Partido Comunista de los Pueblos de España - Acto "La cuestión nacional y el derecho de autodeterminación"\nActo "La cuestión nacional y el derecho de autodeterminación"\nEl divendres 27 d'Octubre va tindre lloc al Casal Popular de Vila-reall'acte “La qüestió nacional i el dret d'autodeterminació”. Aquest acte organitzat per el PCPE - Joventut PCPE Castelló està emmarcat en la VII edició de les Jornades Anticapitalistes de la CRTR, Coordinadora Repartim Treball Riquesa, organització de la qual el PCPE Castelló és membre.\nL'acte va començar amb la intervenció del camarada Santiago Castillo, responsable de MOyS del PCPE Castelló, explicant la necessitat d'unificar les lluites de la classe treballadora i de visibilitzar l'escenari de la lluita de classes per a fer front a la repressió que ve en augment. Com a solució davant aquesta conjuntura els CUO, Comitès per a la Unitat Obrera, comencen a erigir-se com la alternativa per a començar la reconstrucció del Moviment Obrer.\nSeguidament el camarada Francisco Tendero Egea, secretari d'organització del PCPE Castelló, va començar la seva exposició. Primer fixant les definicions des de un enfocament materialista dels conceptes de nació i estat per a després construir l'argumentació sobre el dret d'autodeterminació.\nPer últim, al torn de preguntes, va tindre lloc un debat prou interessant sobre la qüestió catalana i la posició de classe respecte a aquesta.\nVídeo de l'acte ->https://www.youtube.com/watch?v=XwyJQ5EXEmk&t=328s\nMás en esta categoría: « Manifestació a Alacant en Solidaritat amb el Poble de Catalunya i pel Dret a L’Autodeterminació\tCharla en Elx: logros y conquistas sociales en la URSS y en los países del Este »


IB3N | Detinguts 13 turistes per l'incendi d'un bar de l'Arenal de Llucmajor\nIB3 Notícies > societat > Detinguts 13 turistes per l’incendi d’un bar de l’Arenal de Llucmajor\nUn incendi en un bar de l’Arenal de Llucmajor ha deixat almanco tres persones ferides de caràcter lleu, una vianant que s’ha fet un tall al peu i dues altres per intoxicació de fum. Hi ha 13 turistes alemanys detinguts com a presumptes autors del delicte, que aquest dissabte horabaixa passaran a disposició judicial. Els testimonis diuen que s’hi va sentir una gran explosió.\nSegons ha informat Bombers de Mallorca, el succés ha ocorregut entorn de les 15.19 hores, quan el sostre de canyís de la terrassa del ‘Why Not Mallorca Bar Lounge Chillout’, situat a la cantonada entre la plaça de la Reina Maria Cristina i el carrer de Berga, ha començat a cremar, per causes que s’investiguen.\nA conseqüència de l’incendi, s’ha cremat tota la zona de chill out del bar. A més, i atès que el fum del foc també ha arribat a l’habitatge superior, s’ha cremat la terrassa exterior d’aquesta. Així mateix, durant les tasques d’extinció del foc, en les quals han participat els Bombers de Mallorca i els Bombers de Palma, un club s’ha vist afectat per l’aigua.\nLes dotacions de Bombers també han ventilat les habitacions d’un establiment hoteler pròxim, afectades pel fum. De fet, quatre hostes de l’hotel han resultat ferits de caràcter lleu per inhalació. A més dels Bombers de Mallorca i dels Bombers de Palma, fins al lloc dels fets s’han desplaçat efectius del SAMU 061 i Policia Local de Llucmajor.


Les llunes de l'Eva: 01/01/2010 - 02/01/2010\nL’ombra és feta de filferros rovellats. Em persegueix i em rosega. És un pes al pit que m’ofega i em talla l’alè. Està entortolligada a tots els meus intestins i ha format nusos, petits tumors que em burxen. L' ombra que em llaga, que em prem fort per que no pugui agafar embranzida, que m’encrostona els desitjos. L' ombra que arrossego com un àncora de ferro, pesada i vella. L' ombra que a batzegades em trenca la son, que em xucla i regurgita. M’esmicola, em talla, m’asseca. L' ombra que s’arrapa a les espatlles i em prem el coll, m’emboira els ulls i em pren la força per fer un pas més. Ara l'ombra es comença esvair, com una boira verinosa, que poc a poc em deixa respirar, veure, pensar. Sé que puc sorprendre-la i desfer-me’n. Sé que puc escopir-la i vomitar-la. Ara ja sé que tinc forces per llençar-la lluny, trencar els mil braços que m’arrapen i abandonar-la. Ara sé que puc oblidar-la entre ombres patètiques i absurdes. Entre paràsits, que ja no viuen del seu hoste.\nLa flor fa la revisió entre les peces de l’engranatge i els tubs. Observa cada pistó, cadascun dels interruptors. La flor llisca pels cables de plàstic i es gronxa fins arribar a la zona central. La flor tremola, fa fred. En aquesta zona no hi entra el sol i l'aire no es renova. La flor salta d'una plataforma a l'altra inspeccionant les juntes. Qualsevol fuga pot ser fatal per la màquina. De tant en tant poleix alguna rebava o hi posa oli en algun cargol. La flor és l'encarregada del funcionament de l'arbre. La flor de gran voldria ser arbre, una màquina perfecte, perquè la flor ha patit molts accidents i li manquen alguns pètals. La flor s'ha convertit en una exiliada del bosc. Per les nits quan la flor escolta la remor de l’exterior, té por. La flor s’espanta amb els sorolls salvatges dels bosc, sons que ressonen a l'interior de l’arbre. La flor es mareja, es sent blanca i es mira en els budells de l’arbre que són metàl·lics, de parets rugoses, nuats, freds. La flor engega el generador de sàvia i connecta el motor hidràulic de la clorofil·la a la màxima potència. La flor engega el comptador i el rellotge inicia el conta - enrere. Una escalfor s’escampa per l’interior de l’arbre, poc a poc, fins que cada un dels pètals que li queden a la flor es tenyeix de verd.\nHa dit que era culpa meva. ¿Jo quina culpa tinc que em parlin? I m’han castigat. No és just i a sobre m’han fet anar a la biblioteca que en aquesta escola és molt gran. La que tenia al cole d’abans era més xula per que hi havia més contes i tebeos. En aquesta hi ha muntanyes de llibres vells posats en prestatgeries velles. Les taules són d’un color marró molt lleig. Hi ha uns rètols daurats amb una paraula negre “silenci” i fa molt de fred. Quan he entrat amb la nota, la senyoreta Carme, la bibliotecària, m’ha dit que agafés un llibre, m’assagués en una taula del racó i no fes soroll. Quin avorriment. Primer m’he assegut i he mirat per les finestres. Els grans estaven al pati. No juguen a res, només parlen i fan tonteries. Això que tenen pilotes i tot el pati per ells sols. N’hi havia un noi que tocava la guitarra. Des d’ on estava asseguda i amb les finestres tancades, no el sentia. Era un avorriment i m’estava avorrint. Quan et fas gran et tornes tonto. Ha vingut la senyoreta Carme i m’ha dit que em portés bé que havia de sortir un moment. No m’ha fet cap gràcia quedar-me sola. Es sentien sorollets per tot arreu. Potser eren rates grosses i bigotudes que mengen paper. He començat a mirar per la biblioteca a veure què hi havia als prestatges. He vist que havien llibres de tots colors, però lletjos i super difícils, de coses rares. A les prestatgeries del fons he vist que hi havia unes escales repenjades que tenen rodes. He mirat cap a la porta que encara estava tancada i he corregut cap a l’escala que tenia més a prop. M’he enfilat i agafant empenta, m’he bellugat cap al final, on hi ha les grans finestres. Cap nen m’havia explicat res d’aquestes escales i són divertídissimes. És com volar. Després m’han tornat a castigar. ¡És que la senyoreta Carme quan camina no fa gens de soroll!\nAcaricio tus hemisferios\nde invierno y nieve\nMe asomo a tu Trópico de Cáncer\ny te sorbo con extrañeza.\nYa no eres bueno para comer\nLa llave antigua\nabre tus meridianos\ny con una línea cortante\nextraigo un misterio\nPesa y es azul\nAgafo el coixí de la tardor i l’acomodo amb suavitat. He de recolzar el cap per no perdrem en somnis d’estiu. Haig de dormir fins que el sol esclati entre flors. El llit encara fa olor de mar, de dies llargs. Prenc el coixí amb cura per que m’esperen moltes nits tenyides de daurat, molsa i fulles marcides. M’abraço i l’acarono esperant trobar un bri de tebior.\nSóc una casa obliqua\nEl temps llisca\nPer no torcem.\nLa nit és molt alta\nles cantonades fredes\nLa tendresa de la pluja\nmulla els objectes que bateguen\nLa nit s’enfila al brancam\nI efervescent, ofega el dia.\n(Dibuix Del blog Atina Chile)\nFlors de camp\nni arrels de vidre\nni fulles de metacrilat\nflors de camp i prou\nper dibuixar prats\nperfumar el migjorn\nguarir mirades tristes\nNatalia Ginzburg - Léxico familiar (fragment)\n"Mi padre hacía, en la mañana, una ducha fría. Lanzaba, bajo el azote del agua, un grito, como un largo rugido; luego se vestía y tragaba grandes tazas de ese mezzorado gélido, en el que vertía muchas cucharadas de azúcar. Salía de casa cuando las calles todavía estaban oscuras, y casi desiertas; salía en la niebla, en el frío de esas albas de Torino, con en la cabeza una boina ancha, que le formaba casi una visera en la frente, con un impermeable largo y ancho lleno de bolsillos y de botones de cuero, con las manos detrás de la espalda, la pipa, ese paso chueco suyo, un hombro más alto que el otro; en las calles no había aún casi nadie, mas con las pocas personas que había él lograba chocar pasando, caminando ceñido, cabizbajo."\nJulio Cortázar - Preámbulo a las instrucciones para dar cuerda a un reloj\nPlou. De fet, fa dies que ho fa. És una pluja fina, feta de petites agulles gelades. Aigua freda i vaporitzada que mina les ganes de llevar-se, de treballar, de viure. El cel és de color plom. Encara així, el temps no passa i ja no recorda quant temps fa que és hivern. És un divendres qualsevol i són quarts de vuit del vespre. Davant, quaranta vuit hores sense saber què fer. Passeja mirant de no esquitxar-se els baixos dels pantalons. No li agrada portar paraigües així que volta sense rumb mentre la fina pluja va calant el seu ànim. La sabata dreta deu tenir un forat per que es sent el peu moll. Al final del carrer, un bar nou amb un nom exòtic. A l’entrada hi ha un bon nombre de persones que es saluden abans d’entrar. No sembla gaire il·luminat però això és el que dicta la moda. El passa de llarg i al moment s’hi repensa i s’atura. Una copa potser li vindria bé. Però mai ho ha fet això de prendre una copa en una bar, sense companyia. Però l’establiment és ple de gent i potser ningú no se’n adonarà. Finalment s’endinsa barra avall. És ple de gent. Es sent música de fons, molt de fons. Per sobra de la música veus, rialles, soroll del vidre al dringar. Quasi al final de la barra no hi ha pràcticament ningú. Una parella festejant i dos homes vermells com pebrots i que xerren amb alemany pels descosits. S’enfila a un tamboret, al costat de la barra i sent una estranya sensació a l’estómac. Què hi fa allà? S’apropa una carta de begudes i combinats i la mira amb deteniment. Sota el nom dels combinats, els ingredients. Alcohol i fruita, fruita i alcohol. Es decideix per un cuba-libre, rom i cola, refrescant, alcohòlic i gens complicat. I de sobte, davant seu, el veu. Tot queda lluny: la pluja, el fred, la soledat. Primer esbossa una rialla, després esclata a riure. Una gran copa plena de glaçons, rodanxes de llimona i bombolles de totes mides, submergits en un líquid color caramel, i a una banda de la copa recolzat amb delicadesa, el petit para-sol de colors. Els dos homes que té al costat no es sobten de l’explosió d’alegria, ben al contrari, aixequen les copes en la seva direcció. Xupa el pal del para-sol de colors, agafa la copa i brinden tots tres mentre riuen. Sense saber com, no sap alemany, inicia un conversa amb ells. En dos mesos aniran al jutjat per fer-se trio de fet.\nEl regal de Júlia\nUn punt de llibre per dibuixar un punt i seguit a una amistat que perdura i s’allarga per punts suspensius. Trobades lligades per un fil de colors, un cabdell de projectes, idees, il·lusió. A l'extrem del punt, un angelet que vigila que no perdem les lletres que tenim en comú i compartim.\nMarguerite Duras - El amante (fragment)\n"Le ha arrancado el vestido, lo tira, le ha arrancado el slip de algodón blanco y la lleva hasta la cama así desnuda. Y entonces se vuelve del otro lado de la cama y llora. Y lenta, paciente, ella lo atrae hacia sí y empieza a desnudarlo. Lo hace con los ojos cerrados, lentamente. El intenta moverse para ayudarla. Ella pide que no se mueva. Déjame. Le dice que quiere hacerlo ella. Lo hace. Le desnuda. Cuando se lo pide, el hombre desplaza su cuerpo en la cama, pero apenas, levemente, como para no despertarla.\nLa piel es de una suntuosa dulzura. El cuerpo. El cuerpo es delgado, sin fuerza, sin músculos, podría haber estado enfermo, estar convalesciente, es imberbe, sin otra virilidad que la del sexo, está muy débil, diríase estar a merced de un insulto, dolido. Ella no lo mira a la cara. No lo mira. Lo toca. Toca la dulzura del sexo, de la piel,acaricia el color dorado, la novedad desconocida. El gime, llora. Está inmerso en un amor abominable."\nOlga Xirinacs - Al meu cap una llosa (fragment)\nElla no hi era. Havia sortit i no sabien quan tornaria. No hi havia conversa, ni murmuris de veus, ni tan sols l'advertiment ja vinc, ara tomo, espera'm, o m'he deixat el cistell, tanca la porta. Algun ocell passà prop de la finestra i no trobà ningú que l'escoltés. Les branques dels oms vibraven amb tremolins foscos, però no foren observades. Sobre la butaca, l'entapissat blau i salmó esperà llargament un cos per envoltar-lo; esperà l'escalf d'una pell tèbia i d'un vestit de llana, perquè la primavera brostava per tot arreu amb una exuberància molla, àcida i fresca, que feia esborronar lleugerament els cossos. Encara sortia fum de les xemeneies, i s'amansia recollit entre els arbres com la llana perduda entre els arços: blanca i càlida d'ovelles temoroses."\nLa meva germana sempre diu un moment! I jo no sé què és un moment. Un moment és l’estona que triga en llevar-se, en recollir la cuineta, en vestir-se, en prendre’s la llet sense que la iaia li fumi un clatellot. És molt cansat esperar que passi un moment. I en un moment, no arribem al cole, ni la iaia s’espera ni un moment a que m’acabi la pera. No m’agrada gens la pera quan es torna negra al plat. Perquè no hi ha maduixes? Si n’hi ha, sí que me les menjo en un moment. Els papes diuen tornem en un moment, i triguen molt quan van a la reunió de veïns de l’escala. En un moment es munta un guirigall, per que la senyora Lurdes no vol canviar les bústies. I a la televisió diuen tornem en un moment i jo m’avorreixo molt i si triguen molt en un moment em fan anar a dormir. En un moment no es fan els deures, ni triga la iaia un moment en fer-me les cues i em deixa els ulls com una xinesa de tant estirar-me el cabell. L’Anna diu un moment i jo em trec la motxilla i la bufanda. No sabré mai quanta estona és un moment.\nTrobo a faltar el sol. Com el que dibuixen els nens, gran, taronja i somrient.\nPer escoltar els silencis dels pensaments\nPer retallar les paraules toves\nPer rescatar les lletres despistades\nPer dibuixar punts i seguit\nPer olorar les hores perdudes\nPer no parar de no fer res.\nLa deixes escapar i quan m’arriba a la cara, sento la trencadissa de tot el que teníem.\nTipus de llunes: Fràgil: conté vida humana\nFlavia Company - Dame placer (fragment)\n"El mundo se divide en todo y nada. Ahora es nada. Arbitrariedad del destino, que no existe porque, en última instancia, el destino no es más que lo que a una se le mete entre ceja y ceja. Frunces el ceño y el destino cambia. El resorte está en una. Todo es cuestión de saltar a tiempo, como los paracaidistas. ¡Ahora, ahora! O nunca. O tarde. En la vida es así, las oportunidades no se presentan dos veces, porque tienen su orgullo, y si las dejas pasar ya no vuelven. Un rechazo es suficiente."\nEl cafè fred al got i la llet quallada\nEl suc de taronja ha fet verdet\nUna de les agulles s'ha plegat\nMarca l'hora que ha d'arribar i que no arriba.\nS'obra la finestra\ni el vent tomba el got,\nvola un dels tovallons,\ni l'estoig de l'anell\nqueda sobre la taca.\ncom es gelen les hores\nla fredor del temps al vidre\nla rosada sobre la taula parada\nPlats i gots de gel\nrius de gebre sobre les tovalles\nel rovell a les punxes de l'absència.\nL’ombra és feta de filferros rovellats. Em perseg...\nAgafo el coixí de la tardor i l’acomodo amb suavit...\nLa nit és molt alta les cantonades fredes La te...\nJulio Cortázar - Preámbulo a las instrucciones par...\nTrobo a faltar el sol. Com el que dibuixen els ne...\nLa deixes escapar i quan m’arriba a la cara, sent...\nEl cafè fred al got i la llet quallada El suc de ...


