Música, inspiració, transcendència: A propòsit de dues novetats musicals - El Temps de les Arts\nRepresentació idealitzada de les muses a la Grècia clàssica.\n11 des. 2020 per Jaume Radigales\nLa tossuderia d’Ignasi Moreta en tenir presència a les nostres llibreries és un fet. I Fragmenta Editorial és la millor aposta en matèria d’una literatura que pivota entre la filosofia, la religió o l’espiritualitat, tres potes que sustenten les grans preguntes de l’ésser humà, amarat d’una dimensió que va molt més enllà de la pura fisiologia.\nAra bé, aquells tres eixos es poden aplicar a diverses manifestacions culturals i artístiques, la música entre elles. Heus aquí, doncs, el gran interès que suscita el volum Música i inspiració d’Arthur M. Abell, traduït admirablement per Josep Pelfort Gregori (existeix una traducció, avui introbable, d’Artur Martí i Gili) i amb dues introduccions que, per si soles, ja valen l’adquisició del volum. En són autors Josep Maria Gregori i Cifré i Oriol Pérez Treviño. Els dos textos que serveixen de prefaci al volum ens situen a la vora del concepte d’”inspiració”, aquella cosa estranya que, a parer de Picasso, existia però que més valia enxampar l’artista en plena feina. Gregori i Pérez Treviño parlen d’exegesis interpretatives, del “sagrat” en l’art, del misteri i de la història de la música, amb lligams amb els veritables protagonistes del volum: compositors com Richard Strauss, Giacomo Puccini, Johannes Brahms, Engelbert Humperdinck, Max Bruch o Edvard Grieg.\nL’autoria del llibre, no obstant això, és d’Arthur M. Abell (1868-1958), un clàssic de la musicografia en qui molts dels nostres musicògrafs i crítics haurien d’inspirar-se abans d’escriure segons què als papers o als suports digitals, incloses les xarxes socials. Abell va ser un nord-americà fascinat per Europa i va exercir de corresponsal, entre altres llocs, en un Berlín que bullia d’activitat artística i musical. El mateix autor era també músic (violinista per ser més exactes) i parlava des del coneixement pregon de l’ofici i dels seus oficiants: els compositors i els intèrprets. La prosa és clara, diàfana. I podria ser perfectament vàlida als nostres dies, d’aquí la pertinença de la seva publicació a la nostra llengua per donar a conèixer el seu pensament i el dels compositors que hi apareixen i a qui Abell va conèixer. El resultat global és una veritable lliçó de bon escriure i de bon i ben pensar, amb una visió del fet musical que obre les portes al transcendent. N’hi ha prou amb el testimoni de Pérez Treviño per sintetitzar-ho, quan explica la seva experiència davant del darrer concert dirigit per Nikolaus Harnoncourt a Berlín, el 2011: “Encara avui em pregunto on vaig ser durant el transcurs del concert… Físicament, era assegut en una butaca de la mítica sala berlinesa, però no pas aquell ‘algú que era jo’ que, de la mà de la música i la seva interpretació, va ser convidat a submergir-se en la immensitat de l’ésser” (p.39). Més endavant, Pérez Treviño cita una de les pàgines del llibre d’Abell (en l’esmentada traducció de Martí i Gili) en què es posen en boca de Puccini aquestes paraules: “Tothom qui és inspirat veu totes les coses amb una altra llum”. Clavat.\nMés sobre Beethoven\nAquest 2020 serà recordat com l’any de la pandèmia, però també hauria de ser-ho per una efemèride lamentablement aigualida per l’hegemonia de la Covid-19: el 250è aniversari del naixement de Ludwig van Beethoven. El confinament ens ha estalviat concerts de compromís amb enèsimes interpretacions d’obres que segurament haurien estat interpretades amb no poca displicència per directors i orquestres de passa-que-t’he-vist, tot i que el mes de febrer el Palau de la Música ens va regalar la integral de les nou simfonies del mestre de Bonn en una versió, de John Eliot Gardiner, difícilment oblidable.\nPerò la celebració beethoveniana també ha donat fruits bibliogràfics i, tot i que amb forma de reduït quadern (38 pàgines), una altra institució que vetlla per la difusió de la cultura sota el paraigua de l’espiritualitat, la religió i el cristianisme, ha dit la seva: parlem de la Fundació Joan Maragall, que compta en el seu catàleg de publicacions amb algunes obres entorn de la música. I ara ha estat el torn de L’experiència musical: origen, ritualitat i transcendència. El cas de Ludwig van Beethoven. El seu autor és, novament, Oriol Pérez i Treviño, que no es limita a fer un retrat del compositor (de fet, se l’estalvia donant per fet que el lector ja sap de qui es tracta) ni a traçar el seu vessant espiritual traduït a algunes de les seves composicions. Al contrari, el breu però intens i rigorós assaig remet a l’estudi de les etapes compositives de Beethoven que culminen en un període, el darrer de la vida del compositor, “plenament afincat en el jo superior” (p. 32). Una presa de consciència derivada de l’acceptació del músic de la seva terrible malaltia, la hipoacúsia (sordesa) que el va mantenir aïllat del món exterior, per dir-ho d’una manera més o menys figurada.\nEl vehement pensament d’Oriol Pérez Treviño no es limita a Beethoven, perquè planta el lector davant d’una crítica ferotge a la globalització, a la societat de mercat, a allò que en definitiva George Steiner va definir a La idea d’Europa com a “feixisme de la vulgaritat”. Aquest posicionament crític és el condicionant per mirar Beethoven més enllà de les modes del hit parade o d’allò tan aberrant de la playlist. Per això, i arrecerat en una idea de Jean Gebser, però que també podria fer pensar en Antonio Gramsci, l’autor del quadern apel·la al fet que “alguna cosa vella està morint i alguna cosa és a punt de néixer, vol néixer o està naixent” (p. 13). Aquesta és la clau per entendre la música de Beethoven, especialment la del Beethoven que va més enllà d’ell mateix a partir d’una idea suggerida també per Pérez Treviño: “El so apel·la al propi inconscient, a l’inaprehensible, i es relaciona amb els primers fonaments d’una memòria diguem-ne atàvica” (p. 129. I ara, si fóssim postmoderns, afegiríem l’emoticó d’unes mans aplaudint.


