"La veritat vos farà lliures" Jo 8:32: de juny 2020\nPerò qui s'han cregut que són? (VILAWEB/ONTINYENT, 19/06/2020)\nSí, qui s’han cregut que són? Com és possible que en ple segle XXI i en un estat anomenat democràtic, el Tribunal Suprem espanyol continue perseguint la nostra llengua? Com és possible que aquests membres de la judicatura continuen atemptant contra la unitat de la nostra llengua i prohibint que els governs del País Valencià, de Catalunya i de les Illes Balears puguen comunicar-se entre ells en la llengua comuna que compartim, obligant-los a comunicar-se en castellà? Com és possible que en la situació ‘d’emergència’ que viu la nostra llengua, com ha fet conèixer la Plataforma per la Llengua, aquest tribunal odie el nostre idioma?\nSi el president Pedro Sánchez denuncià fa uns dies l’existència d’una policia ‘patriòtica’ a l’estat espanyol, se li va oblidar de dir que també hi ha un govern ‘patriòtic’ que es nega a formar una comissió d’investigació sobre el rei emèrit o sobre el GAL (Pablo Echenique dixit). I encara, també existeix una justícia ‘patriòtica’ que ara està condemnant la nostra llengua, de la mateixa manera que va condemnar (injustament) els presos polítics independentistes. Per cert: parlant de condemnes: en què ha quedat la persecució dels CDR acusats de terrorisme? Com es poden detenir i empresonar persones i després quedar en un no-res aquelles acusacions tan greus? Com s’entén (si no és per mala fe) que els diaris de Madrid posaren a primera pàgina la detenció d’unes persones acusades de terrorisme i ara no hi ha res de res?\nEn relació amb la decisió que ha pres el Suprem, segons l’InformeCAT, donat a conèixer per la Plataforma per la Llengua, el català es troba davant ‘d’una emergència lingüística’. Per això, en compte de perseguir la nostra llengua com fa el Tribunal Suprem, nosaltres l’hem de protegir, com fa Acció Cultural del País Valencià, Escola Valenciana i tants i tants organismes i persones que lluitem per la plena normalització de la nostra llengua.\nSegons l’InformeCAT, el govern espanyol invertí zero euros a la producció cinematogràfica en català entre el 2013 i 2019, en temps del PP.\nAquest informe ens diu que a la regió d’Alcoi-Gandia, el valencià és la llengua d’ús habitual per al 71,6% de la població, mentre que a la ciutat de València són menys del 15% dels habitants els qui parlen habitualment en valencià. I en la regió d’Alacant, només un 23,4% dels habitants parlen valencià. Per contra hi ha una dada positiva, ja que el 77% de les famílies d’alumnes d’ESO del Baix Segura volen que els seus fills estudien en valencià.\nEl PP valencià mostra un odi extrem contra la nostra llengua, intentant dividir-la i anorrear-la. L’últim míssil del PP valencià contra la nostra llengua és ben recent: dijous passat, la diputada a les Corts Valencianes, Eva Ortiz, va denunciar les ajudes del Consell al valencià. Però a més del PP, ara tenim el Suprem espanyol que també vol exterminar el valencià, o deixar-lo (com ho va intentar el franquisme) reduït a l’àmbit casolà, ja que per a comunicar-se entre ells, els governs valencià, català i balear ho han de fer en ‘cristiano’. Per això, algú s’estranya que siguem molts els qui no acceptem un estat que reprimeix la nostra llengua?\nSi tinguérem una Església que estimara la nostra llengua (cosa que no fa), podríem demanar als nostres bisbes una paraula de denúncia davant l’actitud genocida i prepotent del Suprem. Però com que l’Església valenciana continua menyspreant la nostra llengua (ja que en prohibeix l’ús amb normalitat als temples), és inútil de demanar als nostres bisbes que defensen el valencià.\nPer això, seguint l’exemple de Joan Fuster, Manuel Sanchis Guarner, Vicent Andrés Estellés, Francesc Ferrer Pastor, Enric Valor, Francesc Burguera, Joan Francesc Mira i Vicent Pitarch o Carles Salvador, o dels bisbes Pont i Gol i Cases Deordal i també dels preveres Alexandre Alapont, Emili Marín, Vicent Cardona, Llorenç Gimeno, Jesús Belda, Jesús Corbí i Jordi Cerdà, Enric Ferrer i Francesc Mulet, August Monzon, Tiburci Peiró o Vicent Sorribes, Vicent Micó, Pere Riutort, Vicent Estarlich o del jesuïta Francesc de Borja Banyuls. I dels amics d’Albalat, Adrià, Eliseu i Eduard o Pep Albinyana, Rafa Roca, Joanjo Puertos, Ramon Trullenque, Santi Vallés, Josep Franco, Josep Guia i Joan Josep Cardona; dels mestres Josep Millo, Maria Trullols i Teresa Gamissans, Vicent Malonda, Xavier Pardo, Pasqual Cuenca, Oreto Trescolí, Francesc Sanz, Miquel Cuadau, Oreto Domènech, Àngel Canet, Josep Requena i la seua filla Anna, Gabriel Garcia Frasquet i el seu fill Gabriel, Robert Martínez, Vicent Niclòs i Rosa Diranzo. Per tots ells, entre molts més, cal que la Generalitat del País Valencià no faça cas del Tribunal Suprem espanyol i continue utilitzant la nostra llengua en les seues relacions amb la Generalitat de Catalunya i amb el Govern Balear, ja que la desobediència civil és un dret que tenim per a lluitar contra aquells que volen anul·lar la nostra llengua. És el nostre compromís envers aquells hòmens i dones que van treballar tota la vida per la dignitat de la nostra llengua. És el camí que hem d’obrir per a arribar a la plena llibertat nacional.\nPer això, com deia Vicent Partal, cal que ens rebel·lem davant d’aquesta decisió contra la nostra llengua, del tot injusta (i genocida) del Tribunal Suprem espanyol\nSant Tomàs More (CASTELLÓ NOTÍCIES, 22/06/2020)\nHui dia 22 de juny celebrem la festa de Sant Tomàs More, que va nàixer el 1478 a Londres, on son pare era jutge. Després d’estudiar Lleis a Òxford, i quan només tenia 23 anys, començà a treballar als jutjats. Coneixedor del llatí i del grec, arribà a ser professor de Dret i prestigiós advocat. Va ser membre del Parlament, viceministre del Tresor i “speaker” a la Cambra dels Comuns i també, Canceller del Ducat de Lancaster.\nCasat amb Joana Colt, va tindre 2 filles i 1 fill, i n’adoptà un altre. En morir la seua esposa es casà amb Alícia Middleton. La casa de More era una de les més acollidores i hospitalàries de Londres. Però quan es feia de nit, Tomàs recorria els barris més pobres per fer almoina. Arribà a llogar una gran mansió per acollir ancians i xiquets malalts. Les nits de Nadal i de Pasqua les passava en vetla, pregant amb la seua família.\nEl 1529 va rebre el màxim càrrec de la magistratura britànica, Lord Canceller del Regne d’Enric VIII. Quan la seua carrera i la seua reputació havien arribat al seu punt més alt, el rei Enric VIII li va demanar que l’ajudara a aconseguir la seua nul·litat matrimonial amb Caterina d’Aragó. More sabia que el rei era capriciós i que el matrimoni era perfectament vàlid i que per tant no hi havia cap motiu per anul·lar-lo, pel fet que Enric VIII s’haguera enamorat d’Anna Bolena. Per això el 16 de maig de 1532 Tomàs More va renunciar al càrrec de Lord Canceller de la Corona i es retirà de la vida pública, ja que la seua consciència no li permetia aprovar allò que el rei li exigia.\nEl 1534 li van exigir jurar l’Acta de Supremacia, que rebutjava l’autoritat del papa sobre els cristians d’Anglaterra. Però More no va voler jurar aquest nou caprici del rei i va ser empresonat a la Torre de Londres. Durant els 15 mesos que va durar el seu captiveri, More escriví el Dialeg de la serenitat en temps de tribulació, que farien bé de llegir els nostres polítics.\n9 dies després de ser executat el seu amic Joan Fisher, More va ser jutjat al palau de Westminster, acusat d’alta traïció per haver negat l’autoritat suprema del rei dins del territori de l’Església d’Anglaterra. Condemnat a mort, Tomàs More va ser decapitat a la Torre de Londres el 6 de juliol de 1534.\nMore va ser un polític fidel a la seua consciència i un home ferm en la defensa de la veritat, per la qual va morir. Exemple per als nostres polítics, More escrivia: “Sóc incapaç de declarar amb la meua boca, allò que en consciència sé que no és veritat”. I sense caure en l’adulació, More va donar la seua vida per la veritat!\nSant Tomas More és exemple per a aquells que tenen una responsabilitat política, degut a la seua dignitat, la seua honestedat i la seua valentia. És també això el que espere dels polítics valencians: que siguen hòmens i dones honrats i sol·lícits pels més necessitats, allunyats de la corrupció, de les mentides i de l’adulació per pujar “amunt”.\nSant Tomàs More va escriure una pregària preciosa sobre el bon humor, que tots hauríem de tindre molt present: “Dóna’m Senyor, una bona digestió i, no cal dir-ho, alguna cosa per digerir. Dóna’m la salut del cos, i el bon humor que em cal per mantindre-la. Dóna’m una ànima sana, Senyor, que tinga sempre davant els ulls allò que és pur i que és bo, perquè no s’escandalitze enfront del pecat, ans trobe la forma de remeiar-lo. Dóna’m una ànima, Senyor, que no conega l’avorriment ni el remugueig, ni el ploricó ni la queixa. I no em deixes prendre gaire seriosament aquesta cosa que es fica per tot i que anomenem el Jo. Dóna’m, Senyor, el sentit de l’humor: fes-me capaç de riure d’una acudit perquè sàpia traure un poc d’alegria de la vida i la puga compartir amb els qui em rodegen”.\nA exemple de Sant Tomàs More, els polítics haurien de ser fidels al mandat que se’ls ha atorgat, sense por a crear comissions (GAL i rei emèrit) per arribar a la veritat.\nDemanar perdó en nom del iaio (CASTELLÖ NOTÍCIES, 18/06/2020)\nEspaña, 22 - Dios, 3 (VILAWEB/ONTINYENT, 12/06/2020)\nNo és aquest cap resultat d’un partit de futbol entre ‘España’ i ‘Dios’, sinó la relació numèrica d’aquests dos termes que he trobat en la carta de l’arquebisbe de València, Antonio Cañizares, un text titulat ‘Sufrimientos, esperanzas y caminos de España’, del 6 de juny passat.\nEl cardenal, que demana en la carta setmanal que ‘ayudemos a España a ser España’, cita vint-i-dues vegades la paraula ‘España’, set la paraula ‘unidad’, vuit la paraula ‘Iglesia’, quatre ‘Cristo-Jesucristo’ i finalment són tres les vegades que utilitza l’expressió ‘Dios’.\nCom m’ha comentat un monjo, a qui li he recomanat que llegira aquesta carta, ‘les vegades que el cardenal Cañizares esmenta “unidad”, “Dios”, “Cristo-Jesucristo” i “Iglesia”, sumen totes plegades 22, com les vegades que esmenta “España”’ en la carta. I és que aquest terme, ‘España’, com m’ha dit amb bon humor aquest monjo, ‘ho abasta tot, tant el que és humà com el que és diví. És el resum de tot’. Per això, continuava aquest monjo, ‘per què hem de parlar de “Dios” o de “Iglesia”, si ja tenim el concepte “España”, unidad de destino en lo universal?’.\nEn la seua carta, l’arquebisbe Cañizares defensa la Transició i lloa els ‘actores’ polítics que feren possible un projecte, i el seu ‘legado, pasión y tesón’, per a fer possible ‘por encima de todo, salvar a España’. L’arquebisbe de València diu que gràcies a aquells polítics de la Transició, va ser possible un projecte: ‘Lo hizo posible España, la idea de España y ayudó mucho la Constitución que España se dio’.\nVos pose l’enllaç de la carta de l’arquebisbe de València, perquè valoreu vosaltres mateixos aquest text tan i tan patriòtic. Ara bé, que en una carta de l’arquebisbe aparega vint-i-dues vegades la paraula ‘España’, i ‘Dios’ tres vegades només, ja ho diu tot. Com a anècdota, la carta del cardenal Cañizares acaba amb un ‘adelante y arriba’. España?\nNomés quatre dies després d’aquesta carta, el 10 de juny, en una roda de premsa amb motiu de la presentació de la comissió per l’ocupació, la regeneració social i la lluita contra l’atur, el cardenal Cañizares va tornar a insistir en la necessitat de defensar Espanya. Per això, aprofitant una pregunta que li feren sobre el clima de crispació que hi ha a la política espanyola i adreçant-se als polítics els deia: ‘Aquí no hay ideologías, solo España, todo por España’ (vídeo).\nCorpus Christi (LEVANTE-EMV, 13/06/2020)\nLa missa en valencià per À Punt (VILAWEB/ONTINYENT, 09/06/2020)\nEls dirigents de Canal 9 es van caracteritzar pel seu sectarisme i pel seu odi al valencià. Per això desitjaria que els dirigents d’À Punt no exclogueren de la programació la missa en valencià i així no caigueren també en el sectarisme\nDel Sr. Montoro a la Sra. Montero (VILAWEB/ONTINYENT, 03/06/2020)\nLa bellesa cura (i atrau) (LEVANTE-EMV, 06/06/2020)\nPerò qui s'han cregut que són? (VILAWEB/ONTINYENT,...\nDemanar perdó en nom del iaio (CASTELLÖ NOTÍCIES, ...\nLa missa en valencià per À Punt (VILAWEB/ONTINYENT...\nDel Sr. Montoro a la Sra. Montero (VILAWEB/ONTINYE...


