1 de octubre de 2020 (13:16 CET)\nLa Generalitat ha iniciat les obres de rehabilitació de les estructures, cobertes i façanes dels edificis que integren els antics tallers ferroviaris de Torrent de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV), amb la finalitat de garantir i millorar les condicions de conservació d'aquestes instal·lacions.\nEl pressupost dels treballs de remodelació estructural del recinte que realitza FGV ascendeix a 758.639,41 euros, IVA inclòs. El termini d'execució s'ha establit en huit mesos.\nLes intervencions previstes permetran rehabilitar les parts més deteriorades d'aquest conjunt arquitectònic, com a sostres, façanes i alguns elements auxiliars com a depòsits, portes i tancaments exteriors.\nEls tallers i cotxeres de Torrent van ser projectats per l'enginyer Santiago Castro Cardús i posats en servei per la Companyia de Tramvies i Ferrocarrils de València l'any 1963. S'empraven per a realitzar el manteniment del material mòbil que l'esmentada empresa utilitzava en la línia que unia València amb Villanueva de Castellón, que hui és part de la línia 1 d'FGV.\nActualment, aquest complex de naus industrials, al costat de la seua platja de vies, serveix també de depòsit de la col·lecció de Material Històric d'FGV. Aquestes instal·lacions, tancades actualment al públic, acullen més de 70 trens i tramvies històrics els segles XIX i XX, 13 dels quals estan totalment restaurats.\nEntre les peces conservades destaquen el tramvia de cavalls del segle XIX, l'últim que va circular a València abans del tancament del servei en els anys 60 del passat segle, trens com 'Els portuguesos' o el cotxe Saló Break.


Passatgers i transbordadors de cotxes Lerwick\nLerwick preus de bitllets de passatgers i transbordadors de cotxes, horaris, reserves de bitllets i informació per a transbordadors navegant des de Lerwick a Aberdeen i Kirkwall.\nComparar ferri bitllet preus disponibles a Lerwick en temps real i reservar els bitllets disponibles automòbils i passatgers d'avió Lerwick navegant des de Lerwick, Aberdeen i Kirkwall amb els transbordadors NorthLink ferri de línia en línia amb confirmació immediata. Cerca personalitzada\nPreus de les entrades i Reserves Entrades llibre Lerwick Ferri amb NorthLink línia de ferri per als transbordadors que naveguen des de Lerwick a Aberdeen i Kirkwall en línia amb antelació per gaudir el preu del bitllet de ferri disponible més barat.\nEl preu que veu és el preu que es paga. No hi ha extres ocults ni sorpreses com el recàrrec per combustible addicional o càrrec per servei i no et cobren res extra per pagar amb una targeta Visa. El preu que li citem el seu bitllet del passatger o Lerwick ferri seleccionat, allotjament a bord i tipus de vehicle és tot haurà de pagar, i això és una promesa. Per obtenir un preu de bitllet de ferri Lerwick i reservi el seu bitllet de ferri de manera segura en línia si us plau utilitzeu el formulari de reserva de ferri en temps real a l'esquerra. Vostè també és capaç d'afegir un hotel al seu destí, o en qualsevol altre lloc, per la seva bitllet de ferri en completar la seva reserva de bitllets de ferri. Més Sobre Lerwick\nLerwick, La capital de les illes Shetland, rep el nom de l'antic nòrdic Leirvik que significa badia fangosa. A l'abric de Bressay, el port natural atrau una àmplia gamma d'embarcacions de visitar. La ciutat té molt a oferir als visitants i li donarà a conèixer la identitat única de Shetland. Lerwick es va fer important relativament tard en la història de les illes Shetland, basant-se en el comerç de la indústria d'arengada holandès i no aconsegueixen valors de capital en el segle 17th.\nEn Freefield, Moll de Cal va ser el centre de la indústria pesquera de Shetland i el major vaixell construït a Lerwick, la barca del Nord britànic, va entrar a l'aigua aquí a 1836. El moll és ara la seu del Museu i Arxiu de Shetland.\nLerwick és l'única ciutat de Shetland, amb una població d'al voltant de 7,500 - encara que gairebé la meitat de les persones 22,000 de les illes viuen dins 10 milles del municipi escocès.\nBressay de so, el tram de mar arrecerada entre la part continental de Shetland i l'illa de Bressay, ara sembla un lloc obvi per a un port. Però fins al voltant de 1625 només hi havia unes quantes barraques aquí reunits al voltant d'un Leir-Vik, nòrdica per "Badia de fang". Al juny de cada any a partir de 1602 la flota pesquera holandesa es van reunir a Bressay de so en la recerca de la migració d'arengada. Shetlanders van establir refugis temporals al llarg de la riba del so per al comerç amb els holandesos. El festival anual resultant es va fer famosa per l'embriaguesa i la immoralitat. Un resident piadosa de Scalloway, capital de Shetland en el moment, es va referir a "la gran abominació i la maldat comesa anualment pels holandesos i la gent del camp ..." Durant molts anys, les autoritats insisteixen que les barraques que van sorgir al llarg de cada so Bressay estiu es va incendiar després que els holandesos havien anat. Però per 1650 l'establiment aquí s'estava tornant més permanent, i el Govern s'estava tornant cada vegada més preocupats per l'interès dels holandesos a Bressay so i en Shetland en termes més generals. En l'època de la segona guerra entre la Gran Bretanya i Holanda a 1665, la preocupació havia augmentat prou com per justificar la construcció d'una fortalesa del port amb vistes a Lerwick. Aquesta tarda es va convertir en Fort Charlotte. Ara està tancat per la ciutat, i amb la recuperació de terres i la construcció de nous molls, ja no domina la costa com un cop ho va fer. Lerwick va continuar creixent al voltant de la fortalesa. En el fons era el carrer comercial, paral·lela a la costa i envoltada per edificis en ambdós costats, com Stromness a Orkney. L'accés al mar era a través dels espais entre els edificis a la banda del carrer cap al mar, el que va portar als embarcadors i molls individuals. Un sentit de com aquest cop semblava pot ser adquirida a l'extrem sud-est del carrer comercial. El Lodberrie, l'edifici més enllà del Queens Hotel, es canvia poc des dels 1700s. La riquesa de l'areng va portar va permetre una important ampliació prevista de Lerwick, es va centrar en la multa Ajuntament. Aquest va ser construït en 1884 al lloc més alt disponible, amb el seu retorn al port i enfront de la nova ciutat. En el moment en Zetland es va convertir en un comtat separat de les Orcades, també en 1884, Lerwick era la llar natural per als edificis del comtat, que van ser construïts prop de l'Ajuntament. Ja en 1736 era possible navegar des de Lerwick a Leith, encara que la via més fiable era a través d'Hamburg! D'1750s un millor servei s'havia establert, principalment per exportar ponis Shetland per al seu ús en les mines de carbó angleses. D'1836 hi havia un servei de vapors a Aberdeen, i per 1900 això també vinculat a Kirkwall i Leith. Fins 1901 la població de Shetland es va basar en el ferri pels serveis mèdics, que s'espera que surti per a qualsevol tractament que necessitaven al Royal Infirmary d'Edimburg. Els 1970s van ser un període de grans canvis per Shetland. En un nivell simbòlic, el Consell del Comtat de Zetland es va convertir en Shetland Islands Council a 1975. I per llavors Shetland s'estava convertint ràpidament en el centre de l'auge del petroli del mar del Nord amb una gran terminal de baix construcció en Sullom Voe. Com l'única ciutat de Shetland - i per tant de Gran Bretanya més al nord - Lerwick es va convertir en el focus de gran expansió. El port va seguir creixent cap al nord, i l'extensa promoció d'habitatges es va dur a terme a l'oest i sud oest. El desenvolupament més recent ha inclòs nou edifici al voltant d'una part de la riba del llac de Clickimin. Això va portar edifici en Lerwick a punt de partida, per a una illa a l'extrem sud del llac és la llar de la Broch molt ben conservada, de Clickimin, originalment construït fa alguns anys 3000: per un ampli marge l'edifici més antic de la zona. Lerwick d'avui és una fascinant barreja del vell i el nou. És un port de treball gran i ocupat, i el terme per als transbordadors NorthLink a Kirkwall i Aberdeen. Transbordadors a altres destinacions a Escandinàvia, Fèroe i Islàndia també són visitants regulars, i la Bressay Ferri opera des d'aquí. A l'extrem nord del port és la DBO de Gremista, una cabina de pesca des dels 1700s obert a l'estiu com a museu. Carrer comercial i els seus voltants conserven un encant poques vegades vist en altres parts aquests dies. Ofereix una àmplia gamma de fascinants botigues petites i és també la llar de Centre de Turisme de Lerwick, un dels millors d'execució i més útil que és probable trobar en qualsevol lloc a Escòcia. Escalada qualsevol de les closses que s'executen al turó del carrer comercial que porta a la nova ciutat, mentre que al sud del promontori de La Knab dóna una vista espectacular de Bressay ia través dels més nous, les parts meridionals, de Lerwick. Millor Garantia de Lerwick Ferry Preu de l'entrada\nGarantia del millor preu - Sempre li oferim la nostra més baix NorthLink Ferry Línia de passatgers i transbordadors de cotxes preu de les entrades disponibles des de i cap a Lerwick. No hi ha extres ocults ni sorpreses com el recàrrec per combustible addicional o despeses de reserva i també que no et cobren res extra per pagar amb una targeta Visa. El preu que citem seu bitllet de ferri Lerwick seleccionat, allotjament a bord i tipus de vehicle és tot haurà de pagar, i això és una promesa!\nEn l'improbable cas que trobi el mateix en tot targeta integrada de ferri Lerwick més barat en el fullet de qualsevol altre operador turístic li prometem que farem el nostre millor esforç per superar aquest preu, o per oferir l'opció de sol·licitar un reemborsament. Per reservar bitllets de ferri d'automòbils de passatgers i Lerwick favor clica aquí. Atenció al client, televendes i Contacte amb nosaltres en ferryto.com que són capaços d'obtenir preus en temps real de bitllet de ferri Lerwick, comprovar la disponibilitat de bitllets i llibre car ferri de passatgers des de i cap a Lerwick al nostre preu de butlleta disponible. Ferryto.com és part de la major xarxa de distribució de bitllets de ferri en línia del món proporcionant la capacitat de reserva sobre els operadors de ferri europeus principals incloent 80 de Lerwick i sobre 1,200 rutes altre ferri a tot el Regne Unit, França, Espanya, Irlanda, Holanda, Europa de l'Est, la Mediterrània, el Bàltic i el nord d'Àfrica. Per obtenir més informació, respostes a preguntes freqüents o posar-se en contacte amb nosaltres directament si us plau clica aquí. Sobre nosaltres


L'Ajuntament commemora el Dia Internacional de la Dona Treballadora amb dansa al Teatre i decreta serveis essencials amb motiu de la convocatòria de vaga - Ajuntament de Palafolls\n11/11/2019 | 21:20 h\nEn motiu del Dia Internacional de la Dona Treballadora, l'Ajuntament se suma al manifest emès per l'Associació Catalana de Municipis i per la Diputació de Barcelona en els quals es defensen els drets socials, polítics i econòmics de la dones i reivindiquen la igualtat efectiva entre dones i homes.\nParal·lelament, davant la convocatòria de vaga l'ens ha decretat serveis mínims per garantir d'una banda el dret de vaga i per l'altra l'atenció diutadana, sobretot en el cas de la Llar d'Infants municipal, el Servei de Respir i l'OAC.\nPel que fa a la vessant més festiva i cultural de la jornada reivindicativa d'aquest 8 de març, aquesta anirà a càrrec del Casal de la Dona que continua amb la jornada de portes obertes de l'entitat i també per part de l'Àrea de Cultura de l'Ajuntament. Concretament la proposta cultural es tracta d'un giny a la dansa contemporània a càrrec de la companyia Esluan Alven. L'esdeveniment tindrà lloc a l'equipament del Teatre de Palafolls a les 20.30 h.\nEl Servei de Respir també commemora aquest 8 de març amb diferents tallers i activitats de conscienciació.\nManifest 8 de març de 2019 - ACM\nManifest 8 de març de 2019 - Diputació de Barcelona


