermell i negre molt d’acord al gènere, i amb un interior maquetat perquè la lectura resulti agradable a la vista. A més, la bona traducció realitzada per Xavier Zambrano al català, la converteix en un petit must literari.\nOlalla és una petite nouvelle, en la qual un soldat escocès, seguint les recomanacions del seu metge, s’allotja en una casa de el Nord d’Espanya per recuperar-se de les seves ferides, l’única condició per poder allotjar-se en aquesta casa allunyada de tot, és que no tingui cap relació amb l’estranya família que habita la casa. Tres persones formen la família de la casa: Felipe el fill, Olalla la filla i la mare malalta dels dos germans. A mesura que passa la història, es descobreix una família silenciosa i estranya, en què impera el distanciament de la societat que els envolta, i el mantenir-se allunyat també de l’hoste que habita temporalment entre ells. Així és com el soldat s’acosta, primer al fill, Felip, i gairebé per casualitat a la mare i a la filla, Olalla, i a l’enamorar-se de la filla, li demana finalment que abandoni la seva família per unir-se a ell, lluny d’aquesta casa . Olalla ho rebutja i prefereix atendre el deure imposat per la seva família, de tenir cura dels seus i romandre al costat d’ells, mentre que l’adverteix al seu amic soldat que és millor que fugi d’aquell lloc, per salvar no només la seva pròpia vida, sinó també la d’ells. Es creuen aquí, escenes amb el vampirisme, i descripcions que ens suggereix que Olalla i la seva família són vampirs, l’autor afegeix punts de vista d’altres habitants de la vila més proper a la casa, de manera que, pel lector no resulta gens estrany la petició d’Olalla al protagonista, i la decisió que finalment prèn el protagonista.\nDesprés de llegir Olalla d’ Stevenson, diria que es tracta d’una petita història molt adequada per llegir a la Tardor, fins i tot en alguna nit de vent fred d’Hivern, però no obstant això, més enllà de la petita delícia d’edició aconseguida per Petits Plaers de Viena Editorial, aquesta història no satifacerá als grans amants del gènere de l’horror basat en el vampirisme, ja que la història en si no aconsegueix assolir la tensió i la intensitat esperada en aquest tipus d’històries. En algun moment s’aconsegueix certa atmosfera de tenebrositat, però no la suficient com per a què la història de per si, em pogués enganxar del tot com a lectora del gènere. Potser pot resultar d’agrat a lectors que no havent llegit molt sobre aquest tema, desitgen iniciar-se amb una petite nouvelle, llavors sí que la recomanaria, però per a lectors que han llegit molt sobre vampirisme amb anterioritat o més novel·la d’horror, no els recomanaria Olalla , perquè els sabria a poc, però no per la brevetat de la història, sinó per la falta d’aquesta intensitat pel que fa a misteri i horror que indicava anteriorment.\nRobert L. Stevenson (Edimburg, 1850 – Samoa, 1894) viatjà per tot el món buscant un clima que l’ajudés a suportar la seva tuberculosi. Finalment es va establir a Samoa, al costat de la seva dona Fanny Osbourne. Stevenson és autor d’altres obres reconegudes com a clàssics de la literatura com L’illa de l’tresor o L’estrany cas del Dr. Jekyll i Mr. Hyde.