El cinema espiritual i la cinematografia de Bresson | Catalunya Religió\nJa ha estat prou rellevant poder anar al cinema en aquests dies d’inici d’any, encara amb les limitacions en els espais tancats i d’horaris per la pandèmia. EL 2020 algunes de les representacions es van haver de re-programar o cancel·lar. El sol fet de poder anar a la sala i, amb tots els protocols, poder participar d’aquest diàleg que tota bona pel·lícula suposa entre el director i els actors amb l’espectador ja és tot un luxe.\nBresson té un llenguatge inconfusible. Així com el cinema té una narrativa basada en un text, és a dir és com teatre filmat -diu Bresson- el relat cinematogràfic és per ell, en canvi, tota una altra cosa. Bresson s’expressa cinematogràficament a través del que denomina com a una “escriptura visual”, que també és sensorial doncs a més d’imatges en moviment són característics els sons i sorolls ambientals i els silencis, per crear una atmosfera en la que el relat no ve prefigurat per una narrativa verbal. És l’espectador que veient la seqüencia d’imatges ha d’anar reconstruint el relat en el seu interior. Bresson pensa en l’espectador que ha de tenir un rol actiu, doncs ha d’entrar a desxifrar un nou llenguatge més simbòlic i menys semiòtic.\nAixí pren importància allò que no es veu dels personatges, el seu món interior, el que els motiva a actuar com actuen, la seva psicologia, que l’espectador va captant, tot donant significat a les situacions humanes que es representen, donant també una continuïtat al relat.\nBresson no tracta de l’espiritualitat directament, sinó més aviat de la complexitat existencial humana, tot i que integra elements i símbols cristians, com un element a vegades central de la seva narrativa simbòlica. Els seus personatges per altra banda no són excessivament expressius. El fet que escollia actors que no eren professionals no els permetia sobreactuar i tenir així massa control de les situacions representades.\nBresson volia expressar en llenguatge cinematogràfic –com dèiem- el que no es veu, el món interior dels seus personatges, comptant amb l’espectador al que deixava espais i temps perquè construeixi dintre seu la trama en un exercici psicològic i també existencial i espiritual. Un exercici que continua després del visionat.\nAl final de cada pel·lícula la Filmoteca proposa un cinefòrum. La pel·lícula en la que vaig col.laborar com a moderador del cinefòrum no és pas de les més importants de la filmografia Bresson, tot i que va obtenir una conxa de plata del Festival de Sant Sebastian de 1969 l’any que es va estrenar. Es tracta d’una adaptació d’una narració curta de Dostoievski “La submisa” (1875) i que Bresson tradueix com “une femme douce”. Tracta la tensió entre el patró de submissió als rols tradicionals amb la llibertat de pensament i d’elecció. Es donava en temps de Dostoievski i en el París del maig del 68, quan es devia rodar la pel·lícula. El tema és també Hamletià, és a dir tracta de la mort elegida com a sortida i com a reconciliació amb el propi destí. Un tema que remou per dins l’espectador.\nEl cinefòrum va ser molt reeixit i amb molta participació. La sala estava totalment plena, malgrat la pandèmia, i hi havia interès en parlar del que s’havia experimentat amb el visionat. El cinema espiritual interessa i permet el debat. El públic va poder parlar de la importància i necessitat del vincle humà, així com de l’estil cinematogràfic de Bresson. El cinema espiritual em va semblar un recurs molt interessant pel treball educatiu.\nMolt bon 2021 als lectors de Catalunya Religió!


Segueix pujant: de desembre 2016\nSerra de Sant Gervàs: la Pala Alta del Teller (1889 m.)\nEntre finals d'estiu i l'inici de les primeres nevades, comença el període de l'any potser més indicat per trescar per les serralades prepirinenques. La forta calor estival de Ponent fa poc recomanable anar-hi al juliol o a l'agost, i durant l'hivern la neu ens reclama per altres latituds, així que el darrer trimestre de l'any toca conèixer aquests espais.\nI és que sovint hi passem ben aprop ("ja hi anirem", pensem) però sempre van quedant al final de la llista de llocs pendents de visitar, sense que trobem el moment oportú per anar-hi. Un d'aquests llocs és la Serra de Sant Gervàs, una impressionant muralla calcària que s'alça fins als 1800 metres a cavall de la Ribagorça i el Pallars, i que serveix d'immensa balconada a la Terreta, subcomarca que forma part del municipi de Tremp tot i trobar-se a la vessant ribagorçana del prepirineu.\nPer conèixer aquesta serra i les muntanyes properes, disposeu de la guia "Serra de Sant Gervàs i muntanyes veïnes" del company Joan Ramon Segura, incansable explorador, que us portarà fins a l'últim racó d'aquestes contrades.\nA la Pala Alta del Teller s'hi pot pujar per diversos llocs, però nosaltres triem anar-hi des de la Torre de Tamúrcia. A uns 100 metres de la sortida del poble trobem una pista que baixa cap al barranc de . La seguim i trobarem les marques del GR-3, que ens acompanyaran durant la jornada fins al coll del Pertús. A la foto següent, la serra de Sant Gervàs.\nAnem seguint la pista fins que les marques ens desvien cap a un corriol. A partir d'aquí, el camí ja comença a fer pujada...\nAl cap d'una hora i poc de camí, arribem a l'ermita de Sant Gervàs, situada sota les parets de la serra.\nI resulta que no és només de Sant Gervàs, sinó que aquest sant comparteix pis amb un altre: Sant Protàs.\nAquí els teniu als dos. No coneixia cap ermita dedicada a dos sants (bé, sóc bastant profà en la matèria).\nL'ermita és d'unes dimensions considerables, i està ben conservada. Sobretot ens ha cridat l'atenció que es mantinguin les pintures en un lloc tan isolat i a l'abast de qualsevol desaprensiu. L'ermita estava oberta i pot servir de refugi en cas de mal temps, sent sempre respectuosos.\nFora de l'ermita, un sol espatarrant. I a la vall del Noguera Ribagorçana, la boira.\nA partir de l'ermita, el camí continua amunt evident (a banda de les marques del GR en trobem unes altres de color groc), però cada cop es fa més empinat i guanyem desnivell decididament fins arribar a l'altura de les parets de la serra...\n...on els escaladors també gaudeixen d'aquestes parets, ideals a l'hivern per l'orientació al sud.\nI quan ja som tocar de la paret, enfilem el pas del Portús. Una escletxa a la muralla que permet superar-la fàcilment...\n... i accedir a l'altra vessant de la serra de Sant Gervàs. A la nostra dreta, apareix el cim de l'Avedoga d'Adons (1825 m.), segon punt culminant de la serra...\n...però nosaltres anirem cap a l'esquerra per assolir-ne el punt més alt, la Pala Alta del Teller. Tot pujant, gaudim de vistes espectaculars sobre el Pirineu...\n...i cims destacats com l'Aneto, a la foto següent. Les antenes que veieu també a la foto estan a la Faiada de Malpàs, damunt de Pont de Suert. Una altra curiositat d'aquesta ruta és que des del capdamunt de la serra ens adonem que es veu pràcticament tot el recorregut de la Caminada de les Carenes, una marxa de resistència amb vistes espectaculars que heu de fer al menys un cop.\nVistes també cap a la zona del Turbó i el Cotiella...\n...la Vall Fosca i la de Manyanet, amb el montsent de Pallars treien el cap...\n...i també bones vistes cap als cims veïns. A la foto següent, l'Avedoga d'Adons amb una mica de neu, i no es veuen a la foto per efecte dels reflexos, però des d'aquí veiem les serres del Cadí i el Pedraforca.\nFoto de cim al vèrtex geodèsic de la Pala Alta del Teller (1889 m.)...\n...i de nou cap avall desfent el camí fins al cim.\nUna sortida no gaire llarga (ideal per un matí) on hi hem estat unes cinc hores en total, i amb uns 900 metres de desnivell. Bon camí i algun tram força costerut. I en breu, us penjo el track!\nPublicat per David Sancho a 12:10 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: excursionisme, Pallars Jussà\nSerra de Sant Gervàs: la Pala Alta del Teller (188...


Aquesta Política de privacitat s'aplica a www.hotelcristinavicenza.it, que és propietat i està operat per CityHotel Cristina Vicenza. Aquesta Política de privacitat descriu com recopilem i fem servir la informació que deixes al nostre web (www.hotelcristinavicenza.it), com ara les teves dades personals. A més, descriu les opcions que tens pel que fa a l'ús que fem de les teves dades personals i com pots accedir-hi i actualitzar-les.\nSi vols que es deixin de processar les teves dades d'acord amb el que s'estipula als propòsits C-F i no trobes cap opció per donar-te de baixa directament (com per exemple, a la configuració del teu compte), posa't en contacte amb info@hotelcristinavicenza.it .\nConfiem en tu per assegurar que les teves dades personals estan completes, són precises i estan actualitzades. Si hi ha cap imprecisió o canvi en les teves dades personals, cal que ens n'informis immediatament a info@hotelcristinavicenza.it . Gestionarem la teva petició d'acord amb la llei vigent.\nSi tens cap pregunta o queixa sobre com processem les teves dades personals o vols exercir els drets que es descriuen en aquest avís, pots posar-te en contacte amb nosaltres a: info@hotelcristinavicenza.it . També pots posar-te en contacte amb l'autoritat de protecció de dades local.


Blanes fomenta la implantació de xips als animals de companyia - Diari de Girona\nblanes | jordi vera 30.06.2013 | 08:18\nL'Ajuntament de Blanes promourà una campanya el proper mes de juliol, a través de l'Àrea de Salut i Qualitat de Vida, per fomentar la implantació del xip identificatiu als animals de companyia. La campanya -"Canvia de Xip i posa-li el Xip" es farà de forma conjunta amb les clíniques veterinàries de Blanes que voluntàriament s'hi han adherit i va destinada a les persones que encara no han col·locat el xip al seu animal de companyia que, segons la classificació estandarditzada, correspon a tres tipus: gossos, gats o fures.\nEl principal objectiu de la campanya, que es farà de manera exclusiva a Blanes i no forma part de cap promoció global, és millorar les condicions de vida dels animals de companyia per part dels seus amos i mestresses, així com lluitar amb més eficàcia contra la xacra dels abandonaments. Actualment s'estima que, només al municipi de Blanes, poden haver-hi al voltant d'uns 3.000 gossos que encara no porten implantat el xip identificatiu.\nLa campanya es posarà en marxa de l'1 al 31 de juliol i consisteix en un descompte substancial del preu de col·locació del xip, que serà de 30 euros durant el període que dura la campanya. Habitualment, el cost d'aquesta operació és de 50 euros, per tant el descompte que s'ha aplicat, amb la col·laboració de les clíniques veterinàries del municipi, és del 40% del cost d'aquesta acció.\nPodran accedir i beneficiar-se de la campanya totes les persones que decideixin implantar el xip al seu animal de companyia, sense requisits previs. Això vol dir que no caldrà acreditar que s'està empadronat a Blanes, i tampoc serà necessari demostrar la inscripció al cens municipals d'animals de companyia. D'aquesta manera, es vol promoure la màxima participació per part de les persones que desitgin posar el xip al seu animal de companyia.\nSegons les dades que consten a l'Ajuntament de Blanes, actualment hi ha 569 animals de companyia censats al municipi, dels quals més del 90% són gossos. Per censar un animal de companyia s'ha de pagar una taxa de 8,62 euros, un cost que en canvi varia considerablement si es tracta de gossos potencialment perillosos i que, a més, ha d'anar acompanyada d'una llicència administrativa que suposa haver de complimentar diversos tràmits.