S’obre el primer termini de la convocatòria 2009 de les Acciones Complementarias del Plan Nacional | Universitat Ramon Llull\nInici»S’obre el primer termini de la convocatòria 2009 de les Acciones Complementarias del Plan Nacional\nA) Organització de congressos, seminaris i jornades.\nB) Accions concertades de caràcter científic-tècnic.\nC) Activitats de vaixells oceànics i a l’Antàrtida.\nD) Preparació de propostes per a la participació a equips de recerca espanyols del VII Programa Marc. Aquests ajuts es podran demanar amb anterioritat o amb posterioritat a la proposta del projecte\nE) Accions de política científic-tenològica. En especial, les activitats destinades a promoure estudis feministes de les dones i el gènere.\nF) EXPLORA: S’adreça a propostes de recerca imaginatives i radicals. Només es podrà presentar una acció d’aquest tipus com a investigador/a responsable\nLa sol•licitud haurà d’omplir-se de manera telemàtica (Instruccions) i haurà d’estar signada per tot el personal investigador integrant de la proposta abans d’enviar-la a l’Oficina de Recerca i Innovació.\nAquesta convocatòria té diferents terminis (tres, en el cas de les modalitas A, B, C, D i E; dos, en el cas de la modalitat F). Aquest primer termini és comú a totes les modalitats, i la presentació de sol•licituds a l'Oficina de Recerca i Innovació s'haurà de realitzar fins al 27 de març de 2009.\n+info: Guia omplir sol·licituds / Convocatòria


CES (Community Exchange System) – Ecoxarxa Safor-Valldigna\nEl CES (Community Exchange System) és una xarxa a nivell mundial, de xarxes d’intercanvi comunitari, que permet als seus participants l’intercanvi multirecíproc de béns, serveis i coneixements, sense la necessitat de fer ús de les monedes oficials, permetent la interacció amb elles.\nLes monedes socials que ja s’utilitzen activament, són les utilitzades per les xarxes d’intercanvi local que existeixen o s’estan engegant des dels processos col·lectius.\nCada xarxa d’intercanvi local és sobirana i autònoma, per la qual cosa cadascuna d’elles té una forma de funcionament i gestió particular de la seva moneda social, que decideixen les persones que la utilitzen.\nPer conéixer millor com funciona:\nCom donar-te d’alta. Com crear una oferta.\nCom crear una demanda.\nCom trobar ofertes.\nCom cobrar una venda.\nCom avaluar una transacció.\nPer veure els tutorials en castellà, punxeu ACÍ.


Documents d'Economia | CaixaBank Research\nAjuts públics en el sector bancari: rescat d'uns en perjudici d'altres?\nabril 2009 Jordi Gual\nEn el context actual d'incertesa extrema, hi ha poderoses raons d'eficiència que poden justificar el recurs a plans d'avals públics i recapitalitzacions preventives d'entitats solvents. Els primers permeten combatre els greus problemes d'informació asimètrica entre les entitats financeres i els seus creditors. Les segones permeten a les entitats restablir el coixí de capital desitjat sense haver de recórrer a una contracció de l'oferta de crèdit, que impediria la realització de projectes rendibles, o a una venda massiva d'actius, que podria tenir conseqüències sistèmiques. Això no obstant, les recapitalitzacions preventives presenten seriosos problemes de competència que, pel que sembla, la Comissió Europea no ha sabut contrarestar. D'una banda, aquest tipus d'ajuts públics distorsionen el risc relatiu entre entitats beneficiàries i no beneficiàries, bo i encarint el finançament a llarg termini per a aquestes últimes. De l'altra, atorguen una capacitat més gran d'implantar estratègies competitives agressives que només són rendibles a llarg termini, amb la qual cosa es distorsiona la competència en els mercats detallistes i de banca corporativa.\nConseqüències econòmiques dels cicles del preu de l'habitatge\nFebrer 2009 Oriol Aspachs\nEl sector immobiliari de diversos països desenvolupats es troba en recessió i l'efecte que això tindrà sobre l'economia en general és encara desconegut. Per respondre aquesta pregunta s'utilitzen dades de 18 països des del 1970 i s'estudia la resposta de tres variables macroeconòmiques clau –el PIB, el crèdit i la taxa d'atur– a una caiguda del preu de l'habitatge. De mitjana, trobem que els països han patit més de dos episodis de deflació en el sector immobiliari. A més, durant aquests episodis, el preu real de l'habitatge cau un 23% en 5 anys, el PIB registra una taxa de creixement negativa de l'1,5% durant un any, el crèdit es contrau un 3% anual durant prop de 2 anys i la taxa d'atur gairebé es duplica en 3 anys. Finalment, observem que hi ha una associació positiva entre la magnitud i la profunditat d'un boom del preu de l'habitatge i el col·lapse posterior.\nQuant costa anar a la feina? El cost en temps i diners\nsetembre 2008 Maria Gutiérrez-Domènech\nEl valor del temps dels trajectes a la feina i de tornada a casa constitueix una part important de la despesa total d'aquests viatges. Aquest document estima que, de mitjana, un treballador hi dedica 57 minuts diaris, la qual cosa equival a un valor de 8 euros al dia. Aquest cost varia segons la zona geogràfica, de manera que els treballadors que resideixen a la Comunitat de Madrid i a la ciutat de Barcelona són els que incorren en una despesa més gran. L'anàlisi mostra que els usuaris del transport públic hi dediquen, de mitjana, al voltant de 40 minuts més, la qual cosa equival a un cost addicional en termes de temps de 4,7 euros diaris, que els usuaris de transport privat. Finalment, s'estima que el cost del component temps dels viatges a la feina per a l'economia espanyola en el seu conjunt és equivalent a prop del 3,5% del PIB.\nLlums i ombres de la competitivitat exterior d'Espanya\nabril 2008 Clàudia Canals, Enric Fernández\nMolts observadors creuen que el gran dèficit exterior de l'economia espanyola és el símptoma d'una pèrdua de competitivitat. Per contrastar aquesta hipòtesi, aquest estudi examina un conjunt d'indicadors que s'utilitzen habitualment per avaluar la competitivitat exterior. El primer és la quota de les exportacions al món, que durant els anys dos mil ha caigut, amb la qual cosa s'ha truncat la seva tendència a l'alça. De tota manera, aquesta caiguda no ha estat tan significativa com la que ha experimentat el conjunt de països de la UE-15. En segon lloc, hi ha la competitivitat-preu de les exportacions espanyoles, que s'ha deteriorat significativament com a conseqüència del diferencial d'inflació amb els nostres socis comercials, el baix creixement de la productivitat i, més recentment, l'apreciació de l'euro. Finalment, s'examina el contingut tecnològic de les exportacions i s'observa una millora notable en les exportacions de serveis, mentre que en béns s'ha mantingut en un nivell mitjà-baix en els últims vint anys, la qual cosa suggereix certs problemes de competitivitat. En definitiva, sembla que Espanya ha perdut competitivitat exterior en els darrers anys, si bé l'anàlisi també revela algunes fortaleses, especialment en l'exportació de serveis. Corregir aquesta situació requereix millorar el creixement de la productivitat, reduir el diferencial d'inflació amb la zona de l'euro i establir un entorn que incentivi la innovació.


oferta feina professor música Archives -ACEM\nEtiquetat: “oferta feina professor música”\nL’escola de música de Borges Blanques, Juneda i Arbeca busca professors per cobrir 2 baixes de maternitat\n6 novembre 2013 admin No comments\nL’escola de música de Borges Blanques, Juneda i Arbeca (Mancomunitat de municipis per la música a les Garrigues) necessita cobrir 2 baixes: 1. Baixa de maternitat amb probable inici a […]\nConvocatòria de plaça de professor de llenguatge musical per a les Escoles i Conservatoris de Música de la Diputació de Tarragona.\n21 octubre 2013 admin No comments\nLa Diputació de Tarragona ha obert un procés selectiu per incorporar de forma immediata un/a professor/a de llenguatge musical per les escoles de música i conservatoris de la Diputació. El […]\nL’Escola Municipal de Música de Pineda de Mar necessita professor/a de violoncel\n5 setembre 2013 admin No comments\nL’Escola Municipal de Música de Pineda de Mar necessita un professor/a de violoncel per cubrir el curs 2013-14. Els dies de treball serien dimecres i dijous. Els interessats poden contactar […]\nL’Escola Municipal de Música i Dansa de Sant Andreu de la Barca busca un bateria pel curs 13-14\n3 setembre 2013 admin No comments\nL’Escola Municipal de Música i Dansa de Sant Andreu de la Barca, ha obert un procés selectiu per trobar un bateria per al curs vinent. Us podeu descarregar el full […]


Rebem la meitat de la banda madrilenya que acaben de publicar el seu àlbum més purament pop\ndissabte, 9 de març del 2019, a les 23.00\nAmb el seu anterior àlbum, ‘Detroit’, van fer el salt del circuit indie al públic majoritari, i amb el seu nou llarg treuen el protagonisme de les guitarres per endinsar-se en l’univers del pop electrònic. Alberto (veu) i Sergio (teclats, sintetitzador i guitarra) s’acomoden a l’‘Habitació 910’ i ens expliquen una mica més sobre aquest gir, destacant els talls més interessants d’aquest nou àlbum i viatjant per les últimes dècades del pop, passant per Madonna i les Spice Girls i acabant en un anàlisi del panorama actual. Una visita per escalfar motors abans del proper 16 de maig, quan tornaran a Barcelona per presentar en directe aquest ‘Oh Long Johnson’\nPerò abans l’Alvie reivindicarà de nou alguns d’aquells noms que semblen trobar-se en una segona lliga de pop més alternatiu: la noruega Sigrid, els caramelets pseudo-comercials de Carly Rae Jepsen o la nota queer que ve de la mà de MNEK al remesclar el més nou de Troye Sivan amb Lauv.\nI en la línia del més mainstream, destaquem la reunió dels Jonas Brothers o la macro col·laboració entre Selena Gómez, J Balvin i Tainy sota la producció de benny blanco. La reina del pop, Madonna, per la seva banda, és notícia per haver gravat un vídeo que possiblement representi l’avançament del seu esperat retorn.\nUn programa de luxe ple de pop de tots colors, aquí, a l’’Habitació 910’ de betevé!


About: Els jocs de la fam (pel·lícula)\nEls jocs de la fam (títol original en anglès, The Hunger Games) és una pel·lícula estatunidenca de 2012 dirigida per Gary Ross i basada en la novel·la homònima de Suzanne Collins. La història és un drama de ciència-ficció distòpic que se situa en un món postapocalíptic governat per un Capitoli que té plens poders després de diversos desastres.\nJocs fam cartell.jpg\nEls jocs de la fam (títol original en anglès, The Hunger Games) és una pel·lícula estatunidenca de 2012 dirigida per Gary Ross i basada en la novel·la homònima de Suzanne Collins. La història és un drama de ciència-ficció distòpic que se situa en un món postapocalíptic governat per un Capitoli que té plens poders després de diversos desastres. (ca)\nEls jocs de la fam (pel·lícula) (ca)\nfreebase:Els jocs de la fam (pel·lícula)\nis prop-ca:precedidaDe of