Trilogia de Copenhaguen/La presó de Rebibbia\nHe passat els últims dies de juny en companyia de Tove Ditlevsen i he començat el juliol amb la Goliarda Sapienza, dues autores que tenen poc en comú a primera vista, però que a mesura que han anat passant els dies han anat confluint.\nDitlevesen nascuda el 1917 al nord d’Europa, en un barri de classe obrera de Copenhaguen, Sapienza nascuda el 1924 al sud, en el si d’una família d’intel·lectuals socialistes. Ditlevsen creix en un barri obrer, oprimit, on tothom es posa a treballar ben aviat perquè els estudis i els llibres no serveixen per sobreviure en un entorn on cada dia és una lluita. Sapienza és filla de Maria Giudice, figura prominent del Partit Socialista Italià i una de les pioneres del feminisme, el pare, Peppino Sapienza era un advocat socialista, Goliarda creix en un entorn culte, antifeixista i anticlerical que defensa els drets socials que, precisament, són tan escassos en al barri de la Tove.\nTots dues autores fan ficció de la seva vida, segurament per prendre’n distància i alhora deixar per escrit el paisatge de la seva memòria.\nTrilogia de Copenhaguen de Tove Ditlevsen és un recull format per tres llibres de memòries: Infantesa, Joventut i Decadència, que consta de dues parts. A la primera, Ditlevsen narra la infància al barri, a la família, les relacions amb el germà, el pare i la mare. No voldria jutjar-los perquè amb els temps aprens que tots fem el que podem i tan bé com sabem, però és evident que hi ha entorns que en comptes de fer créixer les arrels sembla que les talin constantment. Ditlevsen té passió per la poesia i al capdavall és el seu refugi i far, l’escriptura, la tenacitat i tenir clar un objectiu li permeten anar trobant feinetes que li permeten anar endavant i moure’s en entorns que li alimenten l’ànima, conèixer gent que li aporta altres mirades però això no la salva de trobar amors tòxics i etílics. Ben aviat, ha de fer créixer la seva pròpia família fent-se responsable de tot. Ditlevsen es mira perplexa la vida i descobreix que conjugar ser dona, mare, parella i escriptora no és fàcil i troba un alliberament en les drogues, subministrades en gran part per la parella. Dependència és esfereïdora, la baixada als inferns de Ditlevsen i el maltractament a què la sotmet la parella posa de manifest la situació de moltes dones. Ditlevsen ho descriu de manera honesta, sovint lluminosa i devastadora.\nLa presó de Rebibbia és el testimoni de Sapienza, la dona intel·lectual que acaba a la presó per robar una joia a una amiga que la denuncia. Sapienza també baixa als inferns després d’una joventut molt implicada políticament amb els partisans, d’estudiar art dramàtic i de formar part de l’elit cultural del país. Goliarda viu una sotragada quan es mor la seva mare, intenta suïcidar-se i és internada per rebre electroshocks, l’escriptura l’ajuda a reconstruir el passat i recordar qui va ser. Sapienza passa per una època de penúria econòmica, de desencantament amb la política i la societat italianes, roba una joia a una amiga rica com a venjança a un sistema que l’ha expulsat. Ingressada a la presó de Rebibbia, Sapienza entra en contacte amb presoneres comunes, presoneres polítiques i tot un microclima que li suposa una font d’aprenentatge, d’inspiració i li permet conèixer les autèntiques heroïnes de carrer, són memorables les converses que té amb algunes de les internes. L’estada a la presó, la universitat com ella diu, li permet entendre tota la teoria política i descobrir les errades del sistema. Sapienza va poder tornar a escriure i va dedicar els seus últims anys a ensenyar art dramàtic.\nTrilogia de Copenhaguen i La presó de Rebibbia són dos llibres d’una gran dimensió política i social, per reflexionar-hi profundament. Les mirades a la societat, al sistema de salut mental, al sistema de presons, les oportunitats, els cossos i la resistència íntima de les dones són temes que totes dues aborden de manera magistral. Sort que encara ens queden els llibres en una societat on sembla que la mirada crítica està condemnada.\nTraducció de Maria Rosich, edita L’Altra editorial\nTraducció d’Anna Casassas, edita Rata books\nÉs diumenge, els primers raigs de sol ja treuen el cap, a fora hi ha silenci i escolto aquesta cançó en bucle. Fa una setmana vaig visitar dues llibreries a Madrid, anar de llibreries sempre és font d'inspiració i de descoberta, a la llibreria Amapolas en octubre, damunt d'una tauleta hi havia una joia de l'Emily Dickinson, Herbario, antología botánica. Un recull de poemes botànics de la Dickinson acompanyat de fotografies de les flors assecades, premsades i classificades amb cura per la poeta, més de 400 flors, que demostren la passió d'Emily Dickinson per la natura a qui tants poemes va escriure un cop reclosa a la seva habitació des d'on observava el món, un acte de reclusió voluntari, un acte d'alliberament personal. A la tornada el primer que vaig fer va ser localitzar el llibre per tenir-lo a L'Espolsada i poder-lo compartir amb tots vosaltres.\nHerbario & antología botánica, Emily Dickinson, traducció i selecció d'Eva Gallud, edita Ya lo dijo Casimiro Parker.\nUna altra autora lliure, amant de la natura, defensora de la imaginació, de les corones de flors i de banyar-se als llacs és Tove Jansson de qui ens arriba El llibre de l'estiu, situat en els fiords finlandesos on passen l'estiu una àvia i una neta, serà un estiu de descoberta, d'aprenentatge i de no saber-se mai soles. Mirar sota les pedres, banyar-se a les aigües profundes i escoltar els sons de la natura són l'antídot ideal per saber que estem vius.\nEl llibre de l'estiu, Tove Jansson, traducció Montserrat Vallvé, ed. Angle\nLa il·lustració de la setmana és de Jordi Vila Delclòs per la coberta de Lluny de l'Àfrica de Karen Blixen.\n«Jo tenia una plantació a l’Àfrica, als peus de la serra de Ngong...»\nTorna un clàssic en traducció de Xavier Pàmies, editada pel Cercle de Viena.\nSense intenció prèvia m'adono que he ajuntat tres autores, tres esperits rebels i crítics que van trobar refugi en la natura i l'escriptura. Espero que passeu una bona setmana!\nSi voleu que us el fem arribar a casa, aquí trobareu la nostra botiga online.\nHe retornat a Holt, he passejat pels carrers, he tret el cap per les finestres i he anat a la fira de bestiar més important del comtat. Holt és aquell indret imaginari creat per Kent Haruf per poder descriure i explicar la vida dels seus veïns i convidar-nos als lectors a ser un membre més de la comunitat.\nEl vincle més fort és la primera novel·la de Haruf i desprèn un to més aspre que les posteriors: Nosaltres en la nit i la Trilogia de Holt formada per Cançó de la plana, Capvespre i Benedicció. Aquí, a diferència dels altres llibres més corals, la protagonista indiscutible és l’Edith Goodnough, una dona de vuitanta anys que es recupera en un llit d’hospital mentre des de la porta estant un policia la vigila, l’Edith Goodnough està acusada d’haver assassinat el seu germà.\nAmb aquesta escena arrenca la novel·la narrada pel veí de l’Edith, en Sanders Roscoe, que fa un salt en el temps per explicar-nos a partir del que ell ha estat testimoni o del que li havia explicat el seu pare, la vida d’una dona que sacrifica anhels, somnis i la pròpia identitat per satisfer els altres, sempre uns personatges masculins emocionalment incapaços. Només en Sanders i el seu pare John, l’amor etern de l’Edith, en tenen cura des d’una distància prudent i respectant la decisió de l’Edith, la comunitat rural de Holt no està preparada perquè una dona com l’Edith marxi i ho abandoni tot tal com fa el germà, que torna a casa al cap de molts anys quan el llast del pare és només un record.\nCom a escriptor Haruf està preocupat per les vides petites, de gent anònima i la construcció del personatge de l’Edith em sembla brillant, de la mà d’en Sanders Roscoe ens hi apropem des d’angles diferents, la filla, la germana i en últim lloc, la dona. Hauria pogut triar una primera persona, com si fos un monòleg de l’Edith, però aquesta mirada externa fa que el personatge de l’Edith sigui més ric i Haruf demostra una gran sensibilitat pel món rural i per les dones que l’habiten. L’Edith i en Lyman havien tingut una mena d'infantesa segura al costat de l’Ada, la mare que mor quan ella té 17 anys, l’Edith i el seu germà es queden amb en Roy, un pare malhumorat, violent i i depenent després de perdre els dits de les mans en un accident agrícola, l’Edith queda lligada per sempre més a ell, en un vincle fort però que fa mal. En Lyman decideix allistar-se a l’exèrcit que el rebutja per l’edat, però no torna fins a dues dècades més tard, l’Edith col·lecciona les postals que en Lyman va enviant i va guardant els diners que li fa arribar sense gastar-ne ni un centau. La llibertat de l’Edith no la compren els diners, només per això i quan té 80 anys i s’ha de fer càrrec d’un germà senil i que es torna agressiu resol alliberar-se d’una vida que no ha pogut viure com ella hauria desitjat, de manera dràstica i redemptora. La primera decisió que pren per si mateixa.\nUna de les coses més boniques que em regala la literatura és la interconnexió del personatges, l’Edith té alguna cosa de la Mila de Solitud i també em recorda a la Mary De color de llet per la determinació. Mila, Mary i Edith tres dones allunyades geogràficament i tan properes en anhels de vida.\nLa traducció de Marta Pera Cucurell és brillant com sempre.\nEdita Edicions del Periscopi/Literatura Random House\nLa gènesi d’Ostatges és una peça teatral, un monòleg que dona veu a Sylvie Meyer, que l’autora va reconvertir en aquesta novel·la breu, però d’una intensitat que retrona durant dies. Narrada en primera persona coneixem la vida de Sylvie Meyer, de cinquanta tres anys, amb dos fills i un marit que l’ha abandonada sense més.\n“No he caigut mai, mai, ni tan sols quan el meu marit se’n va anar, fa un any. Vaig aguantar. Soc forta, les dones són fortes, més que no pas els homes, les dones integren el patiment. Per a nosaltres patir és normal. És en la nostra història; la nostra història de dones. I serà així per molt de temps."\nLa Sylvie treballa en una empresa de cautxú, al departament d’ajustaments. És una dona discreta, treballadora, sempre s’hi pot comptar. Obedient a la feina, submisa, tira endavant perquè és la condició que ha heretat, les dones sempre tiren endavant encara que arrosseguin el pes, la culpa i el dolor dels altres. Un dia el seu cap li demana que espiï la resta de treballadors, ella hi accedeix sense ser conscient que aquest és el seu límit. Un dia no pot més de suportar tanta violència, a la Sylvie la van violar a l’adolescència, l’ha menystingut la parella, ha patit violència laboral i tota una sèrie de càrregues que no suporta més, el dia que espia els seus companys es trenca alguna cosa, sent que es traeix a si mateixa i als seus principis. La Sylvie Meyer comet un fet que és penat amb presó, el dia que ella exerceix la violència se sent lliure. No pot més.\nBouraoui escriu un monòleg que té la mesura justa per poder-lo pair, és un tractat sobre el cos de la dona, sobre la condició humana i sobre la por. Bouraoui narra de manera magistral els pensaments d’una dona que sempre ha complagut els altres i s’ha oblidat de si mateixa, explica el cos de la Sylvie, però en realitat descriu els cossos de tantes dones i les violències que patim. Hi ha un moment que la protagonista fa un viatge en cotxe amb dos policies i aquí Bouraoui és capaç de descriure la por, l’amenaça que sent la protagonista i el fàstic que hem sentit moltes dones.\nLa violència no hauria de ser justificada mai amb més violència, però la protagonista només pot canalitzar el dolor i la ràbia acumulada ben endins exercint la dominació.\nHi ha moltes veritats en aquest monòleg i una que és important també, la masculinitat i com els homes també són víctimes dels seus cossos i de les idees que el sistema on estem instaurats els han fet creure durant segles. Considerar la protagonista com una boja és el que pot oferir una societat als seus dos fills per justificar i no entendre la violència silenciada.\n“Jo ja no era realment lliure. En tot cas ja no m’hi sentia. No s’és lliure sense amor, sense desig, gens ni mica. S’és presoner del cos. S’és presoner dels altres, de l’entorn. S’és presoner del món. L’amor és la llibertat.”\nEdita Les hores/Seix Barral\nFa molt de temps que una lectura no em commovia tant i em removia de dalt a baix, potser perquè és en aquell moment que política i ciutadania estan més lluny que mai; potser perquè política és tota i cadascuna de les accions que fem cada dia i potser perquè hem confós el terme política per privilegis, per alguns és evident. Les notícies són plenes de gent al carrer a diferents llocs del món que són silenciats a trets, bombardejats o torturats fins a l’extenuació. Llegir ficció ens ajuda a comprendre el món i si és literatura testimonial ens porta a entendre conflictes socials que ens queden lluny però que en definitiva pateixen el mateix mal, la podridura del sistema. Els privilegis per uns i les sobres pels altres.\nHéctor Abad Faciolince va escriure El olvido que seremos com un homenatge al seu pare, el Dr. Abad Gómez, assassinat en ple carrer de Medellín per lluitar per una sanitat pública que aspirava a la potabilització de l’aigua, llet pasteuritzada i accés a l’educació per tots. Uns principis que haurien de regir el món però que encara ara són motiu de conflicte i de lluita pel poder, l’aigua, l’aliment i l’educació de qualitat per tothom.\n“A los más ricos les parecía que, con su manía de la igualdad y la conciencia social, estaba organizando a los pobres para que hicieran la revolución.”\nEl olvido que seremos és un vers de Borges que dona nom a una novel·la que precisament pretén mantenir viu la memòria d’un pare que duia aquest poema a la butxaca el dia que el van matar. Abad Faciolince escriu una carta d’agraïment, d’enyor amb una mica de recança de saber que el seu pare mai podrà llegir tot el que ha escrit. Héctor Abad Faciolince neix el 1958 a Medellín en el si d’una família de cinc germanes i ell com únic noi, rep una educació basada en l’estima, en les mostres d’afecte i l’alegria, una llar on es persegueix la felicitat en la infantesa com un dret inherent a l’edat, tot infant ha de ser educat per ser feliç perquè aquesta és la base d’una vida adulta sana. El seu pare el Dr. Abad Gómez que renuncia a tenir una consulta privada es guanya la vida fent de professor a la Universitat on agita les consciències dels estudiants i recorre tots els barris de la ciutat per detectar-ne les mancances. El sou d’un professor universitari, sovint desterrat a l’exili per defensar les seves idees, no arriba per mantenir una família acomodada que viu gràcies a la tenacitat d’una mare que es posa a treballar alhora que reivindica la independència econòmica femenina.\n“En la casa vivían diez mujeres, un niño y un señor. Las mujeres eran Tatá, que había sido niñera de mi abuela, tenía casi cien años, y estaba medio sorda y medio ciega; dos muchachas del servicio -Emma y Teresa-; mis cinco hermanas -Maryluz, Clara, Eva, Marta, Sol-; mi mamá y una monja. El niño, yo, amaba el señor, su padre, sobre todas las cosas. Lo amaba más que a Dios. Un día tuve que escoger entre Dios y mi papá, y escogí a mi papá.”\nAbad Faciolince fa un retrat de la Colòmbia més convulsa, on els privilegiats pagaven els paramilitars perquè esbandissin de la vida qualsevol opositor d’idees i qualsevol que reclamés una vida digna per a tothom. Aquest va ser el cas del pare de l’autor que va ser desplomat a trets quan es presentava com a candidat a l’Alcaldia de la ciutat després de ser acomiadat per carta de la Universitat a la que havia dedicat tots els seus esforços. Abad Faciolinice fa un exercici de memòria familiar, una literatura del jo que commou, que et sacseja i que et fa sortir al carrer per cridar ben fort que la podridura persisteix aquí, allà o més enllà, que els privilegis continuen sent pels mateixos i que l’educació i la cultura ens farà lliures del totalitarisme que governa el món, deu ser per això que la dissidència de les idees és perseguida.\nLlegiu el llibre i si podeu aneu a veure la pel·lícula que Fernando Trueba ha dirigit, literatura i cinema, de mentre en veu baixa aneu cantant: goodbye Ruby Tuesday.\n“No es la muerte la que se lleva a los que amamos. Al contrario, los guarda y los fija en su juventud adorable. No es la muerte la que disuelve el amor, es la vida la que disuelve el amor.”\nLlamadas de mamá és una breu novel·la, divertida, irònica i alhora punyent i commovedora. És un monòleg telefònic de la protagonista, una dona d’uns seixanta anys malalta, a la seva filla. No tenim mai la resposta de les trucades, només la sentim divagar, plorar, atacar i estimar com ho fan les mares. La novel·la transcriu aquelles trucades que totes hem rebut i que segurament totes farem, mal ens pesi.\nLes trucades de la Charlène a la seva filla desprenen tendresa i mala llet a parts iguals. Carole Fives construeix la novel·la de manera subtil i intel·ligent, trucada rere trucada la personalitat de Charlène es va desplegant i prenem consciència de la soledat i incomprensió que sent. L’autora aconsegueix que t’enamoris de Charlène només començar i que de tant en tant et generi un rebuig immens per manipuladora i egoista. Les trucades serveixen per rondinar del fill i la jove, a qui mai truca, dels nets que fan soroll quan la van a veure i li roben el protagonisme. Llamadas de mamá evidencia que a mesura que ens fem grans tornem a la infantesa en molts sentits, com si tanquéssim un cicle, ens comportem i requerim de l’atenció que donem als infants, però el cos està envellit, atrofiat i malalt i ja no despertem la mateixa tendresa.\n“Está claro que estoy sufriendo, pero a la vez tengo la impesión de estar viviendo la aventura de mi vida.”\nCharlène fa trucades des de l’hospital on la tracten de càncer, truca des de l’hospital psiquiàtric on fa tractament per la bipolaritat, aprofita per fer pena, cridar l’atenció sense adornar-se que així l’allunya encara més dels fills, però la Charlène també ens regala moments hilarants gràcies a la seva amiga i als contactes que fa a les aplicacions on coneix tot de personatges que posen un toc d’humor necessari a la novel·la.\nL’escriptora Eider Rodriguez ha fet el pròleg del llibre, magnífic, on reivindica el sentit de l’humor: “Resulta incomprensible que el humor en literatura esté tan denostado. La tristeza encoge el pecho y enfanga el alma; sin embargo, la risa, como el canto, ensancha y oxigena, verbos que deberían formar parte de lo literario: mover el aire y renovar nuestro decorado interior, desempolvar parcelas íntimas que ni siquiera reconocíamos como propias.”\nI és amb aquest humor que Fives dota de vida a Charlène que ens permet llegir entre línies la societat que dibuixa, en aquest cas la francesa però extrapolable arreu, societats avançades que tenen un problema amb la gent gran i la soledat. Amb la Charlène identificareu trucades que tots hem rebut, l’arrufar el nas d’un altre cop la mare, què vol? Siguem conscients que el dia que ja no soni les trobarem a faltar. Fives reivindica les dones, les dones d’una generació silenciades en la literatura com en la vida real, dones educades per servir, complir i no protestar i que ara, quan ja han acomplert la seva missió escupen verí per telèfon perquè se senten estafades.\nTraducció de Julia Osuna