Els grups de bombes i bolcades són un problema creixent a la cadena de blocs. Una recent estudiar realitzat per investigadors de la Xarxa de Recerca en Ciències Socials (SSRN), van identificar al voltant de 4.818 sistemes de bombes i bolcades criptogràfiques durant el període de sis mesos entre mitjans de gener i principis de juliol del 2018. La col·laboració va incloure investigacions d’universitats dels Estats Units, Mèxic i països de lluny. com Israel.\nEls investigadors van utilitzar un ampli procés de recopilació de dades, centrat exclusivament en Telegram i Discord. Els estafadors utilitzen aquestes dues populars aplicacions de missatgeria social per atreure regularment a milers d’inversors desprevinguts. El document va demostrar que les monedes obscures i de capital baix van obtenir un benefici mitjà de 23 per cent mitjançant Discord. Compareu això amb un mesquí 3,5 per cent quan s’utilitza una de les 75 millors monedes.\n1 Què són les bombes i els abocadors i com funcionen?\n2 Com mantenir-se segur\n2.1 Mantingueu-vos allunyats de les monedes de baixa liquiditat\n2.2 Mantingueu-vos allunyats dels grups Pump and Dump\nQuè són les bombes i els abocadors i com funcionen?\nLes bombes i els abocadors no són endèmics de la criptografia. Normalment apareixen en qualsevol mercat que comença a atraure grans quantitats de capital. Van guanyar força en els primers mercats de participacions de principis del 1600 i fins i tot es poden trobar al mercat cèntim de les principals borses actuals.\nLes bombes i els abocadors són iniciades per venedors forts que promocionen o bomba monedes / accions / actius específics amb l’esperança de generar bombo i augmentar temporalment el preu. El bombo és un ingredient clau per aconseguir que els compradors pugin a bord o s’arrisquin al #FOMO. Això és molt més fàcil de fer avui amb l’augment de les plataformes de xarxes socials i el relatiu anonimat que aporten.\nEn la majoria dels casos, aquests venedors compren la moneda abans de promocionar-la per assegurar-se que entren a un bon preu. Les bombes i els abocadors funcionen especialment bé amb les monedes amb majúscules baixes, ja que és molt més fàcil augmentar el preu. Els beneficis també són clarament millors. Un cop han atret prou inversors (ventoses) al grup, és hora d’iniciar l’operació “movem el preu!”\nEl “Cantant nocturn d’accions” venent accions als carrers durant la bombolla del mar del Sud. Amsterdam 1720.\nEls fundadors comuniquen que és hora de començar a comprar i que la pressió de compra combinada fa pujar els preus ràpidament. En aquest punt, els privilegiats ja comencen a desfer-se de les seves monedes sense informar els usuaris de l’anomenat grup privilegiat o VIP. Molts d’aquests grups fins i tot tenen l’atreviment de cobrar una prima per l’accés, promovent encara més la idea d’exclusivitat.\nPer continuar donant suport a la trampa, sovint filtraran informació a altres canals de xarxes socials amb l’esperança d’aconseguir que hi arribin més xucladors. Quan el preu ha canviat significativament, inicien el fitxer abocador, venent totes les seves monedes i embutxacant-se amb un benefici saludable.\nMantingueu-vos allunyats de les monedes de baixa liquiditat\nAlguns inversors defensen la compra i venda de monedes de capital baix. Amb una enorme pujada de preus que, de fet, pot ser una estratègia rendible, si sabeu què feu. Tanmateix, els comerciants experimentats us diran que, a la pràctica, és molt més fàcil entrar en actius de poc volum que sortir. Si decidiu especular amb monedes de capital baix, reconegueu l’alt risc i no aposteu per la granja. Com diuen:\n“Si sembla massa bo per ser cert, probablement ho sigui!”\nUna regla general és evitar monedes amb volums diaris inferiors a 100.000 dòlars. El límit de criptografia és bastant baix i fins i tot aquest nombre pot ser massa agressiu. Com sempre, això no constitueix un consell sobre inversions, així que feu la vostra pròpia investigació. Pot ser que Bitcoin sigui avorrit en comparació amb altres monedes, però hi ha una raó per la qual es manté després de deu anys. Podeu trobar alguns exemples de límit baix al nostre rastrejador de preus de criptomonedes:\nMonedes amb poc volum diari\nMantingueu-vos allunyats dels grups Pump and Dump\nPot semblar un consell obvi, però els inversors continuen enganyats per esquemes d’alt profit com Bitconnect. Actualment hi ha molta gent que intenta comercialitzar grups de bombes i bolcades en línia. Segueix sent una empresa força rendible per als estafadors. Tal com es va esmentar a la investigació, Telegram i Discord segueixen sent llocs de trobada populars per a aquests grups, així que estigueu alerta si sou usuari habitual. Fins i tot YouTube té alguns influents qüestionables que intenten promocionar aquests canals.\nAra és possible que tingueu la temptació d’entrenar-vos a la bomba i entrenar-vos. Deixar de banda a l’altre tipus o a la persona privilegiada és un negoci arriscat. De debò, no ho feu. Molts grups són esquemes piramidals en si mateixos. Els líders del grup proporcionen molt amablement els horaris d’entrada i sortida, però no hi ha una manera fiable de saber quan realment entren i surten. És possible que tingueu la sort d’obtenir beneficis, però val la pena?\nEls grups de bombes i abocadors són clarament un tema que cal abordar. Els inversors requereixen un major nivell de seguretat si volen durar llarg termini. Això es deu principalment a que la criptografia no està regulada, tot i que s’estan prenent mesures per solucionar-ho. Dit això, tot i que moltes monedes aniran a zero, els fonaments darrere de Bitcoin i altres projectes de criptomoneda continuen sent sòlids. Crypto en general no va enlloc.\nGran part dels mitjans convencionals se centren en la corrupció als mercats de criptomonedes. Això ignora convenientment el fet que ja existeix una corrupció generalitzada en els governs, les empreses i els bancs centrals en què es basa el nostre sistema financer actual. Com diu el defensor de Bitcoin Andreas Antonopolous amb tanta eloqüència, l’única manera que alguns de nosaltres aprendrem és enganyar-nos i després aprendre dels nostres errors.\nAixò no és un argument a favor dels grups de bombes i abocadors. Al contrari, l’autoeducació és la vostra millor eina per navegar per aquestes aigües arriscades. Assegureu-vos que no us quedeu subjectant la bossa, o potser de manera més adequada: assegureu-vos que no us deixeu la bossa com a bot salvavides.


"Era un home de criteri i pensament lliure i d'intel·lecte insubornable" (Antoni Bassas)\n"Era un home de criteri i pensament lliure i d'intel·lecte insubornable"\nANTONI BASSAS PERIODISTA 02/02/2012 00:00\n260x366 Fabián Estapé rebent un premi en la seva llarga carrera de comunicador. / ACN Fabián Estapé rebent un premi en la seva llarga carrera de comunicador. / ACN\nEls nivells de complicitat que va aconseguir Fabián Estapé amb l'audiència de Catalunya Ràdio van ser molt elevats, coincidint amb la secció de lliçons d'economia recreativa que vaig tenir el goig de compartir fa anys a l'emissora. S'explicava molt bé en temes molt difícils de fer entendre. Era un gran comunicador i tenia un gran sentit de l'humor. Tots els ingredients necessaris per fer-se escoltar. Però això venia avalat per uns coneixements d'economia i política de cultura enciclopèdica. Tenia una memòria prodigiosa.\nCrec que molt bona part d'aquell èxit, que la gent encara em recorda, es basava en el fet que era un home de criteri i pensament lliure. Sempre partia des de la més absoluta independència. Era d'un intel·lecte insubornable. No anava amb embuts.\nJosep Cuní va dur Fabián Estapé a Catalunya Ràdio, i a mi em va semblar que havia de tenir un espai propi, que no podíem desaprofitar la seva immensa experiència. Jo vaig experimentar un enorme plaer. Entre les seves publicacions, el 1996 va publicar un llibre recull.\nI tot aquest bagatge ve donat per la seva gran experiència acadèmica i docent en ciència econòmica. Va ser degà entre 1962 i 1965 de la Facultat de Ciències Polítiques i Econòmiques de la Universitat de Barcelona (UB), catedràtic i rector en dues ocasions.\nTambé cal recordar els reconeixements que ja va recollir en vida, que van ser molts. El 1990 ja va rebre la Creu de Sant Jordi i el 1995 el premi Jaume I d'economia. Va ser, en definitiva, una d'aquelles persones que aixequen el llistó d'un país sencer.


El blog de Claudi Puchades: Taller de creació al Museu Abelló\nEl Museu Abelló de Mollet ens proposa participar en el taller de creació "De l'acció a la ficció (i viceversa)", a càrrec de Sergi Selvas, el dia 4 de febrer:\nDe l’acció a la ficció (i viceversa) .\nTaller de creació que proposa una metodologia basada en la traducció de formats i idees compartides des del text, al dibuix, la imatge i la performance.\nA partir de la traducció de textos en dibuixos, aquests en imatges, en vídeo, i finalment en accions, es proposa als participants treballar sobre un mètode que permeti generar una consciència col·lectiva del procés de creació.\nÉs possible establir uns criteris comuns que permetin generar un llenguatge comú i alhora, obert i mutable? Com des de la interacció de les diverses subjectivitats, és possible arribar a un consens que faciliti una construcció col·lectiva de noves narratives i nous llenguatges artístics?\nAquest és doncs un taller pràctic de creació conduït amb objectiu de produir una acció individual o col·lectiva al final del dia, treballant amb diversos formats i pràctiques, experimentant noves formes de veure i produir projectes artístics.\nHorari: de 11h 14h\ni de 15h 18h\nCentre: Museu Abelló, Mollet\nEtiquetes de comentaris: Taller de creación en el Museu Abelló.


La ponència de nomenclàtor aprova el canvi de nom de la plaça de Joan Carles I | betevé\nAlbert Muñoz | dijous, 14 d'abr. del 2016, a les 20.27\nGERARDO PISARELLO, primer tinent d'alcalde "Obeint aquest mandat pres per una àmplia majoria de la representació dels i les barcelonines, proposarem als propers consells de districte de l'Eixample i de Gràcia recuperar al nomenclàtor oficial el nom popular de la confluència de la Diagonal i el passeig de Gràcia, la plaça que sempre s'ha conegut popularment com del Cinc d'Oros."\nUna conferència al Saló de Cent sobre la figura del polític republicà Carles Pi i Sunyer dóna el tret de sortida als actes amb què l’Ajuntament de Barcelona commemora fins diumenge el 85è aniversari de la proclamació de la Segona República. El primer tinent d’alcalde, Gerardo Pisarello, ha aprofitat per anunciar el proper canvi de nom de la plaça de Joan Carles I pel de Cinc d’Oros.\nLa ponència del nomenclàtor de carrers va aprovar ahir el canvi de nom de la confluència entre la Diagonal i el passeig de Gràcia. Ara la proposta es debatrà amb les entitats i veïns de Gràcia i l’Eixample, i els plenaris dels dos districtes hi hauran d’estar d’acord. És un pas més per tirar endavant amb la proposició aprovada el setembre passat per la Comissió de Drets Socials, Cultura i Esports a instàncies d’ERC, per treure fins a una dotzena de referències borbòniques del nomenclàtor de la ciutat. Segons Pisarello, es tracta de corregir-hi el desequilibri entre la representació monàrquica i moltes altres “memòries oblidades” en els noms dels carrers de Barcelona.\nEl ple municipal haurà d’acabar aprovant o no el canvi de nom de la plaça de Joan Carles I. Fora de Barcelona en Comú, altres grups polítics ja han començat a posicionar-se al respecte. Els líders de Ciutadans i del PP al consistori, Carina Mejías i Alberto Fernández Díaz, acusen el govern d’Ada Colau de “fer política amb el nomenclàtor”. El líder dels socialistes, Jaume Collboni, ja ha tuitejat que Joan Carles I hauria de seguir present al nomenclàtor de la ciutat.\nFeia anys que diverses veus reclamaven el canvi de nom de la plaça de Joan Carles I: fa quatre anys, mig centenar de personalitats van impulsar un manifest perquè es convertís en la plaça de la República Catalana. Poc després, el districte de Gràcia va aprovar una proposta d’ICV-EUiA perquè el lloc recuperés el nom amb què es va conèixer popularment a principis del segle XX.\nLlavors, tot i que l’Ajuntament va dedicar la plaça a Francesc Pi i Margall, barceloní que havia estat president de la Primera República, la gent va començar a anomenar-la “del cinc d’oros” perquè aquesta era la imatge que s’hi veia des de dalt: un escenari rodó al mig on després es col·locaria l’estàtua a Pi i Margall i quatre voreres també rodones als quatre cantons on es van posar els fanals monumentals dissenyats per l’arquitecte municipal Pere Falqués.\nEn l’any del 85è aniversari de la proclamació de la Segona República Espanyola, l’Ajuntament s’ha bolcat amb aquesta commemoració organitzant activitats a bona part dels districtes de la ciutat, a més d’aquest acte central d’avui al Saló de Cent en què Francesc Vilanova, professor d’història contemporània a la UAB i director de l’Arxiu de la Fundació Carles Pi i Sunyer, ha pronunciat la conferència ‘Carles Pi i Sunyer: memòria i elogi de Barcelona i el 14 d’abril’.\nL’alcaldessa, Ada Colau, ha llegit un fragment de ‘La plaça del Diamant’ de Mercè Rodoreda per evocar “l’aire d’aquell dia” en què es va proclamar la república i recordar que “mai més fins ara no ha tornat a bufar a la ciutat”. Per Colau, el que es va viure el 14 d’abril de 1931 és “l’únic procés constituent amb protagonisme popular que hem viscut durant tot el segle XX”. Gerardo Pisarello l’ha comparat amb els “aires de renovació” que bufen actualment a les institucions com l’Ajuntament de Barcelona: “hem de recordar les memòries plurals del 14 d’abril i celebrar totes les repúbliques passades i les que han de venir”, ha dit.\nEl comissionat de Memòria Històrica, Ricard Vinyes, ha dit que “fer memòria és triar el que volem recordar” i també “qui són els dirigents que volem fer servir com a exemple a seguir”, entre els quals ha destacat la figura de Carles Pi i Sunyer.\nL’actuació musical de la Federació de Cors d’en Clavé, a la plaça de Sant Jaume, ha posat el punt final a l’acte d’avui. Però la celebració del dia de la República a Barcelona, amb el lema #TenimRepública, continua aquest divendres amb un acte a la seu del districte de Nou Barris. Dissabte tindrà lloc l’acte als jardinets de Salvador Espriu on s’iniciarà el canvi de nom de la veïna plaça de Joan Carles I. I diumenge al matí, novament a Nou Baris, una gran festa amb cercavila, música i teatre servirà per celebrar el canvi de nom de la plaça de Llucmajor per plaça de la República.\n— nomenclàtor — república — Saló de Cent\nQui pot ser membre de les meses electorals? Quan sabràs si en formes part?