You are here: Pàgina d'inici / Archives for PwC\nL’EXTERNALITZACIÓ I LA CASPA INFORMATIVA SÓN COLLITA PRÒPIA. EN QUINES MANS HEM CAIGUT, SENYOR !\n5 Agost 2012 per La Intersindical a RTVV 1 comentari\nL’informe PwC que ha servit de base per a justificar l’ERO de RTVV s’ha demostrat que és pura pornografia laboral. Es parla d’unes externalitzacions de programes i serveis tècnics que no es justifiquen i d’un redimensionament dels informatius que es basen en les teories més ràncies i absurdes mai no escoltades. De fet, és possible que s’estudien en un grapat d’universitats per explicar als alumnes el que no s’ha de fer.\nLa novetat de la darrera reunió va ser que PwC no es va responsabilitzar de cap de les qüestions que hem criticat. L’externalització i la caspa informativa són collita pròpia de la direcció de RTVV. També ha servit perque PwC i l’empresa reconegueren que la contractació de l’informe obri moltes sospites i deixa molts interrogants sense contestar. Vos convidem a completar la informació que hem donat amb un repàs a algunes de les preguntes i respostes que ens donaren en la última reunió. En quines mans hem caigut, senyor !\nHa complit PwC l’encàrrec que li van fer i pel qual va cobrar vora 200.000 euros?: És evident que no perquè no ha fet el que li exigia el plec de condicions que no era altra cosa que fer un pla de viabilitat.\nCom justifica l’empresa que ha pagat un informe que no s’ha fet?: S’excusa dient que si s’ha fet, però desvela que hi ha dos informes i que el que ens ha passat ara és un que s’ha fet en els darrer dos mesos. D’esta manera reconeix que els dos informes, cas d’existir, serien contradictoris.\nPensa l’empresa donar-nos el primer informe que, segons ella, ha fet PwC?: “No”\nPer què no vol donar-lo?: No ho sabem, però el que podem assegurar és que si el primer informe -cas d’existir- ja plantejava l’ERO, l’empresa hauria fet una irregularitat com una casa perquè, segons l’art. 64 de l’Estatut dels Treballadors, hauria estat obligada a donar-nos-lo. Eixe seria un bon motiu per amagar-lo.\nHi ha alguna prova de que hi ha dos informes?: Cap ni una. L’únic que sabem és que només s’ha licitat i contractat un sol informe. I mentres no es demostre el contrari, és el que tenim.\nPer què PwC no respecta el Conveni Col.lectiu i estableix categories que no existeixen i altres les barreja de forma arbitrària?: Només pot ser per dos coses, perquè l’empresa li ho ha manat, o perquè l’empresa ho ha consentit. En qualsevol cas, considerem que es tracta d’una arbitrarietat i una il.legal.litat.\nLa iniciativa d’externalitzar programes i serveis tècnics i fer uns informatius casposos és de PwC?: No. Els representants de PwC van assegurar divendres passat que estes premisses eren exigències expresses de l’empresa i esta, allí present, no ho va negar.\nÉs més barat i eficient externalitzar programes?: L’informe diu que si.\nLi preguntarem a PwC si havia fet un estudi comparatiu entre els costos dels programes de producció pròpia i externa que s’emeten en l’actualitat en TVV per concloure que la producció externa és més barata. La resposta fou que no s’ha fet cap estudi comparatiu de costos.\nAleshores per què afirmen que l’externalització és més barata?: “Perquè és un axioma marcat per la companya”.\nHan previst una graella per a Ràdio 9?. I per al segon canal de TVV?: “No”\nHan calculat el cost total de l’ERO?: “No”.\nQue pensa fer l’empresa després de l’ERO amb els mitjans tècnics propietat de la casa, com ara unitats mòbils, càmeres, enllaços, Pps, xarxa.. ?: “La racionalización del uso de los medios serà màxima. No hay calculo del coste ni del ahorro. Los medios técnicos podrán ir incluidos en los pliegos de condiciones de la externalización.\nCom es garanteix en l’informe de PwC la presència preferent del valencià i la qualitat lingüística que estableix la llei de RTVV?: No hem configurat la graella. No ens correspon a nosaltres, sinó a la companyia.\nCom es garanteix la presència de programació infantil i juvenil?: No ens correspon a nosaltres.\nHi ha un càlcul del cost de traslladar R9 a Burjassot?: No hi ha estudi de costos per la nostra part.\nAmb quins “tècnics de RTVV” s’ha reunit PWC per a fer l’informe?:(talla la pregunta Prefaci i respon ell). “Con la dirección de la empresa, que es quien asume toda la responsabilidad”.\nFiled Under: Baix Tagged With: ERO, PwC\nLA UNIVERSITAT DE VALÈNCIA FA UN INFORME ON DENUNCIA LA FALTA DE RIGOR DE L’ERO PLANTEJAT PER PwC\n31 Juliol 2012 per La Intersindical a RTVV 3 comentaris\nEls arguments presentats per PwC per a justificar l’ERO són insostenibles i no som els únics que ho pensem. Un informe realitzar per la Universitat de València a iniciativa de la Intersindical coincideix plenament amb els nostres plantejaments pel que fa a l’apartat dels informatius. L’informe remarca la ignorància i falta de rigor que té l’informe de PwC sobre la qualitat periodística, alhora que assenyala que es tracta d’un treball d’encàrrec fet per revestir tècnicament un plantejament estrictament polític. També denuncia PwC d’ignorar la responsabilitat de l’empresa (la Generalitat Valenciana) i dels seus gestors incompetents (la direcció de RTVV), per no haver estudiat a fons com i per què s’ha arribat a la situació actual. Veure l’informe complet\nACOMIADAR TREBALLADORS NO ÉS CAP MODEL\nL’informe l’han fet Josep Lluís Gómez Mompart, catedràtic de Periodisme i Coordinador de la titulació de Periodisme; Carolina Moreno Castro, professora titular de Periodisme i Directora del Departament de Teoria dels Llenguatges i Ciències de la Comunicació, i Francesc A. Martínez Gallego, Professor titular de Periodisme i Vicedegà de la Facultat de Filologia, Traducció i Comunicació.\nLa Universitat considera especialment greu que a l’hora d’analitzar les notícies PwC es centre en anàlisis mecànics i s’oblide per complet de tot allò que té a veure amb la qualitat de la informació: pluralitat de les fonts utilitzades, freqüència de fonts corporatives, ús de bases documentals primàries, percentatge de temes propis, percentatge de periodisme d’investigació, grau de correcció lingüística…. Tot això els du a advertir que és un error de partida limitar les propostes a acomiadar treballadors, encarregar feines a empreses externes i forçar un augment de la productivitat a través d’unes iniciatives que porten directament a rebaixar la qualitat de la informació i de les audiències.\nUNA SUMA D’INCONGRUÈNCIES\nDes de la Universitat també consideren poc rigorós basar un pla de reorganització a partir de l’acomiadament de personal alhora que es manté inalterable la durada de les diverses edicions informatives, ja que el que s’està confessant és que no hi ha més criteri que el d’omplir l’escaleta de qualsevol manera. Així ho demostra, segons apunten, el fet que l’única solució que aporta PwC siga allagar la durada de les peces.\nSegons els experts, és una incongruència exigir als periodistes que elaboren notícies a pes. Però no és l’única. Entre moltes altres apunten la proposta de reduir de 14 a 5 el nombre de lingüistes en RTVV a pesar de ser l’única que ofereix una ràdio i televisió en valencià, cosa que només pot traduir-se en una reducció de la qualitat de la llengua.\nUN INFORME FET D’ENCARREC QUE DU A LA DESFETA PERIODÍSTICA I PROFESSIONAL\nL’Informe PwC tampoc no dibuixa cap model organitzatiu autènticament alternatiu a l’existent. La Universitat denuncia que l’nforme parteix de la premissa de l’acomiadament, més que un informe que arriba a la conclusió de l’acomiadament. És a dir, un Informe que coneix la conclusió abans de fer l’anàlisi.\nLa redacció d’Informatius que se’n deriva de l’exposició de PwC és una redacció morta i condemnada des de bon començament al fracàs periodístic i professional. Pràctiques tant absolutament comunes i exigibles des d’un punt de vista deontològic, com el contrast de les informacions o donar veu a tots els protagonistes d’una informació, quedaran fora de la rutina de treball de les redaccions d’informatius i esports donada l’escassetat de recursos humans.\nLES CARÈNCIES VAN MÉS ENLLÀ\nNaturalment, l’informe de la Universitat es centra en infomatius i esports i en el paper que juguen les diverses categories professionals implicades perquè són els únics departaments que PwC no externalitza. Les carències de l’informe PwC van molt més enllà. En este sentit cal destacar que mesures com la externalització de programes són tan poc rigoroses i estan tan poc justificades com les que acabem de denunciar.\nFiled Under: Diari de sessions d'un ERO Tagged With: ERO, PwC, Universitat de València\nTOC, TOC, TOC.. JARABA, ESTÀS AHÍ?\n30 Juliol 2012 per La Intersindical a RTVV 1 comentari\nEl senyor Jaraba ha enganyat els treballadors, a les Corts, al Consell d’Administració, a la Inspecció de Treball i a l’estel de l’alba sobre l’abast i contingut de l’informe PwC Es tracta d’un informe pel qual hem pagat vora 200.000 euros i que té menys valor que el paper que costa imprimir-lo. Ens preguntem per què l’ha pagat i l’ha donat per bo amb els ulls tancats. Sobre tot quan el seu objectiu és justificar l’acomiadament de 1295 treballadors.\nEl senyor Jaraba té dos camins: exigir a PwC que torne els diners que ha rebut per fer un treball que no comparteix, o anar a la reunió que farem demà, dimarts, per negociar l’ERO i donar la cara. Si no ha tingut vergonya de pagar diners públics, no hauria de tindre vergonya de defensar l’informe. El que no pot fer és pagar i amagar-se. Sobre tot quan l’informe serveix per avalar que 1295 treballadors vagen al carrer.\nFiled Under: Baix Tagged With: ERO, Jaraba, PwC\n24 juliol: LA INSUPORTABLE INCONSISTÈNCIA D’UN ERO\n24 Juliol 2012 per La Intersindical a RTVV 9 comentaris\nLa primera reunió de l’ERO ha servit per posar en evidència la inconsistència dels arguments de Garrigues i PricewaterhouseCoopers (PwC) per acomiadar vora 1.300 treballadors. El representant de Garrigues ha culpat els treballadors de l’actual situació econòmica en negar-se a considerar els efectes que ha tingut la pèssima gestió de la direcció de l’empresa. Per la seua banda, el representant de PwC ha sigut incapaç de defensar l’informe que ells mateixos han fet. Cap dels dos ha pogut dir quant costarà l’externalització de serveis que plantegen ni el cost d’aplicar l’ERO.\nLa bona notícia és que tots els sindicats hem actuat en bloc a l’hora de criticar els plantejaments que han fet Garrigues i PwC. En acabar la reunió hem reclamat una desena de documents perquè, tot i haver-nos donat més de 2.000 folis, ens falta informació clau sobre qui és qui en esta empresa, on està , des de quan i on treballa.\nUNS ROBEN I ALTRES PAGUEM\nQue la situació econòmica de l’empresa està mal ja ho sabem tots. El problema és que Garrigues no entén què significa ser un servei públic i, a més, s’entesta en voler fer pagar els treballadors, i únicament als treballadors, l’actual situació. No som nosaltres els que hem robat ni els que haurem de donar explicacions en l’Audiència Nacional de les nostres malifetes. Tampoc som nosaltres els que cobrem 600.000 euros per fer tres publireportatges per al PP com el senyor Quintela.\nELS BOLLICAOS DE PRICEWATERHOUSECOOPERS\nSi Garrigues s’ha encarregat d’afirmar que les coses estan mal, PwC s’ha encarregat hui de dir com es pot augmentar la productivitat que és tant com dir quants treballadors pot estalviar-se l’empresa. Els seus suggeriments són autèntics destarifos que ratllen l’esperpent. Passen per duplicar la durada de les notícies, per repetir les mateixes notícies en diferents informatius, que la ràdio no cobrisca rodes de premsa a l’espera que la tele li envie l’àudio i d’augmentar el nombre de notícies per treballador com qui fabrica bollicaos.\nEls treballadors de programes van al carrer perquè el seus continguts s’externalitzen. Però resulta que ni Garrigues ni PwC han sabut dir el que costarà externalitzar ni el que costarà aplicar l’ERO. I tot això sense saber tampoc el contingut del contracte-programa que és el que ha de dissenyar el model de RTVV que reclama la nova llei.\nCom s’atreveixen a vendre les bondats d’una cosa que no saben el que val ? On està escrit que externalitzar resulta més barat ?\nENS ENGANYEN I JUGUEN AMB NOSALTRES I AMB EL CONVENI\nPwC reconeix en el seu informe que no té dades per calcular el cost de l’externalització, però alhora va donar al Consell d’Administració de RTVV un treball on sí el calcula. I amb això ens ha enganyat a nosaltres en amagar-nos informació i ha enganyat al Consell d’Administració amb un document que de tan inconsistent és quasi una broma.\nDel treball de PwC es pot dir de tot menys que és seriós: hi ha una muntonada d’errades, juga amb les categories laborals com si foren cromos i transgredeix a consciència el Conveni Col.lectiu.\nACÍ NINGÚ NO ES RESPONSABILITZA DE RES\nLa gestació de l’ERO és la història d’un despropòsit. PwC diu al principi del seu informe que la única informació que té és la que li ha passat la direcció de l’empresa i que “no ha realizado verificación alguna en cuanto a la exactitud o veracidad de dicha información y por tanto no asume ninguna responsabilidad relacionada con la misma”. Després, Garrigues diu que tot el que planteja en el seu informe sobre les causes organitzatives, productives i tècniques que justifiquen l’ERO ho ha fet en base als estudis i l’informe de PwC. D’esta manera, Garrigues li passa les responsabilitats a PwC.\nSegurament, una bona part de les pífies que conté l’informe PwC es deuen a que li han preguntat a alguns jefecillos il.lustrats que tenim en la tele i en la ràdio que no saben fer la o amb un canut. Si hagueren preguntat als que treballem, almenys sabrien que “fer nevera” no és igual que “fer congelador”, com diu l’informe PwC.\nAcí ningú no es responsabilitza de res. I estos són els professionals ?\nFiled Under: Diari de sessions d'un ERO Tagged With: ERO, Garrigues, PwC\nL’empresa se’n riu de tots. També de la inspecció de treball\nLa Inpecció de Treball ha donat a l’empresa 15 dies perquè lliure als sindicats tota la iinformació a la que tenen dret d’acord amb el que diu l’Estatut dels Treballadors i perquè certifique davant d’ella que així ho ha fet. Tot i això, la direcció de RTVV continua negant-se a lliurar-nos l’informe Pricewaterhouse i insisteix, en contra de l’evidència, a afirmar que es tracta d’un document d’ús intern.\nLa inspectora tampoc ha entés la postura de l’empresa ja que, almenys una part de l’informe, tracta de qüestions a les que tenen dret els sindicats d’acord amb allò que estableix l’article 64 de l’Estatut dels Treballadors. En este sentit ha dit que l’empresa hauria d’avançar informació laboral abans de l’ERO en considerar que els 30 dies que dóna la legislació per negociar-lo són insuficients.\nLa intransigència de la direcció de RTVV ens condemna a acudir al jutjat del social ja que tot indica que entre la informació que haurà de lliurar-nos per exigència de la inspecció no es trobarà l’informe Pricewaterhouse.\nL’EMPRESA ES BURLA DE TOTS\nL’informe Pricewaterhouse no és un document qualsevol. És un treball on s’arreplega el model de ràdio i televisió pública que es vol i on es fixen les bases del futur ERO. La postura de l’empresa de no donar-lo als sindicats el que pretén és mantindre’ns desinformats per tal de fer més difícil la presentació de propostes alternatives que contraresten les seues malifetes.\nL’actuació de l’empresa és una burla als sindicats que tenen dret a conèixer el contingut de l’informe Pricewaterhouse perque així ho diu l’Estatut dels Treballadors. També és una burla als grups parlamentaris perquè són ells i no una empresa privada els que tenen el dret i l’obligació de dir quin és el model de RTVV que volen els valencians. I també és una burla al Consell d’Administració que ha quedat com el que és: un ninot en mans del govern valencià.


admin | Servei Educatiu del Vallès Oriental III\nSessió per a nous coordinadors/es de Riscos Laborals\nDes de la Secció de Prevenció de Riscos Laborals d’aquests Serveis Territorials s’organitza anualment una sessió informativa, durant el primer trimestre de curs, per a coordinadors/es de Prevenció de Riscos Laborals (PRL) dels centres educatius públics dependents del Departament d’Educació.\nLa sessió està orientada als nous coordinadors/es,… Llegeix més»\nLa Fundació Endesa convoca, per sisè any consecutiu, els Premis a l’Ecoinnovació. Aquesta iniciativa pretén contribuir a que els joves siguin protagonistes de la conservació ambiental a través de l’educació. Com a novetat en aquesta edició, convidem als nostres estudiants a mostrar el seu compromís… Llegeix més»\nArrenca la Subxarxa de Coordinació de Cultura Digital 21-22 !!!\nAvui 18 d’octubre hem realitzat la 1a sessió de la Subxarxa de Coordinació de Cultura Digital, encara en format videoconferència, però esperem que la propera sessió pugui ja ser presencial.\nGeneral, TAC #sub-cdc-sessió1 0\nEn aquest link 👈 de l’Eucaixa ens conviden a descobrir quina és la funció de director/a d’orquestra i com ho fa. Entra i comprendràs per què és tan important el control del temps, el volum i l’equilibri.\nArtístic música, orquestra 0\nHistorietes divertides sobre l’evolució de l’orquestra!\nEn aquest link 👈 de l’EduCaixa, trobareu minis històries- còmic sobre l’orquestra al llarg dels nostres temps.\nArtístic Història, música, orquestra 0