Trump-style | elCugatenc\nQuè és primer la persona o el fet? No pretenc criticar la personalitat de l'expresident dels EUA (espero que en uns dies ho sigui), sinó que vull evidenciar el que simbolitza el personatge públic. Vull visualitzar el fet.\nAquest matí a les 7:30h estava esmorzant al menjador de casa iniciant la jornada de teletreball i escoltant Catalunya Ràdio, i no he pogut evitar posar el 324 i contemplar -flipant- com algú que ha estat quatre anys presidint la nació que presumeix ser la que custòdia els destins del món, s'atribuïa una victòria electoral, quan no tenia els vots necessaris i encara no s'havien comptabilitzat els vots de milions d'americans, i, sense tenir cap prova, ni jurídica ni política, denunciava frau electoral.\nCom a politòloga sempre m'han interessat molt les eleccions dels EUA i les he estudiat any rere any; el sistema de dues voltes i el règim de compromissarietat, la realitat plurinacional-federal i com sempre o gairebé sempre, en cada cita electoral, un estat, el que sigui, era decisiu per arribat a la Casa Blanca. I com, a la Casa Blanca, els Presidents es trobaven lligats de peus i mans per poder complir els seus compromisos. No, no estic parlant de la sèrie l' "Ala Oest de la Casa Blanca", ni de "House of Cards", ni la nord-europea "Borgen", que en sóc fan. Estic parlant d'un nou estil de domini polític i mediàtic, a cop de taló i de tupè, on impera el qui més grossa la diu, el més impresentable, on guanya la violència verbal, on campa amplament el racisme i la xenofòbia, on no es respecten drets fonamentals i on evadir a Hisenda és un mèrit constant. Un món al revés on el mèrit és un demèrit i de la inconveniència despietada se'n fa virtut.\nO estàs amb Trump o contra Trump. On s'és vist que un líder polític parli pomposament d'ell mateix en tercera persona? Encara que normalment a les eleccions americanes el moment decisiu és entre dos candidats, mai havia vist aquest país tan polaritzat. És com si s'hagués trencat.\nEl que vèiem aquest matí, que no és més que la continuïtat del que hem vist durant tota la campanya electoral, és por a perdre i no suportar-ho, i com a conseqüència encendre els carrers i a la gent.\nPer sentir una persona que parla com jo penso quan em llevo atontada a les sis i encara em falta el cafè o quan estic pensant a enviar a algú a perdre per sac, francament, prefereixo dedicar-me a altres coses i no perdre temps.Sé que no m'interessarà mai res del que pugui dir. Confesso que el primer cop que el vaig veure a la televisió vaig pensar que no era un personatge real, i que era la caricatura d'un personatge d'una espècie de "Polònia" a l'Americana. L'estil barruer, decadent, anacrònic, amb dialèctica erràtica, un líder poc preparat, com fingint d'estar per casa, gens tècnic, ni assessorat, ple d'opinions personals mal adquirides i personalistes, narcisista, clientelista i classista, capaç de recomanar als americans beure o injectar-se gel hidroalcohòlic per curar-se de la COVID-19, però que després esdevé negacionista.Un líder negacionista de la pandèmia, que ha patit la malaltia i no s'ho creia. Que vés a saber quantes vegades deu haver transmès la COVID-19 de manera impune, ja que s'ha negat a portar mascareta.\nSi partim de la teoria geopolítica que els líders dels estats i les nacions són un reflex de la societat i dels seus votants, podem dir que Trump no deixa en bon lloc al seu país. Però que si obté aquests resultats aclaparadors per segona vegada, és perquè els americans tenen exactament el que mereixen. Hi serà present, President o no, mentre tingui claca. Representa tot allò que no hauria de fer un polític i simbolitza tot allò que mitja societat americana no vol visualitzar. I mentre tingui públic no callarà. I mentre escric aquestes línies Biden avança i guanya a Michigan i Wisconsin i manté les seves opcions de guanyar.\nDe totes maneres, penso, que guanyi qui guanyi, el món en què EUA era líder mundial s'ha acabat i qui governi aquesta nació haurà de saber d'humilitat, de sacrifici i de solidaritat mundial, i que mai més res tornarà a ser com abans. Aquesta vegada no hi tindran res a veure les eleccions sinó els virus, els bacteris, i la fi del món, aquesta vegada sí, com una pel·lícula, la fi d'un món que mai més podrà tornar. Comandarà aquest nou món qui entengui que si no estem tots junts, no podrem avançar. I països, com els EUA hauran de començar a deixar de mirar-se el melic i mirar molt més enllà. I això és el que ara mateix li demano al poble nord-americà.\nEva Lafuente Ballestero\nAdvocada, politòloga, activista i defensora dels Drets Humans.\nfeminae@: És flirteig i no assetjament\nBenvingudes i benvinguts a feminae@, espai de sororitat i humanitat, d’anàlisi jurídica, d’introspecció personal, de reconstrucció emocional, íntima i sexual, d’anàlisi de la perspectiva femenina i de gènere, de record per totes les víctimes de violència masclista i vicària, de crítica institucional, i concretament avui, de passejada i volta per les coses mes quotidianes, en submersió en les relacions humanes.\nLa mort i la pandèmia no són espais electorals\nPortem moltes vides de persones del món damunt les nostres esquenes, a hores d’ara, i crec, humilment, que és hora de plantejar si l’ètica i l’estètica de la política global actual és prou sensible amb les necessitats de les persones i de com la classe política mundial, en general, treu pit i fa marca, en temps de pandèmia, amb finalitats partidistes.\nDesprés del coronavirus de la COVID ens vindrà el del totalitarisme\nLa d'avui no és una visió optimista, no és habitual en mi. És una visió cruelment realista. Només totes i tots juntes vencerem l'emergència planetària, únicament des de la solidaritat i la posada a disposició de tots els mitjans globals.


Impecable casa adossada a Platja d'Aro\nImpecable casa adossada cantonera amb immillorable ubicació a Platja d'Aro\nImpecable casa adossada cantonera amb immillorable ubicació a Platja d'Aro. Recentment reformada trobem aquesta propietat integrada en una de les millors urbanitzacions de Platja d'Aro: el complex residencial "Les Oliveres", a prop del centre i a zona de platges alhora que gaudeix de la tranquil·litat d'un entorn familiar i sense sorolls. Destaca la seva zona comunitària, amb una gran piscina i zona solàrium de gespa natural.\nLa casa disposa de 209 m2 distribuïts en dues plantes i soterrani amb garatge particular tancat per a 2 cotxes. L'accés a l'habitatge és independent, des de carrer al jardí privat i de la porta principal. En planta a nivell se situa un dormitori doble amb ampli lavabo i sortida al jardí, ideal com a visitant o personal de servei. Cuina office totalment moblada i equipada amb mobiliari de wengué, taulell de Silestone i electrodomèstics d'última generació alemanys.\nL'espai destinat al saló- menjador és ampli i molt acollidor amb sortida a una terrassa pavimentada i jardí de 70m2. Mitjançant escala interior accedim a la planta superior on es troba la zona de nit principal amb 3 dormitoris dobles i 2 cambres de bany complets. Destaca una gran suite que gaudeix d'vestidor, un bany de generoses dimensions amb banyera rodona i dutxa de columna amb hidromassatge, així com de sortida a una àmplia terrassa semicircular amb vistes clares al complex. Al soterrani disposem d'un garatge tancat per a dos cotxes i l'alleujament d'un quart traster sota el forat de l'escala. La zona de garatge actualment està condicionada per poder fer de sala de jocs, o polivalent en qualsevol cas. Tot l'habitatge rep gran quantitat de llum natural a través d'enormes finestrals en totes les estances. L'accés a la zona comunitària és a través del jardí privat. Ideal per gaudir-la en família, aquesta zona exterior es troba il·luminada de nit generant un ambient ideal per a dinars i sopars estiuenques.


Si vols trobar accessoris de moda de gran qualitat i a la moda no dubtis a acudir a Parfois Centre Comercial Finestrelles a Esplugues de Llobregat. Parfois compta amb botigues en més de 50 països, posicionant-se com un gran referent en el sector.\nEls complements de Parfois Esplugues de Llobregat són ideals per a tota mena de situació. Sigui per a dates assenyalades o per al dia a dia, Parfois t’ofereix una oferta àmplia de collarets, polseres, anells, fermalls, pendents.\nEls productes i dissenys de Parfois de Finestrelles Shopping Centre són perfectes per a la dona moderna i actual. A més d’uns grans productes, en Parfois podràs sentir que estàs en un entorn agradable i dinàmic i gaudir millor de la teva experiència.\nTrobaràs el nostre Parfois en la Planta Carrer del Centre Comercial Finestrelles. Informa’t dels nostres esdeveniments a la pàgina web de Finestrelles.


Jaume Manel Oronich i Miravet - Els blogs d'e-noticies\n01 d'Agost del 2012\nTal com us havíem anunciat, els proppassats dies del 19 al 25 de juliol cent vint catalans, tot continuant la campanya “El cas dels catalans”, varem aprofitar uns dies de les nostres vacances per a conèixer la nació germana d'Escòcia, la seva gent, la seva cultura, el seu paisatge i de com plantegen des de la terra dels pictes i els escots el seu futur sobirà dins d'una Europa de pobles lliures. L'oportunitat del viatge -a més a més del destí compartit- enllaçava de ple en els fets viscuts pels dos pobles: l'any 1707, després de la batalla d'Almansa, s'iniciava el procés que portà a la pèrdua de les llibertats del poble català, així com, el mateix any 1707, amb la Union Act, el poble escocès també perdia les seves.\nTot passejant per una de les ciutats visitades, Invernest, varem passar per davant d’un Pub...\nL'humor negre del senyor Peces Barba\nRiure millora la salut, la ciència ho avala. Hi ha però, diferents estils d’humor i diferents formes de riure, en particular practicant l'humor negre, on els temes o objectes de la paròdia són els relacionats amb la mort o la malaltia, la desgràcia o la lletjor, el defecte psíquic o físic; temes que es consideren, o que en general s’haurien de considerar delicats, incòmodes i desagradables. Utilitzant l'humor negre de forma intel·ligent, es desvetlla la consciència vers aquests fets, cosa que provoca un somriure sa sobre les paradoxes de la societat i les hipocresies de les persones. Però l’humor negre mancat d’intel·ligència i gràcia es torna obscè i groller, del tot desagradable i grotesc, una mena d’insult.\nI és per això que és molt normal que la gran majoria de la societat catalana s’hagi sentit ofesa...\nQu� ha canviat despr�s d'Almansa fins Avui?\nLa sentencia del tribunal constitucional castellà no ha estat un nou decret de nova planta?\nÉs clar que si!\nFem no més una mica d’història:\nMemorial de 1760. Mig segle desprès de la “desfeta” d’Almansa vuit diputats de València, Barcelona, Palma i Saragossa dirigiren al rei Borbó Carles III un malauradament massa oblidat memorial, anomenat Representació (en realitat memorial de greuges (signat àdhuc per les autoritats borbòniques locals de cada regne) que denunciava la política unitària borbònica i molts retrocessos d’aleshores i en plena vigència encara avui.\nEntre moltes altres reclamacions i/o denuncies hi constaven:\nContenia una denúncia de diversos crítiques a la política borbònica, sobretot al monopoli del poder pel ...\nPerfil de Jaume Manel Oronich i Miravet\n| Agost | Mar� |\nEls blogs d'e-noticies - Jaume Manel Oronich i Miravet


Els gegants de l’Anoia estrenen un ball amb motiu del 15è aniversari de la trobada comarcal\n'El ball gegant de la petita Anoia' és el nom del ball que estrenaran els gegants de la comarca de l’Anoia per la 15a edició de la trobada comarcal, que se celebra el proper dissabte, 24 de maig, a Igualada.\nGrallers i timbalers de les 13 colles participants ho interpretaran a les 18h a la Plaça de Sant Miquel i serà ballat per set de les parelles de gegants assistents. Amb la coreografia de la Coordinadora de Gegants i Capgrossos de l’Anoia, el ball vol representar la germanor entre totes les colles de la comarca.\nLa trobada s’iniciarà amb la cercavila a les 17h. Posteriorment, a les 18h, a la Plaça de Sant Miquel d’Igualada hi haurà una ballada de gegants, els habituals parlaments i l’estrena de la dança. En l’edició d’enguany participaran les colles de Capellades, Piera, Masquefa, Vilanova d'Espoia, Bisbalet d'Igualada, la Llacuna, Dessota d'igualada, la Pobla de Claramunt, Prats de Rei, Calaf, Hostalets de Pierola, la Beguda alta i Vilanova del Camí.\nGegants, Igualada, Anoia, cultura popular i tradicional


IB3 | BEN TROBAT: Excavats per l'home\nDimarts a les 21.40\nAquesta setmana, el programa Ben Trobat se centrarà en aquells paisatges modificats per l’home. I un dels més característics és, evidentment, la pedrera de marès. Lithica, a les pedreres de s’Hostal, a Ciutadella, és el lloc perfecte per veure com l’home ha alterat el paisatge per a les seves necessitats.\nShanti Gordi també ens mostrarà els túnels que es van excavar as Migjorn Gran i a Alaior, per refugiar-se dels bombardejos de la Guerra Civil. Uns altres amagatalls, per motius ben diferents, són els que descobrirem a Cales Coves, la principal necròpoli de Menorca.\nA la Mola, Shanti coneixerà l’interior del canó Wickers que s’hi va instal·lar; una arma que podia disparar a més de 20 kilòmetres de distancia, i ferir l’objectiu.\nEntre totes aquestes descobertes, encara tendrà temps per anar a participar a les curses de trot que es fan a l’hipòdrom de Maó i viure altres aventures, com el submarinisme: Shanti farà el seu baptisme oficial i, per primera vegada a la seva vida, bussejarà. Tota una experiència!