L' Heravi Rosé. Comprar vi de D.O. Montsant.\nInici > Vi>Vi rosat>Vinyes d'en Gabriel>L' Heravi Rosé\nCaracterístiques de L' Heravi Rosé\nL'Heravi Rosat és un vi rosat de la D.O. Montsant elaborat per Vinyes d'en Gabriel. Aquest vi és un cupatge de les varietats Carinyena (50%) i Syrah (50%).\nEl raïm de L'Heravi Rosat es treballen i conreen de manera biodinàmica, tal i com ho expressa el certificat Demeter.\nLa verema es realitza mitjançant una minuciosa selecció dels millors raïms.\nJa al celler, el most de L'Heravi Rosat fermenta alcohòlicament en dipòsits d'acer inoxidable a una temperatura estable i controlada.\nL'Heravi Rosat, després d'aquests processos, és embotellat sense passar per cap criança.\nLa història de Vinyes d'en Gabriel, especialitzada en l'elaboració de vins d'autor, comença al segle XIX, quan Joan Rofes va iniciar l'activitat vinícola de la família.\nVerdures, Risottos, Carns vermelles a la graella, Pasta amb salsa de carn, Arrossos de peix, Pollastre rostit, Carns blanques\nNota de tast L' Heravi Rosé\nTast a la vista Boniques tonalitats rosades intenses i brillants. Tast al nas Aromes de fruites vermelles molt madures i notes d'espècies. Tast a la boca Suau i agradable, destaca el seu perseverant final. D'acidesa mitjana i cos lleuger.\nTast a la vista Color cirera rosat molt intens. Tast al nas Notes de fruites vermelles molt madures i records especiats. Tast a la boca D'acidesa mitjana i cos lleuger. Suau i fàcil de beure, de final persistent.\nTast a la vista Color cirera molt intens, brillant i net. Tast al nas En nas trobem una barreja de diferents aromes a fruites vermelles, molt intensos, i de flors que ens mostren la frescor d'aquest vi. Tocs de pà i de brioche que provenen de la fermentació. Tast a la boca Suau, amb una acidesa viva i correcta la qual l'hi dóna més valor a la fruita que porta dins. És un vi tendre amb un postgust força llarg.