Dosrius Ràdio - El Portal d'informació de Dosrius: Millora dels accessos al Parc del Montnegre i el Corredor\nMillora dels accessos al Parc del Montnegre i el Corredor\nLa Diputació de Barcelona i l’Obra Social “la Caixa” han realitzat el projecte de millora dels accessos i ampliació de les zones d’aparcament per a visitants al sector Corredor del Parc del Montnegre i el Corredor.S’ha intervingut a l’accés al Parc des del coll de Can Bordoi, al terme de Llinars del Vallès, i també a les zones del dolmen de Pedra Gentil i el pont de Can Pradell, a Vallgorguina.La inversió realitzada ha estat de 57.440 euros aportats per l’Obra Social “la Caixa” i en l’execució dels treballs hi han participat quatre persones en risc d’exclusió social pertanyents a l’empresa d’inserció Dimas.\nLa Diputació de Barcelona i l’Obra Social “la Caixa” han realitzat obres de restauració dels accessos per a visitants a les principals entrades del sector del Corredor, dins el del Parc del Montnegre i el Corredor. Concretament s’ha intervingut a l’accés del coll de Can Bordoi, al terme de Llinars del Vallès, i el pont de Can Pradell i el dolmen de Pedra Gentil, a Vallgorguina, amb una ampliació del nombre de places d’aparcament i la seva integració en l’entorn natural del Parc.\nAmpliació de les zones d’aparcament\nEls treballs de millora en els aparcaments han consistit en refer el ferm per facilitar el drenatge, renovar el mobiliari d’obra obsolet per material de fusta i col·locació de tanques en els punts de recollida de deixalles.\nAmb les actuacions realitzades a l’aparcament del coll de Can Bordoi, s’ha ampliat la capacitat en quatre places, amb una major integració de tot el conjunt. Al dolmen de Pedra Gentil s’ha fet un accés nou per disminuir els efectes erosius molt evidents que hi ha per l’accés antic, i s’han eliminat els esgraons d’obra i s’han instal·lat tanques de seguretat i dissuasives.\nTambé s’han arranjat infraestructures ramaderes a Can Bosc, on s’han eliminat dos tancats ramaders obsolets i se n’ha fet un de nou amb material més integrat amb l’entorn. El projecte es completarà amb la sembra i recuperació de pastures destinades a la producció ramadera i la plantació complementària d’arbres productors de fruits aprofitables per a la fauna silvestre.\nLa inversió econòmica realitzada en aquest conjunt d’actuacions ha estat de 57.440 euros, aportats per l’Obra Social “la Caixa”, i han participat quatre persones en risc d’exclusió social de l’empresa d’inserció Dimas.\nEl sector culminant del Corredor, per la seva bona accessibilitat i pels equipaments i espais que ofereix als visitants, és la zona de major afluència del Parc del Montnegre i el Corredor. Precisament, aquestes zones, al ser espais estratègics per a l’accés i la mobilitat dins del Parc, necessiten d’una major intensitat d’intervencions per tal de disminuir els efectes de l’impacte dels visitants\nImatge: Parc Montnegre-Corredor. Adequació aparcament a Can Bordoi (diba)


malgratcomunicacio.cat - Portal multimèdia de l'Ajuntament de Malgrat de Mar - Les obres de millora del carrer d'Aragó comencen avui\n24-11-2014 / 09:33:43\n24-11-2014 / 09:35:21\nLes obres de millora preveuen la millora de l'accessibilitat, la renovació de la xarxa de serveis i l'homogeneïtzació de l'espai públic. El carrer d'Aragó té ara les voreres molt malmeses, estretes o inexistents, i l'asfaltat està degaradat. Els portals dels habitatges del carrer estan a diferents nivells i és escassa la diferència entre l'itinerari de vianants i el de vehicles.\nEl nou carrer d'Aragó tindrà una plataforma única, sense voreres. L'espai de circulació de vehicles serà d'asfalt de color negre, i la zona destinada a vianants i les placetes tindran panot de color gris. A més, per resoldre els diferents desnivells dels habitatges es construiran escales en alguns punts.\nPel que fa als serveis bàsics, es creen noves xarxes de clavegueram i aigua a pressió. Pel que fa a l'enllumenat públic es modifica en alguns trams del carrer i s'eliminen els cables aeris de la xarxa de telefonia.\nLes obres les porta a terme l'empresa Elecnor per 234.239,87 euros, un cost inferior al pressupostat inicialment, que era de poc més de 239.000 euros. El termini per portar a terme les obres és d'uns 3 mesos aproximadament. Els veïns i veïnes del carrer disposen d'un targetó que els ha facilitat la Policia Local per tenir accés als aparcaments més propers com el del CAP i el de darrere l'Església sense limitació horària mentre durin les obres.\nL'Ajuntament va portar a terme fa uns mesos unes sessions de participació ciutadana amb els veïns i veïnes del carrer d'Aragó per identificar els problemes i les mancances, així com les possibles intervencions per solucionar-ho.\nLes obres del carrer d'Aragó es posaran en marxa dilluns vinent. Foto: Malgrat Comunicació.\ncarrer d'Aragó obres de remodelació i millora regidoria d'Urbanisme Llei de barris


Disc de la setmana: Gianmaria Testa “La valse d’un jour” | Bloc de toies.com\nDisc de la setmana: Gianmaria Testa “La valse d’un jour”\ndissabte, 4 Juliol 2009 by Joan-Carles\nM’encanten els cantautors, no ho puc negar i vaig sempre buscant veus que em diguin coses especials, i la de Gianmaria Testa ho és, té un timbre de veu molt italià, (a l’estil dels grans cantants del seu país, Paolo Conte, Luigi Tenco, Fabrizio de Andrè…), ronca, profunda, envolupant que et seduïx.\nGianmaría Testa (1958) va començar la seva carrera musical com guitarrista i cantant en diversos grups de rock, per a acabar en 1995 editant el seu primer disc en solitari i contraposat a tot el que feia fins a llavors. Poc conegut per aquí, Gianmaria Testa, és un músic amb una treballada trajectòria repleta de discos sublims i honests, escrits amb sapiència i musicats amb trossos de folk, jazz i fins i tot música de càmera.\nEl disc d’avui, “La valse d’un jour” o “Il valzer di un giorno” (2002), està ple de boniques cançons. Són a temporals, capaces de produir records i sensacions cada vegada diferents. Aquest àlbum no es tracta d’un treball original és un recopilatori de cançons i poemes íntims.\nÀlbum La valse d’un jour\nCançó que escoltes Dentro la tasca di un qualunque matino\nEn els seus anteriors treballs les cançons de Testa estaven acompanyades per multitud d’instruments, a manera de Big Band, amb ritmes com el jazz, swing, bossanova… no obstant això, les versions amb aquest disc apareixen “nues”, la seva guitarra i la de de Pier Mario Giovannone, un poeta amic seu, que contribuïx també, vocalment en algun dels temes. La simplicitat del conjunt compon una història coherent, com sol ser norma en tots els seus treballs.\nEn general es tracta d’un àlbum intimista amb música lenta i lletres nostàlgiques… és lent molt lent , convida a relaxar-se i veure el positiu i bo de la vida.\nEtiquetes : Gianmaria Testa, Música\n← Odas de rosas\nTaller de fotografia (80) →\nOne thought on “Disc de la setmana: Gianmaria Testa “La valse d’un jour””\nMario on diumenge, 5 Juliol 2009 a les 12:40 said:\nFer-me oblidar, per una estona però, al Paolo Conte té merit.. Aquest és un disc realment fantàstic, com dius, ple de cançons ben boniques, íntimes, ben interpretades i amb lletres que son poesies meravelloses..


EL CINQUÈ PODER: d’octubre 2016\nEstem fent un món amb massa pors\nEscric encara en estat de xoc, després de l'ajustada victòria del NO en el plebiscit de Colòmbia (ahir, 2 d'octubre) sobre els acords de pau. El resultat no es pot simplificar com un NO a la pau, ni tan sols com un NO a construir un país més just. Però potser sí que es pot simplificar com un NO a la generositat amb els combatents (guerrillers d'una banda i paramilitars de l'altra), com un NO a passar pàgina a partir de la veritat, la reparació a les víctimes i al compromís de no repetició, o com un NO a signar la pau amb qui la dreta i les elits pensen cada any que estan a punt de derrotar definitivament.\nEn el país més desigual d'Amèrica Llatina (un 0,49% de la població té el 50% de la terra, per exemple) i davant la paralització dels acords recentment signats, no es pot deixar la negociació sobre el futur al govern, les FARC i als qui han dit NO a aquest acord, sinó que cal --a partir d'ara mateix-- crear una taula de concertació amb altres actors cívics i socials per debatre no només sobre la desmilitzarització del país, sinó també sobre mesures per millorar l'equitat, el respecte als drets de tothom i la justícia social.\nAquest de Colòmbia no és l'únic exemple de decisió presa el darrer any amb el color de la por, color sempre defensiu i covard. Fixem-nos en molts dels arguments del Brexit al Regne Unit, o de les polítiques anti-immigració a Hungria i altres països de l'Est d'Europa, o de la paralització de converses entre Israel i Palestina, o de la tebior internacional a condemnar els excessos russos a les seves fronteres, o a la necessitat russa de reivindicar-se com a potència mundial amb orgull, o de domini regional d'Aràbia Saudita conculcant drets a tort i a dret, amb la comunitat internacional mirant cap a una altra banda, o les raons per les quals Europa es desentén del milió de refugiats que han trucat a la seva porta amb desesperació, o ... Fixem-nos-hi bé, perquè molts dels arguments explicats tenen com a base la por a la pèrdua de privilegis, la por a no ser considerats, la por a la diversitat, la por al mestissatge, la por a deixar de ser qui som, la por, la por.\nEl món que ens arriba, ja globalitzat econòmicament parlant, només podrà ser un món on les causes i els problemes també es globalitzaran, per bé o per mal, i ens afectaran de manera directa. Les reaccions de "a mi no m'afecta" tenen anunciada la data de caducitat, i com ens afecten caldrà entomar-les amb visió global i ànim constructiu. S'estan acabant les gàbies de vidre i els privilegis geogràfics; els cants de sirena de l'extrema dreta xenòfoba i elitista s'escoltaran un temps (i malauradament influiran encara en les decisions polítiques) però no poden portar més que a l'enfrontament i a un món invivible.\nLa por no és una bona consellera, i porta molt sovint al tancament, a la defensa numantina, a l'exclusió de l'altre, a la no-cooperació sistèmica. Per això, la consciència ciutadana i les lluites informades pels drets humans, la justícia global i la pau són més necessàries que mai, no sigui que quan ens n'adonem ja habitem un món amb por a cada cantonada. Amb por a l'altre, que és com nosaltres i també tindrà por.\nPublicat per Xavier Masllorens a 8:20 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Actualitat política, El poder de la ciutadania, Pau i drets humans, Política internacional


Desaprenent a viure...: Dolça condemna?\nPublicat per Rachel a 16:46\nMaria PB 8 de desembre de 2012, a les 19:08\nLa lluna i el seu encís... és la culpable de gairebé totes les passions!\nRachel 8 de desembre de 2012, a les 22:56\nCulpable no, inspiradora!!! (sona millor...)\nperò prefereixo ser encisada per certes passions, que no sentir ni fred ni calor, no???\nM. Roser 8 de desembre de 2012, a les 19:55\nNo podies haver escollit millors paraules per definir aquesta foto...Qui pogués tocar la lluna amb els dits!\nRachel 8 de desembre de 2012, a les 22:54\nLa lluna no, però potser podem tocar altres coses que ens hi apropin, i potser ens agradn tant que el mateix desig esdevé una condemna.\nDe moment, però, em delecto mirant-la...hehehe!\ncantireta 9 de desembre de 2012, a les 1:12\nRachel 9 de desembre de 2012, a les 11:58\nMoltes gràcies, Cantireta! :)\nUn Món Paral·lel 9 de desembre de 2012, a les 12:52\nAmb el teu permís i, ja que sóc seguidor del teu món virtual des de fa temps...dir-te que, la lluna sempre és inspiració.\nRachel 9 de desembre de 2012, a les 17:33\nGràcies per comentr Josep, i pots dir-hi la teva sempre q en tinguis ganes!\nLa lluna és la llum de la nit...\nAlba 9 de desembre de 2012, a les 15:39\nés una il·lustració molt maca, però les teves lletres l'acaben d'arrodonir! Una abraçada!\nRachel 9 de desembre de 2012, a les 17:35\nÉs el que em va fer sentir la imatge...o ja ho sentia abans, el q passa que la il·lustració em va inspirar les paraules...jejej!\nM'alegra q t'agradi!\nOlga Xirinacs 10 de desembre de 2012, a les 11:35\nNo se sap si la lluna ens transmet la seva tristesa o si nosaltres, en canvi, li aportem la calidesa del cor... Són distints corrents enllaçats per la imatge i la paraula i, sobretot, per la realitat.\nRachel 13 de desembre de 2012, a les 13:00\nSuposo que la lluna ens transmet una cosa o una altra segons la realitat que vivim en el moment en què decidim mirar-la...\nSílvia 10 de desembre de 2012, a les 12:41\nM'agrada molt la imatge, Rachel. Jo crec que sí que és una dolça condemna. Potser fins i tot no és ni condemna. És un estat ideal, poder tocar la lluna amb els dits i tocar de peus a terra. Seria un equilibri perfecte! Petons, guapa.\nRachel 13 de desembre de 2012, a les 13:06\nA mi també! De fet, la tinc com a fons d'escritori, i de tant mirar-la al final em va parlar ;)\nQuan parlo de condemna parlo del desig: quan toques la lluna en vols més, i més, i més... Ara, l'equilibri seria perfecte: tocar-la i no esperar més.\nsa lluna 10 de desembre de 2012, a les 19:14\nPreciosa il.lustració per acompanyar un deliciós pensament que compartim.\nRachel 13 de desembre de 2012, a les 13:07\nRafel 10 de desembre de 2012, a les 23:35\nVersos rodons, ser presonera i lliure.\nRachel 13 de desembre de 2012, a les 13:09\ni comentaris així els acaben d'arrodonir.