Marc Mañé, assessor en Xarxes Socials. Potencia la teva comunicació 2.0: Com trobar clients a les Xarxes Socials\nCom veiem en la seva conversa, la necessitat no és actual. Però potser, d’aquí un mesos, al Ricard li pot interessar aprendre anglès. On serà el primer lloc on vagi a buscar aquests serveis? A les Pàgines Grogues? Al Google? Al Facebook? Avui per avui, no ha de buscar enlloc perquè ja sap on pot trobar aquest servei. Després pot decidir comprar-lo o no, però avui ja sap on és.\nAra suposem que la necessitat del Ricard és actual. El Ricard pot interessar-se pels serveis de l’Eva i pot demanar pressupost. Quan costa avui rebre una demanda de pressupost? Quans diners ha costat que l’Eva es posés en contacte amb el Ricard? Quan costa una campanya de màrqueting?\nAra us faig una pregunta. Coneixeu un taxista o una professora d’anglès? Sabeu on les heu d’anar a buscar?


Quart de les Valls, campió de primera categoria del Trofeu d'Estiu - PilotaViu\nDilluns, 30.7.2018 17:00h Escala i Corda\nQuart de les Valls, campió de primera categoria del Trofeu d'Estiu\nQuart de les Valls, Torrent i Montcada, campions en la sessió matinal\nEl trinquet de Massalfassar va ser el lloc on es van disputar, el diumenge 29 de juliol, les finals de la cinquena edició del Trofeu d'Estiu d'Escala i Corda.\nEl Carnicera Amalia Quart va sumar el seu primer campionat en esta competició d'escala i corda, ampliant d'esta manera el seu historial. La gran final començava a les 11.30 hores, i en ella va tindre lloc tot un recital de joc per part de l'equip campió. La feta de dau i els rebots d'Alberto, rest del Quart, van ser un element clau per al triomf del seu equip, junt amb la qualitat de Ximo i la potència d'Alex. En la contra, les ganes d'Ivan, Òscar i Toni, integrants de la Pobla de Vallbona, no va ser suficient per a aconseguir guanyar la final.\nPrèviament, s'havia jugat la final de quarta B, on la copa de campions va ser per al Montcada C, tot i que el Tamborí de València aplegava a 50 en el marcador. Tancant la sessió matinal, en la tercera categoria, el Massalfassar i el Foios oferiren als presents la partida més disputada de totes les finals, ja que es van jugar tots els jocs possibles, quedant el marcador en un ajustat 60 a 55 favorable als jugadors del club local.\nEl programa de la vesprada començava amb la final de quarta categoria A, en la qual el Trinquet de Torrent F sumava la primera victòria per al seu club, davant el Ribera C.\nA continuació, en la divisió de plata, el Torrent B s'emportava una nova copa per a les seues vitrines, ja que deixava als seus rivals, el primer equip del club Amics de la Ribera, en 40. El bon joc del rest Òscar, i la contundència en la volea de Jesús, eren determinants per a un nou títol per al seu club.\nCom a colofó a la jornada, la tercera copa de campions que s'emportava el club de Torrent corresponia a la categoria de quarta C. En ella, el Torrent J, amb un inspirat feridor Antonio, guanyava a l'Almassora en l'última partida jugada de la present edició del campionat.\nCaixa Popular Pobla A (Ivan, Òscar i Toni) 30\nTrinquet Torrent B (Òscar, Jesús, Víctor i Xapu) 60\nAmics Ribera A (Juan, Josep, Machi) 40\nCPV Massalfassar (Rubén, Ramon, Manolo i Clemente) 60\nInmob. Palanca Fontestad Foios A (Nacho, Adrian i Bauset) 55\nTrinquet Torrent F (Pepe, Enric i Javi) 60\nAmics Ribera C (Guillem, Vicent i Paco) 25\nCPV Montcada C (Quique, Rubén i Jorge) 60\nCPV Tamborí València (Joan, Carles i Josep) 50\nTrinquet Torrent J (Samuel, Luis i Antonio) 60\nCPV Almassora (Vicente, Rafa i David) 45


La Fundació Roser de Maig esta formada principalment per un gran equip de voluntaris i voluntàries que dirigeixen i organitzen cadascuna de les accions que es desenvolupen. Vols formar part d'aquest equip durant el curs 2021 - 2022?\nInscriu-te i forma part d'aquest gran grup.\nTanmateix, i amb la finalitat de poder donar suport a les tasques de tots els equips, es forma un equip tècnic de persones contractades que els acompanyen. A continuació podreu trobar les últimes ofertes laborals.\nEn aquest portal es publiquen les ofertes laborals de la Fundació Roser de Maig. Es cerquen persones que comparteixin l'ideari del centre, amb compromís social i educatiu transformador.\nFormant part de l’equip que condueix la instal·lació de Can Xammar, es precisa personal que vetlli per al manteniment i estat de la finca en el seu dia a dia.\nEs busca personal per realitzar les tasques de neteja i manteniment, tot incorporant altres funcions de cuina i consergeria.\nEs precisa personal qualificat per l’atenció\nde la infàcia i joventut en el marc del centre diari del Roser per l'acompanyament educatiu, així com l'estructuració i desenvolupament de la personalitat, sociabilització i adquisició d'aprenentatges per compesnar deficiències socioeducatives.\nMonitors/es lleure | Estiu 2022\nEs cerca personal per realitzar les tasques de monitoratge de lleure per a la realització del casal d'estiu 2022 en qualsevol dels dos horaris d'aquest:\n- Matins (Dll - Dj de 8.00h a 13.30h i Div. de 8.00h a 17.00h).\n- Tardes (Dll - Dj de 13.00h a 17.00h)\nPer inscriure's a la oferta cal apuntar-se en aquest formulari: https://forms.gle/BwX3r4Y5TKtJq6SJ9\nEs cerca personal per realitzar les tasques de monitoratge de lleure per a la realització de colònies escolars i camps esportius a la instal·lació de Can Xammar.\nAquestes estades són segons demanda. Presentar-se a l'oferta és entrar en la borsa de monitors/es per a dur-ho a terme.\nEs cerca personal per coordinar els àpats de grups i entitats en les colònies escolars i camps esportius a la instal·lació de Can Xammar.\nAquestes estades són segons demanda. Presentar-se a l'oferta és entrar en la borsa de cuiners/es per a dur-ho a terme.\nde la infàcia i joventut, prioritàriament en risc d’exclusió social per atendre noves realitats del centre diari, així com col·laborar en la formulació i planificació del curs del centre socioeducatiu.\nContracte laboral en pràctiques de 6 mesos a jornada completa vinculat a un programa de Garantia Juvenil.\nDinamitzador/a del projecte de Can Xammar\nEs cerca un professional per engegar el projecte d'instal·lació juvenil de Can Xammar iniciat previament per l'equip de treball. Aquest projecte compta amb la posta en marxa de la gestió de la finca i la central de reserves, així com l'acompanyament dels grups de treball en les accions educatives.\nMonitors/es lleure | Estiu 2021\nEs cerca personal per realitzar les tasques de monitoratge de lleure per a la realització del casal d'estiu 2021 en horari de matins o tardes


Els telenotícies van ser els programes més vistos del cap de setmana. Dissabte, TV3 va ser líder, amb una quota de l'11,3%, i va col·locar entre els més vistos el "Preguntes freqüents". I diumenge, a més dels informatius va destacar el "30 minuts"\n29/06/2020 - 12.09\nTres dels quatre programes més vistos de diumenge van ser de TV3. El "TN cap de setmana vespre", amb Cristina Riba i Ramon Pellicer, va ocupar el primer lloc, amb una quota del 20,9% i 412.000 espectadors. El va seguir l'edició del migdia, amb una quota del 22,9% i 349.000 espectadors.\nI el quart lloc va ser per al "30 minuts" titulat "Moure'ns, el nou repte", amb 268.000 espectadors i un 11,6% de quota.\nTV3 va liderar el dissabte, amb una quota de l'11,3%. El "TN cap de setmana migdia", que presenten Cristina Riba i Ramon Pellicer, va ocupar el primer lloc, amb 355.000 espectadors i un 22% de quota. L'edició del vespre va ser segona, amb un 19,6% de quota i 333.000 espectadors. I el quart lloc va ser per al "Preguntes freqüents", que presenta Cristina Puig, amb una quota del 12,7% i 200.000 espectadors.\nDivendres van destacar els informatius i "Zona zàping"\nEl "TN vespre", amb Carles Costa va ser el programa més vist del dia, amb una quota del 23,4% i 411.000 espectadors; el "TN migdia", amb Carles Prats, va ser segon, amb 371.000 espectadors i una quota del 23,2%, i el quart lloc va ser per al "Zona zàping", amb 258.000 espectadors i un 13% de quota.\nTambé en el rànquing dels més vistos hi ha el "Planta baixa", amb Xavi Rossinyol, amb una quota del 15,9% i 189.000 espectadors.