L’Ajuntament de Girona forma part de la nova Associació Xarxa de Municipis per l’Economia Social i Solidària - Ajuntament de Girona\nCrèdits: Ajuntament de Barcelona\nL’Ajuntament de Girona ha participat aquest matí en l’acte formal de constitució de l’Associació Xarxa de Municipis per l’Economia Social i Solidària (XMESS). La ciutat és un dels 31 municipis que s’han adherit a l’ens i que representen el 44% de la població de Catalunya. L’alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, i la regidora de Promoció Econòmica, Desenvolupament Local i Turisme de l’Ajuntament, Glòria Plana Yanes, han assistit a l’acte constituent avui a Barcelona.\nL’objectiu fundacional de l’associació és promoure, reforçar i consolidar l’economia social i solidària, fixar objectius i estratègies comunes i fomentar la cooperació i l’acció conjunta dels diferents municipis alhora d’impulsar polítiques públiques. Es tracta, doncs, d’intensificar una estratègia territorial compartida, per fer de l’economia cooperativa, social i solidària (ESS) un dels instruments principals de superació de les actuals desigualtats socials, de generació d’ocupació de qualitat i, en definitiva, d’impuls d’un nou model socioeconòmic més democràtic, just i sostenible.\nL’alcaldessa Marta Madrenas ha destacat que “és important que Girona estigui present en noves associacions com aquesta, col·laborant amb altres ajuntaments i compartint experiències. Aquesta xarxa uneix dos objectius, el de la dinamització econòmica i el de la solidaritat, els quals són precisament dos aspectes que des de la ciutat treballem incansablement”. La regidora Glòria Plana Yanes ha afegit que “aquesta xarxa emergent combina la pràctica econòmica amb el moviment social apostant per noves formes de consumir i produir des de la responsabilitat social i l’arrelament territorial, és a dir, impulsant relacions responsables amb els altres i amb l’entorn des de la pròpia economia”.\nA més de Girona, formen part de la XMESS els següents municipis: Arbúcies, Argentona, Artés, Badalona, Barcelona, Cabrils, Cardedeu, Castellar del Vallès, Celrà, Cerdanyola del Vallès, Collbató, Cornellà de Llobregat, el Prat de Llobregat, Manlleu, Mataró, Mieres, Montornès del Vallès, Navàs, Palafrugell, Ripollet, Sabadell, Salt, Sant Adrià de Besòs, Sant Boi del Llobregat, Santa Coloma de Gramenet, Sana Margarida i els Monjos, Santa Perpètua de Mogoda, Terrassa, Vilafranca del Penedès i Vilassar de Dalt. D’altres ajuntaments preveuen associar-s’hi al llarg de les properes setmanes i mesos.\nEl Pla de Treball 2017-2019 que s’ha marcat la XMESS té tres línies estratègiques d’actuació: ajudar a enfortir l’economia social i solidària a cada municipi; incidir i relacionar-se amb altres actors, i visibilitzar la Xarxa i les iniciatives relacionades amb l’àmbit per part dels seus membres.\nPer tirar endavant el Pla, s’ha elegit una Comissió Executiva de la qual Girona forma part juntament amb Barcelona, Santa Margarida i els Monjos, Manlleu, Badalona, Mataró, Mieres, Sabadell i Santa Coloma de Gramenet. La Comissió representa la diversitat territorial i de la dimensió dels municipis membres de la xarxa.


Apartments Ana Old Town Cavtat Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKvaternikova 7, Cavtat, Cavtat, Croàcia, 20210 - Veure al mapa\n"place gorgeous owners lovely went out of there way to make s..."\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Cavtat, no busqui més enllà de Apartments Ana Old Town. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartments Ana Old Town és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, balcó/terrassa, TV satèl•lit/cable, nevera, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Apartments Ana Old Town és una selecció idònia per a la vostra estada a Cavtat.\nTots els tipus de viatgers (54) Parelles (26) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (5) Famílies amb infants grans (10) Grups (13)


Superior view to Riga over Daugava Riga Letònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBen posicionat a Riga Sud, Superior view to Riga over Daugava és un lloc ideal d'inici d'excursions a Riga. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Superior view to Riga over Daugava asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, llits extrallargs (> 2 metres), ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Superior view to Riga over Daugava no troba competidors en cap categoria.


El consum energètic de les EDAR, l'assignatura pendent | Fulls dels enginyers\nEl consum energètic de les EDAR, l'assignatura pendent\nEl principal repte de les EDAR (Estacions Depuradores d'Aigües Residuals) és el consum d'energia i com gestionar-lo. Cal tenir en compte que l'energia és necessària en tot el procés de tractament o instal·lació i que, juntament amb l'aeració, les operacions de bombeig i la gestió de sòlids, tipicament representen la majoria dels costos de les operacions d’una depuradora. De fet, podríem convenir que el consum energètic de les EDAR és la gran assignatura pendent en tot procés de depuració.\nLa realitat demostra que segueix augmentant tant la demanda com els costos de l’energia necessària, fet que s’atribueix a que els requisits de descàrrega són cada cop més estrictes i que tant les obligacions com els costos de bombeig i de tractament també han augmentat a causa de l’increment de la infiltració d’aigües i l’envelliment dels sistemes. A tot plegat, hem de sumar l’encariment de les taxes d’electricitat que s’hi associen. No és gens estrany, per tant, que moltes instal·lacions hagin apostat per estratègies de cogeneració (elèctriques o tèrmiques).\nEntrant de ple en el terreny de les alternatives noves i innovadores, els processos d’alta càrrega en la línia d’aigües van un pas més enllà dels residus diluïts. La preconcentració per tractar l’efluent de l’EDAR pretén capturar la majoria dels compostos orgànics particulats de l’aigua residual. D’aquesta manera, es maximitza la quantitat de fang primari que es porta directament a la digestió anaeròbia, amb més poder de metanització. I així augmenta la quantitat d’energia recuperada mitjançant el biogàs que se n’obté.\nEntre les diferents tècniques de preconcentració en fang que arriben a una EDAR s’hi troben la filtració de sorra dinàmica (FAD), la flotació per aire dissolt (DAF), la filtració de membrana i la biosorció biològica. Són processos que produeixen un efluent amb baixos nivells de sòlids en suspensió i col·loïdals. Així, la filtració de sorra dinàmica o FAD reté la major part dels sòlids en suspensió. L’eficiència a l’hora d’eliminar-los pot variar entre el 50 i el 90%, depenent de la taxa de càrrega hidràulica, del disseny del filtre i de les característiques del medi. També es pot eliminar una part significativa de la DQO, sobretot amb l’ajuda de floculants. S’estima que els costos totals associats a la filtració granular o de sorra dinàmica són de 0,05 a 0,06 €/m3.\nPerò si busquem una eliminació substancial de la càrrega de partícules de l’efluent cal que ens fixem en la flotació per aire dissolt o DAF. La DAF esdevé molt eficaç en l’eliminació de partícules. A més, combinada en dues etapes conjuntament amb els mètodes de filtració, proporciona resultats d'eliminació del 99% de SS i DQO, respectivament. L'import total de flotació per aire dissolt pot oscil·lar també de 0,05 a 0,06 €/m2.\nD'altra banda, per eliminar la matèria sospesa col·loïdal i part de les substàncies solubles, la solució adequada és la filtració per membrana. A pesar de l'evolució, l'ús encara està molt marcat pel sistema que cal emprar (microfiltració, ultrafiltració, nanofiltració o osmosi inversa), ja que els costos d'operació poden augmentar de manera substancial. L'inconvenient és la limitació d’ús d’aplicació eficient a gran escala. Cal tenir en compte que l’embrutiment disminueix el flux de permeabilitat de la membrana, fet que comporta l’augment dels costos operatius, així com un elevat consum d’energia en comparació amb altres tècniques de concentració.\nPer últim, cal explicar la capacitat del fang activat per absorbir ràpidament DQO i DBO, coneguda com biosorció biològica. En especial, el procés anomenat Boehnke i la seva cèlebre A-etapa, assimilable a un procés d’alta càrrega. Té una alta taxa de càrrega de fangs (de 3 a 15 kg DQO biodegradable/(kgSSVLM·d)) i de retirada de fang (TRS de 0,1 a 0,5 dies). El primer reactor sol eliminar entre un 45% i un 65% de la DBO per absorció als flòculs de fang. La curta edat dels fangs en l’etapa A, en millora la digestibilitat i evita la nitrificació (TRS<1 dia). L’avantatge del ràpid creixement de la biomassa en el procés de biosorció és que també pot eliminar part de la DQO soluble. A més, la comunitat bacteriana és jove i resisteix als canvis en la DQO, la càrrega i la toxicitat influent. I, en aquest context, la mescla de cèl·lules joves i fangs primaris absorbits pot millorar la recuperació d’energia si es porta el fang a digestió anaeròbia. L’adició de coagulants i floculants és una opció interessant ja que estimulen l’agregació de partícules col·loïdals en flòculs més grans que sedimenten amb facilitat i milloren substancialment la recuperació d’SS i DQO. Però és que, a més, l’adició de coagulants provoca la precipitació i sedimentació de fosfat (CEPT). El CEPT (chemical enhanced phosforus treatment) defineix l’adició de sals de ferro als fangs primaris. És important recordar que, després d’afegir el coagulant, cal fer un mesclat ràpid.\nProfessor i coordinador del Mòdul de Depuració de l’Escola de l’Aigua\nEtiquetes:EDAR gestio energia\nSelect ratingGive El consum energètic de les EDAR, l'assignatura pendent 1/5Give El consum energètic de les EDAR, l'assignatura pendent 2/5Give El consum energètic de les EDAR, l'assignatura pendent 3/5Give El consum energètic de les EDAR, l'assignatura pendent 4/5Give El consum energètic de les EDAR, l'assignatura pendent 5/5\n4 hores 31 minuts ago


El TSJC notifica a Torra que el seu judici per la pancarta dels presos polítics començarà el 18 de novembre | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\n30 de Setembre de 2019, per ACN/ Redacció\nTorra signa la notificació del TSJC conforme el seu judici serà el 18 de novembre,\nUn funcionari del Tribunal de Justícia Superior de Catalunya (TSJC) ha notificat al president del govern, Quim Torra, que el seu judici per la pancarta dels presos i el llaç groc que hi havia a la façana de Palau començarà el 18 de novembre. El president ha signat el document aquest dilluns a les 12 hores del migdia, després que el lletrat de l'administració de justícia del TSJC Joaquim Martínez acordés (fa 10 dies) ajornar el judici previst pels dies 25 i 26 de setembre. Així, la vista començarà el 18 de novembre amb sessió de matí (a les 9) i tarda (a les 4). Lluís Llach, Antonio Baños, Sílvia Bel i Teresa Casals van fixar divendres a la tarda un cartell nou a la façana de Palau.\nHores abans, treballadors de la Generalitat van retirar la pancarta inicial, per l'odre del TSJC als Mossos. El TSJC jutja el president per desobediència a les resolucions de la Junta Electoral Central (JEC) sobre la presència de llaços grocs als edificis de la Generalitat en període electoral. El jutge instructor Carlos Ramos va decidir el 20 de setembre no admetre la recusació formulada contra ell per la defensa del president, i també va proposar rebutjar les recusacions dels magistrats Jesús María Barrientos i Mercedes Armas.\nEl requeriment del TSJC és fruit d'una demanda presentada per l'entitat Impulso ciudadano, que sosté que la pancarta no representa tots els ciutadans i que no hi ha cap fonament jurídic per haver-la col·locat. Dos treballadors de la Generalitat van retirar la pancarta a favor dels independentistes presos, cap a dos quarts de 4 del divendres la tarda.\nEl TSJC havia ordenat just abans als Mossos que despengessin el cartell de forma immediata. Poc després el cantautor i exdiputat de JxSí Lluís Llach, l'actriu Sílvia Bel, el periodista i exdiputat de la CUP-CC Antoni Baños, i la portaveu de Somescola, Teresa Casals, van penjar una nova pancarta a la façana del Palau de la Generalitat amb el lema 'Llibertat d'opinió i d'expressió. Article 19 de la Declaració Universal dels Drets Humans'.