Coldplay tornen al juny amb nou disc - Primera Fila\nColdplay tornen al juny amb nou disc\nÉs un misteri saber exactament on estan gravant els seus nous temes. Alguns apunten a l’estudi que té Rick Rubin a Malibu, mentre que altres asseguren que ho han fet als Jim Hemson, a La Brea. Sigui com sigui, s’està gravant a Los Angeles, almenys 6 dels temes, i no es descarta que la resta es gravin a Londres.\nSobre les noves cançons, la banda de Chris Martin, hauria comptat amb Timbaland com a productor d’algun dels temes, per donar-li un so menys rocker del que ens té acostumats la banda de Martin. Es diu el que seu so, tindrà més densitat electrònica i menys rock. Ni rastre de Brian Eno en aquesta ocasió.\nLa banda, sembla que tindria la intenció de fer una mini gira per algunes ciutats, durant el mes de maig, tal com van fer amb el Viva la vida.


Assemblea extraordinària (09/02/2019) – ASAC\nAssemblea extraordinària (09/02/2019)\nL’assemblea va tenir lloc el 9 de febrer a la biblioteca Sant Ildelfons de Cornellà de Llobregat. Un dels punts més importants del dia era l’elecció del nou president d’ASAC. Es va aprovar l’acta corresponent a l’última assemblea. Es va aprovar el tancament dels comptes de l’any 2018 i es va presentar la previsió del pressupost pel 2019. Es va dissoldre la junta i es va obrir un torn de paraules per parlar de la situació d’ASAC i presentar les candidatures a la presidència. Després d’un debat en el que no van sortir candidats, l’Alex Bunkenburg es va oferir com a candidat a president per evitar el tancament d’ASAC i l’assemblea va acceptar la seva candidatura per unanimitat. La Neus Cabanes es manté com a tresorera i la Laia Haurie serà la secretària. Diversos socis es van presentar voluntaris per col·laborar ja sigui estant a la junta o amb tasques puntuals. En les properes setmanes el president es reunirà amb els voluntaris per conformar la nova junta.\nAnterior 9/2/2019 Vary + akoho (arroz con huesitos de pollo): Madagascar 2018\nSegüent 9-10/3/2019: Fira de l’arbre de Mataró


Vols barats de Bilbao a Delhi a Iberia\nVols barats Índia Delhi Bilbao-Delhi\nVols barats de Bilbao a Delhi (DEL) de Bilbao a Delhi Bilbao-Delhi, Índia\nConsulta l’oferta de vols de Bilbao a Delhi i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Bilbao a Delhi.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Bilbao a Delhi fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Els Mossos d'Esquadra es queden sense competències al mar - El triangle\nEls Mossos d’Esquadra es queden sense competències al mar\nL'Ertzaintza també perd aquestes competències que passen en exclusiva a la Guàrdia Civil\nUnitat Aquàtica dels Mossos\nDes de la reunió del passat 12 de març de la Comissió Nacional de Coordinació de la Policia Judicial, els Mossos d'Esquadra i l'Ertzaintza ja no tenen competències policials al mar i aquestes han quedat en mans de la Guàrdia Civil. Per aquest motiu no es van veure els agents de la unitat aquàtica de la policia catalana en el dispositiu que aquesta setmana va detonar una bomba de la Guerra Civil a la platja de la Barceloneta, segons avança La Vanguardia.\nEn la reunió de la comissió policial es va decidir que les policies autonòmiques es quedin només amb responsabilitat en tasques administratives en les aigües interiors marítimes, tancant un conflicte competencial que s'havia iniciat el 2008 quan els Mossos van crear la unitat aquàtica. Tant la Guàrdia Civil com els Mossos estaven interessats a desencallar els dubtes competencials marítims, però els negociadors catalans volien tractar-ho en la Junta de Seguretat de Catalunya, un ens que coordina al màxim nivell les polítiques de seguretat entre l'Estat i la Generalitat, però que feia anys que no es reunia, i que en la darrera ocasió es va concretar un ordre del dia sense temes conflictius.\nLa Guàrdia Civil va portar el tema a la Comissió Nacional de Coordinació de la Policia Judicial en una reunió on va participar el president del Tribunal Suprem i del Consell General del Poder Judicial (CGPJ), Carlos Lesmes, actuant de president de la comissió. També hi van participar la ministra de Justícia, Dolores Delgado; el ministre de l'Interior, Fernando Grande-Marlaska; la fiscal general de l'Estat, María José Segarra; la secretaria d'Estat de Seguretat, Ana María Botella; el vocal del CGPJ, Gerardo Martínez Tristán; el conseller d'Interior, Miquel Buch; la consellera de Presidència, Funció Pública, Interior i Justícia de Navarra, María José Beaumont; i el magistrat Manuel García-Castellón, que és el secretari de la comissió.\nSegons ha transcendit, Buch i Beaumont es van quedar sols defensant el paper de les policies autonòmiques en les seves competències en el mar com a policies integrals, ja que el representant del País Basc no va assistir a la reunió. Malgrat que ara els Mossos i l'Ertzaintza han perdut les seves competències marítimes, la Generalitat i el govern basc no hi renuncien i estudien presentar recursos.\nLa qüestió és que la Guàrdia Civil ha passat a assumir totes les funcions policials que estiguin vinculades al mar, interior i exterior, des de fer-se càrrec d'un cadàver a la platja, com en un accident al mar, també dispositius de drogues a la costa o el control d'un esdeveniment esportiu. Els Mossos s'encarregaven també fins ara de la seguretat dels desplaçaments per mar dels alts càrrecs de la Generalitat, feina que hauria de fer ara l'Institut Armat.\nPrevQui no es refia de Pere Aragonès?\nCarod despulla el procés i proposa desestabilitzar Espanya


Podries viure un mes sense cotxe? | Consumer\nPodries viure un mes sense cotxe?\nEl repte #DesAUTOxícate proposa viure un mes sense automòbil per comprovar els avantatges de la mobilitat alternativa\nData de publicació: Dijous, 04deJunyde2015\nImatge: Nils van der Burg\nFer vida normal durant un mes, però sense cotxe. És el repte que proposa la iniciativa #DesAUTOxícate, per demostrar que és possible i millor per al medi ambient i la butxaca del ciutadà practicar una mobilitat sostenible, com anar a peu, amb bicicleta , en transport públic o en viatges compartits. Aquest article assenyala el repte per viure un mes sense automòbil, les raons per deixar d’usar el vehicle privat i com aconseguir-ho.\nViure un mes sense cotxe: #DesAUTOxícate\n“Si una persona és capaç de cobrir les seves necessitats de mobilitat durant un mes amb sistemes alternatius al cotxe privat, ho podrà aconseguir de forma indefinida”, sosté José Luis López, portaveu de #DesAUTOxícate, un repte plantejat per l’Associació de Ciències Ambientals (ACA) amb el suport de la Fundació Biodiversitat i el sistema de lloguer d’automòbil per hores (“carsharing“) Bluemove.\nUsar el cotxe no és l’única alternativa de transport ni la millorL’objectiu és sensibilitzar als ciutadans en la lluita contra el canvi climàtic, la reducció de contaminació atmosfèrica en les urbs, la millora de la qualitat de vida i la salut de les persones, a més de convèncer-los que també poden estalviar diners. Segons els seus responsables, els reptats comprovaran que l’ús exclusiu del cotxe privat “no solament no és l’única alternativa, sinó que, a més, en la major part de les ocasions no és la millor”.\nEl repte comença dissabte que ve 6 de juny, quan els participants lliuraran les claus del seu vehicle per fer ús d’altres maneres de transport alternatius, com anar a peu, amb bicicleta, en transport públic o fins i tot en automòbil, però de forma col·laborativa.\nJosé Luis López explica que els participants podran utilitzar de forma exclusiva serveis com el sistema de bicicleta pública de Madrid (Bicimad), realitzar viatges en taxi, emprar cotxes de “carsharing” o rebre formació en conducció eficient, entre altres avantatges. La iniciativa, pionera a Espanya, s’ha dut a terme de manera similar en països com França o Suècia, assegura López.\nRaons per deixar d’usar el cotxe\nUtilitzar alternatives al cotxe privat és més fàcil quan es coneixen les principals raons per a això:\nEconòmiques. Emprar el vehicle privat té un important cost que inclou no solament el valor de l’automòbil en si o les mensualitats si es paga a terminis, sinó també el manteniment, l’aparcament, el segur o els impostos. “En moltes ocasions no compensen el seu ús real”, raona López. Anar a peu, amb bicicleta, agafar un taxi o llogar un cotxe per hores resulta més econòmic.\nAmbientals. El vehicle privat és el principal emissor de contaminació atmosfèrica a les ciutats. L’Organització Mundial de la Salut (OMS) estima que aquest problema va provocar en 2012 prop de set milions de morts prematures, sense oblidar les malalties ni els costos econòmics per al sistema de salut. Els cotxes emeten a més diòxid de carboni (CO2), un dels principals gasos d’efecte hivernacle implicats en el canvi climàtic.\nCom aconseguir viure sense cotxe\nEls impulsors del repte han gravat el següent vídeo en el qual pregunten a diverses persones què farien si prescindissin del vehicle privat.\nA pesar que pot semblar molt difícil deixar d’utilitzar-ho, les idees per aconseguir-ho són diverses:\nReflexionar si en realitat és tan necessari i còmode com es creu. El portaveu de #DesAUTOxícate assenyala que els seus usuaris no es paren a pensar en altres alternatives i viuen en una “falsa comoditat”, perquè no s’acorden dels seus inconvenients, com els embusos, la falta d’aparcament, etc.\nAconseguir temps i costos favorables. En determinades ocasions, com en zones de baixa densitat de població, és difícil competir amb el cotxe, però gran part de la gent pot aconseguir formes de mobilitat alternativa que cobreixin els seus desplaçaments en un temps similar o fins i tot menor a l’automòbil, i amb un cost inferior, sosté López.\nPracticar la multimodalidad. Buscar la millor combinació entre diferents sistemes de mobilitat, com anar a peu, amb bicicleta, en transport públic o en un cotxe compartit, pot aconseguir el que amb un sol sistema sembla impossible.\nMillorar les possibilitats de mobilitat alternativa. Les institucions han d’apostar per les xarxes per als vianants, de bicicleta i les diferents maneres de transport públic, millorar les freqüències de pas i els temps de trajecte, o comptar amb certs graus de priorització enfront del vehicle privat.\nPromoure plans de transport sostenible. Les empreses, centres educatius, etc. també poden jugar un paper vital en el canvi modal dels ciutadans.\nbicicleta canvi climàtic contaminació cotxe


Taller Fotografia i vídeo amb mòbils per a Joves. Escola Fotografia IEFC.\nFotografia i vídeo amb mòbils per a Joves\n4 hores (1 sessió)\nDissabte matí, de 10:00 a 14:00 h.\n10% de descompte amb el Carnet Jove: 63 €\nAl llarg de la sessió, ens introduim en els conceptes bàsics, tipus de la fotografia i vídeo amb mòbil, aprenem a aprofitar les xarxes socials, assistim a una presentació pràctica dels principals accessoris per a la fotografia i videografia mòbil, i fem pràctiques fotogràfiques a l’exterior de retrat, paisatge urbà i fotografia de carrer.\n(Buenos Aires, 1970) fotògraf i director d’art.\nAutor de diversos llibres, ha dirigit revistes d’art & cultura contemporània i projectes col·lectius a la xarxa, realitzant ressenyes dels principals accessoris fotogràfics per a smartphones i és betatester de noves càmera apps. Les seves fotos mòbils han estat publicades a webs de referència del sector i a diversos perfils comunitaris de xarxes socials. Alguns dels seus treballs fotogràfics poden ser vistos en diverses revistes, llibres, galeries, exposicions, entrevistes i esdeveniments. Ha guanyat diferents premis i concursos. Els seus curts Speak, Before It’s Too Late (2018) i Glamour bursátil (2015) -fets en un iPhone- han estat seleccionats pel TakaVoir -Festival de Films de Poche et d’Art Numérique Mobile-, Phonetastic Sitges Mobile Film Festival i per The AppWhisperer. Ha sigut ambaixador del Instagram Day a Barcelona i habitualment imparteix tallers i cursos amb accent en la comunicació mitjançant la imatge.\nFernando treballa per a artistes, empreses culturals i marques amb un interès per lo visual.\nPresentació: imatges de diverses tendències actuals realitzades amb telèfons mòbils\nCaracterístiques, avantatges i limitacions de la fotografia amb mòbils/tauletes\nLes càmeres més potents i versàtils del mercat\nPrincipis bàsics de fotografia: composició, enquadrament, enfocament i exposició\nApps: càmeres, editors, utilitats\nPràctica: capturem imatges de cadascun dels tipus proposats i les analitzem\nPublicar les nostres fotografies: com aprofitar les xarxes socials Instagram, Facebook, Twitter, Pinterest…\nPresentació pràctica dels principals accessoris per la fotografia i videografia mòbil: diferents tipus de lents, trípodes, estabilitzadors, bases‐suport, caixes de llum, fundes\npràctica fotogràfica pels voltants\nAnàlisi de les imatges realitzades\nIntroducció a l’edició de vídeo en el mòbil\nVídeo time‐lapse i stop‐motion\nCollage d’imatges: diferents possibilitats i apps\nTransferir imatges entre el mòbil, la tauleta i l’ordinador\nDrets d’imatge, marques d’aigua\nDurada: 4 hores (1 sessió)\nHorari: dissabte de 10:00 a 14:00 h.\nDescompte Carnet Jove: 63 euros.\nAvançat de Fotografia per a JovesCàmera... Acció!Colònies fotogràfiques. Fotografia...Fotografia CreativaFotografia i vídeo amb mòbils per...Fotografia per a nens i nenesIniciació a la Fotografia per a...Iniciació a la Fotografia per a...La City al teu aireShoot! Il·luminació en exteriors\nIniciació a la Fotografia per a Joves (edició dissabtes)\nFotografia i vídeo amb mòbils