Divulgació científica i educació ambiental en mons sintètics | Open Science's Blog\nDes de finals de 2008, ens hem centrat en realitzar el projecte de divulgació científica Open Science Group Project al metavers Second Life, un projecte que implica accions transmèdia i col.laboratives entre diferents entitats i persones del món de la ciència, la cultura i l’educació amb presència virtual.\nChannels of Communication and Divulgation for Science in Virtual Worlds va ser la nostra primera incursió en metaversos. El projecte, que va englobar una part de recerca i una altra de divulgació, va ser desenvolupat entre 2008-2009 i vam tenir ocasió de presentar-lo a nivell internacional en l’edició de 2009 del congrés universitari SLACTIONS, Vida, Imaginació i Treball usant els Metaversos.\nUn any després, al 2010, Any Internacional de la Biodiversitat, vam dur a terme el projecte Biosfera 3, una referència-homenatge a Biosfera 2 que va durar uns 3 mesos i que va comptar amb un espai virtual a Second Life per a exposicions, pel qual van passar aproximadament unes 3.000 persones.\nPer al nou projecte, el de 2011, estem buscant patrocinadors. Si estàs interessat, pots posar-te en contacte amb nosaltres a través dels coments o escrivint a: openscience.invirtualworlds@gmail.com


Terrorisme islamista: Primera condemna de presó per haver enviat gihadistes a Síria | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nPrimera condemna de presó per haver enviat gihadistes a Síria\nL’Audiència Nacional condemna a penes d’entre 12 i 10 anys de presó els 11 membres d’una cèl·lula de Ceuta que va enviar suïcides a Síria per combatre Baixar al-Assad\nMadrid 3 OCT 2015 - 10:14\tCEST\nAl cercle el líder, Abdelaziz al-Mahdali. A dalt, a la dreta, Nordin Abderrayat.\nReclutar combatents per a la gihad a Síria i l'Iraq és un delicte greu, segons la primera sentència de l'Audiència Nacional per l'enviament de mujahidins per combatre les tropes del president sirià Baixar al-Assad. La decisió condemna a penes de fins a 12 anys els 11 processats d'una cèl·lula de Ceuta desarticulada per la policia el 2013, després del suïcidi a Síria i l'Iraq dels primers tres voluntaris enviats per aquest grup. Després hi van anar d'altres que també van trobar la mort en atacs en els quals van causar desenes de víctimes mortals.\n25 gihadistes sortits d’Espanya han mort a Síria i l’Iraq\nEnviar joves a la gihad siriana es paga molt car. Karim Abdesalam Mohamed, Marquitos, i Ismail Abdellatif, Stifo, els dos observadors que van reclutar, van captar, van finançar i van enviar a una mort segura els tres primers voluntaris de Ceuta que es van unir al capdavant d'Al-Nusra per derrocar el Govern sirià, han estat condemnats a 12 anys de presó com a dirigents d'organització terrorista. Els seus altres nou col·laboradors ho han estat a 10 anys de reclusió, en ser considerats membres del grup.\nJoves casats, amb fills petits, una vida estable i feina, com el taxista Rachid Wahbi, de 33 anys, Mustafá Mohamed Layachi, Piti, de 30, i Mustafá Mohamed, Tafo, van commocionar el barri de Ceuta d'El Príncipe quan la primavera del 2012 ho van deixar tot, es van unir a les hosts d'Al-Qaida a Síria i es van suïcidar causant centenars de víctimes. Darrere del seu deixant van anar altres homes a la recerca de la gihad i la mort i, almenys tres, la van trobar. Alguns com el menor Nordin Abderrayat encara segueixen allà. Tots es van enrolar a la katiba (brigada) Tàriq ibn Ziyad, que dirigia el marroquí Abdelaziz al-Mahdali, ja mort.\nNo estaven sols. Al darrere hi havia una organització, desarticulada per la policia un any després a Ceuta i els seus membres detinguts en l'anomenada operació Cesto, jutjats i ara condemnats. "Eren totalment coneixedors que els voluntaris que enviaven estaven disposats a executar accions violentes amb explosius i a immolar-se de seguida que arribessin per incorporar-se a la gihad al servei de les finalitats de les organitzacions (Front Al-Nusra i Estat Islàmic)", diu la sentència, de 462 pàgines, que defineix aquests dos grups com a terroristes.\nPel tribunal, els 11 condemnats "van denotar una gran radicalització religiosa, estaven preparats per a l'acció i tenien un propòsit decidit de contribuir eficaçment a la imposició violenta dels seus dictats mitjançant l'execució immediata d'atemptats a Síria, país al qual van ser enviats per la cèl·lula de Ceuta, en la qual tots es van integrar voluntàriament, i per la marroquina, que operava en estreta relació amb l'anterior", assenyala la sentència, la ponent de la qual ha estat la magistrada Concepción Espejel.\nPassar per occidentals\nLa sentència descriu amb detall el lideratge de Marquitos, de 41 anys, i Stifo, de 40, tots dos de Ceuta. Marquitos es va encarregar de captar i organitzar el viatge dels suïcides. Tenia al seu poder el telèfon d'Al-Mahdali, el marroquí que va acollir en la seva brigada els voluntaris. Stifo, llavors resident a Brussel·les, va fer freqüents viatges a Turquia per organitzar el pas dels mujahidins per la frontera amb el nord de Síria. Els voluntaris es van "occidentalitzar" abans de viatjar, es van afaitar la barba i els cabells, van vestir amb roba moderna i van canviar els seus passaports.\nEntre l'abril del 2012 i el juny del 2013 la xarxa va enviar almenys 28 gihadistes, nou dels quals eren de Ceuta i membres de la cèl·lula i un altre marroquí al qual un dels ara condemnats va acompanyar fins a Algesires (Cadis). Vuit van morir a Síria i l'Iraq i sis eren de Ceuta, segons assenyala la sentència, que ha imposat les penes sol·licitades pels fiscals Vicente González Mota i Javier Zaragoza. La condemna estableix jurisprudència i aplana el camí per a futurs judicis als detinguts d'altres cèl·lules per reclutar voluntaris per a la gihad siriana.


El premiat espectacle ‘A vore’ tanca la programació del Convent de les Arts\nEl premiat espectacle de dansa ‘A vore’, tanca la programació estable del Convent de les Arts d'Alcover\nL'espectacle fusiona jotes, samplers i dansa contemporània. ‘A vore’ ha rebut el Premi Butaca 2018 al millor espectacle de dansa\ndilluns, 10 de desembre 2018 - 13:41h\nL'espectacle serà diumenge dia 16 de desembre a les 19.00 hores. | Cedida\nEl Convent de les Arts d’Alcover tanca aquest diumenge la seva programació estable i ho fa de la millor manera possible. Un espectacle de luxe serà l’encarregat de posar el punt final a les actuacions de diverses disciplines escèniques que han tingut lloc durant aquest any al Convent de les Arts alcoverenc.\nSerà diumenge 16 de desembre a les 19.00 hores amb ‘A vore' de Ramon Balagué, Sònia Gómez, Astrio, Pau Puig i Carme Balagué. Aquest espectacle va rebre a finals de novembre el Premi Butaca 2018 al millor espectacle de dansa, un guardó designat pel públic a través de les seves votacions.\n‘A vore’ és un espectacle sobre la cultura popular de les Terres de l’Ebre\n‘A vore' és un projecte de mestissatge temporal sobre la cultura popular de les Terres de l’Ebre. És una recerca musical i de dansa que treballa a partir del document i l’expressivitat tradicional, els ritmes, les danses, les paraules de les comarques del Baix Ebre-Montsià i Baix Maestrat i les fa dialogar amb la música d’Astrio i la dansa performativa.\nFruit d’aquest mestissatge, ‘A vore’ fusiona jotes, jazz i dansa contemporània en un mateix espai. En aquest espectacle es fa palesa la possible convivència de la música i la dansa tradicional amb la dansa i la música contemporànies.\nTrepitjaran l'escenari artistes com el realitzador audiovisual i cantador de jotes Ramon Balagué, la ballarina, ‘performer’ i coreògrafa Sònia Gómez, el dolçainer Pau Puig, la balladora de jotes i fandangos Carme Balagué i el grup de funk, nujazz (jazz electrònic improvitzat) i rock Astrio, format per Santi Serratosa, Arecio Smith i Santi Careta.\n"Batet confirma el projecte de connexió de Fontscaldes a la xarxa d'aigua de Valls" "Els alumnes de Valls intercanvien 526 objectes al Mercat del RECanvi"


Rucs elèctrics: de juny 2018\nUna matinada de l’any 2081 apareix en una plaça pública una dona embarassada i crucificada, sense que ningú en conegui la procedència. Enmig del borrombori que causa aquest fet, infanta un nen que és immediatament anomenat Definitiu i considerat la segona encarnació de Déu a la terra. Aquests són els fets que ens narra un dels documents de diversa procedència que conformen la ficció de Crucifeminació, i que són complementats o refutats per la resta d'informes i escrits que l’acompanyen, i que han anat apareixent en diferents moments al llarg del temps.\nManuel de Pedrolo construeix en aquesta obra una crítica a la creació dels mites religiosos i a la manipulació que aquests pateixen en mans de les autoritats polítiques, eclesiàstiques i fins i tot mèdiques. Crucifeminació és una obra experimental que juga amb la forma i el contingut, que va més enllà dels gèneres i que posa de manifest la voluntat de l’autor d'explorar les diferents tècniques literàries per tal de dignificar la literatura catalana. Escrita el 1981 però publicada per primera vegada el 1986, s’emmarca dintre del cicle de novel·les sobre els mites ancestrals que es completa amb Procés de contradicció suficient(també recuperada per Orciny Press) i Múltiples notícies de l’Edèn.\n* Crucifeminació a la Biblioteca del Kraken\n* Crucifeminació al web El Biblionauta\n* Crucifeminació al bloc Especulacions d'un Neanderthal\nTrobareu Crucifeminació a les millors llibreries i al web d'Orciny Press


SUBMARÍ CATAMARÀ DE PASSATGERS\nEl Subcat S-30 “BALEA” té capacitat per a 28 passatgers més tripulació i està destinat a la realització d’excursions turístiques de caràcter informatiu i educacional sobre els fons marins i, en concret, de la importància de la preservació i conservació de les praderies de posidònia Oceànica.\nAquest model de submarí-catamarà és únic al món. La seva característica principal és la de poder navegar en superfície i en immersió, deixant enrere a les tecnologies dels submarins turístics purs, que només naveguen en immersió i tenen entrada per l’escotilla superior. En el cas de l’SubCat S-30, les vies d’accés (escotilles) estan situades a l’extrem de la cabina de passatgers (entrada principal) i en el compartiment del pilot. Les escotilles són operades amb ressorts de tensió (tres a cada un) i tancades amb tres mecanismes de dogging. Hi 14 finestres de 600 mm (una per a cada dos passatgers), 7 a estribord i 7 a babord.\nEl Subcat S-30 té una eslora total de 19,50 metres, 6,00 metres de màniga i un puntal de 1,5 metres. A la plataforma de popa, compta amb un espai de seients per als passatgers, on podran gaudir de la costa de Formentera durant la navegació en superfície.\nAixí mateix compta amb tots els sistemes de seguretat, revisats i certificats per empreses qualificadores de prestigi internacional.\n“Relaxeu-vos i gaudiu d’una experiència inoblidable a Formentera”


El centre Vil·la Amparo de Paiport será un centre de dia\nEl centre Vil·la Amparo de Paiporta es recuperarà per a convertir-se en un centre de dia que atendrà a 60 persones\nPaiporta tindrà un centre de dia per a atendre a persones majors. El centre Vil·la Amparo, un edifici singular, s’adaptarà per a atendre les persones majors. Hi haurà sala multiusos, de rehabilitació, perruqueria, podologia i grans espais per a atendre els majors dependents. El centre donarà servei a 60 persones i serà gestionat per la Generalitat Valenciana. Hui la vicepresidenta i consellera d’Igualtat i Polítiques Inclusives, Mónica Oltra, ha visitat l’edifici i ha destacat que el centre de dia de Vil·la Amparo a Paiporta “donarà un servei de proximitat” a les persones majors del municipi al mateix temps que “recupera patrimoni en un edifici singular i emblemàtic de Paiporta”.\nLa vicepresidenta ha visitat l’edifici de Vil·la Amparo que albergarà al voltant de 60 places d’atenció diürna i les obres del qual s’emmarquen dins del Pla Convivint de la Generalitat. En la seua visita, ha estat acompanyada per l’alcaldessa de Paiporta, Isabel Martín, el regidor de Benestar Social, Sanitat i Salut Pública, Rafa Gadea, i altres membres de l’equip de govern de la localitat.\nL’alcaldessa, Isabel Martín, ha assenyalat que l’Ajuntament portava molt de temps «treballant el projecte el des de la Regidoria de Bienstar Social» i «després de tot el treball i l’esforç, en un any molt complicat, podem dir que el projecte és una realitat, i que prompte passarà a licitació perquè els paiportins i paiportines el puguin disfrutar en poc temps».\nEn la seua visita, Oltra ha assenyalat que la ubicació del centre de dia en l’edifici de Vila Amparo li confereix “un component intergeneracional que sempre es treballa des de la Conselleria”, amb parcs infantils molt pròxims el que permet “connectar a la gent gran amb les generacions més menudes”.\nAixí mateix, la vicepresidenta ha subratllat la importància que té recuperar patrimoni del municipi de Paiporta amb un edifici “singular i emblemàtic”, com és Vila Amparo, la qual cosa demostra que els edificis de serveis socials a més de funcionals “poden ser edificis d’una bellesa extraordinària, com és aquest que es recupera per a les persones majors de Paiporta ”.\nL’objectiu principal del Pla Convivint és dotar a la Comunitat d’una oferta de recursos públics d’acord a les seves necessitats, “que pose fi al dèficit de places públiques en tots els sectors arrossegat durant anys”, i amb la posada al dia i creació de prestacions dignes i un nou model de serveis socials “centrat en la proximitat, municipalisme i ordenació de competències”.\nLa vicepresidenta ha afirmat que aquest pla a més funcionarà com a tractor de l’economia valenciana des d’“una perspectiva feminista”, basada en la revaloració de les cures i l’economia del criar, cuidar i curar; i que es preveu que puga crear llocs de treball directes des d’una òptica de “qualitat i estabilitat”.\nTags: El centre Vil·la Amparo de Paiporta