PROPÒLIS PER MASTEGAR 10grs. - El Rebost de l'Avi lluís\nInici / Pròpolis / PROPÒLIS PER MASTEGAR 10grs.\nNo podeu afegir "TINTURA PRÒPOLIS 30ML. AVI LLUÍS" a la cistella perquè el producte està esgotat.\nPROPÒLIS PER MASTEGAR 10grs.\nquantitat de PROPÒLIS PER MASTEGAR 10grs.\nXAROP DE PROPÒLIS 150ml.\nPRÒPOLIS PUR AVI LLUÍS 10g\nSOLUCIÓ DE PRÒPOLIS 30 ml.


ONG - AFNE\nEn l’àmbit de la cooperació internacional AFNE té com a objectiu desenvolupar i dur a terme projectes pensats per ajudar la infància i els joves etíops que es trobin en situació de desemparament o greu precarietat. A l’AFNE considerem que els projectes de cooperació són una forma efectiva d’exercir la solidaritat i una manera efectiva de mantenir la nostra vinculació amb Etiòpia.\nDonem prioritat a les iniciatives i projectes que se situen en el terreny de la formació, la capacitació laboral, la salut i l’ajuda als discapacitats, amb especial atenció en tots els casos a la població femenina per garantir la seva autonomia.\nAl llarg dels anys, AFNE ha desenvolupat aquests objectius a través de projectes propis, gestionats directament amb una contrapart etíop o bé donant suport econòmic a altres ONG que treballen sobre el terreny.\nEntre els any 2006 i 2010, tots els esforços van estar orientats a construir i gestionar la casa d’acollida de Kombolcha, per a 65 nens i nenes orfes o en situació d’abandonament i molts d’ells amb discapacitat auditiva (veure projectes).\nA AFNE donem prioritat al fet que l’ajuda arribi de manera eficaç i directa als seus beneficiaris: els menors amb necessitats assistencials, educatives, sanitàries.\nA partir de l’estiu de 2011, AFNE va començar a col·laborar en el finançament del funcionament del Centre maternoinfantil de Muketuri, una població a uns 80 quilòmetres de la capital. El centre acull actualment 340 nens i nenes d’entre 4 i 6 anys. A part de la tasca assistencial, educativa i de salut, es fa formació a les mares perquè adquireixin autonomia i recursos econòmics amb el conreu dels horts. A més, s’han finançat diversos pous que abasteixen d’aigua per al consum i per al reg dels conreus.\nAmb aquest projecte de cooperació es manté viva la nostra sensibilitat amb la realitat del país i s’enforteixen les arrels d’AFNE a Etiòpia.


Neymar desafia el PSG | Esports | EL PAÍS Catalunya\nAl club creuen que el jugador, que es va negar a tornar a París, prepara el terreny per negociar la seva sortida\nNeymar, durant un acte publicitari, el dimarts a Brasil. En vídeo, el jugador parla sobre la seva volta. NELSON ALMEIDA (AFP) / VÍDEO: REUTERS-QUALITY\nEl principal objectiu de la visita que la cúpula del Paris Saint-Germain va fer a Neymar Júnior el 13 de març passat mai es va complir. El president Nasser Al-Khelaifi, acompanyat pel director esportiu Antero Henrique i pel director de comunicació Jean-Martial Ribes, es van entrevistar amb el futbolista a la seva mansió de Mangaratiba per persuadir-lo que tallés d’arrel els rumors que el situaven fora del club la temporada que ve, raó per la qual convenia, li van dir, que tornés a París per completar la recuperació de la fractura del cinquè metatars del peu dret. El “no” de Neymar va ser rotund. Com si procurés evitar falses expectatives en els seus interlocutors, segons un treballador d’alt rang i un assessor del club francès. L’efecte sobre els seus hostes va ser devastador.\nAl-Khelaifi va tornar de la gira amb una marcada sensació de derrota. Des de llavors Neymar, de 26 anys, no només no ha trepitjat París, sinó que tampoc ha deixat de publicar a les xarxes socials fotos i missatges desafiadors, vanant-se de la seva autonomia festiva i de la seva general indiferència cap a l’empresa que li paga més de 40 milions d’euros nets per temporada.\nLa celebració del títol de Ligue 1, diumenge passat, amb prou feines va esvair l’atmosfera de preocupació que pesa sobre les oficines del club, a Boulogne. “L’única cosa que li resta fer a Neymar és comunicar que se’n vol anar”, diu una persona vinculada al PSG des de fa dècades, expert en la indústria del futbol i segur d’interpretar clarament el codi de senyals que envia l’estrella. Aquesta mateixa font indica que si Neymar vol jugar en un altre equip la temporada que ve hauria d’abandonar el PSG abans de l’1 de setembre, data de tancament del mercat d’estiu. Per fer-ho, no li quedarà més remei que negociar amb la família Al-Thani, governants de Qatar, propietaris del PSG i, per extensió, dels drets federatius de tota la plantilla.\nFins a l’1 de setembre, Neymar només pot trencar el seu contracte amb el consentiment del PSG; a partir d’aquesta data existeix una clàusula que l’allibera. Segons les fonts del club, aquesta clàusula abarateix la rescissió del contracte en la mesura en què el futbolista no obtingui els resultats esportius perseguits. Tant els col·lectius com els individuals.\nGuanyar la Champions, guanyar la Pilota d’Or, conquerir el títol de millor jugador anual de la FIFA, o quedar entre les primeres posicions d’aquests concursos, són la classe d’objectius que encaririen la sortida de Neymar del PSG a partir de l’1 de setembre. L’import de la clàusula, en qualsevol cas, mai seria inferior a 300 milions d’euros. Així es va estipular a petició del pare i els advocats del futbolista, que només van accedir a signar l’acord de traspàs del Barça al PSG, l’agost passat, si se’ls garantia un projecte esportiu guanyador. La Ligue 1 no era la classe de trofeu que consideraven precisament estimulant.\nAl-Khelaifi, que l’estiu del 2017 va descartar el fitxatge de Cristiano Ronaldo per entregar l’equip a Neymar, va anar a Brasil com qui s’hi jugués el lloc. Quan va transmetre al futbolista que el volia anar a veure, la resposta va ser seca, lluny de reflectir-li l’entusiasme hospitalari que esperava. Abnegat, el dirigent no es va espantar. Va viatjar i, quan va ser allà, va fer tot el que va poder per convèncer Neymar que li convenia tornar. Des del club assenyalen que el fons sobirà de Qatar ha injectat “una veritable fortuna” a l’Instituto Proyecto Neymar Junior, la fundació social amb seu a Praia Grande que acull 2.500 nens sense escolaritzar i sense recursos.\nLa publicació del vídeo que l’exhibeix ballant a peu coix sobre el seu peu bo, durant el famós aniversari de la seva germana, va ser la més gràfica d’una successió de senyals que no deixen d’alarmar els funcionaris de la institució parisenca. Diumenge passat, el dia que el PSG va celebrar el títol després d’imposar-se al Mònaco (7-1), va publicar imatges que l’enregistren jugant al pòquer en línia. Quan va acabar la partida, dilluns, va penjar una felicitació per als seus companys: “Parabéns rapaziada!!!! ALLEZ PARIS”. La tèbia esmena no va frenar l’ona de crítiques. El campió del món Christophe Dugarry, director de Team Duga, un dels programes més populars del futbol francès, a Radio Montecarlo, es va posar al capdavant: “Neymar escup al club; caldria tornar-lo al Barça”.\nAquest dimecres, quan el PSG disputava la semifinal de Copa, el brasiler va replicar amb un altre vídeo a Instagram. L’enregistrament el retrata durant una peculiar sessió de pòquer i fisioteràpia, mentre, en una llunyana pantalla de televisió, es veu jugar el PSG contra el Caen.\nEl futbolista més destacat de Brasil ha declarat que espera que li donin l’alta el 17 de maig, quatre dies abans de l’inici de la concentració de la seva selecció per preparar el Mundial de Rússia. No li quedarà gaire temps per participar a l’última trobada de la temporada del PSG, l’última data de la Ligue 1, fixada pel 19 de maig a Caen.\nNeymar es va queixar del clima ombrívol i humit de la capital de França. “Li van dir que a la primavera el temps canvia, puja la temperatura i París es converteix en la millor ciutat del món”, expliquen des del club, per fer notar fins a quin punt va arribar la delegació presidida per Al-Khelaifi a Mangaratiba per incitar el noi.\n“Tornarà en dues o tres setmanes”, va dir Unai Emery, el seu entrenador, el 30 de març.\nSi no apareix aquest dilluns, estarà fora de termini.


Vilafranca tindrà un nou institut al Molí d'en Rovira a partir del curs vinent | RTVVilafranca\nVilafranca tindrà un nou institut al Molí d’en Rovira a partir del curs vinent\nL’alcalde de Vilafranca, Pere Regull i la regidora d’Ensenyament Xell Montserrat, han anunciat aquest dilluns que el curs vinent Vilafranca tindrà un nou centre d’educació secundària.\nSerà un cinquè institut públic, tindrà dues línies i s’ubicarà al barri del Molí d’en Rovira.\nXell Montserrat recorda que hi ha un conveni signat amb el Departament d’Educació pel qual Vilafranca disposa d’oficina municipal d’escolarització. Les dades dels darrers anys han evidenciat la necessitat futura d’un equipament educatiu per la franja de secundària i el nou institut serà ja una realitat el curs vinent.\nActualment hi ha 15 linees entre els 4 instituts de Vilafranca i l’any vinent s’arribarà a les 16 línies amb 5 instituts públics.\nPere Regull explica que el nou centre començarà amb mòduls prefabricats amb voluntat de permanència i que se situarà al barri del Molí d’en Rovira.\nEl nou institut s’ubicarà concretament al carrer de la Vinya número 23, en un terreny municipal proper a un parc infantil o a la zona d’horts urbans. L’ajuntament ha triat l’espai també pensant en la mobilitat de la zona.\nLa previsió, com va passar amb el Nou Institut de la Girada, és començar amb mòduls per acabar amb un edifici complet a mesura que es vagin afegint cursos. Es començarà amb dos grups de 1er d’ESO, que es composaran a través de la propera preinscripció escolar que començarà a finals del mes de març vinent.\ninstitut, Pere Regull, Xell Montserrat