La petjada de Rubí: Vota per tal que La petjada de Rubí guanyi el NetReporter'08!\nEi! Enhorabona, això demostra que ho estàs fent molt bé. Segueix així.\n1 de maig de 2008, a les 12:52\n1 de maig de 2008, a les 14:19\nJa ho se i sóc el primer al que no li agrada. Només ho fet avui i no ho tornaré a fer però és per donar a conèixer aquest concurs i que la gent pugui participar. De totes maneres, tampoc penso que sigui "spam".\n1 de maig de 2008, a les 14:29\nNo és SPAM en el sentit que no és automàtic ni (completament) indiscriminat. Però es pot considerar SPAM en tant que estás fent publicitat (i comercial) i també que ho fas en articles que no tenen res a veure amb el que anuncies (off topic).\nDe totes maneres, no passa res: si algú no li agrada sempre el pot eliminar.\n1 de maig de 2008, a les 14:37\nAupa la petjada!\n1 de maig de 2008, a les 22:24\n1 de maig de 2008, a les 22:32\nMe n'alegro molt que hagis arribat a la final, ja ens diràs que ha passat finalment!!!


Brillant, enèrgic, un calidoscopi; La percussió complexa admet melodies elevades, els riffs de llautó interactuen amb una orquestració de múltiples capes i una remarcable veu que recorda als primers colors de Bowie sobre les capes superiors. Cantaràs i ballaràs. Però no és Pop ni és Rock. És Jack Found.\nnom del grup: JACK FOUND BAND\nJack Found (multi-instrumentalista amb formació clàssica): vocals i guitarra.\nTom Found: Tambors\nEduardo Tomoado: Guitarra i cors.\nDave Morris: Baix.\nAndy Leeming: Trombó i teclats.


Rutàcies - Uniopèdia, el mapa conceptual\n25 les relacions: Angiosperm Phylogeny Website, Antoine-Laurent de Jussieu, Boronia, Càpsula (fruit), Cítric, Citropsis, Ciudad Bolívar, Cneorum, Cumquat, Dictam, Haplophyllum, Hesperidi, La Mérope, Murraya, Països Catalans, Phellodendron, Pilocarpus, Poma de closca, Ptaeroxylon, Ruda, Sapindals, Taronger trifoliat, Tetradium, Zanthoxylum, 1789.\nNou!!: Rutàcies і Angiosperm Phylogeny Website · Veure més »\nNou!!: Rutàcies і Antoine-Laurent de Jussieu · Veure més »\nBoronia és un gènere de plantes amb flor de la família Rutaceae.\nNou!!: Rutàcies і Boronia · Veure més »\nNou!!: Rutàcies і Càpsula (fruit) · Veure més »\nNou!!: Rutàcies і Cítric · Veure més »\nCitropsis és un gènere amb 14 espècies de plantes de flors pertanyent a la família Rutaceae.\nNou!!: Rutàcies і Citropsis · Veure més »\nCiudad Bolívar, anteriorment Angostura, es una ciutat de Veneçuela i la capital de l'Estat Bolívar al sud-est del país.\nNou!!: Rutàcies і Ciudad Bolívar · Veure més »\nCneorum és un gènere de plantes amb flors, amb dues espècies, dins la família Rutaceae segons el sistema APG i APW i dins la família Cneoraceae en el sistema Cronquist.\nNou!!: Rutàcies і Cneorum · Veure més »\nEl cumquat (del cantonès kumquat) o Citrus Japònica és un arbust perennifoli de la família de les rutàcies, originari de l'Àsia oriental, que fa entre 2,5 i 4,5 m. El fruit comestible també és diu cumquat.\nNou!!: Rutàcies і Cumquat · Veure més »\nDictam (Dictamnus) és un gènere de plantes de la família rutàcia (Rutaceae).\nNou!!: Rutàcies і Dictam · Veure més »\nHaplophyllum és un gènere de plantes de la família Rutaceae.\nNou!!: Rutàcies і Haplophyllum · Veure més »\nNou!!: Rutàcies і Hesperidi · Veure més »\nLa Mérope és una òpera en tres actes de Domènec Terradelles, amb llibret d'Apostolo Zeno.\nNou!!: Rutàcies і La Mérope · Veure més »\nMurraya és un gènere de plantes amb flor de la família de les Rutàcies.\nNou!!: Rutàcies і Murraya · Veure més »\nNou!!: Rutàcies і Països Catalans · Veure més »\nPhellodendron és un gènere d'arbres caducifolis dins la família rutàcia, són plantes natives de l'est i nord-est d'Àsia.\nNou!!: Rutàcies і Phellodendron · Veure més »\nPilocarpus és un gènere de plantes rutàcies que conté unes 10 espècies.\nNou!!: Rutàcies і Pilocarpus · Veure més »\nPoma de closca\nLa poma de closca (Limonia acidissima) és l'única espècie del gènere Limonia de la família de les rutàcies.\nNou!!: Rutàcies і Poma de closca · Veure més »\nPtaeroxylon és un gènere monotípic de la família de les Rutàcies, dels cítrics essent Ptaeroxylon obliquum l'única espècie representant d'aquest.\nNou!!: Rutàcies і Ptaeroxylon · Veure més »\nLes rudes (Ruta) són el gènere de plantes que donen nom a la família Rutaceae.\nNou!!: Rutàcies і Ruda · Veure més »\nNou!!: Rutàcies і Sapindals · Veure més »\nEl Taronger trifoliat, Poncirus trifoliata (sinònim: Citrus trifoliata), és una espècie de planta membre de la família Rutàcia, estretament relacionat amb el gènere Citrus, i de vegades inclòs en aquest gènere, i n'és prou emparentat com per a servir de portaempelt dels cítrics.\nNou!!: Rutàcies і Taronger trifoliat · Veure més »\nTetradium és un gènere de plantes que conté 17 espècies.\nNou!!: Rutàcies і Tetradium · Veure més »\nNou!!: Rutàcies і Zanthoxylum · Veure més »\nNou!!: Rutàcies і 1789 · Veure més »\nCneoraceae, Cneoràcia, Cneoràcies, Rutaceae, Rutàcia.


Accessoris de Calculadora\nCalculadora d'accessoris 1\nDiàmetre de l'armadura, mm\nLa longitud de les barres, els metres\nNombre de terminals\nPreu per tona\nAccessoris de Calculadora 2\nEl pes total de les vàlvules, kg\nCàlcul de l'armadura\nAccessoris de Calculadora 1\nCalcular el pes total de la fixació, l'import total, el pes d'un metre i una barra de reforç.\nEn el diàmetre conegut i la longitud.\nCalcular la longitud total de reforç, el seu abast i el nombre de barres, barres, el pes d'un metre i una barra.\nEn el diàmetre conegut i el pes total.\nCàlcul es basa en el pes d'un metre cúbic d'acer 7850 kg.\nCàlcul de l'armadura per a la construcció de la casa\nQuan la construcció d'una casa, és molt important per calcular correctament el nombre de vàlvules per a la Fundació. Per fer això, vostè ajudarà el nostre programa. Ús de la calculadora vàlvules poden ser, coneixent el pes i la longitud d'una barra per saber el pes total de les vàlvules, o la quantitat desitjada de barres i la seva longitud total. Aquestes dades es ajudar a ràpidament i fàcilment calcular la quantitat de reforç per a l'obra necessària.\nCàlcul d'accessoris per a diversos tipus de fundacions\nPer calcular l'armadura necessita saber i el tipus de casa de la Fundació. Hi ha dues variants comuns. Aquesta bassa i cinta de fundacions.\nAccessoris per a la llosa de la Fundació\nFundació de la bassa és utilitzada on la pučinistyj del sòl que voleu instal·lar la casa pesat de formigó o maó amb biguetes de formigó massa grans. En aquest cas, la Fundació requereix reforç. Es produeix en dues zones, cadascuna de les quals consta de dues capes de barres, disposa perpendicularment a l'altre.\nConsiderar el càlcul alternatiu de reforç per lloses, la longitud de les quals és de 5 metres. Barres de reforç es col loquen a una distància d'uns 20 cm els uns dels altres. Per tant, un costat hauria de 25 bars. A les vores de la placa de perns no estan disponibles, és 23.\nAra, sabent el nombre de barres, vostè pot calcular la seva longitud. Aquí cal assenyalar que les vores de les varetes de vàlvules no ha d'arribar de 20 cm, i, per tant, sobre la base de la longitud de les plaques, la longitud de cada barra es total 460 cm. El cross layer, sempre que l'estufa té forma quadrada serà el mateix. També hem de calcular el nombre d'accessoris necessaris per connectar les dues zones.\nSuposem que la distància entre les zones de 23 cm. En aquest cas, un pont entre ells un tindrà una longitud de 25 cm, perquè dos centímetres per muntar la fixació. Aquests ponts en el nostre cas serà 23 en una fila, com ho són en cada cel·la a la intersecció de les zones. Amb aquestes dades, podem procedir al càlcul amb el programa.\nAccessoris per a la franja de Fundació\nFranja de Fundació és on utilitzat en el sòl no massa estable assumeix erecta hard House. És una base de formigó o cinta que s'estén al voltant del perímetre de l'edifici i sota les parets de càrrega principals de formigó armat. Reforç de la Fundació també es va produir en 2 zones, però gràcies a les peculiaritats de la franja de Fundació reforç en això consumeix molt menys, i el cost serà més barat.\nRecollida normes fixacions al voltant de la mateixa que la llosa de la Fundació. Només les barres ha de ser ja en el 30-40 cm des de la cantonada. I cada pont ha de 2-4 cm penjant de la branca on descansa. Càlcul de saltadors verticals en el mateix principi que en el càlcul de la longitud necessària de reforç per a fonaments de llosa.\nTingueu en compte que la primera i la segona vàlvules de casos cal fer un balanç de com a mínim 2-5 per cent.