L'interruptor de Thiago (Xavier Bosch)\nL'interruptor de Thiago\nXAVIER BOSCH 20/06/2013 00:00\nSeveriano Ballesteros, quan tot just havia guanyat un Open britànic de golf, s'entretenia, passant l'estona, a la seva habitació de l'hotel del forat 17 de Saint Andrews esperant començar la jornada de divendres. Va posar unes quantes boles sobre el llit de la cambra, va treure un pitch de la seva bossa i, amb la cara del pal ben oberta i ell de genolls, jugava a apagar i encendre l'interruptor de l'habitació a cops de bola. Al camp podia guanyar o no, però l'anècdota demostra fins a quin punt dominava la tècnica del golf.\nThiago Alcántara podria fer, perfectament, el mateix exercici que el Seve però amb una pilota de futbol. I segur que encendria i apagaria el llum moltes vegades. Després de Lionel Messi, Thiago és, de llarg, el jugador amb més tècnica i capaç de fer més coses amb la pilota de tot l'equip. Una altra cosa és el rendiment al camp. Quan se sent important i quan té els galons és un líder, com demostra amb això que anomenen -uix- la rojita , més enllà dels tres gols de la final. Quan no nota que l'ensabonin tant, necessita demostrar la seva genialitat a cada jugada i això, en comptes d'ajudar-lo, el perd una mica. Les trepitjadetes de futbol sala, les passades del Magic Johnson (miro cap aquí i la dono cap allà) i les frivolitats quan no calen treuen de polleguera molts jugadors i, el que és pitjor per a ell, posa els seus entrenadors a punt de l'infart.\nPerò mentre tothom li compta les pèrdues de pilota, no subratllem tant que és un jugador que s'emporta moltes boles dividides, que va bé de cap tot i ser un tap de bassa i que té l'empenta física dels que comencen. Ras i curt, si el Barça volgués fitxar un jugador com ell no pagaria menys de 35 milions i, en canvi, ara resulta que, pagant 18 quilos, pot marxar a un club on li donaran més diners i més minuts. Felicitat? Títols? Això ja són figues d'un altre paner. Però si molts catalans tenim pressa, potser hem d'entendre que ell, en la seva professió, també en tingui.\nLa família Alcántara fa anys que ens avorreix amb el Cuéntame de l'Espanya en color sèpia i papers pintats a les parets. El culebró de la nostra família Alcántara (el pare Mazinho, els fills Thiago i Rafinha i l'actuació estel·lar de Pere Guardiola) sembla que s'acabarà aquest mateix estiu. El 31 de juliol, si Thiago no ha dipositat els 18 milions més IVA de la seva clàusula de rescissió, continuarà al Barça. Serà una magnífica notícia per al club i, el mateix jugador encara no ho sap, també serà la millor sortida per a ell. Veurem, finalment, si obre o tanca l'interruptor.


L'entrenador assegura que "si renova, serà un motiu per celebrar-ho", però que de moment és prudent: "No m'atreveixo a fer cap pronòstic"\n3 min. Sant Joan Despí 09/12/2016 16:19\n651x366 Luis Enrique en roda de premsa / FCB Luis Enrique en roda de premsa / FCB\nLa possible renovació de Leo Messi amb el Barça ha sigut un dels temes destacats de la conferència de premsa de Luis Enrique, prèvia a l'Osasuna-Barça de dissabte. El tècnic diu que, si s'acaba fent efectiva, serà un motiu de celebració, però per ara es manté prudent i evita fer cap pronòstic.\n"El dia que s'anunciï la renovació de Messi, si s'anuncia, ho celebrarem. Mentrestant, no m'atreveixo a fer un pronòstic"\nDesprés d'anunciar-se que el club i el jugador s'asseurien per parlar-ne, l'entrenador se n'ha fet ressò. "El dia que s'anunciï la renovació, si s'anuncia, serà un dia per celebrar-ho", ha comentat Luis Enrique, que ha sigut repreguntat sobre la qüestió, per si s'atrevia a fer un pronòstic de cara al futur. "No, no m'hi atreveixo", ha dit amb prudència sobre Messi, que finalitza el contracte amb el conjunt blaugrana el 2018.\n"Un punt d'inflexió"\nEl Barça juga a Pamplona aquest dissabte (13.00 h) després del bon partit del dimarts contra el Borussia Mönchengladbach a la Champions. Un enfrontament on, com ha reconegut Luis Enrique, "no hi havia res a guanyar, perquè la classificació ja estava feta", però que va acabar amb un bon marcador i la sensació de la feina ben feta. "Per la manera com es va resoldre, és un reforç per a l'equip. Esperem que sigui un punt d'inflexió".\nL'equip juga en un horari poc convencional, a la una del migdia. Tot i això l'entrenador pensa que no ha d'afectar els futbolistes, ja que el Barça "normalment s'entrena a les onze" i, per tant, "no hi ha gaire diferència".\nCom tampoc hi ha diferència en la preparació, encara que l'Osasuna estigui passant per un mal moment, amb 4 derrotes consecutives després del canvi d'entrenador. La preparació del partit "és la mateixa, amb la mateixa seriositat".\n"Som segons i els punts per a nosaltres tenen molta importància. Aquesta setmana, potser, més encara"\nEl Barça visitarà Pamplona a 6 punts del Madrid, diferència que va quedar intacta després del clàssic de dissabte al Camp Nou. L'entrenador, però, manté que " encara hi ha marge perquè queden moltes jornades de Lliga". Això sí, "el Madrid té més marge d'error perquè va líder" i, per tant, "per retallar-li punts no se'n poden perdre més". "L'Osasuna té necessitat de punts, però nosaltres també. Com cada setmana. Som segons i els punts per a nosaltres tenen molta importància. Aquesta, potser, més encara".\nCansat del debat sobre l'estil, del qual no vol parlar més -"jo m'he criat al Barça com a entrenador, podeu dir el que vulgueu"-, l'entrenador ha comentat que, independentment de la recuperació d' Aleix Vidal, té "configurada la plantilla" perquè Sergi Roberto segueixi jugant de lateral, i que "la posició ideal" d' André Gomes, que va actuar de pivot contra el Borussia, "és la d'interior".\nUn últim nom, el de Neymar, que està lesionat i sancionat. No podrà jugar contra l'Osasuna, però "està fent rehabilitació" i "no hauria de tenir problemes" per jugar d'aquí una setmana contra l'Espanyol.\nAleix Vidal, fora de la llista\nDesprés de l'entrenament, Luis Enrique ha facilitat la llista de convocats per jugar contra l'Osasuna. L'entrenador va comptar amb tots els disponibles exceptuant el porter Jordi Masip i el lateral Aleix Vidal.\nDe fet, la d'Aleix és la baixa més destacada, sobretot pel bon partit que va fer contra el Borussia Mönchengladbach. També en queda fora Mathieu, lesionat; i Neymar, que té molèsties musculars i acumula un partit de sanció per acumulació de targetes.\nLa llista de 18 jugadors és: Ter Stegen, Cillessen, Piqué, I. Rakitic, Sergio, Denis Suárez, Arda, A. Iniesta, Suárez, Messi, Rafinha, Mascherano, Paco Alcácer, Jordi Alba, Digne, S. Roberto, André Gomes i Umtiti\nEl Barça s'asseurà a negociar amb Messi abans d'acabar el 2016\nBarça-Osasuna: Viatge al regne de les segones oportunitats\nLes bones sensacions tornen de mica en mica al Barça (0-3)


Balaguer tancarà l’any amb un deute del 62% després de rebaixar-lo a la meitat\nVidal (centre) va brindar amb edils en una trobada amb la premsa.\nL’ajuntament de Balaguer preveu tancar l’any amb un deute d’una mica més de 10,2 milions d’euros, equivalent al 62% dels ingressos corrents. Aquesta xifra suposa gairebé la meitat de la de fa quatre anys, quan van iniciar el pla de pagament a proveïdors mitjançant crèdits ICO (del qual deuen encara 4,3 milions) en un moment en què el deute s’elevava al 120% dels ingressos corrents. L’alcalde, Jordi Ignasi Vidal, va assenyalar ahir en una trobada amb periodistes que confien que el 2017 es tancarà amb encara menys deute (8,18 milions i un 50% dels ingressos corrents). A més, Vidal va assenyalar que han reduït el termini de pagament a entre 14 i 18 dies i que el nivell d’execució del pressupost s’eleva al 85%.\nVa afegir que la tempesta del 23 de setembre va causar finalment danys per valor de 520.000 euros en els béns públics, cosa que ha obligat a suspendre projectes com els camins escolars i ha condicionat la planificació. L’alcalde va destacar també que el consistori ha aconseguit una partida procedent de la taxa turística de 313.000 euros que destinaran a adequar el Turó de Santa Maria.\nVidal va destacar que el 2017 Balaguer serà seu del campionat mundial de futbol sala femení.


La Diputació de Barcelona acull la reunió del projecte SPP Regions de compra sostenible | Sostenible\nLa Diputació de Barcelona acull la reunió del projecte SPP Regions de compra sostenible\nEls dies 9 i 10 de novembre tindrà lloc a Barcelona la reunió de socis del projecte europeu de compra sostenible SPP Regions en el qual participa Medi Ambient de la Diputació de Barcelona i la Xarxa de Ciutats i Pobles cap a la Sostenibilitat, juntament amb socis de set països europeus.\nPromogut per Governs Locals per la Sostenibilitat, ICLEI, SPP Regions promou l'enfortiment o la nova creació de set xarxes regionals europees d'administracions locals que treballen conjuntament en matèria de contractació pública sostenible (SPP) i contractació pública innovadora (PPI).\nLes xarxes de municipis es marquen l'objectiu de col·laborar per a l'elaboració de licitacions que contribueixin a trobar solucions ecoinnovadores, i alhora generar capacitació i establir mecanismes de transferència de coneixements pel que fa a les activitats de Contractació sostenible i innovadora.\nEl conjunt de licitacions dins el projecte arribaran a assolir estalvis de 54,3 GWh/any d'energia primària i a desenvolupar energies renovables per 45 GWh/any. Les licitacions es focalitzen en contractacions de l'ús d'energia en els edificis públics, vehicles i transport i alimentació i càtering.