- índex- Magisteri Teatre-Mag Poesia\nOvidi Montllor i Guillem d'Efak\nde Guinovart fer per a l'acte\nESTRENA: Dijous, 10 de març de 2005 a les 8,30 del vespre\nal Teatre Sans de Palma (90 assistents)\nDivendres, 22 d'abril de 2005 a les 22,30 a Castelló (dins la Mostra de Teatre Universitari dels\n29 d'abril de 2005 a les 9 del vespre a Son Llaüt, Santa Maria\nPreestrena: Dijous, 2 de desembre de 2004 a les 8 del vespre\nL'escenari és un local com, per\nexemple, La Cova del Drac, amb una barra de bar i taules i cadires;\nal centre un lloc per als músics i cantadors.\n[I. BLUES EN SOL]\nS'apaguen els llums, i a les fosques es posa la pista 16 ("Amén no significa així sia...") del CD BLAI-OVIDI.\nQuan acaba, s'encenen els llums i es posa al cd "BLUES EN SOL" de Guillem\nd'Efak i acaba d'agranar; encén els llums i comença a\neixugar tassons. Entra una parella, s'asseu i demana beure.\nEstic tan sol quan tu no estàs amb mi.\nJo estic tan sol quan tu no estàs amb mi,\nque sé ben redecert que me podria morir.\nT'estim tant que em sembla tornar boig.\nT'estim, t'estim, t'estim, i no estimes ningú.\nVeig que dius t'estim i no estimes ningú.\nConta'm mentides, ningú les diu com tu.\nTorna, torna, torna, torna'm a anomenar.\nQuan tu dius el meu nom, sembla que em tornin a batejar.\nTe vaig veure una volta, me vaig enamorar,\nme feres una ullada i mai més me podré curar.\nTu tens verí, tu tens verí...\nTan sols per culpa teva, me bolc en fang i llim.\nPer culpa meva, me bolc en fang i llim.\nVoldria avorrir-te, la meitat del que t'estim.\nLa DONA i l’HOME es posen a parlar.\nDonya Lluïsa Fuster no és que tingués un mètode pedagògic especial però no sé què passava: t'hi trobaves bé amb aquest dona. Te deixava florir. Crec que l'afecció a llegir ja me la va posar ella, de petit. Ja sé\nque és una exageració però inclús tenc a\nvegades la impressió que quan vaig deixar el parvulari ja no vaig\naprendre res més.\nDel temps escolar recordo un company que sempre s'ho feia al\ndamunt. Desprenia sempre una flaire inconfusible i el posaven sistemàticament\nal darrer pupitre del fons de la classe. Tot i això, la flaire\ns'escampava pertot. Era el fill de l'adrogueria més exquisida\nd'Alcoi. Sempre anava cagat; era molt fort. El més curiós\nés que s'ho feia al moment precís d'entrar al col.legi.\nSortia de casa net i polit, de vegades fèiem el camí plegats\ni jo veia com anava netet i polidet. Tot just entrava als Salesians, es\ncagava al damunt i, és clar, es passava tot el matí amb allò\nal damunt. Sortíem al migdia; en tornar a la classe de la tarda,\nel veia arribar una altra vegada netet i polidet. Entrava al col.legi\ni tornem-hi. Cada dia li passava el mateix, matí i tarda. Era increïble.\nNi un sol dia d'excepció. A mi la vertadera influència va esser que anava a fer\nescola a foravila. Tenia dotze o tretze anys. Feia escola a al.lots\nque havien d'anar a fer el servici. No sabien ni llegir ni escriure.\nJo els ensenyava a sumar, restar i a saber escriure una carta per quan\nse n'anassin fora de Mallorca. Mira, al vespre, en haver acabat\nla classe, sempre es treia el guitarró i feien una mica de ball\nde bot. I gloses. I no te tenien cap respecte ni un perquè fossis\nmestre. Si no eres glosador, als seus ulls no eres res. I venga, que\nel mestre en digui una i vatuadell que el mestre en digui una. Vaig agafar\nel desllorigador i llavors ja vaig esser un glosador de primera. Per fer\nuna glosa no has de començar a pensar els dos primers versos sinó\nels dos darrers. Comprens? Si agafam les gloses, els dos versos primers\nno tenen res a veure amb els darrers. A damunt es puig de Randa vaig anar a pasturar el mul, i a una al.lota amb pèls pel cul sa mare no la comanda. Vaig entrar de bondeveres en la vena d'aquella gent. Vaig aprendre\nel que volia dir fer feina, estimar els animals, la terra; aquella\ncosa que tenien quan un marge s'havia esberlat una mica. Eren analfabets\nperò estaven molt culturalitzats. Tenien arrels. Per primera vegada\nem vaig trobar amb un poble sense contaminar. Allà no hi havien\narribat ni l'escola ni els diaris forasters, res.\nVa arribar un moment en què l'ambient de Manacor m'asfixiava,\ni per això me'n vaig anar. Com és natural, me'n vaig\nanar a conquistar el món. I així mateix vaig arribar enfora:\nvaig arribar a la porta de Sant Antoni (Ha, ha, ha!). Llavors em guanyava\nla vida fent d'intèrpret en un bar quan venia la flota americana.\nBé, feia d'intèrpret entre els clients i les putes. Jo vaig arribar inclús a posar un bar dins el brut,\nal carrer d'en Ballester. Se deia el Bar Paco que ara me pareix que\nse diu Poker. Catalina catalana\nque surt de ca les fulanes.\nUn dia me veig entrar dos negres al bar. Me vénen i\nme diuen: -Escolta! Tu tens uns calçons negres? I dic: Sí. -I xerres anglès? -Sí. -Idò mira, ens hauries de fer un favor. Avui vespre véns a La Cubana i tocaràs amb nosaltres amb l'orquestra. Bé, resulta que un dels músics els havia fuit amb una sueca i és clar anaven cercant com a desesperats un negre per poder ocupar el seu lloc. Me varen dir: -Tu tranquil, tots els negres saben cantar o almanco això pensen els blancs. El\nTerreno, allò, era mortal. Imagina't les sueques, no havien vist\nun negre en la vida i bufff, hi havia coes. Havies de sortir per les finestres,\ntenies cada vespre set o vuit dones que t'esperaven. Quin puta merder!\nAllò era horrorós, era horrorós d'hermós, és\nQuan vaig venir a Barcelona, el fet d'entrar en un grup de\nteatre, La Pipironda, per a mi va ser descobrir mil coses, allà\nvaig descobrir el llibre, vaig descobrir-ho tot. Va ser fantàstic,\ndic fantàstic perquè quan se t'obre tot un món molt\nampli, molt gran... Per a mi el món intel.lectual és un món\nfantàstic, però sempre vist des del meu punt de mira,\nperquè ho veig tot amb molta il.lusió, no em pos rigor\na llegir més o menys, m'ho pas molt bé, és molt\nric per a mi. [II. EL FOC]\nMentre acabaven han entrat els músics i les actrius i s'han col.locat. Quan acaben de parlar els músics comencen a tocar i les actrius a recitar un fragment perhom; els fragments finals els canten alternativament, i la tornada la canten les dues.\nUn vent extern, d’un foc foquet, n’ha fet\nfoguera en sec i el món ha fet flamada.\nLa ràbia vertical del foc fa treure\nfum pels queixals als pins i als ullastres.\nQuan pren baix baix s'escampa com un líquid\nsens perdonar matoll ni llodriguera.\nPrenen el vol falcons, xorics i àligues\ni els nius es fan brases que torren butzes.\nEn un tres i no res s'ha evaporat\nl'aigua i la humitat dels troncs i branques.\nSense pell verda es mostren les carns negres\ni en caure a terra alcen pols de cendra.\nSense fulles el bosc ja no té llengua\ntal com un poble que ha perdut sa parla.\nPer retre el foc sols tenen la impotència,\nles pregàries i l’aigua de les llàgrimes,\nla covardia dels qui amb por s’amaguen\ni les pells socarrades d’uns quants màrtirs.\nFins i tot els voltors del foc s'allunyen\ni els senglars moren cremats a dins les balmes.\nMassa aviat s'arramba a les masies\nla ràbia de les flames que va a lloure.\nEls pergamins, els llibres i escriptures\nsabran què és el silenci de la cendra.\nRevincla el bestiar. Tractors immòbils,\nno acabats de pagar; quasi renillen\nquan llepa les parets, tanques i estables\naquella incendiària bogeria.\nTot va cremar. Oracions i flastomies,\nels mots rodons i la paraula llisa.\nEl crit d'afuar cans per rodar guardes\ni les pregàries per demanar aigua,\ntotes les interjeccions quan ja plou massa.\nFetes estiu fugaç cap a la cendra\nles rondalles, cançons i contarelles\ni alhora fan fumassa les receptes.\nQuan la mare vol dir que el fill estima\ndels llavis sols degota pols externa.\nS'apedreguen amb paraules forasteres\ntots els infants que avui han fet la pòlissa.\nTot va cremar. El bosc tan sols és ara\ncomellar mineral que no té parla.\nTal com l'empelt forà ens feia afecte,\nles fulles se'ns omplien de paràsits,\nla molsa feia clapes de morfea\ni l'escorça del tronc ens queia a llenques.\nEls plançons que als nostres peus brotaven,\nestranys sorolls els treien els vuit vents.\nentre les branques, no hi feien niu els somnis\ni el corc serradís feia de paraules.\nI com que poc ni gens no ens agradava\naquella tan letal metamorfosi,\nmirant-nos al mirall als ulls sembràrem\nles primeres llavors de l'autoodi.\nJa no volíem ser nació de boscos\nsinó aregats pals llisos de telèfon.\nNo, no pas jo, el llamp i tro esclatava\nla seva ràbia vermella a flor de llavi.\nNo seré jo qui trenqui ni sols vincli\nl’espinada que ens fa drets com a poble.\nI comença la tasca fent d’apòstol\nd’una causa mig morta i oblidada.\nLa befa i el menyspreu als que haurien\nd'haver estat millors que ell el safalcaren,\nli esbraonaren músculs i esperança\ni li corcaren el nervi de la tasca.\nHo desà tot, i arraulit a un racó\ntornà jai abans d'hora com els altres.\nPeu de gat, peu de moix arriba l'alba\nescampant el temor d'un nou incendi\ncom caragols, cor i banyes arrufen\nles herbes que han perdut les papallones.\nTot quant ha romàs viu tem i recorda\nl'esclat roig i sarcàstic de les flames\ni amb por farcida d'impotència esperen\nd'un foc antic la revifalla súbita.\nQuan s'adonen que és l'alba qui s'acosta\nles corol.les i els pits per rebre intactes\nels colors vius d'aquella nova vida.\nAmb un lent cansament imperceptible\narriba, esbraonada, l’esperança.\nI així brostà el primer bri d'una herbeta\nquan pels racons es féu un tou de molsa.\nEntre les pedres de les terres primes\nqualque caragolí hi treia banya.\nUna perdigonada de falzies\nen diagonal per l'aire xisclets feia.\nLliscaven els torrents mentre llefraven\nels macs de les paraules altra volta.\nEls solcs van deixar prenys la tramuntana,\nocells enramellaven les bardisses\ni els cors, mig temorencs, mig desplegaven\nles ales fins llavors ben acoblades.\nI no fou cap miracle, sinó feina\ntan ben feta com entre tots vam saber-ne.\nQue ho sàpiga tothom, tant si escolten\ncom si van amb les orelles embussades,\nno eixalarem les ales de cap somni\nperquè concreta voli la utopia.\nTreballarem com l'aigua subterrània\no com la torrentada molinera,\nindiferents al plor i a la rialla\norgull farem de la feina ben feta.\nFeixos feixucs ens serviran com d'ales\ni els alens socarraran els dubtes.\nTel·lúrica és la força que ens\ni la reconstrucció és tasca nostra.\nEl següent fragment el canten alternativament;\nla tornada la cantaran les dues.\nens ha tombat la soca,\nels brúfols de ponent.\nels brúfols de ponent? (BIS)\nSi ni la torrentada\nque envest i aclapara\namb violència cega tot quan troba al seu pas\nno fa que les arrels\ndeixin la roca mare,\nquina força en el món d’això serà capaç?\nQui ens farà tornar molla la voluntat de poble\nsi ni els vents ni els torrents no han guanyat el seu joc?\nels brúfols de ponent? (BIS doble)\nEl cambrer posa al CD ANÒNIMS d'Ovidi Montllor. Les actrius seuen i demanen beure.\n-A la presó no t’hi porto\n-Senyor batlle, les he tretes de les penes del meu cor.\nEls poemes següents els canten jugant amb el públic, mentre els músics fan un acompanyament discret.\nL’home barra crida entre el públic (després s'hi asseurà\ni des d'aquí dirà el poema següent), les actrius, la dona\ni el barman fan de Senyora i criden des de l’escenari, L’home respon a\nqualcú del públic, i al final s'asseu entre aquests, des d'on\nmés endavant farà "Ases". La dona també cantarà\nentre el públic i hi quedarà\nHOME BARRA: En Joan s'ha suïcidat!\nHOME: No es preocupi, senyora,\nHOME BARRA: Una bomba al carrer!\nHOME BARRA: Han robat al meu Banc!\nHOME BARRA: El món s'està tornant boig!\nHOME BARRA: Perquè sols són això, paraules,\ni obert de pint en ample\nteniu el cel. Si teniu dubtes\ni si vos lleu -i a ell també-\nconsultau el vicari.\nSi sou d'esquerres sempre hi haurà un revolucionari\na dar-vos la raó.\nI així, quan sereu vells\ntendreu una caseta;\nmolt abans, si sou aplicats\ni apreniu de cor\naquestes llistes daurades de noms propis.\nTambé potser que un dia "Bon dia tenga", "Bon dia tenga",\nencara que vosaltres mai\nsabeu per què va,\nsi pel capell o les sabates xarolades. I ara, que no era això?\nEls darrers tres versos els ha dit agafant el\nmicro; quan acaba, el dóna a la Dona i torna a seure entre el\nDONA: A l'escola vaig aprendre\nQuan acaba, posa el micro al seu lloc i va a seure entre el públic\nEl Tio Sam el canta el barman davant el micro, els altres li\nresponen d'entre el públic, les dues actrius li fan cor una\na cada costat i al final s'agafen els tres mentre canten. El Tio Sam, se'n va a Muro, Tio Sam. (BIS)\nDe Muro que em portaràs Tio Sam?, Tio Sam?, Tio Sam?,\nTio sang! (BIS)\nUna orelleta grogueta, Tio Sam. (BIS)\nPer anar-se acostumant al Vietnam, al Vietnam, al Vietnam,\na l'Irak! (BIS)\nQuantes més orelles portes, Tio Sam, (BIS)\nel premi serà més gran, Tio Sam, Tio Sam, Tio Sam, Tio sang! (BIS)\nSi l'orella és petiteta, Tio Sam, (BIS)\nvol dir que no creixerà, Tio Sam, Tio Sam, Tio Sam,\nL’home, a la tercera estrofa, ha agafat la Dona, i van cap a l'escenari; la Dona s'asseu a la tauleta, i ell diu la darrera\nestrofa amb el micro i després s'asseu devora la Dona. El barman dirà el següent jugant entre el micro i el públic; a la penúltima estrofa dóna la mà,\namb un xoca-la a l'Home barra i l'acompanya a seure; després\ndiu la darrera estrofa amb el micro. Si em permeteu l'expressió:\n[IV. JO SÓC L'ARTISTA, EL CANTANT,\nEl barman comença aquesta conversa devora el que seu a la barra, posant-li la mà damunt; quan l'Home barra\ndiu el seu fragment, passa al seu lloc darrera la barra i el serveis,\ni a ell també, i parlen alternativament i beuen. Em fa l'efecte que el poder, sigui quin sigui, mai no vol ser criticat. Amb la gent que ara ocupa el poder, ens hi havíem tractat\nmolt durant els anys de lluita paral.lela d'ells i nostra. Els en coneixem\nforça la jugada i això no els deu fer massa gràcia.\nEm fa pensar molt quan veig que les persones que ara ens arraconen\nsón les mateixes que abans ens cridaven per anar a cantar als\npobles, on ocupen actualment tot sovint càrrecs municipals,\ni sovint en l'àmbit de Cultura. Les persones han canviat molt, i també els partits.\nS'ha perdut el toc que tenia una sèrie de gent amb ideologies\nmolt concretes... De vegades em ve a veure gent d'alguns partits i penso: noi, jo que hauria anat amb vosaltres a la fi del món i ara, ni a la cantonada. L'Ovidi més d'una vegada les passà magres. Tenia\ntanta de dignitat que no deia res a ningú; un estiu el vaig\ntrobar a la platja: venia tallades de síndria.\nMe'n record de la història d'Ovidi i el funcionari.\nVan anar a veure'l per demanar un local per presentar una sèrie\nde recitals. El funcionari era jove, vestit a l'última moda.\nEls va rebre somrient i els va fer passar a un despatx impressionant.\nEls el va ensenyar, orgullós, aturant-se en cada moble, en cada\nobjecte. La perla del despatx era una taula de vidre dissenyada per\nPhilippe Stark, els va escoltar exposant el seu pla de recitals i, sense\ndeixar de somriure, els va dir que admirava el seu coratge, la seva "insistència", però que potser haurien d'anar pensant\na dedicar-se a una altra cosa. Rock català, per exemple. "¿Heu pensat a fer cançons per grups de rock\ncatalà? N'hi ha molts, i molt bons. La cançó,\ndesenganyeu-vos, ha passat a la història. És història,\nhistòria passada. Ningú vol comprar això. Ningú\nvol, i perdoneu, que li expliquin batalletes". Ovidi no va intentar argumentar. Es va aixecar, i alçant un enorme cendrer de marbre damunt la taula de Philippe Stark va dir: "O calles, o et fot la taula". Crec que va aconseguir els recitals. "Els feies nosa, Ovidi. Les medalles / que et van penjar en preveure el darrer dia / no eren per a tu. Era a la malaltia / a qui agraïen aquells ninots de falles / els seus serveis. La porca malaltia / que els feia netament la feina bruta. / I com somreien per dins, els fills de... / I quins somriures podrits d'hipocresia!"\nEns vam equivocar amb la política de pacte a la mort de Franco i al moment de la pujada dels socialistes al poder. Va acordar-se\nno tenir un sentit excessivament crític a les cançons\ncom l'havíem tingut abans, per no afeblir l'esquerra i afavorir\nla dreta. Vam caure com uns sants innocents en aquest parany. Jo ara\nja estic treballant en direcció contrària, explicant el que\nsent. Si algun colp et pregunten qui ets,\nper a deslliurar-te d'ells. Les quatre cançons següents les\ncanten les actrius, amb introducció musical i final, amb el\nmicro a la mà i ballant.\nACTRIU B: Tancat a casa la major part del temps,\nACTRIU A: Tu no saps el que jo sento,\ntu no saps què passa en mi;\ntant si et veig com si en tu penso\nsento una cosa que no sé com dir.\nEm ve una febre quan t'enyoro\nfebre quan et tinc davant,\nfebre tot el dia,\ni febre en les nits en blanc.\nel que jo et vull dir,\ncom jo t'estimo, mai ningú\nt'estimarà, com ho mereixes tu.\nEm ve una febre...\nTu no saps el que jo sento...\nACTRIU B: A tu t'emprenya molt, que jo et tingui mania.\nI jo no vull callar, mentre tu tens la tralla.\nVa com va, va com va.\nVa com vull. Com volem. ACTRIU A: Plovia aquell dia. Perquè vull. Perquè\ntinc ganes que plogués.\nTenia jo un paraigua. Perquè vull. Perquè tinc\nLi vaig dir de tapar-la. Perquè vull. Perquè\ntinc ganes d'ajudar.\nVa arrapar-se a mi. Perquè vull. Perquè tinc\nVa viure un món preciós. Perquè vull.\nPerquè tinc ganes de viure.\nVam menjar el més bo. Perquè vull. Perquè\nsé que es pot menjar.\nVam viure amb gent preciosa. Perquè vull. Perquè\nestic tip de la contrària.\nTot era meravella. Perquè vull. Perquè estic\nfart de fàstics.\n[V. L'AMOR ME DIU QUE ÉS PRIMAVERA]\nMentrestant, a un racó, dos estan encaramel.lats. Els actors s'hi giren i van dient els següents fragments, mentre els músics comencen musiqueta suau escaient:\nBARMAN: Ara l'amor me diu que és primavera\nHOME BARRA: Debat a bat vols que obri les finestres?\nACTRIU B: Ara l'amor me diu que és primavera\nACTRIU A: M'acostaré com l'aigua a la farina\nHOME BARRA: M'hauràs rebut com la tenassa l'ona,\nde pla et llenegaré com una llengua.\nBARMAN: Cada clivell decantarà les algues,\nHOME BARRA: I me donaré tot i seràs meva.\nLa sal i el sol trauran colors a l'aigua.\nACTRIU A: Ja no hi ha mar d'onades més senceres per navegar vela alta i quilla fonda.\nACTRIU B: Ara ja dorms i, sense que em convidis,\nACTRIU A: Ara el teu ventre pren el bull, s'estova\ni et regolfa per dins i t'assacia.\nEls actors aniran dient cada un un tros del\npoema següent a una persona del públic i el trauran\na l'escenari, i el convidaran a ballar(música de fons ballable).\nACTRIU A: Te vaig trobar dormida\ni te vaig despullar\ncom a una margarida.\nI amb tota la tendresa, la tendresa del món,\nte vaig treure la roba\ncom despullava dones\nHOME BARRA: Te vaig trobar ben gata\ni a casa et vaig portar\ncom si fossis de vidre.\nI amb tota la tendresa dels automarginats\nte vaig fer companyia\nfins que es va fer de dia\ncom feia Humphrey Bogart.\nDONA: Te vaig trobar ben verge\ni et vaig deixar somiar, potser que encara ho facis.\nI amb tota la tendresa dels bons salvatges blancs\nno vaig voler fer l'acte\ni et vaig deixar intacta\ncom ho feia en Tarzan.\nACTRIU B: Te vaig trobar al porxo a frec de ser violada\nper una colla d'indis.\nI amb tota la tendresa de l'heroi i el guerrer\nvaig salvar-te honra i vida.\nBesada i un adés\ncom En Gary Cooper.\nHOME: Te vaig trobar molt bona\namb una idea fixa.\nI amb tota la tendresa dels homes fets de fang\nte vaig deixar xuclada,\ncom fa el Comte Dràcula\no En Guillem d'Efak.\nDONA: Dins el meu pit\ncanta i refila.\ncom un ocell, un cor que estima.\nAmoretes on sou?\nNo fugis, vine,\nEl meu cor jove\nno és mai un jou.\nVida i amor són el mateix.\nBesa'm i besa'm\nno n'hi ha de més.\nEls actors destapen botelles de xampany i fan\nvenir el públic a l'escenari, mentre el guitarrista canta.\nGUITARRISTA: Cante a la vida plena,\nSense transició, es posa el CD d’Ovidi\ndels INADAPTATS, i llum discotequera, i es té tot el temps que\nla gent beu i parla.\n* Ovidi Montllor, Poemes i cançons (Barcelona, Galba, 1978): "Poesia és allò que t'explica la vida que hauria de ser, i per tant, afirma l'existència negant les destruccions. / Done gràcies a tants poetes nostres. / Al servei d'ells seré com ells són al nostre."\n* Montserrat ROIG.- Personatges. Segona sèrie. (Barcelona, Pòrtic, 1980):\n- El meu pare era anarquista i tenia molta consciència de classe. Precisament per això ell ha respectat sempre la gent i és una de les coses que més m'ha inculcat. El respecte a la gent, l'estima a la natura, als objectes, a la casa, a guardar, com tu has dit al principi. Per a mi això ha estat el més important. I, per la banda de la meva mare, el que més m'ha agradat ha estat l'estima a la vida, fruir de totes les coses. (Sagarra, Joan de. "Ovidi Montllor" (El País, 12-3-95): Em contava que quan, el 1958, el varen detenir amb son pare perquè penjaven cartells incitant a la vaga general, i després que a ell l'amollassin [...] tots els diumenges anava amb sa mare a visitar son pare pres i li duien ¡una llagosta!. "No teníem una pesseta, però, per al pare, el millor". )\n- Així, una mica per sobre, ¿quants oficis has arribat a fer, tu? - Teixidor, mecànic de cotxes, cambrer, xofer, ferrer, pastor de cabres, perruquer de senyores, venedor de peix, pescador de peix, ordidor, sulfatiner, canonaire, aprenent de decoració, en un magatzem de peó. En un banc [...]\n* "Aquesta història no em guanyarà", entrevista a Ovidi Montllor. (El temps, 6-3-95):\n-De la manera més desastrosa del món; i vivint sol, com he acabat, després de viure amb quatre dones. -Però, ha pagat la pena?\n-Sí. Però a mi no m'agrada viure sol. Treballar sol sí, però viure-hi, no. No em trobo còmode, però al final de l'experiència et dius: aquí no hi ha res a pelar. A mi m'ha agradat viure en parella. De fet tinc dues filles. He volgut perpetuar la parella, però ni així, ni amb filles ni amb hòsties. M'han fotut una puntada al cul i m'han dit que la meva manera de treballar no és compatible amb la família. -Mai ha tingut la temptació de deixar la interpretació per la família?\n-Noo. És més forta la interpretació. Per mi ha anat així. Va començar als vuit anys i mai no m'ha deixat. És la meva vida i el meu aliment espiritual, sempre ho ha estat. Per mi, treballar és collonut. * "Sóc un tastaolletes, segurament", entrevista a Ovidi Montllor. (El temps 11-4-94):\n-Hi ha una persona gran al meu poble, Alcoi, que quan veu una persona de mal humor, diu: "Mira, eixe va mal follat". Doncs, més o menys. -Com definiries la vostra relació [amb Toti Soler]?\n-Començ`parem a treballar plegats el 69 i ho vàrem reprendre seriosament el 73. A partir d'aquell moment fou un treball continuat; i d'això ja fa vint-i-un anys. Això porta que ens coneguem moltíssim. I els assaigs i les actuacions servixen per a això, per a conèixer-se i confiar que durant l'actuació, si passa alguna cosa, ell m'ajudarà i, a l'inrevés, jo hi seré amb el capot per a salvar-lo. Pujarem a l'escenari per trobar el moment d'adreçar-nos al públic, de donar-li aquell punt de bogeria que pot fer que en algun moment s'emocione i ja està.\n-Això és el màxim. guillem d'efak\n* "Guillem d’Efak, jugando con el destino", entrevista de Llorenç Capellà. (Brisas 376, 3-7-94):\n-¿I què...? A la meva edat es comença a viure. ¿Que per llei m'hauria de considerar un jubilat...? Senyor, senyor...! Què t'he de dir...? Per llei també he estat espanyol. * Quan era a l'hospital va comentar arran de la visita de la psicòlega: "No hi ha res que m'emprenyi més que et fotin sa soledat i no et facin companyia".\n* Fragments d'una entrevista de Jaume Sastre a Guillem d'Efak (L'Estel de Mallorca, 15 de maig de 1993):\n-Mon pare, en Toni Cremat, era un guàrdia colonial i ma mare era guineana. Mon pare es va jubilar quan jo tenia dos anys i em va dur cap aquí. Era l'any 1932. A Manacor em va criar una tia eixorca. [...] Jo sempre m'he sentit mallorquí. Moltes vegades cont una anècdota: jo al primer negre que vaig veure me'n vaig dur un puta susto de mort. Jo no n'havia vist cap mai. -Vàreu actuar també pels pobles [del Principat]?\n-Precisament amb en Porter. El seu germà era qui se'n cuidava de cercar-nos llocs on actuar. Feia com a de mànager. Llavors va esser quan vaig tornar a trobar l'arrel. Va esser talment com quan me'n vaig anar a fer escola a foravila. Llavors, per la Catalunya comarcal, va esser quan vaig veure aquella gent, aquella fe, aquella cosa... [...] Te quedaves a dormir. T'hi passaves un dia. Aquella devoció que te tenien quan te deien: -te necessitam, te necessitam... Hòstia, mai ningú en la vida m'havia dit, te necessitam. Era senzillament emocionant. Llavors va esser quan veritablement un va començar a agafar consciència de país. Va esser una òsmosis. * Mestre, Bartomeu. Balada d'en Guillem d'Efak. (Palma, Documenta Balear, 1997):\n"El Cel és un bar de les foranes de Ciutat on serveixen uns martinis de cal Déu." Més informació: http://www.mallorcaweb.com/magpoesia