Publicat el 23 de setembre, 2015 - 11:11 CEST\nOrdre del dia del ple de l’Ajuntament de Blanes del mes de setembre. Començarà el dijous 24 a partir de les 20 hores a la sala de plens de l’Ajuntament.\n1. Aprovació de les actes de les sessions anteriors corresponents als dies 30 de juliol i 31 d’agost de 2015.\n3. Creació, modificació i supressió de fitxers de dades de caràcter personal.\n4. Fixar els dos dies festius addicionals d’obertura comercial autoritzada de l’any 2016\n5. Modificació de la plantilla i de la relació de llocs de treball de l’Ajuntament.\n6. Modificació de la plantilla i de la relació de llocs de treball per reclassificació de llocs de treball de la Policia Local.\n7. Aprovació del Pla de carrera professional.\n8. Aprovar una proposta d’acord de recolzament i solidaritat amb les demandes que l’Associació de Víctimes de la Talidomida formulen al President del Govern d’Espanya i a la companyia farmacèutica alemanya Grünenthal .\n9. Aprovar l’inici dels treballs de revisió del Pla d’Ordenació Urbanística (POUM).\n10. Aprovació provisional de la modificació de l’ordenança fiscal 313.04, reguladora de les taxes per la utilització privativa o aprofitament especial de la via pública i terrenys de domini públic amb finalitat lucrativa.\n11. Aprovació de la sol·licitud per acollir-se al règim especial de reintegrament del saldo deutor resultat de la liquidació definitiva de la participació en els tributs de l’Estat de l’any 2013 previst a la disposició addicional desena del RDL 17/2014\n12. Moció que presenta el grup municipal d’ICV-EUiA pel tancament del carrer Ample en el marc de la setmana per la mobilitat sostenible i segura.\n13. Moció que presenta el grup municipal d’ICV-EUiA per declarar Blanes Ciutat Acollidora de persones refugiades de la guerra de Síria.\nPublicat en Blanes | Etiquetat Ajuntament\n← Malgrat de Mar acull les jornades estatals de gossos policia Homenatge a Kim Romero i David Serra, jugadors del Club Bàsquet Blanes →


Les velles històries són com els bons camins, un no voldria mai acabar d’arribar al final i ara, en què escric tot això i que torno a pensar en ella, potser pagaria la pena que ho fes fredament. De fet Girona no havia estat mai tan freda com aquella nit de cap d’any, la música sortia sense esma per les petites finestres d’aquell local parroquial del carrer del Carme i es perdia irremissiblement, com una boira pesant, entre les aigües fosques de l’Onyar. Havíem construït el nostre petit cau en el garatge en desús d’una casa de tres plantes; com qui aixeca un campament en el desert, ens semblava que estàvem aïllats i en el fons del nostre cor hi niava una mena de dolor autocomplaent que ens permetia caminar per la vida amb l’aire de qui ja està de tornada de tot.\nL’Anna em va captivar amb un llampec de la seva mirada i jo no vaig deixar de mirar-la encara que ja sabia que era d’un altre. Leonard Cohen arrossegava la seva veu pels altaveus cansats d’en Jordi, amb una cadència hendecasil·làbica exasperant. La ciutat semblava submergida definitivament sota una capa de grisor impenetrable, només trencada probablement per aquell abric blau elèctric.\nL’acompanyant de l’Anna, en Miquel Bagre, era un paio alt i somrient que passava llargues estades a Anglaterra, era un competidor invencible.\n–Hola i adéu, només us veníem a desitjar un Happy new year!\nMentre el capullo d’en Bagre l’agafava amb força i pronunciava “jappi niu iar”, l’Anna encenia una cigarreta amb la mà lliure i es passava els seus cabells rossos per darrera l’orella. Amb un gest calculat va deslliurar-se del braç que l’oprimia per agafar una copa de cava que li oferia en Joan Cels.\nEn Cels i en Bagre van encetar una curiosa discussió sobre la profunditat dialèctica d’en Cohen, en Donovan i en Dylan. Fou en aquell moment en què l’Anna s’assegué al meu costat, érem pràcticament de la mateixa edat però jo la veia molt més gran. Em va mirar de reüll, mentre em llençava glopades de fum que jo m’afanyava a guardar en els meus pulmons com una relíquia\n–Tu ets en Marc Maties, no?\nJo en aquell moment fins i tot hagués dubtat d’això, però efectivament era en Marc, el germà petit d’en Carles i ara tenia l’honor de respirar el mateix aire que ella respirava.\n–I tu ets l’Anna, l’Anna... Badia.\nL’Anna va girar-se definitivament i em va mirar a la cara.\n–Sempre són tan avorrides les vostres festes?\nDe fet aquell any la cosa s’havia animat força, però ella segurament estava habituada a emocions més fortes.\n–No t’agrada en Leonard Cohen?\n–Això és folk, no?\nJo volia contestar que no, però en Miquel la va agafar de nou pel braç i la va fer aixecar. Ella se’l va mirar amb displicència i amb la cigarreta encara a la boca li va treure un polsim de cendra de l’espatlla.\nElla em mirà de nou amb un aire de complicitat, em va fer un petó a la boca que no he oblidat mai més i va desaparèixer tal com havia arribat.\nPer un moment vaig ser el centre d’atenció de la festa i en Jordi va aprofitar per posar-nos de nou “Un sorbito de champagne” de Los Brincos, la qual cosa va produir com una mena de revolada entre els de la colla que em va fer oblidar per uns instants aquella presencia decisiva de l’Anna. Després la cosa ja va anar de baixa i es va acabar per sempre aquell cap d’any.\nQuan vaig travessar el pont per anar cap a casa em semblava com si tot hagués canviat definitivament, però l’any 1973 seria un any trist, de grans sequeres i d’esperances truncades. Només cap al final va començar a ploure, una pluja molt fina de desembre que ens va anar amarant la roba d’un líquid espès anomenat futur.\nL’Anna i en Leonard Cohen van anar serpentejant pels meus records, fins que va arribar el cap d’any de 1974 i en Jordi va tornar a posar sobre el plat del seu tocadiscos aquella cançó d’amor i d’odi, que jo en realitat no havia arribat mai a treure’m del cap. Sentir-la de nou aquella nit, em va fer sentir una mica més perdut i més sol. L’Anna ja no va tornar i només em va quedar el record d’aquell petó i la possibilitat de la seva mirada complaent. Després tot va anar com va anar i la vida ja no em va perdonar mai més la meva indecisió. Ara en Miquel és un obscur professor d’institut i l’Anna és consellera de la Generalitat, la veig tot sovint per la tele i encara fa el gest d’apartar-se els cabells de l’orella, però ara ja no fuma, coses de la correcció política, suposo. A mi només m’ha quedat aquella cançó d’en Cohen i una fixació malaltissa pels abrics blau elèctric.


L'alcaldessa explica el projecte Rubí Brilla als alumnes de 4t de primària dels Maristes - Ajuntament de Rubí\nL'alcaldessa explica el projecte Rubí Brilla als alumnes de 4t de primària dels Maristes\nL'alcaldessa explica el projecte Rubí Brilla als alumnes de 4t de primària dels Maristes Carme García ha animat el col·legi a incorporar-se al projecte d’estalvi energètic 50/50 https://www.rubi.cat/ca/ajuntament/comunicacio/sala-de-premsa/notes/lalcaldessa-explica-el-projecte-rubi-brilla-als https://www.rubi.cat/@@site-logo/ajuntament-de-rubi.svg\nCarme García ha animat el col·legi a incorporar-se al projecte d’estalvi energètic 50/50\nL’alcaldessa, Carme García, ha visitat el col·legi Maristes per compartir amb els alumnes de 4t de primària l’inici del projecte interdisciplinari Visc a Rubí/Visca Rubí, impulsat pel centre. La proposta, que es desenvoluparà durant tota aquesta setmana, té com a finalitat que els nens i nenes del col·legi coneguin millor la seva ciutat i, d’aquesta manera, aprenguin a estimar-la i se’n sentin orgullosos. Un objectiu que es treballarà a través de visites a monuments, museus i indrets d’interès de la ciutat, treballs en grup, jocs de pistes i activitats amb noves tecnologies, entre d’altres.\nDurant l’estona que ha compartit amb els infants de 4t de primària, l’alcaldessa ha fet un breu repàs per les singularitats d’una ciutat que conjuga tres realitats molt diferents: un nucli urbà on viuen la majoria dels rubinencs, una extensa zona d’urbanitzacions i fins a onze polígons industrials. El gruix de la seva intervenció, però, s’ha centrat en l’aposta que ha fet el municipi per l’eficiència energètica i les energies renovables a través del projecte Rubí Brilla.\nCarme García ha explicat als alumnes de Maristes l’origen d’aquesta iniciativa, vinculada al Pacte d’Alcaldes i Alcaldesses per la Sostenibilitat, i els diferents àmbits en què es desenvolupa: la pròpia administració, la indústria, el comerç i el sector domèstic. En aquest darrer apartat, la primera edil ha fet especial incidència en el projecte Energia per a tothom, adreçat a combatre la pobresa energètica, pel seu important vessant social.\nInvitació a participar al 50/50\nL’alcaldessa ha aprofitat la seva explicació sobre Rubí Brilla per animar el col·legi Maristes a participar en el projecte 50/50, inclòs dins d’aquesta iniciativa, i convertir-se així en el primer centre concertat de la ciutat a implicar-s’hi.\nEl projecte Euronet 50/50 compromet els centres educatius a reduir la seva despesa energètica, i l’Ajuntament a retornar la meitat de l’estalvi aconseguit en forma de subvenció directa i a invertir l’altra meitat en projectes d’eficiència energètica per seguir reduint la despesa als centres educatius. La iniciativa es va posar en marxa durant el curs 2012-2013 en onze de les tretze escoles públiques de Rubí, permetent un estalvi net de 45.250,91€.\nDesprés de l’èxit de la primera edició del 50/50, el consistori vol estendre aquesta metodologia més enllà de les escoles. Per aquest motiu, el Ple municipal del mes de febrer va aprovar un canvi en les bases reguladores de les subvencions 50/50 que, entre d’altres, possibilitarà que la iniciativa s’implanti en altres equipaments, com per exemple els esportius.\nTal com ha destacat l’alcaldessa, aquesta iniciativa proporciona als centres educatius un important estalvi econòmic però, alhora, ajuda a conscienciar els més petits sobre la necessitat de promoure l’eficiència energètica. Un bon hàbit que comencen desenvolupant a les aules però que, de forma automàtica, traslladen a les seves llars.


Vistiplau de la Universitat de Lleida al desenvolupament del Grau de Ciències de l'Esport a la Seu d'Urgell — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Vistiplau de la Universitat de Lleida al desenvolupament del Grau de Ciències de l'Esport a la Seu d'Urgell\nInstal·lacions de la Universitat de Lleida (Foto: UdL)\nEl Consell de Govern de la Universitat de Lleida ha aprovat aquest dimecres el conveni per desenvolupar el Grau en Ciències de l'Esport a la Seu d'Urgell. Aquest divendres també és previst que hi doni el vistiplau el ple de la Diputació de Lleida i anteriorment ja va ratificar l'acord el plenari de l'Ajuntament de la Seu.\nAquestes aprovacions han de permetre tirar endavant el projecte, que han de permetre que la capital de l'Alt Urgell compti per primera vegada amb estudis universitaris presencials, concretament vinculats als esports en el medi natural. El conveni marc també compta amb la participació de la Secretaria General de l'Esport de la Generalitat i l'Institut Nacional d'Educació Física de Catalunya (INEFC).\nEn declaracions a RàdioSeu, l'alcalde de la Seu d'Urgell, Jordi Fàbrega, ha expressat que espera que aquest divendres la Diputació de Lleida també ratifiqui el conveni. Sobre la petició del PSC perquè l'ens provincial retiri aquest punt de l'ordre del dia, tot adduint "diferències amb el document aprovat a l'Ajuntament de la Seu", Fàbrega ha recordat al grup socialista que "el conveni inicial és una declaració d'intencions i després s'ha d'aprovat d'altres convenis específics entre les cinc institucions", si bé el consistori va acordar el passat dia 3 avançar en l'aprovació de l'acord específic amb la Diputació, on s'hi detallava que l'ens provincial destini 4 milions d'euros a la construcció del futur edifici d'INEFC de la Seu.\nAmb posterioritat a l'aprovació al ple urgellenc, s'ha recomanat a les institucions implicades que la xifra no s'explicités, i per això l'Ajuntament té previst aprovar-ne un text refós al proper plenari, el mes vinent. Fàbrega, per tant, conclou que el conveni inicial no implica cap compromís econòmic concret de la Diputació, el qual s'acabarà de definir posteriorment. Per això, demana que el grup provincial del PSC "no posi pals a les rodes" per "coherència amb el territori" i perquè "és un projecte vital per a la Seu". I hi afegeix que "perdre un altre mes de feina podria dificultar que es pugui iniciar el projecte el setembre vinent, que tot i ser difícil encara és possible ara, i, per tant, podria acabar comportant que es perdi un any".\nEn aquest Consell de Govern, la UdL també ha aprovat la modificació del Grau en Administració i Direcció d'Empreses (ADE) per tal d'oferir un nou grup d'ADE al Campus d'Igualada a partir del curs 2020-2021 amb un total de 40 places. Això "permetrà ampliar l'oferta universitària a l'Anoia afavorint el reequilibri territorial i donar resposta a la demanda d'aquestes estudis", segons el vicerector d'Ordenació Acadèmica, Francesc Giné.