El web del teu restaurant\nJa tenim a punt les pàgines web creades per l’alumnat de 2n d’ESO en el marc del projecte “El web del teu restaurant”.\nTot seguit trobareu els noms dels restaurants de cada grup amb l’enllaç corresponent per tal que les pugueu visitar.\nRestaurants 2n ESO A: Isola Perduta, Can Bolet, Choji, Foodcat, Maritme, Taichin, Rossella\nRestaurants 2n ESO B: Tasty, Rol food, Cote du roc, El rincon\nRestaurants 2n ESO C: Cal català, Countryfood, Lluna de plata, Stellaire, Cleandishes, Miniitaly, Ham und dog\nRestaurants 2n ESO D: Vista al mar, Bonappetit, Lani, Gard, El pozo, Avellino, Pedrapedrita\nAquest projecte, que es va dur a terme a l'Institut les dues últimes setmanes de maig, forma part de l'aposta del centre per l'Aprenentatge Basat en Projectes (ABP) que es va començar fa tres cursos. La innovació tecnològica, amb la utilització dels xat bots amb Telegram, el treball en equip i la creativitat són els altres pilars fonamentals d'aquesta metodologia d'aprenentatge.\nDurant aquests quinze dies els alumnes de 2n van desenvolupar diferents rols del món de la restauració i van crear el seu propi restaurant virtual. Primer van haver de pensar el tipus de restaurant que volien; van decidir-ne el nom i el logotip, la ubicació i la filosofia de treball. Tot seguit, van crear el menú i la carta en diferents idiomes, van marcar els preus i van redactar la recepta de dos plats. El dimecres de la primera setmana van visitar el mercat de fruita i verdura de Valls i els comerços locals per conèixer de primera mà els productes de temporada i saber-ne els preus.\nUna de les activitats que més va agradar als alumnes va ser l’enregistrament audiovisual, al laboratori de Ciències de l’institut, de l’elaboració d’una salsa del seu menú. També van fer un plànol i una maqueta virtual de l’interior del local i dels equipaments de l’entorn mitjançant una aplicació de disseny 3D. I, per últim, van obrir perfils en les diferents xarxes socials per fer visible el seu negoci.\nLa realització del projecte va ser tot un èxit, com demostren les pàgines web i la valoració final per part de l'alumnat.


'PURE O' ÉS REALMENT UNA COSA? LA CONTROVÈRSIA AL VOLTANT DEL TOC PUR: BLOC SIZTA2SIZTA - ANSIETAT I ESTRÈS\nPrincipal Ansietat I Estrès El 'pur O' és realment una cosa? La controvèrsia al voltant del TOC pur\nEl Pure O és un diagnòstic real? Hi ha alguna cosa com 'TOC pur'? Quins són els símptomes de l'O pur i com es pot tractar?\nPer: CHRISTO DRUMMKOPF\nControlat per salvatges, pensaments intrusius que et causen angoixa sobre una base diària? Estàs convençut en secret que tens O pur?\nQuè és Pure O?\nPure O és un terme popularitzat per Internet per descriure un tipus de TOC que consisteix només en pensaments obsessius, sense cap dels comportaments compulsius típics.\nPerò O pur no només no és un terme clínic (no es pot obtenir un diagnòstic oficial de ‘O pur’), sinó que tampoc no existeix realment.\nAixò es deu al fet que Pure O és en realitat TOC, però amb una bona disfressa.També tindreu compulsions. És simplement que poden no ser tan evidents com les compulsions més relacionades .\nAixí doncs, aquí podria ser un terme més adequat«TOC obsessional principalment».\nUna revisió ràpida dels símptomes del TOC\nUna obsessió és un pensament repetitiu i desagradable que us provoca angoixa.Això pot ser un visual, una veu al cap o una directiva, un pensament que us empeny a fer alguna cosa impulsivament.\nUna compulsió és una acció repetitiva que se sentho heu de prendre i no podeu deixar de fer-ho.\nTots ho aconseguim pensaments angoixants ara i després. Per exemple, enmig d’un mala ruptura , podríem tenir un pensament intrusiu sobre voler matar el nostre ex. Per un moment ens sentim terribles, després reconeixem que només és un pensament i seguim endavant.\nAmb el TOC, no es pot deixar sol pensament negatiu . La teva ment li dóna sentit i acabes embolicat i molest. Per escapar de l’angoixa, fas una obligació. I el cicle continua.\nPer: Derek Clark\nUn exemple clàssic aquí és si en teniupensaments obsessius sobre els gèrmens que hi ha a tot arreu, esperant per fer-vos malalt. Així que us renteu les mans de manera compulsiva per sentir-vos millor.\nTot sobre compulsions\nLes compulsions ‘clàssiques’ del TOC sóncoses com rentar-se les mans, comptar, acaparament , revisar i ordenar coses.\nPerò no totes les compulsions són obvies.Les compulsions habituals quan es té O pur poden ser:\nevitar persones, llocs o coses(els vostres pensaments obsessius sobre coses terribles que passen si agafeu una determinada carretera vol dir que heu de recórrer compulsivament el camí)\nfent una àmplia investigació per ‘calmar-se’(teniu un pensament obsessiu sobre matar algú, així que passeu hores investigant psicopatia )\nproves(tens pensaments obsessius sobre ser gai, així que mira porno gai per provar-te)\nbuscant tranquil·litat(Truques constantment a un amic i et preguntes si ets bo, o t’afanyes a l’església i confesses cada vegada que penses fer mal a algú).\nLes compulsions ni tan sols han de ser físiques. Les compulsions poden, en canvi, ser cognitives, com passa sovint amb moltes ‘O pures’. Dit d’una altra manera, no comporteu les vostres compulsions en el món que us envolta, sinó en el món del vostre cap. Per tant, les pensions de les teves obsessions no només són, sinó que també ho són moltes de les teves respostes compulsives. El teu cap es converteix en el teu propi cau de tortures privat.\nLes obsessions que causen O pur són diferents de les TOC habituals?\nSembla que les persones que s’identifiquen amb O pura sovint tenen pensaments obsessius que són agressius, violents, brutals, desviats o sexual a la natura. Aquests pensaments no aporten plaer. Al contrari, van fermament en contra valors interiors .\nAixò pot semblar pensaments, imatges mentals o impulsos sobre:\nfent-se mal o d’altres\nfer coses sexuals estranyes a tu mateix o als altres\nfent coses vergonyoses o humiliants o tornant boig\nser quelcom anormal, com ara molt dolent o fins i tot dolent, o assassí, o desviant sexualment com un pedòfil, o sense valor .\nEs poden incloure temes habituals per a persones amb TOC principalment obsessiureligió, sexualitat, , moral i normes socials, responsabilitat, relacions romàntiques , i la violència.\nAquest tipus d’obsessions comporten vergonya i por . Potser la vergonya provoca una internalització de la resposta compulsiva, però no s’ha estudiat.\nCom són les compulsions mentals amb el TOC pur?\nLes compulsions pures O són sovint patrons mentals que heu creat per seguir amb les vostres obsessions o intentar evitar les vostres obsessions.\nSi les vostres obligacions es relacionen amb les vostres obsessions, llavors podeu fer coses com:\npassar per una llista de comprovació mental\nfes-te una xerrada divertida / tranquil·litza’t\nracionalitzar les coses\ncomproveu les vostres respostes.\nCreieu coses sexuals salvatges i, a continuació, comproveu si us desperta. O cada vegada que penses obsessivament en ser massa 'dolent' per a la teva parella, revises exactament la mateixa llista de comprovació que sempre fas sobre per què ets prou bo.\nSi voleu evitar els vostres pensaments obsessius, les vostres obligacions poden implicar:\nintentant substituir aquests pensaments per altres\ntenir un ritual de ‘desfer’\nbuidar la ment amb coses com comptar, tararejar, resar.\nTens pensaments sexuals salvatges i després cantes sempre la pregària del Senyor o demana perdó a Déu, encara que no siguis religiós. Cada vegada que penses fer mal a algú, compta enrere des de cent al cap. Sempre que penses en destruir coses, t’obligues a repensar l’escena d’una manera més agradable.\nPer què és important si tinc o no tinc compulsions?\nNegar-se a reconèixer les vostres compulsions pot significar que no obtingueu un diagnòstic adequat o que no l’equivoqueu.És possible que se us diagnostiqui que teniu trastorn límit de la personalitat o bé esquizofrènia , o li han dit que té confusió sexual. Tot això se suma a no obtenir l’ajuda adequada o fins i tot pot empitjorar el vostre estat.\nFins i tot podeu convèncer-vos que no teniu cap problema important, que només'Tenir una ment esbojarrada' o que només sigui algú 'amb pensaments realment pervertits'. I pots passar anys patint en silenci.\nEl Pure O és pitjor que el TOC ‘normal’?\nSi us identifiqueu amb l’anterior, patireu TOC igual quealgú que té compulsions externes.\nFins i tot es podria argumentar que estàs patint més, perquèla vostra ment sovint fa doble temps, amb obsessions i compulsions al cap.\nÉs possible que tingueu la sensació que ningú no us creurà, perquè no podeu ‘demostrar’ les vostres compulsions o pensaments tan fàcilment com algú amb un TOC directe. Així que Pure O et pot deixar solitari i avergonyit , o fins i tot té por de buscar ajuda.\nTractament i teràpia del TOC pur\nHi ha un 'medicament contra el TOC'? És cert que algunes persones ho trobenEls ISRS són útils si tenen TOC. Pot ajudar a disminuir l’ansietat perquè tingueu prou espai per afrontar les causes profundes del vostre compulsiu obsessiu.\nHi ha diversos tipus de teràpia de conversa per ajudar amb Pure O.I per a algunes persones això només és el tractament que trien. Les teràpies útils inclouen:\nTeràpia d’exposició- També s’anomena ‘ERP’, prevenció de la resposta a l’exposició. Sembla que funciona per a alguns amb Pure O i no per a altres. Igual que sona, us apropareu a propòsit a les coses que heu pensat obsessivament, augmentant lentament però amb seguretat la vostra tolerància.\nTeràpia cognitiu-conductual (TCC) - CBT es tracta d’aprendre a reconèixer els nostres pensaments i donar-los menys poder de manera que no hi responeu negativament.\nTeràpia d’acceptació i compromís (ACT) - Aquesta és una forma de teràpia més nova que us ajuda a acceptar-vos a vosaltres mateixos, als vostres pensaments i als vostres sentiments i, a continuació, comprometreu-vos a prendre mesures . Normalment, quan tenim TOC, resistim els nostres pensaments, cosa que ens condueix a les nostres compulsions. La idea és que l’acceptació redueix la necessitat d’actuar compulsivament.\nÉs hora de deixar de ser controlat per 'TOC pur'? Us connectem amb el líder . O ús per trobar un o bé i posar-se a parlar.\nEncara teniu alguna pregunta sobre el TOC pur? O voleu compartir la vostra experiència amb altres lectors? Utilitzeu el quadre de comentaris següent. Tingueu en compte que els comentaris es controlen i no permetem anuncis ni contingut inflamatori.