Arriba 'Elvis', el Rei del Rock | El Cinèfil\nArriba ‘Elvis’, el Rei del Rock\nEl director de Moulin Rouge, Baz Luhrmann, se suma al carro dels biopics musicals. A la moda començada per Bryan Singer amb Bohemian Rapshody ara cal afegir-hi una versió de la vida d’Elvis Presley. L’anunci es va fer en ple juliol del 2019, quan encara no se sabia qui encarnaria el rei del Rock. Finalment, el més indicat ha estat Austin Butler. Altres noms que han passat pel càsting eren Ansel Elgort (Baby Driver), Miles Teller (Whiplash) o Harry Styles, cantant del fenomen fan britànic One Direction. La pel·lícula arriba a la pantalla gran el 24 de juny, després de passar pel Festival de Cannes, on va tenir una première de luxe amb visita del seu director i els protagonistes inclosa.\nLuhrmann explicava que el més important era trobar un actor amb bona veu així com que pogués mostrar-se vulnerable. Austin Butler, a més s’hi assembla prou en fisonomia i estil. A l’actor californià, xicot de Vanessa Hudgens (High School Musical), l’havíem pogut veure a Les Cròniques de Shannara, amb Ivana Baquero. També ha tingut un paper secundari a Érase una vez en Hollywood i un altre a The Dead Don’t Die.\nAmbientació als Estats units dels 60\nQui interpreta al mànager de Presley és Tom Hanks. La relació entre els dos personatges està al centre emocional de la pel·lícula. Luhrmann promet “endinsar-nos a la seva complexa dinàmica que s’allarga 20 anys, des de l’ascens a la fama de Presley fins al seu estrellat sense precedents, contra el teló de fons d’un paisatge cultural canviant i la pèrdua de la innocència d’Amèrica”. El biopic s’ha rodat a Austràlia i espere ser un dels films revelació de l’estiu… i potser dels premis importants de l’any que ve. Veurem…\nArticle anterior‘Stranger Things 4’, s’acosta el final\nArticle següent‘Cerdita’, òpera prima de Carlota Pereda