Detall d'un cartell identificatiu dels Bons Reus en una sabateria del carrer Sant Joan.\nEl principal requisit per poder gastar els vals era fer una compra mínima de 15 euros. Segons l'Ajuntament, els Bons Reus han acabat suposant una injecció de vora 3 milions d'euros per al conjunt de negocis participants. La regidora de Promoció de Ciutat, Montserrat Caelles, subratlla que els bons «han ajudat les famílies a consumir en uns moments complicats i també han ajudat la resta d'establiments no adherits, que s'han beneficiat de la gran circulació de consumidors pels carrers de la ciutat».\nMés de 30 municipis d'arreu de Catalunya i grans ciutats com Madrid, València, Màlaga o León ja s'han posat en contacte amb Reus per conèixer de primera mà els secrets d'aquesta fórmula d'èxit. «És un model que segueix la filosofia de no recórrer únicament a la subvenció, sinó fer una inversió de diner públic al sector privat per augmentar la productivitat i generar un retorn extraordinari. No donem el peix, donem la canya», defensa la regidora Caelles.\nD'altra banda, l'Ajuntament ha posat en marxa la campanya «Reus per tu» per donar suport i promocionar el comerç i els serveis, la restauració i l'hostaleria, i la visita als espais turístics i culturals de la ciutat, com el Gaudí Centre i l'Estació Enològica. Reus Promoció també preveu articular propostes que incentivin les visites en família a la ciutat.\nEl regidor de Promoció Econòmica de Cambrils, Oliver Klein, explica que posaran vals de 5 euros a disposició dels veïns empadronats així com els de segona residència i turistes. A banda del comerç local, es podran fer servir en la restauració i l'allotjament turístic, amb la condició que representin un mínim del 25% de la despesa. «Durant aquest període esperem una onada de revifalla i d'alegria, que és el que ens fa falta als carrers», confia Klein.\nL'octubre passat l'Ajuntament ja va impulsar la campanya «Estimo a Cambrils, compro a Cambrils» amb l'objectiu de reivindicar els avantatges de fer compres de proximitat al comerç local. De bracet amb les associacions de comerciants, la campanya es va sintetitzar en diversos missatges que es van difondre a les xarxes i que s'han plasmat en cartells que omplen els aparadors dels negocis del municipi.\nA més, enguany s'ha posat en marxa 'Cambrils Comerç', una plataforma de venda en línia que compta amb un centenar d'establiments locals adherits. L'espai funciona com a Marketplace local i s'hi poden trobar els productes ordenats per categories o bé fer cerques per productes, servei o establiment. «Estar fora de l'onada tecnològica és perdre competitivitat i, tot i que no vèiem el moment de fer el pas, la pandèmia ens hi ha ajudat», assenyala el regidor Oliver Klein.\nComenta el contingut : Reus estudia crear un nou programa de bons per a sectors com les acadèmies i els gimnasos


La ensaïmada vegana, la nostra novetat aquest mes\nInici > Blog > Nova ensaïmada vegana, amb la recepta principal de sempre\nEn el nostre dia a dia a l'obrador, a la botiga i també a les xarxes socials, cada vegada ens trobem amb més persones que ens demanen elaboracions amb alguna necessitat o preferència especial.\nPer això vam decidir incorporar productes sense gluten, a més a més dels nostres productes artesans. També tenim les ensaimades integrales, que aquestes si las fem noltros, i ara tenim una novetat: la ensaimada vegana.\nCom sabeu, el veganisme és més que una manera de menjar, és tota una filosofia. En tot cas, per a resumir, els productes vegans tenen la característica particular que es produeixen sense llet ni ous, és a dir, un pas més enllà de l'alimentació vegetariana que evita la carn i el peix.\nPer sort, la riquesa culinària és major del que solem pensar, i hi ha alternatives entre els ingredients al nostre abast per a fer una ensaïmada deliciosa sense necessitat d'aquests dos productes, aparentment tan essencials.\nQué en porta la ensaïmada vegana?\nEstà feta igual que la ensaïmada normal, amb el mateix amor, el mateix amassat, els mateixos temps de repòs i de fermentació... Igual que l'ensaïmada que ens ha donat el Premi a la Millor Ensaïmada 2020, però té algunes particularitats...\nL'ensaïmada vegana es fa a base de...\nSucre bru de canya integral\nMassa mare de sègol integral\nPer cert, tingueu en compte que la ensaïmada vegana també és sense lactosa, perquè no porta llet ni traces de llet. Així que ja sabeu ;)\nEn tot cas, si teniu alguna petició personalitzada que us agradaria fer-nos, estarem encantats d'escoltar-vos i veure si podem fer una comanda particular d'ensaïmades o altres productes amb necessitats o preferències especials.\nMaría José i Tolo.


ORTODÒNCIA | Clínica Dental Elisabet Sanjaume\nÉs l'especialitat de l'odontologia que s'encarrega de la correcció de les dents i ossos maxil·lars posicionats incorrectament.\nLa correcció del mal posicionament pot fer-se mitjançant aparell fix o removible, depenent de cada cas en particular. Els braquets poden ser metal.lics o estètics. En finalitzar el tractament d'ortodòncia es col·loquen retencions fixes o removibles per evitar que les dents tornin a la seva posició original.\nAmb l'ortodòncia no solament millorem l'estètica sinó també la funció: millor higiene dental, millor relació oclusal, prevenció d'alteracions a nivell de l'articulació temporomandibular i d'alteracions fonètiques.\nINVISALIGN Quan hi ha un alt compromís a nivell d'estètica i d'activitat social tenim l'alternativa a l'ortodòncia tradicional amb braquets: INVISALIGN, és una ortodòncia invisible que consisteix en uns alineadors de plàstic transparent que s'adapten a les dents, molt còmodes de portar ja que no hi ha braquets ni filferros. El pacient només ha de retirar-los per menjar i per a la higiene bucal.\n⌾ A quina edat pot col·locar-se la Ortodòncia? L'ortodòncia pot col·locar-se a qualsevol edat. En determinats casos (mossegada oberta, creixement maxil·lar excessiu...) és important intervenir en edats primerenques, quan encara no ha finalitzat el recanvi de les peces, per corregir defectes ossis dento-facials, aprofitant el creixement ossi.\n⌾ Quant dura un tractament d'ortodòncia? La durada del tractament d'ortodòncia va lligada a la complexitat del cas. La nostra ortodoncista t'informarà, en el moment de la consulta, del temps de tractament que serà necessari en el teu cas en concret. Clinicas dentales Granollers


El primer volum de la biografia “Pretérito Imperfecto”, IX Premio Comillas de biografia de l’any 1996, relata des de l’any del seu naixement, en un poblet de Cadis, el 1922, fins el 1949. A l’inici narra com va viure la seva infantesa al poble de San Roque a Càdis, on va nèixer. La minuciosa descripció de tots aquells anys, la relació emocional que va mantenir amb cadascun dels membres de la família, els amics, els veïns, tantes anècdotes... fins l’arribada a l’internat de Ronda. És esfereïdor el relat de seva adolescència durant la guerra incivil (1936-1939), episodis sagnants i tràgics que observa i pateix de forma propera a l’edat de catorze anys. Des de petit va destacar per ser un nen extremadament dotat, i les circumstàncies van anidar en ell un pensament crític que el fan posicionar-se i el convertirà en un home d’esquerres fins el moll de l’os, mantenint al llarg de la seva vida personal i professional fins als nostres dies una absoluta lleialtat als seus principis (aquesta part més adulta s’explica en el següent volum autobiogràfic). Detall important a afegir és la gran influència que va exercir en ell el pensament d’Ortega y Gasset.\nSón moltíssims els relats de vivència pròpia que conté el llibre on es mostra la seva evolució professional, d’especial d’interés per persones que pertanyin al món de la medicina i particularment en l’especialitat de psiquiatria. Conèixer com s’hi va iniciar i el que va suposar l’autèntica raó de la seva vida, el seu treball, l’autèntica vocació, per la qual va haver d’esmerçar renúncies personals per avançar en el seu aprenentatge i investigació. Sóc neòfita en qüestions de medicina; per tant, deixaré pels entesos els coneixements que s’hi recullen. He de fer, però, especial menció pel molt que em va arribar a copsar la quantitat d’informació que va aportar-me la seva lectura pel que fa als fets succeïts en el curs de la guerra i particularment les temibles venjaces que es van executar en la postguerra en aquelles terres d’Andalusia, que desconeixia de forma tan concreta i que, per tant, recomano als lectors interessants en el tema.\nVideo 2001. Carlos Castilla del Pino es entrevistado por Juan María Rodríguez en su consulta de Córdoba. El neurólogo reflexiona sobre su pensamiento político y sus escritos, y nos presenta el libro Teoría de los sentimientos (Programa Pretextos 137 27/05/2001 Canal Sur 2).


InicioEl temps a la SelvaEl temps a la Selva: dimecres amb cel variable al matí i nuvolositat a la tarda\n20 octubre, 2020 Redacció El temps a la Selva 0\nLa previsió del temps a la comarca de la Selva per aquest dimecres segons el Servei Meteorològic de Catalunya indica que tindrem un dia dominat per la variabilitat.\nA la Selva Interior de matinada esperem algunes precipitacions febles però durant el matí s’alternaran els núvols i les clarianes i en principi ja sense pluges. A la Selva Marítima tindrem més sol però amb la presència de núvols alts. Durant la tarda la nuvolositat anirà guanyant terreny fins a tapar el cel a tota la comarca.\nLes temperatures màximes pujaran i arribaran a valors d’entre 21 i 23 graus al centre del dia.


Càncer d'horòscop del mes d abril 2021 | Filippo Colca\nAquest mes d’abril, per a persones de signe de càncer , serà positiu en el camp professional, fins i tot si es temen els conflictes. La salut també serà millor que els mesos anteriors. És a nivell sentimental i familiar que els assajos assenyalen a la punta del nas. Caldrà actuar amb determinació. I sense pretext.\nAmor i cites\nSi esteu en una relació, coneixereu alguns turbulències. Res alarmant, però la necessitat de diàleg serà urgent. Haureu d’elevar el nas del manillar i entendre que la situació no és molt agradable. Molt conscient que l’amor ha de parlar per florir a llarg termini, prendreu la iniciativa de posar peu al plat i fer-ho, d’una manera, una auditoria de la vostra relació. Una auditoria que haureu de fer, per la força de les coses, dues. Això tindrà el mèrit de reforçar la vostra relació. Si sou solters, per desgràcia, serà tranquil·la.\nSalut i formulari\nHeu hagut de lluitar a principis d’any per resoldre els vostres problemes de salut. En aquest mes d’abril de 2021, trobareu el formulari. Però no és això el cas des de finals de març? Res no anirà aquest començament de la primavera, però tendeix a mostrar-te una mica hipocondríac, traumatitzat que ha estat per aquest començament de l’any. Intenteu oblidar-vos completament dels vostres contratemps i obrir-vos a l’existència. Podeu estar segur. I si encara dubteu, feu un registre per tranquil·litzar-vos.\nTreball i diners\nEn el treball, continuaràs en el seu impuls iniciat el mes anterior. Sempre mostraràs un mètode i manifestareu molt entusiasme en l’execució de les vostres missions. Un problema relacional que es va produir al març us donarà un temps difícil, però acabarà a mitjan abril. El mes hauria de finalitzar a l’apoteosi. Augmentar? Promoció? Una cosa és segura, les vostres finances seran molt millors que els mesos anteriors. Per a les investigacions d’ocupació, sorgiran oportunitats, però això no es refereix a les publicacions del contracte indefinit.\nIgual que el mes anterior estarà afable i voldrà multiplicar les sortides, tant si estan enamorats, amables o familiars. Si esteu en una relació, destaqueu per compartir moments culturals i entretinguts. El vostre company de vida perdrà entusiasme, però aviat entendrà que esteu a la dreta. Això tindrà un impacte molt positiu en la vostra relació. Si sou pares, s’han d’esperar problemes relacionals amb els vostres fills. Tindrà molta energia, però estaràs a prop teu. Fins que es trobi un compromís.\nEs sotmet a un amant en l’amor, almenys de manera que ho considerareu. No et rendeixis. No s’exclou que intentem provar la vostra motivació i la vostra pugnaxa. La vostra perseverança donarà fruits.\nUna oportunitat laboral presentarà, però farà una boca fina. Està vostè equivocat ! Aquest treball, que us apareixerà només menjar, obrirà noves portes. Coneixeu-vos gaudint i tirar-vos a l’aventura.\nPodeu tenir un problema amb la justícia durant aquest mes d’abril. Això es preocuparà del vostre fill. Tot tornarà en ordre ràpidament, però la prova ho intentarà. Per a tu, però també per a tota la família.\nUn viatge o un desplaçament conseqüent que s’espera en el mes d’abril. Això segurament es refereix a la vostra activitat professional. Aquest últim us farà algunes preocupacions. Preneu totes les vostres precaucions abans de sortir\nLa vostra jerarquia us oferirà una missió que us apareixerà per sota de les vostres habilitats. Penseu de nou, aquesta responsabilitat serà un pas a una promoció que encara no sospiteu. Mostra el teu entusiasme i llançament.\nEl vostre company de vida us enviarà un remot distant durant aquest mes d’abril. Ansiós, et preguntaràs sobre aquest canvi sobtat. I si li demanes la pregunta directament? Les respostes us sorprendran. I tranquil·litzeu-vos.\nSentireu algun dolor a la part posterior. Això és, sens dubte, a causa de males postures en el treball. Reviseu la vostra manera de mantenir-vos a vosaltres mateixos i estar vigilant. No s’ha de descartar una herniació del disc.\nEn la vostra parella, és hora de prendre el toro per les banyes i obtenir aclariments de la vostra parella de vida. Atenció als vostres comentaris, al fons com a la forma. Qualsevol agressió us perdrà.\nUn clima elèctric us espera durant aquest mes d’abril. Els vostres projectes, les vostres idees, les vostres iniciatives no la unanimitat a la vostra llar. El vostre company de vida es manifestarà el seu descontentament. Igual que els vostres fills si sou pares.\nL’atmosfera a la feina és pesada. Els conflictes estan a l’aire. Se li demanarà que prengui un estand. Rebutjar aquest paper sense deixar que aparegui. Jugueu a mediadors.\nEs farà front a un home de poder. Les seves intencions no són saludables, lluny d’ella. Caldrà evitar un enfrontament directe i mostrar-vos més intel·ligents. No dubteu a trucar a un professional per donar-vos suport.\nPer sempre voleu esperar fins que els canvis provinents de l’altre, no obtindreu els resultats esperats en la vostra relació sentimental. Depèn de tu per afirmar-te, provocar la novetat.