Font defensa el tercer pagador només per a “qui ho necessita” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nEl ministre de Salut, Albert Font, avui a Sant Julià de Lòria.\nDj., 05/05/2022 - 21:25\nFont defensa el tercer pagador només per a “qui ho necessita”\nEl ministre de Salut, Albert Font, descarta una generalització del règim del tercer pagador tal com demana la proposta d’acord del PS. Per a Font, “un tercer pagador urbi et orbi seria més aviat una prestació de confort”, mentre que limitar-lo a certes patologies o a certs sectors de la societat “que ho necessiten és una prestació de salut”.\nFont ha estat clar amb el seu posicionament i l'ha sustentat, bàsicament, en la qüestió del finançament de la sanitat. Al seu entendre, abans de plantejar-se obrir aquest règim a la totalitat del sistema cal analitzar els efectes que pugui tenir la reforma que s’ha començat a implementar. “Tenim unes reformes sanitàries de gran transcendència que estan en curs de desenvolupament, sobretot la cartera de serveis, que està en gestació”, ha apuntat, tot afegint que “no sabem els efectes de les reformes i no sabem els efectes sobre el finançament de la sanitat, en particular, s’ha veure si no l’agreujarà, partint del fet que ja està en una situació molt greu”. En aquest sentit ha recordat que aquest any el dèficit només per a la CASS, sense tenir en compte el dèficit derivat de les prestacions del SAAS, “superarà els 45 milions”. Per tant, “el que no podem fer és anar avançant sense veure els efectes de les reformes que ja estan començades. I això inclou el tercer pagador generalitzat”. Per a Font, la implementació d’aquest règim –que en cap cas suposa una cobertura del 100% del cost dels serveis i prestacions sanitàries, sinó pagar directament el 25% de la tarifa i no haver d’avançar la totalitat del preu esperant que després la CASS retorni el 75%– “per a qui no ho necessita seria una prestació de confort”, en canvi, donar-li “a qui ho necessita és una prestació de salut”. D’aquesta manera, “tota la dificultat del debat resideix en fer una línia de tall entre aquestes dues filosofies”.\nD’altra banda, i en relació amb la negociació amb els col·lectius sanitaris per la cartera de serveis, avui el ministre s'ha reunit amb el Col·legi de Metges. Una trobada que ha assegurat que ha anat “bé” i que ha estat “molt productiva”, ja que ha estat “de treball i no de controvèrsia ni reivindicacions”. Amb tot, ha recordat que l’organització i finançament de la cartera no es podia establir en una sola trobada i que per tant “ens hem donat deures conjuntament” per poder seguir avançant. El seu objectiu: “que no es visqui com un estira-i-arronsa, sinó com una comunió d’esforços per assolir un instrument que sigui el que la sanitat d’Andorra necessita”.\nJornades sobre salut planetària a Sant Julià\nEl Centre Cultural i de Congressos Lauredià serà la seu de les primeres Jornades de Salut Planetària que tindran lloc els propers dies 12 i 13 de maig del 2022 i que reuniran els màxims experts internacionals i nacionals en aquesta disciplina científica. El ministre Albert Font ha explicat que “les jornades permeten analitzar la interdependència entre la salut de les persones i la salut del planeta i que la salut planetària investiga temes com ara el canvi climàtic i la seva incidència en tots nosaltres o la biodiversitat, temes que com a Govern ens preocupen”. La jornada començarà amb una conferència d’obertura en què els organitzadors explicaran com Andorra està treballant en els Objectius de desenvolupament sostenible i on seguiran cinc taules rodones amb diversa temàtica: canvi climàtic, biodiversitat, tecnologia i innovació, entre d’altres.\nFont insta l'OMS a elaborar un reglament sanitari internacional


Curs PER/PNB a Inca i Felanitx. Inici 30 d'abril\nE. Nàutica >\nInici dels cursos de Patró d'Embarcacions d'Esbarjo i Patró de Navegació Bàsica a Inca i a Felanitx el 30 d'abril.\nLa titulació de Patró d'embarcacions d'esbarjo es la titulació que habilita el govern d'embarcacions d'esbarjo de fins a 15 metres d'eslora i potència adequada a l'embarcació. Es podrà navegar dins la zona compresa entre la costa i una línia paral·lela a ella traçada a 12 milles nàutiques de distància. També es permet la navegació entre illes als arxipèlags Balear i Canari.\nMés informació als següents enllaços\n- Fitxa PER\n- Fitxa PNB\nMés informació als telèfons 971 82 58 94 ò 689 02 72 98\nMés en aquesta categoria: Llicència de Navegació a Portocolom 12 de maig »


Els escombriaires de Salt arriben a un acord de matinada amb l'empresa i desconvoquen la vaga - Empordà\nL'assemblea de treballadors ha ratificat l'entesa aconseguida en una reunió maratoniana entre les parts\nSalt | 15·01·22 | 09:36\nUna illa de contenidors plena d'escombraries del carrer Major de Salt plena de deixalles el 14 de gener de 2022 ACN\nEls escombriaires de Salt han posat fi a tres setmanes de vaga. Ho han fet després d'una reunió maratoniana amb l'empresa FCC Medio Ambiente, que ha acabat a quarts de cinc de la matinada d'aquest dissabte, i de la ratificació posterior dels treballadors en assemblea. D'aquesta manera s'acaba amb 21 dies d'aturada i els escombriaires de Salt tornaran a recollir la brossa de la ciutat.\nHan fet falta quatre reunions de mediació entre les dues parts per arribar a un acord que, finalment ha estat satisfactori per treballadors i empresa. Tot plegat, després que l'Ajuntament donés 24 hores aquest divendres a les parts perquè es posessin d'acord, o si no, hauria fet actuar l'empresa que tenia contractada per netejar els contenidors.\nLa vaga de recollida d'escombraries de Salt va començar la nit del 25 de desembre. Els sindicats la van convocar al·legant dos motius: per una banda, la falta d'un conveni laboral i la contractació del personal eventual. Per l'altra, consideraven que hi havia pocs camions i molt vells i una plaga de rates. Des del primer dia, la quarantena de treballadors en vaga va instal·lar un campament davant de l'empresa i va passar a fer només els serveis mínims.\nPocs dies després de l'inici, l'alcalde de Salt va anunciar que es prendrien mesures perquè no s'estaven complint els serveis mínims. Uns mesures que s'han traduït en l'obertura d'un expedient sancionador en què el consistori preveia sancions de 100.000 euros a la concessionària. En paral·lel, els treballadors van rebatre al consistori que els serveis mínims s'estaven complint i, a més, feien serveis especials en zones on s'acumulava molta brutícia per evitar problemes de salubritat.\nL'Ajuntament però va fer públic aquest dimecres que el 81% de les illes de contenidors només s'han buidat tres o menys vegades durant els primers 18 dies de vaga. El dia abans de Reis, l'equip de govern va anunciar que el Departament de Treball els autoritzava a contractar una empresa externa per complir amb els serveis mínims.\nFCC va optar dissabte passat per reforçar els serveis amb personal d'altres localitzat per fer complir amb la petició i els escombriaires van denunciar l'empresa davant d'inspecció de treball. La darrera reunió de mediació ha arribat aquest divendres just quan l'Ajuntament ha llençat un nou ultimàtum a l'empresa: Si en 24 hores no neteja els contenidors, portarà treballadors externs. L'alcalde, a més, ha explicat que un segon informe de Salut Pública avala que cal una neteja exhaustiva dels carrers i espais públics per garantir "la protecció de la salut" dels ciutadans.\n4 La Policia Local de Castelló identifica i deté un home acusat d'un robatori frustrat a Figueres\n5 Castelló d'Empúries exhaureix les entrades per veure 'El Cant de la Sibil·la'


Quatre jugadors a la Masia | FCBarcelona.cat\nQuatre jugadors a la Masia\nEl gruix dels blaugranes convocats amb la seva selecció han marxat aquest dimecres cap a les diferents concentracions. Això ha fet que en la sessió preparatòria d’aquest matí s’hagi comptat amb només quatre jugadors del primer equip.\nDesprés del partit de Copa contra l’Alcoià, l’equip de Frank Rijkaard té ara una aturada de la competició fins al cap de setmana del 24 i el 25 de novembre, en què s’enfrontarà al Recreativo de Huelva. El motiu d’aquesta nova aturada són els compromisos de seleccions, que faran que el Barça s’entreni els pròxims dies en família. Després de la marxa de Messi, Milito i Ronaldinho, dissabte, aquest dimecres ha estat el torn de vuit jugadors més, que s’han incorporat a les concentracions amb les seves seleccions.\nHenry, Abidal i Thuram, amb França; Zambrotta, amb Itàlia; Puyol, Xavi i Iniesta, amb la selecció espanyola absoluta, i Bojan, amb la sub-21, ja no han participat en la sessió preparatòria que s’ha fet aquest dimecres al matí a la Masia.\nL’èxode d’internacionals ha fet que a l’entrenament només hi hagi hagut quatre jugadors. Valdés, Jorquera, Sylvinho i Gudjohnsen s’han exercitat al camp de la Masia. Excepte Víctor Valdés, que es va quedar a la banqueta, la resta de jugadors van ser titulars en el partit amb l’Alcoià. La sessió preparatòria ha estat dirigida per Johan Neeskens i Juan Carlos Unzué.\nEzquerro, treball al marge\nSanti Ezquerro, amb molèsties al pubis, s’ha exercitat al Camp Nou, on ha seguit el seu pla de recuperació. Pel que fa a Touré Yaya i Oleguer Presas, tampoc no han estat presents a la Masia, ja que s’han quedat treballant al gimnàs.\nUn dels altres absents de l’entrenament ha estat Giovani dos Santos, que té una contusió al turmell esquerre. Recordem que el mexicà va haver de ser retirat en llitera del camp de l’Alcoià després de rebre una dura entrada.\nL’absència de Márquez\nRafa Márquez, que, davant l’Alcoià, va tornar a la titularitat després de perdre’s els partits del Rangers i el Getafe, per lesió, ha estat absent en la sessió preparatòria d’aquest dimecres. El mexicà té permís del club fins dissabte per tractar assumptes personals.


Gent divergent – Teatre de Caixó\nDalí, salvador de si mateix\nBuscant una cançó\nAristòtil i Batman\nUn projecte de Teatre de Caixó colze amb colze amb Ateneu Castelló (Associació Dany Cerebral Adquirit) i Noviembre Films.\nGent Divergent és un grup de teatre format per persones amb dany cerebral adquirit i que estan vinculades a l’associació fundació Ateneu. Teatre de Caixó vam començar a treballar amb aquest grup l’any 2016 i des d’aleshores hem acompanyat un procés artístic que permet a aquest col·lectiu desenvolupar les seues capacitats i gaudir de l’art com a mitjà expressiu. Després de fer el muntatge d’una adaptació del Quixot de Cervantes, vam començar un projecte audiovisual amb la productora Noviembre Films, acompanyant al grup en la seua gira, registrant el procés i visibilitzant l’experiència d’aquests artistes. El resultat és el documental Gent Divergent que ací vos compartim.\nCONTINGUT DEL DOCUMENTAL\nEn el documental entrem en els assajos de la companyia, som testimonis de l’odissea de desplaçar-se en vehicles adaptats i arribar al lloc de representació, assistim a la transformació de persones en personatges, pugem dalt de l’escenari i quan s’alça el teló sentim al públic respirar el\nnostre Quixot. Un viatge on adaptem la nostra mirada per vore amb els ulls d’artistes que mai havien pensat que algun dia arribarien a fer el que estan fent: exposar-se i entregar-se de manera generosa, sincera i genuïna fent teatre.\nEs mostren moments d’assajos on brota l’espontaneïtat de les persones integrants, la diversió que es genera i els problemes que sorgeixen. Aquests moments s’intercalen amb entrevistes individuals on cadascú obri el seu cor per expressar el que estan vivint amb aquest projecte. I al remat vivim l’experiència de diverses representacions, en espais més o menys teatrals i davant de públic molt divers que comparteix les seues impressions amb la companyia. Moments de treball i de celebració que ens emocionen i amplien la nostra consciència de com és el món que ens envolta.\nPer a qualsevol consulta, envia un correu electrònic o truca per teléfon.Mail: teatredecaixo@teatredecaixo.com\n2022 Teatre de Caixó | Un treball web fet TransversalCoop