Els estibadors de Tarragona secundara...\nA qui se'ls ha acabat la paciència és als estibadors. Tornen a convocar vaga pel canvi de normativa europea que diuen els suposarà perdre llocs de treball i condicions laborals. La primera jornada de vaga de les nou convocades serà el 6 de març.\nEls estibadors de Tarragona secundaran les nou jornades de vaga convocades\nEls sindicats veuen amb preocupació l'arribada de gairebé 500 nous presos a Mas d'Enric\nEls sindicats es posen les mans al cap amb l'arribada de gairebé 500 nous reclusos a la presó de Mas d'Enric al Catllar. Diuen que sí ara ja tenen problemes en fer la seva feina, això s'agreugerà encara més amb aquest augment de la població reclusa, tot i que també està prevista l'arribada de 160 nous funcionaris.\nL'Hospital Joan XXIII operarà amb un nou sistema robòtic més precís i que escurça la recuperació\nAlgunes de les operacions que es fan a l'Hospital Joan XXIII de Tarragona es faran a partir d'ara amb un nou sistema robòtic. El metge ho controla des d'una pantalla però qui executa tots els moviments que li mana el cirurgià és una màquina. Això permet ser més precís i que el postoperatori sigui més ràpid. És el primer robot d'aquestes caracter...\nLa bóta de carnaval ja presideix la plaça de la Font\nLa bóta on seran cremats el ninot i la ninota de carnaval ja presideix la plaça de la Font de Tarragona. Una bóta on tothom hi podrà dipositar els seus desitjos si abans passa per caixa. Haurem d'esperar lúltim dia del carnaval per veure-ho tot en flames. Un carnaval, per cert, que ha esgotat les entrades per la disfressa d'or que es farà dijous...\nMas d'Enric rebrà 450 nous reclusos i obrirà 4 mòduls nous\nVa trigar a ser una realitat el projecte de la nova presó de Tarragona, al Catllar, però finalment va arribar. Va obrir a mig gas, però ara li arribaran nous inquilins. El tancament de la Model, a Barcelona, farà que arribin a la presó tarragonina 500 nous reclusos i d'aquesta manera doblarà els interns. També hi haurà més funcionaris.\nLes obres d'urbanització del pla parcial d'Ikea començaran en tres mesos\nEl barri tarragoní de Campclar experimentarà un canvi radical en un futur immediat. Amb l'Anella mediterrània, on s'estan aixecant la majoria dels equipaments dels Jocs Mediteranis, i amb la botiga d'Ikea que es construirà just al costat. Avui el ple de l'ajuntament ha aprovat la contractació del projecte d'urbanització de tot l'espai d'Ikea, on...\nEl rei del Carnaval i la concubina es passegen ja per Tarragona\nJa som a les portes del carnaval i a Tarragona, el rei i la concubina ja s'han deixat veure pels carres amb els seus respectius sèquits. Ells han posat la música, el ball i el color als actes previs del carnaval tarragoní on tampoc hi falta el toc gastronòmic.\nLa Catedral recuperarà les monumentals portes de l'orgue TAC Tarragona\nLa Catedral de Tarragona recuperarà les portes que protegien l'orgue, que daten dels segle 16 i que tenen unes pintures de gran valor. Es van retirar fa 7 anys quan es va restaurar la maquinària i el moble de l'orgue. Els treballs ja han començat i es preveu que s'allarguin durant dos anys.