El barri del pont de Sarajevo vol acollir la plaça d’Ucraïna\nLa plaça de la Trinitat Nova que es demana dedicar a Ucraïna / Somos la Trini\nPosar el nom d’Ucraïna a una plaça de Barcelona. És la petició llançada per batejar per fi una esplanada de la Trinitat Nova sense cap denominació oficial i, alhora, per homenatjar el país arrasat per la guerra, mancat de cap carrer o espai que l’honori a la capital. No resulta aliè a la demanda que la Trinitat Nova aculli des de fa uns anys el nom d’un altre màrtir del bel·licisme a Europa: entre el barri i la Trinitat Vella penja el pont de Sarajevo, en record de la ciutat on la població civil va patir fa tres dècades un setge de quasi quatre anys seguits en la guerra de Bòsnia.\nSeguint el precedent amb la capital balcànica, el col·lectiu Somos la Trini suggereix ara introduir també Ucraïna al plànol de Barcelona. L’entitat proposa dedicar al país víctima de la invasió russa la plaça construïda al voltant de la sortida de l’estació de metro, inaugurada el 2008.\n“S’hi fan moltes activitats i és un punt de reunió al barri però encara no té nom”, lamenten a la plataforma. De moment, ha fet circular la idea a través de les xarxes socials i té pensat traslladar la sol·licitud perquè la plaça d’Ucraïna es converteixi en realitat al pròxim Consell de Districte del Nou Barris, previst pel 25 de maig.\nSomos la Trini explica que, per ara, ha rebut el suport d’altres associacions i organitzacions, també d’entitats d’ucraïnesos afincats a Barcelona. Just a la plaça que es vol rebatejar es va convocar un acte aquest mes en què diverses entitats de Nou Barris van recollir material i aliments per a les víctimes de la contesa.\nEl col·lectiu reconeix que l’antecedent de Sarajevo els ha esperonat a demanar que Ucraïna tingui també un lloc al barri. “Amb el pont, la gent es recorda de tot el que va patir Sarajevo i ara hi ha molta solidaritat amb Ucraïna”, expressen els proposants, que fa temps que reclamen posar nom a la plaça de la parada de metro. Confien que ara sí que els partits amb representació al districte recullin el guant.\nEn tot cas, el procés per denominar un espai de la ciutat acostuma a ser farragós i lent. L’òrgan que examina les peticions de noms per a carrers i places de Barcelona, la ponència del nomenclàtor, acumulava unes 70 propostes pendents d’estudi a finals de 2021, la majoria a l’espera de valoració des de feia uns anys.\nEn paral·lel, prosperen altres gestos de Barcelona amb Ucraïna. La setmana passada, l’Ajuntament va revelar que ha convidat la capital del país, Kíiv, perquè sigui la ciutat convidada de la Mercè el 2023.\nBarri de la Trinitat Nova Nomenclàtor Ucraïna\nLa compravenda d’habitatges a Barcelona creix un 47%\nEl preu mitjà del metre quadrat se situa en els 2.778 euros, segons Deloitte i les API\nBatlle admet molèsties i problemes de seguretat al voltant del Camp Nou\nDemana al Barça que prengui mesures perquè no es repeteixi una allau "lamentable" com la del dia de l'Eintracht


Preus: des 15,0€\nEscolta el cant dels ocells!\nL’activitat “Ales sobre el Montsec” és una eina formativa i lúdica; una activitat de natura, ideal per a famílies, que ens aproparà a grans i petits al món dels ocells que ens envolten.\nUna primera aproximació teòrica ens introduirà als coneixements bàsics necessaris per a la identificació d'ocells, així com també l'ajuda de diferent material de suport, com per exemple, uns binocles. Aprendrem a distingir les plomes, les seves siluetes i els cants, entre altres aspectes. Un cop assolides aquestes primeres nocions, serà el moment de sortir a fer l'observació de camp i posar en pràctica els coneixements rebuts! Amb aquesta finalitat ens desplaçarem fins a un "hide" (amagatall), ubicat al Jardí dels Ocells, al mateix poble de Montsonís, on a través d'un vidre "espia" que ens permet veure els ocells però que no els permet a ells de veure'ns a nosaltres, tindrem a un pam del nas gran varietat d'ocellets que venen a menjar i a beure. De la mà del nostre guia, els podrem reconèixer, identificar i fins i tot fotografiar ben fàcilment!\nEs tracta d'una activitat relaxant, entretinguda i educativa en un entorn privilegiat: el poble i castell medieval de Montsonís, on els seus carrers i cases de pedra, amaguen una història mil·lenària.\nINCLOU: 2 hores de guiatge / "Hide" amagatall al "Jardí dels ocells", a Montsonís. Possibilitat de visitar un hide fora del poble.\nMaterial necessari: Barret o gorra, binocles, sabates i roba adequada per fer caminades curtes.\nPunt de trobada: Centre de recepció de visitants de Montsonís "La Botiga".\nÉs imprescindible fer reserva prèvia. Mínim 4 persones.


Menorca incorporarà tres figures noves d'estades turístiques a les que marca la Llei autonòmica i manifesta la seva voluntat de dur a terme la fusió de fundacions\nData : 25/10/2013\nL'equip de govern del Consell Insular de Menorca demanarà oficialment al Govern balear poder incloure tres figures noves d'estades turístiques a les que contempla la Llei General Turística i que responen a les necessitats i especificitats de Menorca. Així ho ha anunciat avui el president d'aquesta entitat, Santiago Tadeo, amb la consellera de Turisme, Salomé Cabrera.\nConcretament, es planteja ampliar els supòsits en que es poden concedir llicències turístiques als habitatges unifamiliars entre mitjaneres; a les cases de Lloc en rústic que per la seva tipologia tradicional estan conformats per dos habitatges amb entrades diferents i als apartaments dels anys 80, legals, que ja van néixer amb l'ús residencial i turístic barrejats i que, per tant, només es vol regularitzar aquesta situació mantenint la unitat d'explotació.\nAçò sí, el president Tadeo ha deixat ben clar que aquests canvis puntuals no suposen que ara qualsevol habitatge amb cèdula d'habitabilitat pugui obtenir llicència turística.\nPer la seva part, la consellera Salomé Cabrera ha explicat que aquestes noves figures d'estades turístiques es promouen perquè responen a una necessitat del sector a Menorca. També ha assegurat que tots aquests canvis hauran de venir acompanyats amb un seguit de condicionats de qualitat i que hauran de complir amb els mateixos requisits que els establiments d'allotjament tradicionals existents.\nPer tant, el president Tadeo ha explicat que l'equip de govern insular demanarà al Govern balear que o bé reguli de forma genèrica aquestes modificacions o que permeti redactar des de Menorca amb un reglament propi per donar sortida a aquestes demandes.\nFeina ja feta\nTambé s'ha donat compte que durant el que portam de l'actual mandat -dos anys- ja s'han legalitzat a Menorca 800 habitatges turístics. En canvi, des de l'any 1984 fins el 2011 només van obtenir llicència turística uns 2.500.\nPer altra banda, el president Tadeo ha anunciat que Menorca acudirà a la World Travel Market amb un missatge d'unitat amb el sector perquè es continua amb la voluntat de dur endavant la fusió de fundacions, tal i com està ara conformat el sistema de patrons, però amb la possibilitat de que després es puguin incorporar de nous.\nMaó, 25 d'octubre de 2013


La direcció i els treballadors de Saint-Gobain signen un acord per desconvocar la vaga\nPublicat 21/09/2020 09:56CET\nLa direcció i el comitè d'empresa de Saint-Gobain a l'Arboç (Tarragona) han signat un acord per desconvocar la vaga després d'una reunió de mediació amb la Conselleria de Treball de la Generalitat de més de 15 hores ininterrompudes.\nL'acord implica el desbloqueig del centre de Bellvei (Tarragona) i les paralitzacions de les cadenes de subministrament, ha explicat el departament de Chakir el Homrani en un comunicat.\nAquest acord conté les bases que hauran de regir la negociació durant el període de consultes de l'expedient de regulació d'ocupació (ERO) de rescissió de contractes per a 120 treballadors de la planta de l'Arboç.\nArran d'aquest conflicte laboral, la Conselleria de Treball va decidir convocar diumenge els representants dels treballadors i de la direcció a una reunió de mediació per facilitar que les parts arribessin a un acord.\n"I després de 15 hores de mediació hem pogut ajudar les parts a assolir un acord que desconvoca la vaga, resol el conflicte de Bellvei i posa les bases per finalitzar el període de consultes de l'ERO", ha explicat el secretari general de Treball, Josep Ginesta, en una anotació a Twitter que ha recollit Europa Press.\n"Es poden resoldre conflictes respectant els drets de les persones", ha conclòs Ginesta.