Uns premis que neixen amb polèmica\n22 setembre 2020 03:19\nLa decisió del jurat de declarar desert el premi Mallorca de Narrativa ha suscitat controvèrsia\nMoment del lliurament del Premi Mallorca de Poesia, que recaigué en Manel Marí.\nNo ha estat lliure de polèmica el fet que el jurat dels primers premis Mallorca de Narrativa declaràs la convocatòria deserta «per majoria». Tampoc no ha passat per alt el vot particular que féu un dels membres del jurat, format per Josep A. Grimalt, Guillem Frontera, Antònia Vicens, Biel Mesquida i Rosa Maria Planas. Diari de Balears s'ha posat en contacte amb un seguit d'escriptors perquè ens expressassin l'opinió sobre el tema.\nAntoni Serra ho té molt clar: «Jo som un home declaradament antipremis». Per tal cosa, «el millor que podia passar amb la primera edició dels premis Mallorca és que quedàs desert». Per Serra, els premis són una corrupció per a l'escriptor.\nGabriel Janer Manila també volgué opinar sobre els premis, dient que la declaració del premi desert no afectarà el prestigi dels guardons perquè «no en tenen, de prestigi. El prestigi s'assoleix a poc a poc, no just en començar», assegurava mentre expressava que un premi desert amb més de cinquanta obres presentades «és discutible».\nJaner explicà que el plantejament dels premis Mallorca és erroni: «Són uns premis que varen néixer contra uns altres (els Ciutat de Palma)». Janer apostà per la continuïtat dels premis Ciutat de Palma només en català i no per altres premis de nova creació. En ser qüestionat sobre què ha fallat en el veredicte d'aquests premis, ho tingué molt clar: «El jurat. Els premis han fallat perquè, probablement no varen saber triar un jurat prestigiós; de fet, és un jurat molt provincià».\n«És un insult als cinquanta participants. Estic furiós». Així de clar es manifestava Pere Morey i Servera, per a qui «hi ha d'haver algun dels manuscrits presentats que no sigui tan dolent com per no ser mereixedor del premi. Veig que és un acte d'elitisme del jurat. És una putada i la culpa és de determinats membres del jurat». Sobre si els premis continuaran l'any que ve, Morey augurà que «n'hi haurà, com a mínim, fins l'any 2007».\nL'escriptor i polític Damià Pons afirmava que «és una llàstima el que ha passat, però s'ha de respectar la decisió del jurat, que, per a mi, està format per gent qualificada». Pons volgué llevar importància al fet que el premi, en la primera edició, quedàs desert, «a qualsevol premi es donen aquestes circumstàncies». Pons apostà per la continuïtat perquè «si aquests premis naixien amb raons profundes, segons ens comentaren, és evident que el fet que siguin declarats deserts no pot eliminar aquestes raons profundes».\nTot i que Baltasar Porceera a la Biennal de Venècia, afirmà que «per a mi, que el jurat hagi pres aquesta decisió em sembla bé. Un premi sempre és la conjunció entre un jurat i un llibre». Porcel s'estranyà que no hi hagués un guanyador perquè, «en català, estam en l'etapa en què hi ha els millors novel·listes de la història». Afirmà, també, que ell no havia tingut oportunitat de presentar-se a aquesta convocatòria perquè no tenia cap obra enllestida.\nPere Rosselló Bover, professor, escriptor i antòleg, deia ahir que, encara que no és partidari de premis amb quantitats tan «ostentoses», va ser una «llàstima» que, entre la cinquantena de novel·les presentades, el jurat, al qui titllà de «perfectament qualificat», no en trobàs cap de digna de merèixer premi. «No crec que totes fossin tan dolentes». Partidari d'un «replantejament» del concepte d'aquest guardó, pensa que, «potser» el jurat es va veure impel·lit, «a causa dels 70.000 euros, a cercar una obra de primeríssima qualitat».\nMés dur en les seves afirmacions resultà Miquel Àngel Vidal, escriptor per a qui el jurat -«que em sembla de poca qualitat, excepte Guillem Frontera»-, s'«han carregat» el guardó. Vidal no creu que entre les 50 obres presentades «no n'hi hagués cap de qualitat» i opinà que al jurat faltaven, almenys, «un parell de noms rellevants a l'àmbit de tots els Països Catalans». Finalment, apuntà que «s'ha fet un favor flac a la cultura catalana».\nL'escriptora Maria Antònia Oliver comentava des de Catalunya que «em sap greu», però reflexionava sobre el fet que «un premi és una loteria». «Els membres del jurat són cinc persones que es reuneixen per opinar sobre les obres presentades, el que no vol dir que cap no sigui bona, sinó que no ho és al seu judici, i amb això no vull dir res contra aquest jurat». Oliver opinà que el jurat estava qualificat, «qualificadíssim, diria jo». Que en aquesta primera convocatòria hagi quedat desert no té perquè «perjudicar» una nova edició.\n«Em sembla fatal que en la seva primera edició hagi quedat desert, sobretot quan la participació ha estat tan alta; per a un premi en català podríem dir que massiva». Així s'expressava una altra escriptora, Maria de la Pau Janer, guanyadora de premis rellevants. Que el jurat no trobàs cap obra amb qualitat li sembla, com a mínim, estrany, i pensa que la seva decisió ha significat «una falta de tàctica important quant a «impulsar el premi». Al seu judici, el jurat «hauria d'haver intentat encarrilar una cosa digna per donar força» al guardó. El que va succeir va ser una cosa semblant a «voler-lo matar».


Joves, sexe i dubtes\nEls adolescents troben en les amistats més suport que a la família\nEls nois i les noies no afronten igual el primer acte sexual en parella\nLes noies comparteixen les seves inquietuds amb les seves mares, en el cas de la família.\nActualitzada 09/12/2018 a les 00:22\nL’edat mitjana d’iniciació al sexe dels adolescents europeus se situa entre els 13 i 14 anys, segons diversos estudis. Tot i això, els experts apunten que no hi ha una edat ideal, tot i que recorden que “les relacions en l’adolescència marquen després la manera de relacionar-se”, assegura Ana Trillo, psicòloga infantil i juvenil. Per aquest motiu, els professionals posen el crit al cel i diuen que els adolescents han de tenir una educació sexual adequada “per evitar que tinguin traumes en un futur”, remarca Carla Cachafeiro, sexòloga i experta en desenvolupament sexual. “Jo tot el que sé m’ho ha explicat la mare, amb qui tinc més confiança”, assegura l’Emma, una jove de 16 anys. Els pares resulten una figura d’autoritat en alguns casos per als adolescents que s’inicien en la pràctica sexual, sobretot pel que fa a la informació referent a les malalties de transmissió sexual i els perills que es deriven d’una mala praxi en l’activitat sexual. “A mi l’any passat em van abordar amb la xerrada del preservatiu i tot el que em pot passar si no em protegeixo de manera correcta”, relata la Marta, una jove de 15 anys. Tot i que cada vegada es parla més de la sexualitat a casa, encara hi ha una barrera entre pares i fills per parlar obertament sobre la pràctica sexual, segons asseguren els experts. Per aquest motiu, moltes vegades als adolescents els resulta incòmode parlar del tema amb els pares. “No sé per què, però em fa vergonya parlar d’aquests temes amb els meus pares i sempre intento esquivar la conversa”, assegura l’Alejandro, un jove de 16 anys. “Al final depèn molt de la relació que tinguis amb els teus pares, però les noies tendeixen a parlar més amb les seves mares i els nois amb els pares”, apunta Ana Trillo. “Jo amb la meva mare m’ho explico tot, li pregunto alguns dubtes que tinc i ella sempre em recorda que puc comptar amb el seu parer en aquests temes”, manifesta la Bruna, una altra jove de 16 anys.\nPer aquest motiu, els joves troben en els seus amics suport per compartir inquietud sobre la primera pràctica sexual i com afrontar-la. “Amb els meus pares no he passat del tema del condó, mentre que amb els amics sí que puc parlar més tranquil·lament, sobretot pel que fa als temes sentimentals i de pors per la primera vegada”, assegura la Carla, de 15 anys. “Entre els amics és més fàcil compartir experiències i preguntar sobre com serà la primera vegada o com hem d’actuar. Als meus pares mai els ho preguntaria”, hi afegeix l’Alejandro. Tot i això, els nois i les noies no tendeixen a mesclar-se per parlar sobre aquest tema. “Jo amb les meves amigues sí que comento el que descobreixo del meu cos i què és el que més m’agrada, però amb els amics resulta més difícil perquè els nois ho veuen des d’un punt de vista més pervers”, assegura la Rosanna, una jove de 16 anys que es va mostrar obertament homosexual des de les primeres pràctiques sexuals.\nLa primera pràctica sexual és també un dels temes que més preocupa als adolescents, ja que “comencen a explorar un terreny nou per a ells on s’enfronten a una escena que socialment s’ha construït des del punt de vista masclista i que està plena d’estereotips”, explica Carla Cachafeiro. “La primera vegada has d’estar segura de tu mateixa i tenir seguretat amb la parella, per això jo, tot i que tinc parella, no estic preparada encara”, assegura la Marta. “Jo fins que no em vaig sentir preparada i no tenia confiança en la meva parella no vaig fer el pas i ara, cada vegada, és millor”, relata la jove Carla. Tot i això, el fet de no tenir parella no implica que els adolescents s’iniciïn a la pràctica sexual, independentment de la seva orientació sexual, segons els experts. “Jo no tenia xicota quan ho vaig fer però tenia confiança amb l’altra persona i això em va fer perdre la por”, admet el Manel, un jove de 17 anys. “Jo tot i que ja soc activa sexualment no tinc companya, formalment, i això no implica que no practiqui sexe”, diu la Rosanna.\nD’una altra banda, els rols que s’adjudica als nois i a les noies socialment també poden influir en la primera pràctica. “Tinc por de fallar la primera vegada que ho faci”, admet l’Alejandro. “Els nois tenen la pressió de portar la batuta i això els pot provocar disfuncions que sense aquesta no tindrien”, assegura Cachafeiro. Entre les noies, no obstant això, la pressió se centra en la por a patir dolor, segons els experts. “Al principi tens una mica de por, de nervis, perquè no saps com reaccionar, com comportar-te, però després vas aprenent i sempre hi ha una primera vegada per a tot”, admet l’Emma. Aquesta pressió no existeix únicament en les relacions heterosexuals, “les primeres relacions són iguals per a tothom; sigues gai, lesbiana o hetero, t’enfrontes a la por al desconegut de la mateixa manera”, remarca Ana Trillo. “El fet de ser homosexual no facilita enfrontar-te millor a la primera vegada, és igual de difícil, perquè en aquesta societat i en l’edat que tenim les inseguretats de ser com som i del nostre físic ens perjudiquen molt a l’hora de tenir sexe amb una altra persona”, assegura la Rosanna. “Entre nois també existeix la pressió, potser més de ser efectius, però hi és i t’has d’enfrontar a ella”, relata el Marc, un jove homosexual de 17 anys. A banda de la pressió per fer-ho bé, “els adolescents acostumen a viure la sexualitat amb molta vergonya i culpa. La vergonya d’haver-ho fet i de les pràctiques que els agraden. En el moment de descobrir-ho també hi ha moltes pors i fins i tot cohibicions. Com que l’educació sexual va dirigida a prevenir malalties i evitar embarassos no desitjats, no saben quines coses poden ser normals”, assegura la sexòloga. Per aquest motiu, els professionals demanen una educació sexual més profunda i que abraci més enllà de la part fisiològica a les escoles. “A l’ESO vam rebre una xerrada, però res, sols posar-nos el condó i poc més. Jo crec que hauríem de poder tenir una figura que ens ajudi quan tenim un dubte i ni els nostres amics ni els nostres pares ens poden ajudar”, reivindica l’Alejandro. “Crec que el tema del condó el tenim més que clar, no vindrien malament algunes classes on algú vingués a trencar mites”, relata la Paula, de 16 anys. “Si sabéssim més no recorreríem a YouTube o a Internet per informar-nos-en”, admet la Rosana.\nD’una altra banda, “si es normalitzés el sexe entre els joves es trencarien molts tabús com, per exemple, la masturbació”, assegura Carla Cachafeiro. Un punt de l’activitat sexual d’una persona que continua sent tabú entre els joves, especialment entre les noies. “No es normal sentir dir a una amiga que es masturba, però clar que entre els amics parlem que ens masturbem”, assegura l’Adrián, un jove de 15 anys. “Crec que totes les noies ho fan, però quedes malament si ho dius públicament. Com de fresca o de pervertida”, relata la Paula. L’autoexploració del cos “també és important i no s’ha d’oblidar com una part de la sexualitat juvenil, de fet és un dels terrenys que abans comencen a explorar els adolescents, cap als 12 o 13 anys tenen els primers impulsos sexuals”, explica la psicòloga Ana Trillo. “Jo no recordo ben bé quan vaig començar a interessar-me pel sexe. Sí que em feia palles, però fins als 16 no ho vaig fer per primera vegada amb la meva xicota, ara ja ho veig normal”, assegura el Pol. “No crec que hi hagi una edat d’iniciació, cadascú ho fa quan vol, no hi hauria d’haver pressions”, diu la Bruna. Tot i aquest interès i normalitat respecte al sexe entre els joves “encara ens falta molt. Cada cop estem més alliberats, en comparació a anys enrere, però encara queda molt camí per fer. Des de parlar-ho a casa amb naturalitat fins a convertir-ho socialment en una dimensió més de la nostra vida”, afirma Cachafeiro.\nEl porno, una visió esbiaixada\nEls joves pensem que cardar serà com als vídeos porno, però no som conscients que és una ficció”, sentència l’Alejandro, de 16 anys. La pornografia resulta un material a l’abast dels adolescents, el qual pot resultar un problema “perquè crea expectatives irreals del que després es trobaran al llit”, argumenta Carla Cachafeiro, sexòloga. “Jo veig porno per masturbar-me i passar una bona estona, però sé que amb la meva xicota no serà així”, admet el Marc, de 17 anys. Els nois, a diferència de les noies, troben en el porno una font d’inspiració per a relacions futures. “A mi no m’agrada, perquè no m’atreu, no ho veig real, a més sempre és ‘me follo a mi hermana...’ i em sembla fastigós”, afegeix la Maria, de 17 anys. “Els rols que mostra la pornografia que poden trobar els joves a Internet són un perill, ja que la dona sempre està a la posició submisa”, afegeix Ana Trillo. “El porno dona models que no són saludables i perpetua les pràctiques masclistes, la violència i abusos sexuals”, afegeix Cahafeiro. Els experts posen el crit al cel, d’altra banda, perquè creure el que s’està veient a les pantalles pot provocar frustracions futures. “Si un noi s’informa de com fer-ho per primera vegada amb la seva companya a través del porno, malament. Ells no són capaços de discernir moltes vegades i per tant en aquest punt és on hauríem d’incidir els professionals”, relata Ana Trillo. “Però no sols passa amb la pornografia, a les sèries actuals es parla d’una llibertat per a la qual potser no estem preparats avui en dia, que potser ens falta informació per entendre el que implica”, matisa la psicòloga. Els professionals incideixen en la necessitat de crear un imaginari real. “Naturalitza tot un món que no és saludable, ni per als nois ni per a les noies”, relata Cachafeiro. Però aquest no és l’únic punt conflictiu, sinó la visió de la dona en la relació i la manca de representació d’altres orientacions sexuals. “Jo li pregunto a la mare per què no hi ha porno per a dones, per què les lesbianes no tenim un porno propi?”, qüestiona la Rosanna, una jove de 16 anys. “El noi que es pensi que la primera vegada serà així s’equivoca”, remarca la Marta, jove de 15 anys. “És clar que es pot veure porno per passar una bona estona, si volen, però com a exemple, no”, afegeix la Bruna, de 16 anys.\nRevolució sexual 3.0 va dir..La majoria de joves creixen en famílies desestructudas i pares promiscus, sense arrelament moral, ni emocional, buits, sense espiritualitat, sense cultura social, sense compromís polític, sense valors transcendents més enllà de l'hedonisme individual. És el resultat de l'alliberament sexual, de la promiscuïtat convertida en màrqueting i en negoci, sexe des dels 12 anys, sexe "obert" a noves experiències, però res de relacions emocionals serioses i per descomptat res de fills.\nNo sé en quina estadística et bases per anunciar el de:\n"la majoria de famílies estan desestructurades, pares promiscus ...ect "de fet crec que ho dius per inèrcia doctrinal.Al cas el que si he trobat, és que les famílies que es troben en situació de privació material severa.\nL'alliberament sexual no és la causa dels mals d'aquest món, et diria més, els orgasmes són beneficiosos per qualsevol ésser humà. Jo el que no veig molt natural i normal són els celibats.\nVivim en un segle ple de avensos (technologics, socials) i Andorra no fa mes que anar enrere, comentaris com el teu de promiscuitat demostren la mentalitat tancada i retrograda de molts andorrans.\nel fet de no tenir l'abortament, el casament de persones del mateix sexe entre altres nomes fan que Andorra sigui vella i els joves vulguin marxar. Jo crec que falta una maduracio per part del pais, falten uns drets fundamentals per el benestar fisic i psicologic dels menors, les dones, la comunitat LGBTQ+... I de veritat, comentaris de promiscuitat fan fastic, cadascu es lliure de fer el que vulgui amb el seu cos, i si una persona de 13 anys vol mantenir relacions sexuals no es un tema de promiscuitat.\n#1 Revolució sexual 3.0\nLa majoria de joves creixen en famílies desestructudas i pares promiscus, sense arrelament moral, ni emocional, buits, sense espiritualitat, sense cultura social, sense compromís polític, sense valors transcendents més enllà de l'hedonisme individual. És el resultat de l'alliberament sexual, de la promiscuïtat convertida en màrqueting i en negoci, sexe des dels 12 anys, sexe "obert" a noves experiències, però res de relacions emocionals serioses i per descomptat res de fills.\nEl MoraBanc Andorra s'estrena a la Lliga Endesa amb una exhibició contra l'UCAM\n1. El MoraBanc Andorra s'estrena a la Lliga...\n2. La setmana de l'isard clou amb més de 140 ...\n3. Senyalització viària amb pictogrames per una A...\n4. El PS s'oposa a una taxa de tinença de gossos\n5. Turistes i banyistes\n8. Rosa Maria Rosell Grijota\n9. Dempeus, noies i nois confirmats!\n10. Som-hi, tornem a les celebracions litúrgiques