Sospito que la meva filla o fill pateix un trastorn de la conducta alimentària, què faig? | Salut Mental 360\nInfermer de la Unitat de Trastorns de la Conducta Alimentària (UTCA). Àrea de Salut Mental\nDr. Eduard Serrano Troncoso\nDoctor en Psicologia. Coordinador de la Unitat de Trastorns de la Conducta Alimentària (UTCA). Àrea de Salut Mental\nF49A503D-F200-493A-933C-675E2511394ECreated with sketchtool. 1206M'ha ajudat\nQuè han de fer els pares i mares si sospiten que el seu fill o filla pot tenir alguna mena de trastorn de la conducta alimentària (TCA)?\nQuan sorgeix la sospita, les famílies són sacsejades per moltes pors, angoixes, incerteses, sentiments i emocions difícils de gestionar.\nEl primer pas és confirmar la sospita en un entorn de confiança i suport, un pas que no sempre és fàcil ni pels pares o mares ni pels fills que estan patint aquest problema.\nAquest senzill decàleg et pot ajudar a generar un entorn familiar adequat per detectar si, efectivament, existeix un trastorn de l’alimentació i començar a buscar solucions professionals, acompanyant el teu fill o filla en aquest procés de recuperació.\nDecàleg d’actuació per a famílies davant la sospita que el seu fill o filla tingui un trastorn de la conducta alimentària:\nAssegura’t de facilitar un espai físic en el qual el teu fill o filla se senti segur i confiat perquè pugui expressar les seves pors o preocupacions amb fluïdesa.\nGenera un ambient de confiança. D’aquesta manera, se sentirà prou còmode per reconèixer que presenta algun problema i serà més fàcil que accepti ajuda.\nParla amb serenitat, però de forma convincent. Fomenta el diàleg, mostra interès per allò que li pugui estar passant.\nFes servir l’escolta activa. Es tracta de ser empàtic, de posar-se al lloc de la persona que està parlant i ser comprensiu amb els seus sentiments, pensaments i emocions. L’escolta activa et permetrà una comunicació més propera i positiva i afavorirà que el teu fill o filla se senti recolzada.\nActua sense dramatitzar i des de la serenitat i la reflexió. El diagnòstic d’un trastorn de la conducta alimentària és molt seriós, però es pot superar amb l’ajuda de professionals especialitzats.\nÉs molt important incidir en la idea que demanar ajuda li servirà per sentir-se millor del problema que pateix.\nNo caiguis en els enganys. Les persones que tenen un TCA poden arribar a mentir amb freqüència els seus familiars per poder seguir amb la restricció alimentària o altres símptomes relacionats amb la malaltia. Si un es deixa convèncer que realment no passa res greu, es cau en l’autoengany i no s’ajuda la persona afectada. Hem de confiar en la persona i desconfiar de la malaltia.\nNo prenguis decisions de manera precipitada. El problema no es resol en dos dies. És una situació difícil i, per tant, requereix serenitat i pensar abans d’actuar.\nPensa que és una malaltia psíquica. No són manies ni ximpleries de l’edat. Els trastorns de la conducta alimentària són malalties mentals en les quals la persona pateix molt a escala psicològica i física.\nAcudir a un professional sanitari per a la valoració del teu fill o filla a fi d’iniciar un tractament amb professionals especialitzats si fos necessari. La detecció precoç, l’inici d’un tractament especialitzat i el suport familiar són claus per al bon pronòstic de la malaltia.\nPublicació\t8 de octubre de 2021\nDarrera modificació\t8 de octubre de 2021\nLa insatisfacció corporal i les dietes sense control augmenten entre els adolescents\nDarrera actualització: dijous 30 de juny de 2022


Rènting i/o lloguer de fotocopiadores Ricoh: estalvi i productivitat | Ofigràfic\nConsultoria documental, Distribuidor Oficial Ricoh, Empreses, Gestió documental, Ofigràfic, Renting, Renting fotocopiadores, Ricoh, Tarragona\nPer a les empreses, professionals i autònoms és important tenir a disposició una fotocopiadora d’última generació que ofereixi les millors prestacions. Ofigràfic, com a distribuïdor oficial de Ricoh, té un servei que es basa en l’opció de lloguer de fotocopiadores. Aquest no només ofereix avantatges econòmics, sinó també avantatges en prestacions i productivitat, aportant una modernització dels seus equips actuals.\nEl servei de lloguer i rènting de fotocopiadores d’Ofigràfic és una opció financera que ofereix la possibilitat de disposar dels equips més innovadors del mercat a un baix cost mensual, oblidant-se de la gran despesa inicial que suposa la compra d’un perifèric d’aquestes característiques. El servei de lloguer de fotocopiadores permet que sigui el client qui decideix què vol fer amb el perifèric una vegada finalitza el contracte de lloguer.\nMés enllà de la reducció dels costos econòmics, aquesta opció aporta la seguretat i la tranquil·litat de tenir un equip tecnològic que no queda obsolet, i un servei d’assistència tècnica per tenir l’equip funcionant perfectament. El servei de lloguer i rènting de fotocopiadores d’Ofigràfic ofereix la possibilitat de disposar de les màximes funcionalitats i productivitat en còpia de documents amb un cost molt ajustat.\nSi la seva empresa està a Barcelona o a Tarragona i vol conèixer els avantatges que li pot suposar el lloguer i rènting de fotocopiadores d’Ofigràfic, contacti amb aquest Distribuïdor Oficial Ricoh (Barcelona – Tarragona). Els nostres assessors IT es posaran en contacte amb vostè i l’aconsellaran sobre quina modalitat de fotocopiadora de lloguer i/o rènting li serà més beneficiosa i productiva per a la seva empresa.\nempresa, fotocopiadores, lloguer fotocopiadores, lloguer fotocopiadores empreses, ofigrafic, renting fotocopiadores, renting fotocopiadores empreses


Pressupostos a tocar - Diari de Girona\nPressupostos a tocar\njordi dalmau 01.08.2013 | 00:00\n«D'ara endavant tots haurem d'aprendre a usar aquesta nova oportunitat que entra a casa nostra»\nEl primer pressupost de la història de Girona es va aprovar a Moscou el 21 de setembre de 1812. El fet necessita una explicació; la donà Carles Rahola en un article a La Publicitat, any 1926: aquest país, després de la Guerra del Francès, havia quedat sota el domini de Napoleó i va ser aquest qui va signar el pressupost gironí en un despatx del llunyà Palau Imperial de Moscou ; el total era de 141.000 francs. "El pressupost municipal és un dels documents que amb més fidelitat reflecteix la situació econòmica d'una ciutat i el seu desenvolupament. Si estudiéssim els pressupostos de Girona d'un segle ençà constataríem sens dubte la seva prosperitat i la seva creixença", diu Rahola en el seu article periodístic.\nA dos segles d'aquell primer pressupost gironí, quedaríem enlluernats per la creixença de les xifres. Però avui se'n pot destacar una altre aspecte, no estrictament econòmic. Aquest any 2013 l'Ajuntament de Girona ha pres iniciativa perquè els seus ciutadans tinguem la possibilitat de participar en el teixit del pressupost municipal directament. Es tracta d'escoltar -auscultar, millor- barri per barri, quines inversions es consideren més necessàries, i convenients, a la vida comunitària. Posar, doncs, els pressupostos a tocar. Representa una oportunitat de decidir sobre projectes i desitjos, fent-los més visibles, des de cada barri i carrer, que no pas des de la plaça del Vi i ja no parlem des del Palau Imperial de Moscou. La d'ara és una idea joiosament democràtica que s'haurà de convertir i arrelar com un model de participació activa de tots els gironins que conformen els trenta barris que té la ciutat de Girona.\nD'ara endavant tots haurem d'aprendre a usar aquesta nova oportunitat que entra a casa nostra. Han d'abundar la pedagogia i la informació. Aquestes són una necessitat després que el 17 de juliol es varen celebrar les primeres votacions, a la història de Girona, sobre els pressupostos participatius i l'endemà es va fer públic que només un 2,22 per cent dels gironins havia anat a les urnes. És la bufetada seca dels números, ja se sap. Però sobre el 97,78 per cent que no va anar a votar no es pot pas començar de desinflar el globus perquè caldria preguntar-nos si el mes de juliol, al cor de les vacances i de l'enfeinat turisme, era el més indicat per a posar-nos a una innovació molt important per a Girona. I seguint amb interrogants vindrien les propostes elegibles: tot anant a votar anava pensant sobre una de les opcions que duia a la mà, a la meva papereta, per exemple la reforma de la plaça Pallach i ningú ens havia informat de quina reforma es tracta i encara no se sap qui me n'havia d'haver explicat alguna cosa.\nAra rellegeixo el que he escrit fins aquí, com un costum, per veure si he dit el que volia o bé me n'he anat pels núvols. És clar que podríem continuar fent preguntes que embolcallen un ingredient de crítica, tot i una voluntat de fer-la constructiva. Molta gent s'hi afegiria, amb aquest mateix tema de fons. Aquí es podria desencadenar un seguit d'aportacions i observacions de tot ordre, per part de molts ciutadans desitjosos d'exercir el civisme en aquesta ocasió assenyalada. Però ja no val a buscar i anomenar les fallades d'aquesta posta en marxa dels pressupostos participatius: som convidats a la confiança perquè unes paraules de l'alcalde de Girona han sigut ben transparents: "Hem demostrat que som capaços de fer-ho, i ara hem de demostrar que som capaços de fer-ho més bé". Una sinceritat que és d'agrair. Senyor alcalde, afectuosament, en prenem bona nota.


Opinió - Acció climàtica\nL’any 2015, i després d’una llarga negociació, la Cimera del Canvi Climàtic de Nacions Unides de París va assolir un compromís global històric: limitar l’augment de la temperatura global a 1,5 °C, perquè superar-los, tindria unes conseqüències devastadores. En els seus darrers informes, però, el Grup Intergovernamental sobre el Canvi Climàtic, l’IPCC, alerta que els compromisos globals que es van assolir a l’Acord de París del 2015 no són suficients per evitar un augment de temperatura superior als 2,0 °C, i molt menys als 1,5 °C.\nCom major sigui l’augment de la temperatura, majors seran els cicles climàtics com ara l’augment de fenòmens extrems com pluges torrencials o sequeres, que esdevindran una gran dificultat per l’agricultura i l’abastiment d’aliments. La fam, però també la impossibilitat de viure en diversos indrets del planeta, implicaran enormes desplaçaments de persones, i un augment de la conflictivitat per a la gestió del territori. Així doncs, minimitzar l’augment global de la temperatura i gestionar els impactes del canvi climàtic des del punt de vista de la justícia climàtica i social és, segurament, el repte més gran que ha hagut d’encarar mai la humanitat.\nCal doncs que els estats accelerin la seva acció climàtica, però cal també que ho facin el conjunt d’administracions, empreses i entitats. És amb aquesta voluntat de corresponsabilitzar-nos de la resposta a la situació, que presentem aquest Pla d’Acció d’Emergència Climàtica per a Sant Cugat un document que ha de permetre marcar el camí que prepari la ciutat per superar l’Acord de París i reduir un 55% les emissions de gasos amb efecte d’hivernacle l’any 2030. Aquest ha de ser el pas previ per esdevenir una ciutat neutra en carboni abans de l’any 2050. Aquesta va ser la voluntat expressada en la Declaració d’Emergència Climàtica aprovada pel consistori el 16 de desembre de 2019, i amplia significativament el compromís que es va assolir el 2018 mitjançant l’adhesió al Pacte d’Alcaldes i Alcaldesses per l’Energia i el Clima. Llavors, el compromís era de reduir un 40% les emissions el 2030.\nAquest document s’ha redactat amb la participació de més de 80 tècnics de l’Ajuntament d’aquesta ciutat, i amb la col·laboració activa de desenes de persones, d’entitats, d’associacions a través de la Taula Ciutadana de l’Emergència Climàtica. A tots ells, els volem expressar un sincer agraïment.\nÉs un document ambiciós, que centra l’acció climàtica a la ciutat en sis eixos:\nTransició energètica i de cicle de l’aigua.\nCanvi en el model de mobilitat.\nInfraestructura verda i biodiversitat.\nSis eixos que ja recollia la declaració i que s’han desenvolupat ara punt per punt. En destaquen:\nTransició energètica i de cicle de l’aigua\nImplementar sistemes de producció i consum d’energia elèctrica amb energies renovables en edificis públics i privats: 1M€.\nAprovar el Pla de Sequera, com vam fer l’anterior ple de desembre.\nCanvi en el model de mobilitat\nImplementació de la Zona de Baixes Emissions.\nAposta decidida per la bicicleta, tot relligant els carrils bici existents i augmentant-ne substancialment la xarxa, o a través de les subvencions per l’adquisició de bicicletes.\nAmbientalització del transport de mercaderies.\nEnllaçant les iniciatives de producció i de consum de proximitat.\nAmb iniciatives de prevenció del malbaratament alimentari, com el projecte 'Recooperem'.\nFomentar el compostatge com a eina de gestió de la matèria orgànica local.\nIncrementant la recollida selectiva a través de la nova licitació del servei d’escombraries.\nImplantar una gestió forestal sostenible per augmentar la resiliència dels boscos i la biodiversitat: Servei de silvopastures.\nAprovació del pla de rieres, el d’infraestructura verda i el de flora i fauna locals.\nPla estratègic de socialització.\nAdaptar la ciutat i preparar-la per als impactes del canvi climàtic implica dur-hi a terme una gran transformació. No hi ha alternativa possible: la zona mediterrània és de les més afectades pel canvi climàtic i no actuar ens abocaria a un futur devastador. I tanmateix, fent-ho, farem d’aquesta una ciutat on poder seguir vivint. Ara és l’hora d’actuar per l’Emergència Climàtica!\nles teves responsabilitats son resoldre eficaçment els problemes reals de Sant Cugat del Vallès, cosa que es evident que no esteu fent, la cortina de fum , es fer grans discursos teòrics de com salvar el mon, perquè sou incapaços de gestionar be el nostre ajuntament. si Sant Cugat us queda petit.... sempre podeu deixar-lo, i anar a altres ambits mes globals.... a fer grans discursos, si es que us volen escoltar.\nPere Ferrer Morello. Enviat el 4/març\nel bosc de Volpelleres , on encaixa, en aquest idil.lic, discurset..... ? que falsos sou.