Explicació de l'impost sobre construccions, instal·lacions i obres | Institut Municipal d'Hisenda de Barcelona\nExplicació de l'impost sobre construccions, instal·lacions i obres\nLes persones físiques, jurídiques i les entitats propietàries de la construcció, instal·lació o obra tant si són propietàries o no de l’immoble en el qual es fan les obres. Es considera propietari de la construcció, instal·lació o obra qui es fa càrrec de les despeses o del cost que comporta l'obra.\nEn el cas que la construcció, instal·lació o obra no la faci el propietari de la construcció, instal·lació o obra, ha de pagar l'impost qui sol·licita les llicències o dur a terme les construccions, instal·lacions o obres. Qui ha pagat pot exigir del contribuent l'import de la quota tributària satisfeta.\nPer a quines construccions, instal·lacions i obres s’ha de pagar?\nHa de pagar l'impost qui faci qualsevol construcció, instal·lació o obra per la qual s'exigeix la corresponent llicència d'obres o urbanística, tant si és o no propietari de l'immoble on es faci, amb independència de si s'ha obtingut o no aquesta llicència.\nEn el cas que les ordenances municipals autoritzin una comunicació prèvia, que substitueixi la llicència urbanística, s’ha de pagar igualment l'impost.\nPer tant han de pagar:\nLes instal·lacions tècniques o industrials per a processos productius, sempre que requereixin obra o instal·lació.\nCasos en els quals no s’ha de pagar\nLes obres a l’interior dels habitatges, locals, vestíbuls i escales comunitàries que no modifiquin la distribució, l’estructura o la façana, en edificis que no estiguin catalogats (A i B), protegits urbanísticament (C) o urbanísticament considerats de nivell D.\nLes actuacions de neteja i arranjament de jardins i solars que no impliquen tala d’arbrat.\nLa quota es calcula en funció del cost real i efectiu de la construcció, instal·lació o obra, és a dir, del cost d’execució material d’aquesta. El càlcul es fa en funció del pressupost presentat per l’interessat, i visat, si és el cas, pel col·legi oficial corresponent, o bé segons els índexs o mòduls que consten a l'annex de l’ordenança fiscal.\nNo formen part d’aquest càlcul els conceptes que no integren estrictament el cost d’execució material, com l'impost sobre el valor afegit i altres impostos anàlegs propis de règims especials, les taxes, preus públics i altres prestacions patrimonials de caràcter públic local relacionades, en el seu cas, amb la construcció, instal·lació o obra, ni tampoc els honoraris dels professionals i el benefici empresarial del contractista, sempre que l’existència i quantia d’aquests conceptes resultin dels respectius contractes, pressupostos o documents suficientment acreditatius.\nPer calcular l'impost s’ha d'aplicar un tipus de gravamen del 3,35% al cost d'execució material de l'obra.\nExemple: si el cost d’execució material de l’obra és de 60.000 €, la quota és:\n60.000 € x 0,0335 = 2.010 €\nS’ha de pagar l'autoliquidació d'aquest impost abans de la concessió de la llicència o quan s’inicia la construcció, instal·lació o obra. Aquest pagament té caràcter d’ingrés a compte, a l’espera de la liquidació definitiva que es calcula quan acaba la construcció, instal·lació o obra.\nSi s'inicia la construcció, instal·lació o obra sense haver-se sol·licitat, concedit o denegat la llicència preceptiva, l'Ajuntament practicarà una liquidació provisional a compte.\nUna vegada acabades les construccions, instal·lacions o obres, si el cost final de l'obra és diferent del que es va presentar en el moment de sol·licitar el permís, l'Ajuntament prèvia comprovació, modifica si escau, la base imposable utilitzada en l'autoliquidació de l'interessat o en la liquidació provisional i practicarà la corresponent liquidació definitiva que exigirà del subjecte passiu, o que li reintegrarà, si escau, la quantitat que correspongui.\nLes construccions, instal·lacions o obres de les quals sigui propietari l’Estat, les comunitats autònomes o les entitats locals, que, tot i estar subjectes a aquest impost, estiguin directament destinades a carreteres, ferrocarrils, ports, aeroports, obres hidràuliques, sanejament de poblacions i de les seves aigües residuals, encara que la gestió es porti a terme per organismes autònoms, tant si es tracta d’obres d’inversió nova com de conservació.\nLes construccions, instal·lacions i obres de les quals sigui propietària la Santa Seu, la Conferència Episcopal, les diòcesis, les parròquies i altres circumscripcions territorials, els ordes i les congregacions religioses i els instituts de vida consagrada i les seves províncies i les seves cases, de conformitat amb l’apartat 1r lletra B) de l’article IV de l’acord entre l’Estat espanyol i la Santa Seu sobre assumptes econòmics.\nPoden gaudir d’una bonificació de la quota les obres de construccions i instal·lacions declarades d’especial interès o utilitat municipal, perquè hi concorren circumstàncies socials, culturals, historicoartístiques o de foment de treball. Els percentatges de bonificació, en funció de les circumstàncies que s'indiquen a continuació són les següents:\nConstruccions, instal·lacions i obres destinades a equipaments comunitaris, depenent del tipus de promotor: 35%, 65% ó 75%.\nLes obres o instal·lacions que s’executen per iniciativa pública destinades a la promoció d'aparcament públic: 50%.\nObres, construccions i instal·lacions adreçades al compliment del Pla d’habitatge de Barcelona vigent en el moment de la sol·licitud:\nBonificació del 90% de la quota per a les construccions, instal·lacions o obres en règim de protecció pública destinades a lloguer, a dret de superfície o a una altra forma de cessió d'ús i a allotjaments col·lectius protegits.\nBonificació del 90% de la quota per construccions, instal·lacions o obres en règim de protecció pública de règim especial i de règim general destinades a la venda de promoció pública o per entitats sense ànim de lucre.\nCircumstàncies culturals, historicoartístiques:\nLes obres i instal·lacions, destinades a conservació i manteniment, en edificis catalogats d’interès nacional , inclosos en el catàleg del patrimoni cultural català (nivell de protecció A): 95%.\nLes obres i instal·lacions , destinades a conservació i manteniment, en edificis catalogats d’interès local, inclosos en el catàleg del patrimoni cultural català (nivell de protecció B): 50%.\nLes obres i instal·lacions, destinades a conservació i manteniment, sobre edificis o locals urbanísticament protegits (nivell de protecció C): 35%.\nCircumstàncies de foment de l’ocupació:\nBonificació del 30% de la quota per construccions, instal·lacions i obres en els locals afectes a l’exercici d’una activitat econòmica de la qual el subjecte passiu n’és titular, quan concorri:\nque aquesta activitat s’hagi iniciat dins els dos anys anteriors a la sol·licitud de la llicència d’obres o urbanística, o\nque hagi incrementat la mitjana de la plantilla al municipi en un 10% o més entre l’exercici anterior a la sol·licitud de la llicència i el precedent.\nPer tal de gaudir d'aquestes bonificacions, és necessari que el subjecte passiu sol·liciti la declaració d’especial interès o utilitat municipal de les obres, construccions o instal·lacions que s'han d'executar i la bonificació en els terminis següents:\nEn el moment de sol·licitar la corresponent llicència d’obres o instal·lació.\nAbans de ser concedida la llicència, junt amb la presentació de la corresponent autoliquidació provisional de l'impost.\nEn cap cas s’atorgarà la bonificació si les construccions, instal·lacions o obres no s'emparen amb la corresponent llicència.\nS’ha d’acompanyar la sol·licitud amb la documentació que justifiqui que procedeix la bonificació. Si la documentació a aportar està sotmesa a una altra tramitació, és suficient presentar la documentació que certifica que es troba en tràmit. En aquest cas es condiciona la concessió de la bonificació a la presentació de la documentació, que cal presentar en el termini d’un mes des de la seva obtenció.\nEn el supòsit que se sol·liciti abans de l’atorgament de la corresponent llicència, el subjecte passiu ha d’aplicar, amb caràcter provisional, la bonificació que al seu parer escaigui en l’autoliquidació de l'impost. Si es denega la sol·licitud es practicarà la corresponent liquidació provisional de l'impost sense la bonificació, amb deducció de la quantitat ingressada per l’autoliquidació, sense perjudici de la imposició de les sancions que procedeixin en cas d’infracció tributària.\nLes bonificacions per circumstàncies socials, circumstàncies culturals, historicoartístiques i circumstàncies de foment de l’ocupació no són acumulables.\nLes construccions, instal·lacions o obres destinades a habitatge de protecció oficial gaudiran d’una bonificació del 50% de la quota. Aquesta bonificació s’aplicarà, si escau, sobre la quota resultant d’aplicar les bonificacions anteriors.\nPodran gaudir d’una bonificació del 90% de la quota a favor de les construccions, instal·lacions o obres que afavoreixin les condicions d’accés i habitabilitat dels discapacitats, sempre que aquestes actuacions no s’integrin en obres o construccions d’abast general.\nPodran gaudir d’una bonificació del 95% de la quota a favor de les construccions, instal·lacions o obres que incorporin sistemes per a l’aprofitament tèrmic o elèctric de l’energia solar, sempre que no s’integrin en les obres o construccions d’abast general ni es facin als immobles obligats per prescripció legal. L’aplicació estarà condicionada a que les instal·lacions per a producció de calor incloguin col·lectors que disposin de la corresponent homologació de l’Administració competent.\nLes bonificacions dels tres apartats anteriors afectarà exclusivament la part de la quota corresponent a les construccions, instal·lacions o obres destinades a aquesta finalitat. S’ha d’acreditar per l’interessat mitjançant un pressupost desglossat o qualsevol altre document acreditatiu subscrit pel facultatiu director de les obres. Aquesta bonificació no afectarà, en cap cas, a les construccions, instal·lacions o obres que es realitzin als immobles obligatòriament per prescripció legal.\nLes sol·licituds que es presentin amb posterioritat a la finalització de les obres, construccions o instal·lacions es consideraran extemporànies.\nEn cap cas s’atorgarà si les construccions, instal·lacions o obres no es troben emparades amb la corresponent llicència o comunicat.\nOrdenances fiscals - Impost sobre construccions, instal·lacions i obres\nLlei reguladora de les hisendes locals, Reial decret legislatiu 2/2004 de 5 de març