Psicologia de lEsport per atletes | Atletisme Català\nInici General Psicologia de lEsport per atletes\nPsicologia de lEsport per atletes\nNingú dubta de la importància del factor psicològic en la competició. Tot atleta en algun moment ha deixat de confiar en si mateix, li ha pogut la pressió o sha espantat en veure el llistó un sol centímetre més amunt de la seva marca. Daltra banda, també sha crescut i ha tingut rendiments inesperats o ha viscut moments dabsoluta concentració en que tot sortia com una seda. La Psicologia de lEsport estudia totes aquestes experiències i intenta afavorir el rendiment dels esportistes i el seu benestar.| Índex de la xerrada – Què és la Psicologia de lEsport. – LEntrenament Psicològic. – La importància dels objectius. – Planificació de les competicions. – Control de lansietat. – Les rutines precompetitives – Gestió de lesforç i la motivació en la cursa. – Entrenament i sobreentrenament. – Els hàbits de vida. Ponent: Marta Ocaña Mariné és Llicenciada en Psicologia i Màster en Investigació en Psicologia Bàsica per la Universitat Autònoma de Barcelona. Ha treballat com a docent de Psicologia de lEsport a la UAB i de Psicologia General a la UNED. Actualment, combina la seva feina com a Psicòloga Infantil amb la Psicologia de lEsport i codirigeix la web dinformació sobre Psicologia www.actualpsico.com. La seva pasió a nivell esportiu és latletisme, disciplina en la que participa desde la infancia. Dirigida a: atletes professionals i aficionats, entrenadors i pares. Des de la secció d\_’atletisme del Cerdanyola Club Hoquei s\_’ha organitzat pel proper dia 21 de maig de 2010 a les 19:30 una xerrada/col.loqui sobre psicologia i esport. Preguem confirmació xavi.mimo@coac.net a tots els que volgueu assistir. La xerrada tindrà lloc a les oficines del club, carrer Santa Anna, s/n de Cerdanyola del Vallès. Si algú te alguna pregunta, inquietud o dubte que fer amb anterioritat, ens pot enviar la pregunta per mail i la ponent respondrà el dia de la xerrada.


Tiraran a terra tota la filera d'immobles que hi ha darrera del número 1 del carrer de Barenys.\nEls 29 immobles expropiats aniran a terra per tal de poder encabir els calaixos per on transcorrirà\nActualitzada 23/01/2022 a les 19:35\nEl pròxim dilluns, 24 de gener, entraran les màquines per començar l'enderroc dels 29 habitatges afectats per les obres de canalització del barranc de Barenys de Salou, un projecte que té com a objectiu acabar amb les inundacions que es produeixen de forma recurrent al barri de la Salut, a la zona de Ponent, cada cop que hi ha un episodi de fortes pluges.\nDurant aquests dies s'han estat duent a terme els treballs previs a les obres, consistents en el desviament de les xarxes de servei, per tal que, si no hi ha cap imprevist de darrera hora, dilluns es doni inici a un projecte que s'arrossega des de fa anys. Tanmateix, les darreres setmanes s'han tapiat alguns dels habitatges expropiats per tal d'evitar l'ocupació d'aquests.\nEls enderrocs que comencen dilluns són els dels immobles que han estat expropiats en el tram entre les antigues vies de tren i el passeig Miramar, és a dir, tota la filera d'immobles que hi ha darrere del número 1 del carrer de Barenys. El projecte de canalització del barranc de Barenys requerirà també les expropiacions dels terrenys que hi ha entre la via del tren i el vial del Cavet. Les expropiacions d'aquest primer tram van culminar a finals de l'any passat i han anat a càrrec de la Generalitat de Catalunya. Els enderrocs són necessaris per a poder construir els quatre calaixos que han de canalitzar les aigües de Barenys fins a la seva sortida al mar.\nEl Govern, a través d'Infraestructures.cat, va adjudicar els treballs finançats per l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) d'un projecte, les obres del qual s'han dividit en dos lots que executaran les empreses Lantania –en aquesta primera fase– i Copcisa, per valor de 3,1 milions d'euros i 4,5 milions d'euros –sense IVA–, respectivament. Així, l'import global de la canalització del barranc ascendirà a més de 8 milions d'euros.\nEls dos lots en els quals s'ha dividit el projecte fan referència als dos trams del barranc que s'adequaran. El primer és el que afecta el tram final, entre la via del ferrocarril i el mar, amb la canalització subterrània i contempla els treballs que comencen dilluns amb l'enderroc de les finques. El segon lot és el que va de la via de tren fins al vial de Cavet, i en aquest àmbit l'aigua circularà en superfície.\nUn cop s'hagin enllestit els treballs de canalització del barranc de Barenys, aquest tindrà una capacitat de desguàs de 140 metres cúbics per segon des del vial fins al mar. Els treballs, que podrien finalitzar al llarg de 2023, canviaran completament la fisonomia de la zona.\nUna de les darreres inundacions al barri de la Salut es va produir el 23 d'octubre de 2019 quan va quedar completament anegat després que el barranc de Barenys es desbordés a causa d'una llevantada. Les aigües van sortir-se'n del seu cabal a l'alçada del vial de Cavet, que és la carretera que uneix Salou amb Cambrils. Al barri de la Salut, l'aigua acumulada al carrer arribava al mig metre d'alçada, una circumstància que s'ha repetit constantment en episodis de fortes pluges. Un fort temporal de mar també va provocar estralls el gener de 2020, però el barri de la Salut acumula un llarg historial d'inundacions als seus carrers.\nComenta el contingut : Dilluns s'inicia l'enderroc dels habitatges afectats per la canalització de Barenys


Adjudicada per 1,55 milions la reforma del carrer Sant Jordi del Pas\nLes obres començaran a principi de juny i duraran 16 mesos\nSimulació del carrer Sant Jordi després de la reforma\nActualitzada 13/05/2021 a les 20:18\nEl comú d'Encamp ha adjudicat aquest matí en una sessió extraordinària els treballs del carrer Sant Jordi del Pas de la Casa a l'empresa Copsa per 1.558.056 euros com millor oferta de les set que s'han presentat al concurs públic. La primera fase afectarà els extrems nord del carrer de les Pistes i el sud, del carrer de les Abelletes i el comú informarà la setmana propera "als veïns i comerciants de la zona concreta per on es començarà l'actuació", segons han informat en un comunicat.\nEls treballs s'iniciaran a principis de juny i la cònsol major, Laura Mas, ha destacat que "duraran uns 16 mesos" i que cal "avançar tot el possible abans de l'obligada parada per l'hivern" i per això s'ha fet l'adjudicació ja sense esperar a la propera sessió ordinària del consell de comú que es farà en 15 dies. La corporació ha previst per no haver de tancar el trànsit en el carrer afectat per la reforma.\nLa remodelació del carrer Sant Jordi servirà per canviar el ferm, els serveis, ampliar les voravies, col·locar nou mobiliari urbà, canviar la il·luminació, fer punts de recollida d'escombraries tancats i coberts i reconstruir la caseta de turisme en una nova placeta que estarà a la meitat del carrer. Aquesta millora permetrà crear "un nou espai de dinamització a la part alta a tocar de la zona d'aparcament dels autobusos", destaca el comú.\nEl PS + Independents d’Encamp defensa la necessitat d'avançar les obres\nEl Partit socialdemòcrata ha fet saber en un comunicat que, ha vist "oportú" que se celebrés un Consell de Comú extraordinari per l'adjudicació de les obres de la reforma del carrer Sant Jordi del Pas i que han votat favorablement. El líder socialdemòcrata d'Encamp, David Rios, ha dit que "és necessari que es facin al més aviat possible" i que el que faran ara és "controlar que els terminis es compleixen, i que es respecta el marc pressupostari".