Vehicles suv i crossover | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nVehicles suv i crossover\nSense dubte els vehicles SUV i crossover s’han convertit en una opció molt estesa, sobretot entre les famílies, que tenen com a prioritat la seguretat i el confort, tot i que els tot terreny són també un símbol de domini per a alguns que prefereixen conduir en una posició elevada.\nEls SUV (Sport Utility Vehicle), també anomenats ‘vehicles tot camí’ estan dissenyats per circular sobre tot tipus de superfície, sense importar el nivell de complicació que impliqui. També tenen interiors espaiosos i un gran espai de maleter, acompanyat d’un suport inclinat per acomodar fàcilment de cinc a set persones. Solen ser de tracció total, cosa que ajuda a donar-los més adherència, gràcies també a les rodes d’alt perfil i baixa pressió. En ciutat tenen un comportament maldestre i un elevat consum de combustible, però són perfectes en camins de terra, fang o neu.\nD’altra banda tenim els crossover, anomenats també ‘multisegment’, que tot i tenir certa semblança amb els primers no són tot terreny, ja que encara que siguin elevats i més amplis que els sedans no estan dissenyats per ser conduïts en terrenys difícils. Són més un vehicle urbà, tot i que al camp funcionen igual o millor que un sedan. Resulten ideals per a famílies que els agradi viatjar.\nLa diferència tècnica entre un SUV i un crossover és que, en aquest últim, la tracció integral està distribuïda de forma diferent, trobant-se la força més gran en les rodes davanteres, mentre que en els altres la distribució en 4×4 és de 50-50.


APMA Castellet i la Gornal 07-02-2020 09:07\nEl pantà de Foix. APMA\nAra tenim una oportunitat d’or de recuperar unes terres que podrien proveir-nos d’aliments de proximitat i d’anar adquirint una importància cabdal per a fer front a l’emergència climàtica\nEl pantà de Foix es va construir a principis del segle XX amb la finalitat de convertir en regadiu terres de secà. Per aconseguir aquest objectiu no només es va construir una gran presa sinó que es va completar aquesta obra amb una xarxa de canals de reg i unes sèquies que anaven, i van encara, fins a Cubelles i a Ribes.\nEs va constituir la Comunitat de regants del Pantà de Foix, d'acord amb la Reial Ordre de data 30 de setembre de 1909. Aquest “sindicat” actualment és una entitat antiquada i opaca, que hauria de reconvertir-se urgentment en una institució que vetllés per l’interès general. Aquesta entitat és la propietària o la usuària i, per tant, responsable del manteniment de les infraestructures de regadiu.\nS’ha de reconèixer que l’obra que es va dur a terme en aquells temps tenia sentit ja que donava més possibilitats a una comarca molt eixuta que depenia molt sovint de l’aigua de les cisternes i dels pous. Malgrat això, s’ha de dir que l’obra en sí va pertorbar els ecosistemes naturals del riu en el seu tram final, degut a la disminució radical de la baixada de cabdal del riu. Per contra aquesta obra va afavorir l’aparició d’un espai natural ric en biodiversitat i d’un elevat interès per a la fauna ornitològica a la part mitjana del riu, un espai protegit\nanomenat Parc del Foix, gestionat per la Diputació de Barcelona.\nL'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) ha pres una sèrie de mesures per implantar els cabals ambientals en el riu Foix, des de l’1 de juny de 2018. les accions que s’estan duent a terme per garantir un cabal continu en el tram final del riu Foix. S’han instal·lat comportes que fan possible l’alliberament de cabals mínims, que tant hem reivindicat. Actualment, s’estan alliberant entre 37 i 57 litres per\nsegon, un cabal insuficient per restaurar i mantenir els ecosistemes fluvials.\nEls principals factors que amenacen l'espai són la greu contaminació i eutrofització de les aigües, l'elevada freqüentació humana i els alliberaments d'espècies exòtiques. L'entrada d'aigües insuficientment depurades procedents de l'EDAR de Vilafranca del Penedès determina un nivell de qualitat molt baix de les aigües.\nEl manteniment d’aquesta infraestructura representa una gran despesa que se li ha de donar un sentit econòmic i ecològic. L’únic sentit que hi veiem és el de potenciar el regadiu i això implica arreglar la xarxa, molt malmesa en alguns trams.\nEl sector agrari a la comarca del Garraf està deixat anar de la mà de Deu i ocupa un lloc paupèrrim en el rànquing de Catalunya i hauria d’avergonyir als ajuntaments. Per què? Perquè tenim un territori lliurat a l’especulació i uns plans d’acció política on la recuperació de l’activitat agrària ocupa un lloc testimonial. El canal de rec del Pantà del Foix va néixer per convertir en regadiu les terres de secà. Ara tenim una oportunitat d’or de recuperar unes terres que podrien proveir-nos d’aliments de proximitat i d’anar adquirint una importància\ncabdal per a fer front a l’emergència climàtica. Però tot això comporta una implicació dels ajuntaments de la comarca, i del Consell Comarcal, molt lluny encara de tenir clar com afrontar aquest gran repte que exigeix solucions urgents.\nDiumenge, dia 9 de febrer, l’Agrupació per a la Protecció del Medi Ambient del Garraf (APMA) organitzem una sortida oberta per visitar el Pantà i el seu espai natural. Volem reivindicar la importància d’aquest espai, de la recuperació d’un cabal ecològic suficient, un control efectiu de la qualitat de l’aigua, arranjament del canal de rec i la promoció econòmica del sector agrari de la comarca.\nComunitat de Regants del Foix