Amb 'P' de Pòrtula: RS - ESPINAGADA DE COL\nPer a la pasta: .1 tassonet (dels de vi) d'aigua.\n.1 tassonet d'oli d'oliva.\n.1 tassonet de llet.\n.1 tassonet de saïm.\n.Farina fluixa (la que prengui; dependrà de la mida del tassonet que heu fet servir per mesurar els ingredients)\n.1 col borratxona petita.\n.1/4 part d'una col-i-flor petita.\n.Una grapada de panses.\n.Una grapada de pinyons.\n.400 grs. de llom tallat molt primet.\n.Pebre bord dolç.\n.Pebre bord coent.\n.Oli d'oliva per trempar.\nPreparació: Preparau primer la pasta: Mesclau tots els ingredients líquids de la pasta dins un bol. Anau afegint farina fins que la pasta sigui manejable i es desferri de les mans. Formau una bolla, tapau-la amb un pedaç i deixau-la reposar durant almenys 3/4 d'hora. Mentres reposa, preparau el farciment: Adobau la carn amb oli, sal i pebre bord (dolç i coent, una mica de cada casta). Mesclau bé amb les mans perquè es reparteixi bé l'adob. Netejau les fulles de col (eliminau les més exteriors, de color verd fosc) i la coliflor. Posau en un colador a degotar. Pelau els alls, llevau-ne la part central verdosa, i trinxau-los ben finets. Pelau la ceba, xapau-la pel mig i feis-ne tallades primetes. Eliminau el tronc central de les fulles de col més gruixades. Feis-ne trossos prims.\nTallau la coliflor en brotets petits. Posau totes les verdures ja tallades juntes en un recipient gros. Afegiu les panses i els pinyons. Regau amb un bon raig d'oli d'oliva, salau i afegiu el pebre bord. Mesclau amb les mans fins que quedi tot ben trempat.\nPassat el temps de repòs de la pasta, agafau una rostidora (pot ser metàl.lica, de pyrex, de fang...). Untau-la amb una mica d'oli amb les mans. Estirau la pasta amb l'aprimador fins que sigui fineta. Agafau-ne 2/3 parts i folrau el fons i les parets de la rostidora com es veu a la fotografia. Millor si la pasta penja un poc per les voreres, perquè això us facilitarà el tancament quan hi poseu la tapadora. Posau un sostre de verdura trempada; damunt, un sostre de tallades de llom; ara, una capa de verdura i, a damunt, una segona capa de llom.\nEstirau la pasta que havíeu reservat i donau-li la forma aproximada de la rostidora. Posau-la damunt juntau els extrems de la pasta, tancant-la amb pessics perquè no vessi, com mostra la imatge. Punxau la tapadora de l'espinagada amb una forqueta i enfornau a 200º. Al cap de mitja hora, abaixau la potència a 180 i coeu fins que vegeu que ha pres color (entre 1/2 hora i 3/4 d'hora més, aproximadament). La podeu servir tant freda com calenta. És una bona alternativa a l'espinagada d'anguila si no sou gaire amants del peix.\n(Recepta de la Setmana, RS-34, 12 I 09) Recepta pròpia (c) Amb ‘P’ de Pòrtula - Bojos per la Cuina... amb Paladar Feliç Vegeu receptari d'altres plats de verdura\nVegeu receptari d'altres plats de carn Vegeu repertori d'altres plats agrupats segons ingredients Vegeu la resta de la col·lecció de receptes\nPublicat per Amb P de Pòrtula > 7:07\nEtiquetes de comentaris: R-carn, R-pastes, R-verdura, Receptari, RI-ceba, RI-col, RI-col-i-flor, RI-farina, RI-panses, RI-pebre bord, RI-pinyons, RI-porc


Tags: Comarques centrals valencianes, Cursos, Dona, Emprenedors, Xàtiva\nLa Casa de les Dones de Xàtiva albergarà la propera setmana un taller anomenat ‘Teixint xarxes entre dones al mig rural per a apoderar-se, emprendre i connectar’, que està dirigit a dones de tota la Comunitat Valenciana.\nEn la primera sessió, que portarà per nom ‘Empodera’t’, es brindaran eines de desenvolupament personal per a augmentar la conscienciació del potencial de la dona en l’entorn rural i la seua capacitació en la nova creació de projectes d’economia social, emprenedoria personal o col·lectiva.\nLa segona i tercera sessió, amb el nom ‘Empren’, versaran sobre com posar en acció la idea de negoci brindant coneixements en la creació d’un pla de negoci, creació de xarxes de contacte i ajudes i subvencions existents.\nI per últim, la sessió ‘Comunica’t’ parlarà de les formes per comunicar i difondre el projecte d’una manera senzilla i pràctica, utilitzant els mitjans digitals.\nDes de la Casa de les Dones i la regidoria de Dona i Igualtat han animat a participar “a totes les dones emprenedores per tal de formar-se i prendre la iniciativa innovadora”. Les inscripcions poden fer-se a la Casa de les Dones o bé telefonant al 96 228 98 52 o al 678 869 129.


Els menuts de les Alqueries inicien les festes amb 'el seu pregó'\nHome zz_portada_VLC Els menuts de les Alqueries inicien les festes amb ‘el seu pregó’\nEls menuts de les Alqueries inicien les festes amb ‘el seu pregó’\nLes celebracions en honor a la Mare de Déu del "Niño Perdido" repeteixen l'exitosa experiència del "bou en corda" per dins de la població que estrenaren l'any passat\nEn una iniciativa conjunta de la regidoria d’educació i la de festes per a implicar els més menuts en les tradicions, les Alqueries ha arrancat este divendres les seues celebracions patronals amb un pregó fet pels xiquets de sisé curs del municipi. Així, per primera vegada han sigut els més xicotets qui han cridat els seus veïns a participar en els actes previstos al municipi del 3 al 13 d’octubre.\nCom explica la regidora de festes, Lorena Maure, “parlant amb la regidora d’educació vam veure que volíem fer alguna cosa per involucrar els xiquets en les festes i de seguida vam llançar la idea d’un concurs per fer el pregó. Han participat 21 alumnes i encara que només es llegirà el pregó guanyador però se’ls premiarà a tots per la seua implicació”.\nD’aquesta manera les festes en honor a la Verge del “Niño Perdido“ augmenten encara més tot el ventall de població al que es volen adreçar amb l’honor conferit als infants de ser anunciadors de les festes i celebrar-ho posteriorment amb una globotà amb més de 3.500 globus.\nA més, per segon any consecutiu, les festes patronals de les Alqueries repetiran l’experiència taurina del “bou en corda” per dins del poble, una modalitat que encara que arrelada a molts indrets de la província de València però que a Castelló encara aconsegueix cridar l’atenció de molts forasters, com explica la regidora de festes.\nEn total, deu dies de celebracions i festivitats en unes festes “al carrer i on les activitats i la germanor entre penyes té molt més protagonisme, per exemple, que a les festes de la segregació de juny”, afegeix Maure.


Biblioteca Pere Calders - Llançà - Normes d'ús\nLa missió de la Biblioteca Pere Calders és promoure el desenvolupament cultural, creatiu, personal i professional de tots els ciutadans de Llançà i els del seu entorn, o que hi tinguin alguna relació.\nCom a servei públic i gratuït, la Biblioteca ajuda a garantir la igualtat d'oportunitats d'informació i adeqüa els seus serveis a les necessitats de la població tot integrant-la dins el moviment cultural i de lleure del municipi.\nVolem treballar amb eficiència i eficàcia mirant decididament cap al futur des de la nostra perspectiva local, amb el compromís de millorar d'una forma permanent.\nPer arribar a aconseguir la nostra missió, necessitem la col•laboració de tots els ciutadans, facilitant així l'ús d'aquest servei i assegurant la convivència dins de la biblioteca. És per això que s'ha elaborat aquesta normativa d'ús i es demana als usuaris que la segueixin i respectin.\n Accés a la Biblioteca\n Requisits per a la convivència i bon funcionament\n Condicions d'ús dels serveis\n El carnet de la Biblioteca\n Ús d'Internet\n Es poden emportar com a màxim 30 documents al mateix temps entre:\n15 documents en format paper (repartits en 7 revistes i 8 llibres) durant 30 dies.\n15 documents en format audiovisual (5 dvd's, 5 cd's i 5 cd-roms) durant 30 dies\n La Biblioteca és un servei públic municipal obert a tots els ciutadans en els dies i hores que indica l'horari.\n Els infants menors de 6 anys han d'anar acompanyats d'una persona adulta i no se'ls pot deixar sols a la sala infantil.\n Els usuaris menors de 14 anys no poden accedir a les zones reservades als adults, excepte en els casos permesos pels responsables de la Biblioteca.\n El personal de la Biblioteca pot demanar la identificació dels usuaris quan ho consideri necessari.\n2. Requisits per a la convivència i el bon funcionament\n La Biblioteca és un centre comunitari on ha de regnar la convivència i el respecte mutu. Cal mantenir-hi una actitud correcta; s'hi ha d'evitar sorolls, comportaments o activitats que puguin interferir en el bon funcionament dels serveis o molestar els altres usuaris.\n Cal respectar el silenci i l'ordre, i per tant, s'utilitazarà de forma individual (tots els serveis, inclús l'Internet) i no es podran fer treballs en grup, ni treballs manuals amb cartolines i tisores.\n Per raons de seguretat i higiene no es pot fumar ni pendre cap aliment o beguda.\n No es poden bellugar les cadires del seu lloc.\n Cal desconnectar els telèfons mòbils, o posar-los en silenci, durant la permanència a les sales.\n El personal responsable de la Biblioteca pot expulsar del recinte, de forma temporal o permanent, a aquelles persones que incompleixin aquesta normativa d'ús o d'altres normes elementals de convivència, civisme i utilització de bens públics.\n3. Condicions d'ús dels serveis\n Cal deixar les motxilles, bosses o altres objectes personals, a les taquilles de l'entrada. La Biblioteca no es fa responsable d'aquests objectes, ja que els usuaris n'hauran de tenir cura.\n La sala de lectura serveix per a consultar els fons de la Biblioteca. Per tant, es prioritzaran els usuaris que facin ús d'aquest fons.\n Els punts de lectura a les sales no es poden reservar.\n Els usuaris poden accedir lliurement a tots els documents.\n Un cop consultats els documents cal deixar-los als carretons; només les enciclopèdies i les revistes i diaris es retornaran al seu lloc.\n Els usuaris poden consultar els diversos ordinadors de catàleg o demanar ajuda al personal de la Biblioteca per conèixer els recursos de que es disposa.\n Els serveis de la Biblioteca són gratuïts excepte els serveis especials de valor afegit com la impressió de documents, les fotocòpies, la duplicació de carnets extraviats i les despeses de reclamació de documents no retornats dins el seu termini, que tenen establerts preus públics. Aquests preus públics poden ser revisats periòdicament.\n4. El carnet de la Biblioteca\n Per fer-se el carnet cal portar el DNI o el passaport i/o el permís de residència, tot indicant l'adreça correcta i el telèfon. També es pot fer el carnet omplint el formulari per Internet.\n Tenir el carnet suposa acceptar les normes de funcionament de la Biblioteca.\n El carnet és personal i intransferible.\n Els usuaris menors de 14 anys necessiten l'autorització dels pares.\n Cal comunicar a la Biblioteca qualsevol canvi de domicili.\n En cas de pèrdua cal comunicar-ho immediatament.\n El carnet serveix per a totes les biblioteques del Sistema de Lectura Pública de Catalunya.\n5. Ús d'Internet\n Per utilitzar aquest servei és necessari tenir carnet de biblioteca pública.\n Les sessions tenen una durada màxima de d’una hora per l’ordinador de reserves, mitja hora per la resta d’ordinador i un quart per l’ordinador de sessions ràpides.\n No està permès entrar a xats, jocs, pàgines de caire sexual o de continguts visuals que puguin ferir la sensibilitat d'altres usuaris.\n Els menors de 14 anys necessiten l'autorització dels pares, conforme els permeten utilitzar Internet sota la seva responsabilitat.\n6. Servei de préstec\n Cal presentar sempre el carnet.\n Amb aquest serveix s'ofereix la possiblitat d'endur-se a casa els documents de la biblioteca: llibres, cd's, videos, dvd's, revistes i cd-roms.\n Les obres de referència, el fons especial Pere Calders, la Col•lecció Local sobre Llançà i la Mar d’Amunt, i els últims números de revistes i diaris, són exclosos de préstec, així com algun document molt consultat o que el personal cregui que no surti de la biblioteca per un període determinat.\n15 documents en format audiovisual (5 dvd's, 5 cd's i 5 cd-roms) durant 30 dies.\n Passat el seu termini, qualsevol document en préstec pot ser renovat fins a 2 vegades, sempre i quan cap altre usuari l'hagi reservat. La renovació es pot fer a la Biblioteca, per telèfon, per correu electrònic o per Internet\n Cal tenir cura dels documents deixats en préstec i per tant no es poden doblegar les pàgines dels llibres, ni subtrallar ni retallar cap mena de document\n En el cas dels audiovisuals, cal agafar sempre els discos campactes amb cura, evitant cops i ratlladures. Les cintes de video s'han de tornar rebobinades\n No es poden fer còpies dels documents audiovisuals.\n Cal retornar els documents dins el seu termini. Els retards comportaran despeses de reclamació i/o exclusions temporals del servei\n En el cas de pèrdua o deteriorament d'un document, l'usuari haurà de restituir-lo o abonar el seu preu\n Es realitzaran préstecs de lots de documents a associacions, escoles i institucions que ho demanin, previ acord amb els directors dels centres\n Si un lector vol un llibre que no es troba a la Biblioteca, el pot demanar a una altra biblioteca del Sistema de Lectura Pública de Catalunya que el tingui disponible, mitjançant el servei de préstec interbibliotecari. Els llibres estaran subjectes a la mateixa normativa que els propis.\nPREUS PÚBLICS Estan obligats al pagament dels preus públics aquells que es beneficiïn dels serveis o activitats pels quals cal satisfer-los. Aquest preus poden ser revisats o modificats periòdicament.