Que poso a l'ham per als peixos morts? Una etiqueta amb el preu? - Blog d'Albert Boix Curós\nAquesta frase de «que poso a l’ham per als peixos morts? Una etiqueta amb el preu?» qui l’escoltés, seria per quedar sorprès de quina bestiesa que és. Una manera tan crua de dir les coses no es diu.\nSi anem a la peixateria segur que pensem que els peixos són morts o acabats de morir i alguns de clova que duren més, vius i força frescos. I que tenen un preu i pensem que potser són cars. El preu també pot ser el que miren alguns a l’hora de comprar peix en funció de tot el que hi ha a la peixateria.\nEl treball de pescar està minvant. És una feina dura, que passen fred i calor i està mal pagada. Quant anem a la peixateria no pensem el que costa que un producte així costi tant que ens el portin a prop i consumir-lo. Això passa amb altres feines que no sabem el cost i esforç de molta gent perquè en gaudim dels productes. L’objectiu és consumir. I alguns es comporten com reis i els altres són els plebeus que han de proporcionar tots els seus capricis.\nEl pensament disruptiu de «Que poso a l’ham per als peixos morts? Una etiqueta amb el preu?» si ho mirem des del punt de vista d’algú que fa màrqueting, seria una evidència. I afegiria que amb el preu correcte. Amb màrqueting se sap la influència dels preus psicològics imparells, rodons, habituals, relatius i preus de prestigi. Per als que van escassos de diners per comprar, els fa decidir la compra.\nSi hi afegim el fet d’haver d’escollir entre tres opcions, el preu més popular seria el del mig.\nLa visió de la frase de poder pescar peixos morts. I el que resulta que l’esquer que es la compra que fem a la peixateria és una altra idea possible. O més evident.\nPenso que aquesta frase de «Que poso a l’ham per als peixos morts?» l’he sentit o vist escrita a algun lloc, potser d’algun nen. Només hi he afegit la resposta interrogativa d’«Una etiqueta amb el preu?» He desenvolupat una mena d’explicació per suavitzar-ho.


Alerta: Retiren una xocolata del súpers catalans per aquest perillós motiu\nRetiren una xocolata dels súpers catalans per un problema d'etiquetatge\nEs tracta d'una rajola negra farcida de menta\nper Redacció dimarts, 18 de febrer 2020 - 16:57h\nEl producte afectat és una rajola de xocolata negra amb menta de Weinrichs 1895 | Catalunya Diari\nL'Agència Espanyola de Seguretat Alimentària i Nutrició (AESAN) ha emès una alerta sanitària sobre una xocolata perquè conté proteïnes de la llet que no estaven recollides en el seu etiquetatge. Concretament es tracta d'una rajola de xocolata negra amb farcit de menta procedent d'Alemanya.\nLa marca implicada en aquest avís és Weinrichs 1895. Els productes afectats són tots els lots de les seves rajoles de 100 grams de xocolata negra amb farcit de menta que es podien trobar als supermercats catalans.\nJa no es troben a les botigues\nDesprés de la detecció de l'error per les autoritats sanitàries basques, que van informar l'organisme estatal, la mateixa empresa distribuïdora ha confirmat la retirada de tots els productes del mercat. L'AESAN ha recomanat a tots aquells al·lèrgics a les proteïnes de la llet que hagin comprat aquest producte que s'abstinguin de menjar-lo. Per una altra banda, han confirmat que no suposa cap risc per la resta de consumidors.\nSanitat demana la retirada urgent d'unes postres veganes de xocolata\nArriba a Lidl l'aparell que sempre s'esgota en les primeres hores\nCriticada decisió de Lidl amb un producte retirat per Sanitat


El parlament ha aprovat una proposta perquè la persona beneficiària d'un pacte successori si procedeix a vendre o donar un bé rebut com a pacte successori\nel-pi.com 17/03/2021 - 08:53:14\nEl parlament ha aprovat una proposta perquè la persona beneficiària d'un pacte successori si procedeix a vendre o donar un bé rebut com a pacte successori, no hagi de tributar en IRPF com a increment patrimonial.\nEl Pi – PROPOSTA PER LES ILLES BALEARS ha aconseguit avui que es protegeixin els pactes successoris propis del dret civil de les Illes Balears i especialment els d’Eivissa i Formentera. El ple del Parlament ha aprovat una iniciativa parlamentària del partit on s’insta a l’Estat i el Congrés dels Diputats a no aprovar cap modificació de l'impost de la renda de les persones físiques ni cap altra modificació fiscal que suposi un canvi tributari per als pactes successoris.\nEn aquest sentit, el diputat d’El Pi, Josep Melià, ha explicat que “ esteim satisfets que hagi tirat endavant la nostra proposta on queda clar que estem totalment en contra que la persona beneficiària d'un pacte successori si ven o dóna un bé rebut com a pacte successori hagi de tributar en IRPF com a increment patrimonial.” Segons Melià, “rebutgem totalment la intenció no explicitada del govern del PSOE i de PODEMOS d’augmentar aquesta tributació”.\nMelià ha exigit que “el govern de les Balears ha de defensar el dret civil especial i convocar una reunió urgent amb l’Estat per reconduir aquesta reforma legal de l’IRPF per defensar la competència en dret civil foral o especial.”\nEl diputat d’El Pi també ha apuntat que “s’han d’adoptar els canvis normatius o de criteris interpretatius per defensar en tot el seu abast els pactes successoris d'Eivissa i Formentera i deixant clar que tots els pactes successoris es consideren mortis causa i tributen a l'1% a l'impost de successions i donacions.”