Aquest cap de setmana se celebra la festa del Corpus Christi (“cos de Crist” en llatí), una festivitat que es remunta als anys de la baixa edat mitjana quan va ser instituïda pel papa Urbà IV l’any 1262. A la ciutat de València, que en aquella data feia poc més de vint anys que havia estat conquerida per les hostes cristianes de Jaume I, les primeres celebracions no varen tenir lloc fins a 1355 tot i que no adquiriria assiduïtat fins a 1372. Això sí, la festa va constituir-se en el principal esdeveniment de la metròpoli valenciana on, a més de les connotacions religioses, esdevenia tota una mostra de força i de capacitat de convocatòria i participació per part de la societat civil ciutadana organitzada en gremis i parròquies.\nEn realitat la festa de Corpus s’hauria de celebrar tal diu com avui, dijous, la vuitada de Pentecosta (per als que no sou molt d’anar a missa, Pentecosta és cinquanta dies després del diumenge de Resurrecció, el que se sol dir Pasqua Granada o Pasqua de les Cireres). Però com tantes altres festes, per motius que no venen al cas, el Corpus també ha passat a celebrar-se en el cap se setmana següent al dia que pertoca.\nPerò tornant a les celebracions que tenen lloc a la capital valenciana, entre els seus atractius estan les danses rituals que se celebren a la processó de la vesprada i a la cavalcada del convit que té lloc el matí de la festa. I sens dubte, pot ser la més atractiva i millor considerada per vilatans i forasters siga la Dansà de la Moma.\nA qualsevol veí o visitant que s’apropa als carrers del centre de la ciutat li resulta, com a poc, cridanera aquesta dansa carregada de simbolisme on participen vuit personatges emmascarats. Aquestes figures plasmen de forma coreogràfica el conflicte metafísic més antic al qual s’ha enfrontat l’esser humà: la lluita de Bé contra el Mal.\nEn aquest cas, el Mal està representat pels set personatges coneguts sota el nom de Momos. Aquest mot fa referència al déu de la mitologia clàssica Momo, associat al sarcasme, les befes i la crítica irònica. En las nostra llengua, el Diccionari Català – Valencià – Balear d’Alcover defineix el terme Momo com:\n1-. Ball entremesclat amb mímica, especialment executat per una comparsa o conjunt de persones per a diversió dels espectadors; cast. momo. Foren-hi fetes molt grans festes de juntes, e dances, e momos, e molts altres entramesos qui ennobliren la festa, Tirant, c. 205. Bastir castells | per banastells, | moms e grans festes, Spill 1487.\n2-.Carussa, ganyota burlesca o de menyspreu (Balaguer, Ll., Tortosa, val.); cast. mueca. «Xiqueta, no em faces momos!»\nAquests personatges representen els set pecats capitals: Supèrbia, Avarícia, Gola, Peresa, Enveja, Luxúria i Ira, segons la classificació del principal teòleg tardomedieval Tommaso d’Aquino a la seua obra primordial Summa Theologica (s.XIII). La seua vestimenta sol estar feta en colors tradicionalment vinculats a l’infern: roig, groc, negre, púrpura... Vesteixen amb una mena de casaca o túnica curta de coloració rogenca, un calçó negre amb línies grogues horitzontals lligat a sota del genoll, mitjons blancs i espardenyes de careta. Duen una màscara negra que els cobreix el front, els ulls i el nas. El cap el porten cobert amb una mena de barret cònic amb tires de diferents colors combinats i enganxat a aquest per darrere una clatellera on apareixen brodats motius infernals (generalment dracs o rèptils) però també l’inicial o el nom complet del pecat al qual representen.\nFront a aquesta plasmació del Mal que simbolitzen els momos tenim la figura de la Moma, imatge de la Virtut o de la Gràcia. És una representació femenina, amb un vestit completament blanc com a símbol de la puresa: a la part superior del cos va vestida amb un gipó, un mocador de pit, i du les mans enguantades; la part de baix amb un guardapeus i davantal albs calçant espardenyes o sabata plan; porta el rostre cobert amb una màscara que li tapa des del nas fins el front i un mocador de mitja lluna per tapar-li la boca i el mentó. El cap va cobert amb una mantellina blanca sobre la qual descansa una corona daurada ornada amb flors. Complementa la seua vestimenta amb un mocador blanc que porta a la ma dreta i altre símbols de poder com és el ceptre daurat.\nEl seu nom, tot i que la paraula moma té diverses accepcions en la nostra llengua, sembla una feminització de momo, per contraposició a aquests personatges, mot aquest documentat des de molt abans tal com veurem més endavant: al frente de ellos la Virtud, bautizada con el estrambótico nombre de la Moma (Blasco Ibáñez, V. Arroz i Tartana. 1894).\nDolçainer i tabaleter amb la Moma i els Momos (sense màscara).\nAnys 20-30 del segle XX.\nDes de fa unes línies estem parlant de les al·legories que envolten tota la dansa, però hi ha altres elements dins la tradició amb una forta càrrega simbòlica. Com hem vist, tots els balladors porten el rostre tapat amb una màscara. Diferents teories circulen a mode d’explicació al respecte. Una d’elles és la de que la Moma sempre era interpretada per un home barbut, amb la qual cosa calia dissimular una mica per a que no resultara tan grotesca i carnestoltesca la imatge d’un home disfressat de dona. L’altra, menys prosaica, apunta a la voluntat de deshumanització dels balladors ja que en realitat no representen persones sinó conceptes abstractes com són els pecats i la virtut.\nAltra qüestió cridanera és que la figura amb atributs femenins, almenys de forma externa, siga interpretada per un home. Tradicionalment s’accepta que la Virtut no pot ser interpretada per una dona ja que aquestes són, en la doctrina catòlica, pecadores per naturalesa (ja sabeu, allò d’Eva, la serp, la poma i el pecat original). Tot i que tampoc es poden descartar altres motius com les reticències –quan no prohibicions expresses- de la participació de dones al teatre i altres espectacles.\nTambé destaca el paper del Momo major, que corre a càrrec de la Supèrbia. Aquest pecat principal acompanya del braç a la Virtut en molts moments de la dansa. L’elecció d’aquest pecat com a una espècie de cap de dansa no és gratuïta ja que és considerat el més seriós i important de tots i s’atribueix directament a Lucifer, l’àngel caigut i convertir en Satanàs precisament a conseqüència d’haver volgut equiparar-se a Déu en un clar gest de arrogància: Better to reing in Hell than serve in Heaven afirmaria l’heterodox poeta londinenc John Milton al seu Paradise Lost (1667) respecte al pensament de Satanàs. Alguns apunten que, per a estar correctament interpretada, el Momo major i la Moma no s’han de perdre de vista en tota la dansa, ja que cal tenir en compte que la línia que separa la virtut de la supèrbia és molt final i, per tant, molt fàcil de travessar.\nDesfilada o Marxa\nLa dansa discorre en base al ritme del tabal i a dues melodies (Seguí, S. i Pardo, F. Danzas del Corpus Valenciano. València, 1978. pàg. 13-16): Al principi, després de l’avís de la dolçaina i solament amb l’acompanyament rítmic del tabal, els balladors inicien el que es coneix com a marxa o desfilada. Formen en dues línies paral·leles de quatre balladors cadascuna, tancant aquest seguici el Momo major que acompanya a la Moma, i el grup avança uns metres fins que la parella Supèrbia -Virtut queda mirant de front als altres pecats que han format una sola filera.\nAvís i esquema rítmic del tabal.\nVersió A. Blay (www.estudiantladolçaina.com)\nA partir d’ací és on comença la intervenció de la dolçaina. En principi es fa servir la primera melodia, en compàs de 3/8, per a dur a terme les diverses coreografies que representen els intents dels pecats per corrompre la Virtut:\nMelodia per a les figures.\nFig. 1: Presentació\nFigura 1a: En la mateixa disposició que han quedat després de la marxa sis pecats ballen front a la parella principal. Al finalitzar la melodia, els momos fan una reverència a la parella principal i aquests els responen amb altra reverència. És el que entre alguns balladors es coneix com la presentació.\nFig. 2: El Rotgle o Presó\nFigura 2on: Amb el ritme de tabal, el Momo major comença a serpejar entre els seus companys que el segueixen formant una mena d’anguila que rodeja a la Moma. Llavors, amb la nova entrada de la dolçaina cadascun dels momos deixen cauré el garrot cap al seu company de davant i formen un cercle que gira al voltant de l’empresonada Moma (primer en sentit contrari de les agulles del rellotge i després en el mateix). En algunes interpretacions la Moma roman al centre del cercle ballant sense menejar-se del seu lloc, en altres s’apropa cap al perímetre que l’envolta com si buscara una escletxa per la qual fugir. Amb el final de la melodia els momos recuperen el seu bastó, tornen a posar-se’l al muscle i fan la reverència a la seua contrincant. És el que en l’argot de la dansa es coneix com el rotgle o la presó.\nFig. 3: La Gàbia o Barraca\nFigura 3a: Mantenint la formació circular, els momos ballen al seu lloc mentre sona el tabal i amb el començament de la melodia de dolçaina aixequen els seus pals apuntant sobre el cap de la moma formant el que es diu la gàbia o la barraca, i de nou giren al voltant de la Moma (altre cop primer en sentit contrari i després en el mateix de les agulles del rellotge). Finalment, la Moma aixeca el seu ceptre trencant aquesta mena de gàbia i el contrincants se saluden reverencialment.\nFig. 4 a 10: Les Temptacions\nFigures 4a a 10a: Encara en formació circular els momos giren en sentit contrari a les agulles del rellotge i amb cada melodia de dolçaina van entrant un per un a temptar a la moma. És el que es coneix com la temptació. Amb el final de la melodia es produeix la reverència entre la Moma i el momo que en eixe moment du a terme la temptació, i aquest últim es retira per a tornar al seu lloc i donar pas al següent pecat que intentarà fer caure a la Virtut en el seu parany.\nFig. 11: L Pallisa\nFigura 11a: al tornar al lloc el darrer momo encarregat de temptar sense èxit, els Pecats aixequen els pals i simulen colpejar al cap de la Moma amb un moviment exagerat fent un moviment gairebé semicircular amb els pals. És la part coneguda com la pallissa. Tampoc aquest atac surt efecte i amb els darrers compassos de la dolçaina els momos i la Virtut realitzen la cordial reverència.\nFig. 12. El Pont\nFigura 12a: Els pecats abandonen la formació circular i tornen a formar en dues fileres paral·leles de tres momos cadascuna que es miren formant un corredor, la Virtut del braç de la Supèrbia tanquen la formació. Llavors al començar la música de dolçaina els momos estenen cap endavant el seu bastó que és agafat pel pecat que tenen enfront, formant així una mena de barrera amb els sis pals. La Moma i el Momo major van passant i tornen pel mig d’aquest corredors sota els obstacles horitzontals que els momos han establert. És el que es coneix com el pont. S’interpreta com a un intent del pecat de derrotar a la virtut tirant-la quant travesse eixe imaginari pont (Segui, S. i Pardo F. Op. Cit. pàg. 15) però també recorda a la cursa de baquetes, un conegut càstig dintre de la disciplina militar molt en boga al segle XVIII en el qual el punit creuava un corredor format pels seus companys que colpejaven amb les baquetes dels seus fusells (Atienza Peñarrocha, A. “La danza de la Moma del Corpus de Valencia” dintre de Revista de Folklore nº177, Valladolid, 1995. pàg 98).\nAcabada questa figura sense que la Virtut haja estat derrotada, els momos tornen a formar en cercle mantenint el pas fins que el tabal fa un petit ritardando i atura el seu ritme. Llavors canvia la melodia de la dolçaina que passa a ser un 2/4. És quan els momos fan xocar els seus pals amb els seus companys dels costats alternativament seguint les evolucions de la música. Simula el darrer intent d’enderrocar a la Virtut que resisteix al centre del rogle. És el que comunament és coneix com final o el paloteig. Aquesta part, que suposa el final de la dansa, acaba amb un arpegi de Sol Major de la dolçaina (Re Major en so real) mentre la Moma simula colpejar amb el seu ceptre els caps de cadascun dels momos que claudiquen finalment front al poder de de Bé.\nMelodia del paloteig\nAquest esquema del desenvolupament de la dansa que hem explicat succintament està basat en la versió que es balla en la ciutat de València, però des de fa dècades altres poblacions han inclòs aquesta dansa en les seues celebracions de Corpus, amb la qual cosa s’han anat integrant altres passes i altres concepcions, tot respectant la idea original. Especialment destaca el cas de Xàtiva, on la incorporació d’aquesta dansa i les modificacions que sobre ella s’han fet l’han convertit en un dels principals atractius de la seua processó, equiparant-se en importància, fins i tot, al seu cèlebre Ball dels Nanos.\nTambé cal assenyalar que, tot i que es puga seguir aquest esquema, és poc freqüent que la dansa s’interprete de forma completa. La llarga durada que té la faria inviable en la seua funcionalitat que és la de anar a la processó. El més comú és veure una o dos figures, en ocasions amb el paloteig final. També cal assenyalar les figures 4a a 10a solen reduir-se a solament una per evitar que la dansa és faça excessivament repetitiva i tediosa..\nPerò... quin és l’origen d’aquesta dansa? Com ha arribat a establir-se l’estructura actual? Ha estat sempre igual o ha sofert mutacions? Sempre ha tingut la mateixa música? ha tingut sempre el mateix caràcter? En aquestes i altres qüestions intentarem aprofundir una mica més a les següents parts d’aquesta entrada.\nMolt bona entrada Pau. Veig que la versió de 'La Moma' és d'Alejandro Blay, però com passa sempre en aquestes tonades populars i anònimes versions fem mil, et enllaçe a la que jo he tocat des de xicotet, a principis dels 80 de segle XX, quan érem quatre tocant la dolçaina; amb una variació rítmica en la melodia del paloteig, heretada oralment de dolçainers torrentins.\nDescarregar 'La Moma'\n27 de maig de 2016, a les 13:23\nSi, l'entrada és de l'any passat i vaig optar per eixa versió perquè és facilment accedible per a tots al estar penjada en la web d'estudiant la dolçaina. També perquè incloia l'avís inicial.\nJo el paloteix tampoc el faig aixina i faig una versió més propera a la que tú has enllaçat. Però sempre va una mica "ad libitum" intentant ajustar-me als moviments dels balladors.\nA tot açò, Gràcies per l'enllaç!\n27 de maig de 2016, a les 13:51\nBon dia Pau, el meu fill està fent el seu treball de recerca de 2n de Batxillerat (una mena de mini tesi que han de fer els estudiants catalans) al voltant de les diferències dialectals i culturals dels seus pobles (Simat, Agullent, Roda de Ter i L'Escala). S'ha deixat Sel apartat de festes simateres per a darrerera hora, però està aprofitant tot el que has escritva memòries d'un tabaleter sobre Santa Anna i Sant Jaume i jo l'estic ajudant amb Sant Antoni. El meu prec es si ens podries passar alguna foto de vosaltres (amb una qualitat decent, ho ha d'imprimir) a la dançà de Santa Anna. T'estariem molt agraïts.\n24 d’octubre de 2020, a les 14:24\nT'ho envie estanit pel\n26 d’octubre de 2020, a les 18:39


El procés d’alliberament nacional. La força del relat La República\nEl procés d’alliberament nacional. La força del relat\nTota Nació mereixedora d’aquesta conceptualització dóna una importància pregona al seu relat nacional.(veure http://revistamirall.com/2017/06/06/pais-petit-relats-petits/) I quan aquesta Nació, com és el nostre cas, es troba immersa en un procés d’alliberament […]\nManuel Pérez Nespereira 07/06/2017\nTota Nació mereixedora d’aquesta conceptualització dóna una importància pregona al seu relat nacional.(veure http://revistamirall.com/2017/06/06/pais-petit-relats-petits/) I quan aquesta Nació, com és el nostre cas, es troba immersa en un procés d’alliberament nacional, aquest relat és especialment rellevant.\nL’Estat Espanyol i l’oligarquia extractiva que el dirigeix, té molt clar com el fet de construir un o un altre discurs sobre els orígens i les legitimitats adquirides al llarg del temps són elements necessaris per a justificar l’anorreament, i de vegades l’aniquilació física, de l’adversari. No es pot oblidar com Franco manifestava públicament que, si calia, per a salvar Espanya afusellaria la meitat dels espanyols. En bona mesura, els seus hereus avui al poder no pensen altrament, tot i que les conveniències de la diplomàcia els obliguin a ser més políticament correctes i parlin de l’imperi de la Llei. Curiosament la mateixa llei que van prostituir per afusellar a aquells que, en realitat, sí estaven servint la llei.\nEn aquest relat, Espanya és quelcom més que una realitat política, és una realitat espiritual que travessa els temps històrics per anar a amarar fins i tot les ànimes, si en tenien, dels habitants d’Atapuerca.\nDavant això, els catalans tenim l’obligació de descolonitzar la nostra ment i entendre que els moments que vivim no són, com va dir algun membre del govern espanyol, producte d’una febrada d’agost. La Nació catalana es va construir al llarg de generacions, va disposar d’Estat propi, va romandre malgrat les persecucions i els intents genocides. Els catalans, com a poble, es reconeixen a si mateixos i no han de demanar permís a ningú per a ser-ne. El decurs dels segles ha creat una identitat comuna a partir de la convivència de gents de diversos orígens, i ens ha fet arribar al dia d’avui com som, amb les nostres incongruències, les nostres grandeses i també, com no, les nostres misèries. No som millors, som diferents. I quan anem a votar, al setembre o a l’octubre, votem nosaltres i, amb nosaltres, la llarga corrua de generacions que ens han precedit, que han bastit la Nació i que han agresolat en ella gents, costums i creences diverses, que ens han fet tal i com som avui.\nAquest relat, sobre el que algun dia els historiadors ens posarem d’acord en el detall, però que nacionalment està plenament construït en el marc general, té un gran adversari: qui resta mancat de relat. Qui manifesta que Catalunya és una Nació, però li nega el dret a decidir sobre sí mateixa; qui parla del procés com a quelcom producte d’interessos de classe; qui planteja la Generalitat de Catalunya com a producte de la transició, quan és l’única institució republicana que va resistir i tornar del llarg exili; qui parla de les corrupcions de quatre per a desqualificar la lluita de milions; que s’exclama dels milions amagats a l’estranger pels de sempre, però encara diuen que Andreu Nin està a Salamanca o a París.\nEn aquests processos d’alliberament, sempre és preferible qui està en el no, que qui vol fer volar coloms per no implicar-se. Debatre amb qui té un relat és factible. Debatre amb els del si però no, de vegades, resulta enervant.