La URV i MónNatura col·laboren amb una assignatura del grau turisme | MónNatura Delta de l'Ebre\nLa URV i MónNatura col·laboren amb una assignatura del grau turisme\nAvui, com a tancament de l’assignatura “Taller d’elaboració de productes turístics”, dos grups d’alumnes del grau de turisme de la Universitat Rovira i Virgili han presentat el disseny de dos estades al Delta de l’Ebre amb MónNatura com a eix central d’aquests productes.\nAquests alumnes han treballat propostes com la desconnexió o les alimentacions alternatives tot relacionant-les amb els valors del Delta. La primera d’elles, encarada a un sector tant emergent com el vegà, proposava una experiència on el menjar ocupava gran part de les activitats, encarades a gent jove i sense fills, on hi havia la possibilitat de crear tallers de cuina tot degustant els productes ecològics i del territori, com l’arròs o els productes de l’horta. Per una altra banda, el segon projecte plantejava una estada on la desconnexió de les noves tecnologies era la motivació central, i on tant grans com petits connectaven amb el medi fent activitats que els recuperessin l’essència de la natura tot gaudint d’un passeig amb bicicleta o amb sessions de ioga a la platja.\nA la presentació també hi han participat agents de l’entorn ja que, encara que s’ha tractat només d’un exercici acadèmic, les reflexions dutes a terme de ben segur que han resultat inspiradores per a les persones vinculades al turisme i a aquest territori.


Easy Testimonials – Extensió del WordPress | WordPress.org Català\nmuzikantine 28 abril 2022\nalvaroms 8 juny 2021\nmorktron 27 abril 2021\nkathycac 21 abril 2021\n"Easy Testimonials" és programari de codi obert. La següent gent ha contribuït en aquesta extensió.\n“Easy Testimonials” s'ha traduït a 3 localitzacions. Gràcies als traductos per les seves aportacions.\nTradueix “Easy Testimonials” a la teva llengua.


About: Ala volant\nAla volant és la designació genèrica donada per una configuració d'avió d'ala fixa que sigui capaç de vol estable, controlable sense l'ajuda de la sustentació diferent de la de l'ala principal, és a dir, sense superfícies auxiliars com ara estabilitzadors horitzontals. Addicionalment, el terme s'aplica generalment a l'avió en el qual la major part de la càrrega útil es transporta dins de l'ala principal, que conté la major part del seu volum estructural. En alguns casos manca totalment d'un fuselatge diferenciat.\nAla volant és la designació genèrica donada per una configuració d'avió d'ala fixa que sigui capaç de vol estable, controlable sense l'ajuda de la sustentació diferent de la de l'ala principal, és a dir, sense superfícies auxiliars com ara estabilitzadors horitzontals. Addicionalment, el terme s'aplica generalment a l'avió en el qual la major part de la càrrega útil es transporta dins de l'ala principal, que conté la major part del seu volum estructural. En alguns casos manca totalment d'un fuselatge diferenciat. Històricament, l'ala volant ha estat defensada per molts com potencialment la configuració més eficient de l'avió des del punt de vista de l'aerodinàmica i el pes estructural. Tal noció prové generalment de la idea que l'absència de qualsevol component de l'avió amb excepció de l'ala ha de reduir el coeficient de resistència i la complexitat estructural. No obstant això, en aquests aparells l'ala ha de ser capaç de proporcionar estabilitat i control de vol per si mateixa, un requisit que en principi imposa dificultats addicionals al problema del disseny. De fet, els augments en pes i fricció a causa del problema d'estabilitat, poden compensar parcialment o totalment els beneficis estructurals de simplificació. (ca)\nAla volant és la designació genèrica donada per una configuració d'avió d'ala fixa que sigui capaç de vol estable, controlable sense l'ajuda de la sustentació diferent de la de l'ala principal, és a dir, sense superfícies auxiliars com ara estabilitzadors horitzontals. Addicionalment, el terme s'aplica generalment a l'avió en el qual la major part de la càrrega útil es transporta dins de l'ala principal, que conté la major part del seu volum estructural. En alguns casos manca totalment d'un fuselatge diferenciat. (ca)\nAla volant (ca)