maig | 2011 | Blog d'en Xavier Villalba\nPublicat el 30 maig 2011 per Francesc Xavier Villalba Nicolás\nEls gestors universitaris ens queixem sovint que el dia a dia ens ofega i no podem fer política universitària ni planificar amb cara i ulls. Part de la queixa té a veure amb la gran burocratització i el munt de reunions que suposa gestionar un ens tan complex com la UAB. La impressió general és que a més comissions, menys decisions.\nAquest defecte universitari, curiosament, apareix reproduït al mil·límetre en el moviment espontani (?) de l’acampada de Plaça Catalunya. Llegiu el blog i veureu que els continguts queden en segon terme per donar pas a les necessitats del dia a dia i que es dedica més temps a discutir si es pot crear una ‘Comissió de feministes indignades’ diferent de la Comissió de Gènere que a plantejar com hauria de ser la nova llei electoral que es reclama. Els passa el que a tots, que la pròpia logística del moviment n’autojustifica l’existència més enllà dels objectius, que continuen sent tan vagues com el primer dia (vegeu el document Demanda de mínims i mireu l’organigrama en versió antiga). El dia a dia ens ofega a tots!\nUn article que m’hauria agradat firmar\nM’hauria agradat firmar l’article sòlid i coherent de Salvador Cardús a la Vanguardia del dia 25, que podeu consultar al seu blog. Jo m’hi apunto: visca la democràcia formal! A veure si els qui volen banalitzar-la a la nostra Facultat se’l llegeixen.\nAqui teniu la proposta sobre educació dels acampats, en la línia de vaguetat i bons sentiments habitual:\nMANIFEST PER A UNA EDUCACIÓ PÚBLICA, GRATUÏTA, DE QUALITAT, INCLUSIVA, EQUITATIVA I UNIVERSAL.\nReunits legítimament a la Plaça Catalunya, manifestem la nostra inquietud en front a un sistema educatiu fracassat ja que es basa en un model de criteris partidistes i fomenta una educació pel consum, l’individualisme i la competitivitat.\nAmb la nostra proposta volem situar a l’agenda política l’educació com a tema prioritari i de debat urgent.\nManifestem el malestar creixent i proposem un punt de partida per a una transformació efectiva i real de la situació actual.\nUn indicador clar d’aquesta situació és el malestar general dins de la comunitat educativa, que es tradueix en un alt grau de fracàs escolar, afegint-se a la desmotivació i la falta de reconeixement del personal docent.\nConstatem una realitat: l’educació està en crisi i es percep un interès nul de les autoritats per a solucionar-ho.\nExigim que s’apliqui l’Article 26 de la Declaració Universal dels Drets Humans:\nPerò a la pràctica i gràcies a la legislació actual veiem com recursos públics són destinats a l’ensenyament privat.\nNosaltres, legitimament i d’acord amb la Declaració Universal dels Drets Humans exigim que l’educació sigui pública, gratuïta, de qualitat, inclusiva, equitativa i universal. No ens resignem a que ‘educació sigui motiu de lucre i negoci.\nMANIFESTEM QUE LLUITEM:\nPer una educació basada en un model que no depengui d’interessos partidistes.\nPerquè la gestió del sistema educatiu sigui realitzada per la comunitat educativa i no per “professionals de la política”.\n– Per transformar les escoles tradicionals en centres educatius gestionats per la comunitat educativa, inclosos pares, mares, alumnat, personal docent i PAS. (Personal d’Administració i Serveis).\n– Per desenvolupar temàtiques que es troben marginades en l’actual sistema. Com l’educació emocional, l’esperit crític, la col·laboració en detriment de la competició, la gestió positiva del conflicte; tenint en\ncompte les aptituds i recursos dels alumnes.\n– Per evitar les retallades en educació. Creiem que s’hauria d’augmentar el seu pressupost, donada la importància que te pel futur de la humanitat\n– Per a fer evident que no hi ha persones fracasades sinó sistemes fracasats.\nSom conscients que hem de trencar les actuals relacions de poder per aconseguir-ho, i si seguim sumant ho aconseguirem.\nPer un futur digne, seguirem!\nAsamblea general de la comissió d’educació de l’Acampada de Barcelona. Dimecres 25 de maig de 2011\nNo crec que això s’arribi a aplicar mai, però espero si se’n surten, que Déu ens agafi confessats…\nPosteleccions i acampades\nPublicat el 23 maig 2011 per Francesc Xavier Villalba Nicolás\nJa han passat les eleccions i, com em temia, Savier Trias podrà fer cosses per a les persones de Barcelona (confio que no ens vagi clavant coces!). Uf quin panorama… Com va dir el “caudillo”:\nEstabamos al borde de abismo y hemos dado un paso al frente.\nMentrestant he seguit amb interès com es desenvolupa l’acampada i ja hi he descobert el vici típic de les comissions i subcomissions! És una plaga planetària. Podeu comprovar que posar-se d’acord per muntar un hortet ecològic autogestionat no és gaire conflictiu, però quan passem als continguts…\nComissió continguts: una de la més complexes si no la més complexa que hi ha. S’ha acordat dins la comissió de continguts l’estructura de la comissió i les subcomissions. Existeix la figura de la comissió plenària per coordinar les subcomissions i les propostes que tracten. Les subcomissions són de lliure creació i cada dia es proposa la creació d’alguna. Les propostes es treballen en subcomissions segons el tema que es tracti perquè com és lògic no es poden debatre aquí amb tanta gent.\nA l’assemblea es presenten les propostes que es treballen a les subcomissions per ser aprovades, i de moment existeixen les següents subcomissions dins la comissió de continguts…”\nHe recollit les subcomissions:\n-Subcomissió de Document de mínims.\n-Subcomissió d’Habitatge: textos i idees sobre habitatge i vivenda digna.\n-Subcomissió d’autoorganització i democràcia directa.\n-Subcomissió de medi ambient i ecologisme: elabora continguts i idees etc però no fa l’hort.\n-SUBCOMISIÓN DE DERECHOS DE LOS ANIMALES\nEn un tema pelut, com el de l’habitatge, hi ha bones pensades, com ara la deducció del lloguer a la declaració, encara que promoure-les quan ja s’apliquen resulta un xic desconcertant. En general, molta bones intencions i propostes moderades. Esperem que es vagin concretant i que la proliferació de comissions no serveixi per burocratitzar un moviment espontani. A mi, però, l’existència d’una ‘subcomissió d’autoorganització’ em fa venir basarda! ¿S’autoorganitzarà per estudiar sistemes d’autoorganització per a les comissions que s’hagin d’autoorganitzar? Em recorda aquell acudit de Woody Allen del seu divertidíssim ‘Getting even’:\nÉs cognoscible el coneixement? I si no és així, com ho podem saber?\nLectorats de l’Institut Ramon Llull\nJa tenim la nova convocatòria de lectorats de l’Institut Ramon Llull. Hi ha vacants a universitats d’Alemanya, Croàcia, Cuba, Estats Units, Finlàndia, França, Portugal i Regne Unit.\nEl termini de presentació de sol·licituds és del 20 de maig al 3 de juny del 2011 i la informació està disponible aquí.\nPublicat el 20 maig 2011 per Francesc Xavier Villalba Nicolás\nL’altre dia esmentava la falta de concreció del manifest de Democràcia real ja. Avui m’he mirat el blog dels acampats a la Plaça Catalunya i és prou interessant. Us el recomano.\nLa meva impressió és que és un crit visceral d’indignació ben comprensible. Tanmateix, crec que s’ha de racionalitzar i plantejar-se objectius concrets i raonables. N’he pogut espigolar alguns:\nProposta de punts que podrem demanar:\n1- Que els partits tinguin total prohibició de accedir a crèdits. bancaris\n2- No acceptar crèdits del FMI i el BCE.\n3- Igualtat salarial i de jubilació pels polítics.\n4- Nacionalització de la banca.\n5- Reforma de la llei electoral perquè no afavoreixi el bipartidisme.\nImprimir moltes octavetes.\nEs vota tenir molts manifests i participar a totes les mobilitzacions que es puguin.\nNo sembla gens forassenyat en general, però tampoc gaire radical (llevat del típic ‘nacionalitzar la banca’). Són reformes que cal anar esbossant. Avui ens prometien:\nEn aquests moments, les assamblees estàn treballant per redactar els objectius concrets d’aquest moviment. Per això, degut a la gran afluencia de persones que estàn volent donar suport a la iniciativa, us invitem a tots a acudir i participar en aquest moviment sense precedents. Tota persona (sense discriminació de sexe, religió, raça, opinió política, o qualsevol altre condició) serà benvinguda.\nJa veurem si tot queda en paraules políticament correctes (no a la corrupció, treball i casa per a tothom, etc.). Seguiré el blog, sens dubte.\nPublicat el 16 maig 2011 per Francesc Xavier Villalba Nicolás\nDesprés dels comentaris que publicava arran del llibre de Ferran Saez El crepuscle de la democràcia, he llegit amb una sensació de dejà vu el manifest de ‘Democracia real ya‘:\nAquest document reprodueix fil per randa les confusions i desconcerts que ens assetgen. Demana a la democràcia més del que ens pot donar. Noteu alguns trets típics:\ninsisteix en el terme ‘persones’ per damunt del de ciutadans,\nel govern ha de garantir el nostre dret a ser feliços,\nparla de ‘dictadura partitocràtica’ i de govern d’una minoria i alhora s’autoproclama majoria silenciosa i anònima,\nla classe política no ens escolta i sortim al carrer perquè ens faci cas,\ntots els problemes són causa del sistema econòmic [capitalista].\nÉs lògic que aquest cúmul de bones intencions i discurs políticament correcte engresqui molta gent i que els porti a sortir al carrer a protestar. El que resulta difícil és donar contingut a aquesta nebulosa. Si són una majoria anònima que té molt clar el que vol, ¿com és que no han fet que guanyin les eleccions partits que representen aquestes idees, que us n’asseguro que n’hi han i per donar i per vendre? Com podem dir que “sense nosaltres res d’això existiria ja que nosaltres movem el món”, i alhora treure’s les puces del damunt i dir que som purs i no en tenim cap responsabilitat. Ah, és que el sistema està corromput i afavoreix els grans partits i jo no hi participo en aquest joc! Bé, no negaré que és difícil que un dels molts partits ecologistes guanyi les eleccions a casa nostra (i a Alemanya?), ni que un dels molts partits trotskistes esdevingui clau en la governabilitat, però com és que no els vota ni Déu? A qui vota aquesta majoria anònima? Vota? ¿I si no vota és perquè el sistema no funciona o el sistema no funciona perquè no vota?\nI la pregunta encara més difícil de respondre: què proposen exactament? ¿En què consisteix aquesta ‘revolució ètica? ¿Abolir el sistema de partits i governar assembleàriament o fer-lo més transparent i representatiu? ¿Instaurar el clientelisme en la relació entre el polític i el ciutadà o crear un sistema de rendició de comptes estricte? ¿Col·lectivitzar els bancs i les empreses o introduir impostos al capital i sistemes de regulació financera basats en criteris de justícia i ètica? ¿Suprimir la propietat privada o augmentar els impostos? És a dir, si volem un altre sistema (i no pas millorar aquest), bé cal que decidim com ens volem relacionar com a ciutadans (no pas com a persones, insisteixo) i em sembla just que siguem nosaltres qui ho decidim. Però no he trobat cap resposta al manifest, només molta retòrica buida del tipus ‘entre tots ho farem tot’, ‘tot és possible’, etc.\nSuposo que la resposta implícita és: això és feina dels polítics, nosaltres simplement sortim al carrer a mostrar la nostra indignació i fem manifestos, la versió postmoderna del Memorial de greuges.\nDrets i desitjos\nPublicat el 14 maig 2011 per Francesc Xavier Villalba Nicolás\nL’altre dia us recomanava El crepuscle de la democràcia de Ferran Saez Mateu com a lectura de capçalera per a les municipals. Avui vull mostrar la finor de l’anàlisi quan l’estenem al terreny conegut de la universitat en general i de l’Autònoma en particular. És molt habitual a casa nostra confondre desitjos raonables i ben legítims en l’àmbit personal amb suposats drets col·lectius. Avui, arran del relleu d’un director general de la conselleria de cultura, podia llegir que, segons els programadors d’espectacles de dansa, tothom té dret a gaudir de la dansa al seu poble o ciutat. Aquest bon desig, que volia justificar la necessitat de subvencionar espectacles de dansa itinerants, s’havia convertit en un dret i, per tant, el govern havia de vetllar per satisfer-lo. Si ens movem a l’àmbit més proper, la llista de ‘drets’ aviat s’engreixa:\n1. a segona convocatòria,\n2. a la setmana blanca,\n3. a tiquets de menjador,\n4. a tenir horaris compactes,\n5. al Campus Virtual,\n6. a tenir alumnes educats,\n7. a trobar-me la pissarra neta,\nSi només fos un ús poc acurat del llenguatge, en què parlem de ‘drets’, però més aviat volem dir ‘una cosa desitjable’, no ens hauríem de preocupar. Però em temo que la confusió no és lingüística, sinó conceptual i ens porta a aquesta actitud de nens consentits o d’indignats permanents que acostumem a trobar a les aules, als passadissos o als despatxos de la nostra facultat.\nLa retallada als departaments ha posat nerviosa molta gent, en part amb raó: les mesures d’ajornament de la despesa ens situen en una situació com la de deu anys enrere, en què, per exemple, els sabàtics no rebien recursos i es cobrien amb la solidaritat dels companys, tothom feia més classes que no ara i investigava quan podia. Sembla, doncs, que hem baixat del núvol de nous rics en què estàvem instal·lats i tornem a la dura realitat d’un país tirant a pobre i d’una universitat de segona. Cal dir-ho clarament (i no enganyar-nos dient que ho farem millor amb menys) i no ens hem d’esquinçar les vestidures: és tot el país que ha malbaratat els recursos durant anys de vaques grasses i la universitat no ha estat una excepció: plantilles inflades, oficines supèrflues, inversions milionàries sense previsió de futur, excés de titulacions, etc. Ara ens toca ser solidaris amb la societat i contribuir a l’estalvi, encara que ens fem mala sang quan sabem que molts d’aquests problemes no els hem causat nosaltres i que molts d’aquests diners van a parar als bancs. Però jo també em faig mala sang quan vivint de lloguer, portant el nen a una escola pública i sent auster i estalviador, em toca rascar-me la butxaca per ajudar d’altres que es van llançar alegrement a endeutar-se amb hipoteques, préstecs i inversions d’alt risc per viure com si no existís el demà (que potser els hi van obligar apuntant-los amb una pistola, els bancs?). Ara, queixant-nos i fent manifestos i plataformes, em penso que no ho solucionarem. Seiem, fem comptes i siguem exigents amb tothom, inclosos els delegats de la rectora i els adjunts al vicerector.


Els presentadors de Canal 9, als espectadors: 'Vostès decideixen' - VilaWeb\nDimecres 06.11.2013 16:29\nEls presentadors de Canal 9, als espectadors: 'Vostès decideixen'\nBona part de l'informatiu del migdia l'han dedicat al tancament de RTVV i han aprofitat per interpel·lar els espectadors\nEls treballadors de Canal 9 continuen mostrant l'oposició al tancament de RTVV, com s'ha tornat a veure al final de l'informatiu d'aquest migdia. Els presentadors han reivindicat la importància d'un mitjà públic en la llengua pròpia i han interpel·lat els espectadors: 'Vostès tenen la paraula. Vostès han de decidir'.\nEnvoltats de treballadors de la casa, els presentadors de l'informatiu han dit que no sabien fins quan continuaríem tenint una ràdio i televisió públiques valencianes, però que continuarien treballant fins l'últim dia. 'Si RTVV desapareix, també desapareix la veu dels ulls de la societat valenciana, i el seu dret democràtic i constitucional a ser informada en la seua llengua. Sou vosaltres els qui teniu l'última paraula. Hem de fer-li arribar al govern que està molt equivocat amb la seua decisió. No renunciarem, els tenim a vostès, la seua complicitat i el seu suport.'\nMés de la meitat de l'informatiu l'han dedicat a parlar de Canal 9, com una peça que recollia l'opinió de diversos cituadans o una altra sobre el ressò que ha tingut la notícia en la premsa internacional. També han fet repàs de la seva història i han destacat el valor de l'ens per a la societat valenciana.


Francesc Serés > La pell de la frontera | HIC Arquitectura\nFrancesc Serés > La pell de la frontera\nFont: Francesc Serés\nFotografia: Francesc Serés\nPotser a alguns de vosaltres us pot semblar una mica estrany que publiquem aquest reportatge en un blog d’arquitectura. Però cal entendre l’arquitectura en el seu sentit més ampli, que no és ni més ni menys que l’ofici que estudia i produeix àmbits on es desenvolupa la vida. I d’això n’hi ha, i molt en aquest llibre.\n“La pell de la frontera” parla d’un lloc i d’un moment molt precís. És una fotografia d’un territori en un moment de canvi. Però una fotografia profunda, complexa, amb moltes més dimensions que les que caben en un paper.\nEl lloc és el territori de frontera entre Lleida i l’Aragó, a prop de Saidí, el poble on ha nascut l’autor i on va passar els seus anys d’infantesa. Un territori que viu del camp i on darrerament hi ha arribat una gran quantitat d’immigrants que fugen de la misèria dels seus llocs d’origen per caure en una altra misèria diferent i nova i que amb la seva arribada han transformat completament el paisatge del lloc que ocupen, tan físic com social.\nEl llibre fixa la imatge del moment que estem vivint, i mostra com tots aquests canvis estan afectant la vida dels habitants d’un lloc.\nAra i aquí. Hic et Nunc. Precisament el nom d’aquest blog.\nEls textos del llibre s’acompanyen amb fotografies que il·lustren com tot aquest allau d’homes vinguts d’Algèria, Marroc, Guinea, Senegal, Ucraïna, Xina, etc s’organitzen amb mitjans molt precaris per viure. Les imatges mostren els esforços per construir un espai domèstic i mínimament confortable i retrata la vida d’aquests personatges, que paradoxalment no hi surten, convertint-se en un document colpidor que il·lustra la misèria de les seves vides.\nPerò el llibre també parla de nosaltres. De la impossibilitat de mirar aquests canvis que s’estan produint sense que ens afectin. Tota aquesta gent que arriba a aquest territori i transforma no tan sols el paisatge sinó també a la gent del poble amb la que conviu, que ja no podrà ser la mateixa.\nTotes aquestes fotografies surten al llibre en mida petita, mal impreses, i a l’HIC ens ha semblat que pel seu valor documental una selecció mereixia ser publicada.\nAquestes unitats d’habitació tan precàries, mostren l’enginy que es desperta davant la necessitat i potser serveix per recordar que l’arquitectura no pot ser mai tan sols la recerca buida, i moltes vegades cega, de la bellesa i que davant aquestes situacions d’emergència que estem vivint que transformen el territori vital, els arquitectes hi hauríem de tenir un paper més important i transcendent.\nEspero que us interessin tant com ens han interessat a nosaltres. Us recomanem que cliqueu a les imatges per veure-les en gran format.