Propietats de les cols de Brusel·les – Botanical online\nInici › Aliments › Propietats de les cols de Brusel·les\n1 Característiques de la col de Brussel·les\n1.1 Col de Brussel·les per a prevenir el càncer\n1.2 Col de Brussel·les, rica en vitamines\n1.3 Col de Brussel·les, amb molt potassi i fibra\n1.4 La col de Brussel·les és rica en àcid fòlic\n1.5 Composició de les cols de Brussel·les\nCaracterístiques de la col de Brussel·les\nDetall de les cols de Brussel·les, tal com apareixen en l’espiga central de la planta\nLes COLS DE BRUSSEL·LES (Brassica oleracea var. gemmifera) són varietats de cols pertanyents a la família de les crucíferes, on estarien incloses altres tipus de cols, com la col llombarda, la col-i-flor, el col-i-nap, etc. o un altre tipus de plantes comestibles molt important com els raves.\nApareix com a planta cultivada en moltes llocs del món durant l’època d’hivern. Com es tracta d’una varietat de col, s’assembla en els seus primers estadis de cultiu a la col llombarda, si bé, a mesura que creix, va diferenciant-se d’aquesta per l’aparició d’una espiga central que pot arribar a mesurar prop d’1 m d’alçada on es troben el que normalment coneixem com a cols de Brussel·les, però que, en realitat, són un conjunt de gemmes.\nCol de Brussel·les per a prevenir el càncer\nS’ha comprovat la importància que tenen totes les cols a impedir l’aparició dels tumors cancerosos. D’entre totes elles, Les cols de Brussel·les constitueixen els aliments més adequats perquè no es desenvolupen càncers en l’aparell digestiu. S’ha comprovat com aquelles persones que mengen habitualment aquest aliment presenten els índexs més baixos d’aquesta malaltia. Això s’ha constatat en poblacions com la noruega, on habitualment fan ús d’aquest aliment.\nLa raó de tot això cal atribuir-la a la presència d’una sèrie d’elements anticancerosos: els carotenoides (veure informació sobre aquests components), la clorofil·la i els glucosinolats. Tots ells són potents desintoxicants que estimulen els enzims en el fetge, neutralitzant els poders cancerosos de les aflatoxines. Amb això impedeixen l’aparició de tumors en el còlon, estómac i bufeta urinària.\nCol de Brussel·les, rica en vitamines\nÉs prou rica en vitamina A la qual resulta molt imprescindible per a una bona visió, arribant a produir ceguesa quan les deficiències en aquesta vitamina són molt importants. També juga un paper important en la salut de la pell i de les membranes de l’aparell respiratori, així com en el creixement dels ossos.\nSense arribar als nivells que posseeixen les pastanagues, i sobretot els espinacs, les cols de Brussel·les poden ser una altra alternativa per a adquirir aquesta saludable vitamina.\nContenen molta vitamina C -més que les taronges o les llimones– encara que inferior als pebrots o els espinacs, És igualment important aquesta vitamina per a l’adequada absorció del ferro, del calci o d’altres aminoàcids. D’igual manera ajuda en la curació de les ferides. La seva deficiència provoca una debilitat general en l’organisme, manifestada en símptomes com a cabell fràgil, genives que sagnen, ferides que no cicatritzen, perduda de la gana etc. És especialment interessant menjar aquesta hortalissa en èpoques de convalescència, després d’haver passat alguna malaltia perquè ajuda a incrementar les defenses.\nCol de Brussel·les, amb molt potassi i fibra\nÉs un aliment molt adequat per als que sofreixen retenció de líquids, per la qual cosa hauran de menjar-ho habitualment els obesos o artrítics o els que pretenguin rebaixar pes. La seva riquesa en potassi intervé en l’eliminació de líquids corporals i en altres processos molt interessants com la calcificació òssia, el bon funcionament del cor, del sistema nerviós o la construcció de la massa muscular.\nLa seva riquesa en fibres pot aprofitar-se per a evitar el restrenyiment.\nLa col de Brussel·les és rica en àcid fòlic\nContenen molt àcid fòlic (folat), resultant molt adequades per a l’embaràs, atès que aquest element és necessari perquè el part es porti a davant amb normalitat. Intervé en la formació dels ossos. Necessari per a la formació dels glòbuls rojos en combinació amb la vitamina B12 i les cèl·lules de l’organisme en general.\nEstudis recents han relacionat la ingestió d’aquest component amb una menor incidència de malalties cardíaques o càncer, especialment el de còlon. Sembla ser que la depressió es troba prou relacionada amb taxes baixes d’aquest element.\nAltres propietats serien: antigotosa, atès que facilita l’expulsió de l’àcid úric a través de l’orina (uricosúric) i inmunoestimulant, a l’augmentar les defenses naturals i protegir-nos contra les malalties. Igualment s’ha constatat la importància de d’aquest element per a una bona salut del sistema nerviós.\nAixí doncs es recomanaria aquest aliment per a un ampli espectre poblacional: nens o nenes que es troben en època de creixement, persones majors amb problemes de descalcificació, estudiants amb un gran treball intel·lectual, malalts de gota, artritis, malalts dels nervis, etc. Un plat d’aquestes hortalisses garanteix pràcticament les necessitats diàries d’aquest element que es xifra en 200 mcg (micrograms).\nComposició de les cols de Brussel·les\nComposició de les cols de Brussel·les per cada 100 gr.\nAigua 86 g\nGreix 0, 30 g\nProteïna 3, 38 gr.\nHidrats de carboni 8, 96 g\nFibra 3, 8 g\nPotassi 389 mg\nSodi 25 mg\nFòsfor 69 mg\nCalci 42 mg\nMagnesi 23 mg\nFerro 1, 40 mg\nZinc 0, 42 mg\nVitamina B1 0,139 mg\nVitamina B2 0, 090 mg\nVitamina B6 0, 219 mg\nVitamina A 883 IU\nVitamina E 0,880 mg\nFolacina 61 mcg\nNiacina 0, 745 mg


Horizon Europe (2021-2027). Universitats i Recerca\nEl proper programa europeu s’ha dissenyat sobre tres pilars principals. En primer lloc, la ciència oberta per donar suport als investigadors amb beques i intercanvis, així com per finançar projectes definits i impulsats pels mateixos investigadors a través del Consell Europeu de Recerca (ERC) i les Marie-Skłodowska-Curie Actions.\nEn segon lloc, el programa Horizon Europe pretén abordar reptes globals per fomentar directament la recerca relacionada amb els reptes de la societat, establint objectius ambiciosos en temes que són objecte de preocupació diària.\nFinalment, el darrer pilar aposta per la innovació oberta amb la intenció d’impulsar Europa com a líder en innovació en la creació de mercat. En aquest sentit, el projecte pilot del Consell Europeu d’Innovació (EIC pilot) facilitarà el desenvolupament de tecnologies d’alt potencial i d’empreses innovadores.\nA més a més, s’ha previst emprendre altres iniciatives com l’InvestEU per al finançament públic i privat en forma de préstecs, garanties, accions i altres instruments basats en el mercat. D’altres, com la EU Cohesion Policy, tindran un enfocament més centrat en les estratègies d’innovació i especialització intel·ligent. Així mateix, el Digital Europe Programme impulsarà les inversions de primera línia en informàtica i en dades d’alt rendiment, la intel·ligència artificial, la ciberseguretat i les habilitats digitals avançades.\nSeguint la tendència dels darrers anys, el programa també preveu reduir la burocràcia amb la simplificació de les normes i els procediments.\nHorizon Europe, el pròxim programa marc de recerca i innovació


Parentiu - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nrelació entre diverses persones unides per consanguinitat\n(S'ha redirigit des de: Grau de parentiu)\nEl parentiu, parentat, parentesc o la parentela, en la seva forma estricta, és la relació entre diverses persones unides per consanguinitat. En la seva forma àmplia, és la relació entre diverses persones per virtut de la naturalesa o per llei. En el seu sentit més general, el parentiu també s'utilitza en referència a la similitud, per exemple, un automòbil és parent d'un camió. En algunes cultures, l'establiment de parentiu implica diversos drets i deures. Els antropòlegs han estudiat diferents sistemes de parentiu en una àmplia varietat de cultures (consulteu família). En evolució, parentiu significa parentiu evolutiu, és a dir, dos tàxons relacionats filogenèticament. El parentiu entre dues persones es pot produir de tres maneres diferents: per consanguinitat, per afinitat o civil.\nRelacions de parentiu en català. Els sistemes terminològics de parentiu poden ser completament diferents d'una societat a una altra. Dins d'aquesta classificació antropològica, el sistema catalanoparlant correspon al sistema esquimal de parentiu.\n1 Parentiu per consanguinitat\n2 Parentiu d'afinitat\n3 Parentiu civil\n4 Efectes de parentiu\nParentiu per consanguinitatModifica\nEl parentiu per consanguinitat, o simplement la consanguinitat, és la relació entre persones unides per un vincle de sang, és a dir, que tenen almenys un ascendent en comú. La proximitat en el parentiu per consanguinitat es determina pel nombre de generacions que separen els dos parents, i es mesura en graus. Cada grau correspon a la separació entre una persona i els seus pares o fills.\nAquests vincles de parentiu consanguini s'organitzen en graus de parentiu. Es formen per una sèrie consecutiva de graus, entre els quals es poden distingir:\nLínia recta: la sèrie de graus existent entre persones que descendeixen una de l'altra.\nLínia recta ascendent: uneix a la persona amb aquelles de les quals descendeix de manera directa: pares, avis, besavis, rebesavis, quadravis...\nLínia recta descendent: lliga l'ancestre amb els seus successius descendents directes: fills, nets, besnets, rebesnets, quadrinets ...\nLínia col·lateral: la sèrie de graus entre persones que tenen un ascendent comú, sense descendir una de l'altra: germans, oncles, cosins...\nTot això es regula en l'article 915-918 del Codi Civil espanyol.\nL'afinitat és el vincle que s'estableix entre un cònjuge i els parents consanguinis de l'altre o, recíprocament, entre una persona i els cònjuges dels seus parents consanguinis. El grau i la línia de l'afinitat es determinen segons el grau i la línia de la consanguinitat. És a dir, una persona és parent per afinitat de tots els parents consanguinis del cònjuge en la mateixa línia i grau que aquest ho és d'ells per consanguinitat. Recíprocament, els cònjuges dels parents consanguinis d'una persona són parents per afinitat d'aquesta en la mateixa línia i grau que el parent consanguini del qual són cònjuges.\nLa relació existent entre un grup de parents consanguinis i els parents consanguinis del cònjuge d'un d'ells, que podem anomenar de «doble afinitat» (per exemple, la relació existent entre els consogres sobre els concunyats), no genera parentiu en el Dret hispà. És a dir, el matrimoni no crea parentiu entre els consanguinis d'un dels cònjuges i els de l'altre.\nTambé existeix el terme "contraparent" que significa "Parent de parents": "no és cosí directe meu, és un contraparent perquè és cosí del meu cunyat".\nL'adopció estableix parentiu entre l'adoptat i l'adoptant, així com entre l'adoptat i la família de l'adoptant. S'anomena «parentiu civil» o per adopció. En general, el parentiu entre un membre adoptat de la família es considera idèntic al d'un membre d'origen consanguini, i la línia de parentiu es computa de la mateixa manera que en el cas de la consanguinitat.\nEfectes de parentiuModifica\nIncapacitats que en deriven. La incapacitat per contraure matrimoni entre parents propers; la prohibició per servir com a testimonis en judici que la llei imposa, en determinats casos, a un parent; i la incapacitat per ocupar determinats càrrecs de l'administració pública, quan un aspirant a aquests càrrecs ja ocupa altres dins de la mateixa administració.\nDrets que en deriven. Els principals són: La pensió alimentària, la pàtria potestat i l'herència.\nObligacions que neixen del Parentiu. La a pensió alimentària, en el seu aspecte passiu, el respecte i la consideració que els descendents deuen als seus ascendents, i la tutela legítima.\nL'Obligació Alimentària. Entre les obligacions derivades del parentiu figura, de manera preeminent, l'obligació alimentària. És recíproca, ja que el que la compleix té, al seu torn, el dret d'exigir-la (article 301 del C. Civil). En virtut d'aquesta obligació, el deutor ha de procurar al creditor tots els mitjans necessaris perquè aquest tingui aliments, habitació, medicines, educació, etc. És a dir, el necessari per viure decorosament.\nUna persona qualsevol està en segon grau de parentiu amb el seu germà, perquè primer es considera un grau d'ell cap al pare i després un grau cap al germà.\nDe Primer grau:\nDe segon grau:\nDe tercer grau:\nDe quart grau:\nDe cinquè grau:\n↑ [enllaç sense format] http://extremadura.fspugt.es/Grados_de_parentesco.htm Grados de parentesco (castellà)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Parentiu\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Parentiu&oldid=26031331»