El Museu de la Noguera i els comerços del centre històric organitzen la segona edició del joc de l'Harpieta\nDes de la setmana passada i fins al diumenge dia 15, jornada en la que es clausurarà la Festa de l’Harpia de Balaguer 2019, als comerços del centre històric de la ciutat s’hi podran visualitzar imatges de peces com aquesta. Es tracta d’objectes del Museu Comarcal de la Noguera relacionats l’e`poca del regnat del rei Pere, tema principal de la festa de l’Harpia d’enguany, que els infants de la ciutat hauran de cercar per completar el joc de l’Harpieta. Un joc ideat des del museu comarcal de la Noguera amb l’objectiu de que les balaguerines i balaguerins més petits comencin a gaudir de la festa medieval que la ciutat viurà aquest cap de setmana i fer-ho descobrint el patrimoni cultural i històric de la ciutat.\nAquesta és la segona edició de l’Harpieta que es va estrenar l’any passat explicant l’origen del nom de la festa medieval de la ciutat.\nEl joc de l’harpia esta obert a tots els infants de la ciutat i el comerços lluiran les imatges de les peces del museu fins el pròxim diumenge. Tot els participants que culminin el joc rebran un obsequi i entre totes les butlletes es sortejarà dues entrades per qualsevol de les activitats culturals que es realitzin a la ciutat al llarg de l’any.


En falten encara mitja dotzena més - Diari de Girona\nEn falten encara mitja dotzena més\nEl Girona torna a la feina a Riudarenes després de l'estada a terres britàniques mentre la direcció esportiva continua treballant\nmarc brugués 01.08.2017 | 07:07\nUn cop aterrats de l'estada a terres britàniques i després de dues jornades de descans el cap de setmana, la plantilla del Girona va tornar a la feina ahir a Riudarenes amb una intensa doble sessió marcada per la forta calor i, com és lògic en aquesta època, una bona càrrega de treball físic. Amb l'agost ja estrenat i a poc més de quinze dies per a rebre l'Atlètic de Madrid a Montilivi (dissabte 19), Pablo Machín continua molt pendent de la configuració de la plantilla. Ahir i a diferència del que passava durant els dies de concetració a la ciutat esportiva del Manchester City, l'entrenament va comptar amb la presència d'un centenar d'espectadors -la gran majoria participants del campus del Girona- que no es va perdre detall de la sessió ni tampoc de l'evolució de Pablo Maffeo, Douglas Luiz, Aleix Garcia i Marlos Moreno a qui, per primera vegada, el club va deixar veure públicament. Maffeo i els altres tres jugadors que el Manchester City cedirà al Girona ja fa dies que s'entrenen a les ordres de Machín -ja van ser a l'estada de Peralada i també a la de Manchester-, a l'espera que es faci oficial l'anunci de la seva arribada a Montilivi. L'acord és un fet i els jugadors disposen d'un permís especial per part del City per poder-se exercitar amb el Girona. Al marge de Maffeo, anunciat ahir a la nit, caldrà veure si els altres tres poden disputar l'amistós d'aquest vespre a Palamós contra el Brighton Hove Albion. Els tres futbolistes només jugaran si avui s'oficiliatzen les seves cessions al club de Montilivi.\nAl marge de les confirmacions d'Aleix Garcia, Dogulas Luiz i Marlos Moreno, al Girona encara li falten unes quantes peces més per a completar la plantilla. La direcció esportiva continua treballant regirant el mercat per a trobar els jugadors més adients per a reforçar un equip coix d'efectius sobretot en atac. En aquest sentit, ahir Pablo Machín va reconèixer que la intenció és la d'incorporar una mitja dotzena de jugadors més. La voluntat del del club és la de disposar d'un vetall ampli de possiblitats a la plantilla i el tècnic no descarta que s'acabin omplint les 25 fitxes permeses per la Lliga. «El més normal és que com a mínim vindran dos jugadors per posició», deia Machín, que afegia que als carrils la idea és la de disposar de 5 efectius «degut a l'exigència del lloc i la polivalència d'Aday». El sorià també pretén reforçar encara més el mig del camp i la davanter amb «un efectiu més». Tot plegat farà que, al marge dels tres futbolistes que ja s'entrenen amb l'equip (Douglas Luiz, Aleix Garcia i Marlos Moreno) manquin encara entre sis i set reforços. En aquest sentit, si s'acaben arribant a les 25 llicències serà probablement perquè el club farà apostes de futur. «Algunes fitxes seran apostes més que no pas present i si el tema econòmic ens deixa, és probable que arribem a omplir-les totes».\nA l'entrenament d'ahir, a banda dels quatre jugadors propietat del Manchester City també hi era Kiko Olivas. El central no entra als plans del club aquesta temporada i es continua negociant la seva sortida amb els seus agents. També hi era Ramalho, la continuïtat del qual no està garantida del tot. L'arribada de dos centrals més a l'equip podria comprometre ecara més la seva presència a la plantilla. Tampoc té el lloc garantit a l'equip el capità Eloi Amagat. Absent ahir a la sessió de Riudarenes per culpa d'uns problemes musculars, les arribades de Douglas Luiz, Aleix Garcia i la de l'altre mig que desitja Machín li podrien complicar el panorama al 10.\nEn atac és on sí que té feina encara per fer Quique Cárcel. A banda de Cristhian Stuani, el Girona a dia d'avui no compta amb cap efectiu més ofensiu. Sí que és cert que des del club es té en compte Marlos Moreno com un davanter més i també que Farid Boulaya, Portu i Borja García poden actuar també en punta d'atac. No obstant això, el Girona té previst com a mínin reforçar la davantera amb dos futbolistes més que podrien ser tres depenent de les possibilitats del mercat.


Primera mort en tres mesos per culpa del coronavirus - Altaveu el diari digital d'Andorra\nSalut ha detectat 23 contagis en les últimes hores i s’han enregistrat 30 altes, deixant la xifra total de casos actius en 340\n30/07/2021 (13:53 CET)\nDesprés de setmanes sense haver de lamentar cap defunció a Andorra, la Covid-19 s’ha cobrat una nova víctima. Es tracta d’un home de 95 anys que es trobava ingressat a l’hospital i que hauria perdut la vida per culpa de les complicacions derivades de la malaltia. Des de l’esclat de la pandèmia són 128 persones les que han mort per culpa del coronavirus.\nMalauradament, la Covid-19 segueix fent mal. Molt de mal. En aquest cas s’ha de lamentar un nou òbit conseqüència de la malaltia. La víctima és un home de 95 anys que estava a l’hospital. Segons ha pogut saber Altaveu, el seu estat era ja de “final de vida” però les complicacions provocades per la infecció han acabat accelerant el tràgic desenllaç.\nÉs la primera defunció que causa el coronavirus al Principat des d’inicis de maig. Des de llavors, no s’havia hagut de lamentar-ne cap, en gra part gràcies a la vacunació, que ha protegit les persones més vulnerables davant la malaltia. Amb aquesta, ja són 128 les víctimes mortals provocades per la pandèmia a Andorra.\nD’altra banda, en les últimes 24 hores el departament de Salut ha detectat 23 contagis nous, seguint la tendència dels darrers dies. Les altes que s’han enregistrat han sigut 30, deixant la xifra de casos actius en 340. Continuen sis persones ingressades a l’Hospital Nostra Senyora de Meritxell, havent-hi quatre a planta i dos a l’UCI, un d’ells turista, i ambdós requereixen ventilació mecànica.\nEl ritme de vacunació continua endavant, sobretot per a les segones dosis. En el dia d’ahir es van administrar únicament quatre primeres, però 1.416 segones. D’aquesta manera, 36.685 persones ja haurien rebut la pauta completa.


Alcoi acull amb èxit el III Campionat Autonòmic d'Orientació per a Centres Escolars | ARA Multimèdia\nAlcoi acull amb èxit el III Campionat Autonòmic d'Orientació per a Centres Escolars\nGuanyadors al Campionat d'Orientació / Facilitat per Juan Antonio Montes\nAlcoi ha estat representada per 5 equips dels col·legis de l'Arnauda, Santa Ana i Sant Roc, en el que un total de 28 alumnes alcoians d'edats comprendides entre 11 i 17 anys han participat en aquesta tercera edició.\nEscrit per Jordi Domenech 1 novembre 2019\nEl campionat ha tingut lloc el passat 26 d'octubre, al parc de Cantagallet. I en aquesta tercera edició, Alcoi va ser elegida com punt de participació, després d'haver-se fet tant a València com Alacant.\nDurant el campionat, han participat al voltant de 150 alumnes de diferents centres escolars que van vindre de tota la Comunitat Valenciana.\nAra bé, Alcoi ha estat representada per 5 equips dels col·legis de l'Arnauda, Santa Ana i Sant Roc, en el que un total de 28 alumnes alcoians d'edats comprendides entre 11 i 17 anys han participat en aquesta tercera edició.\nPel que fa als resultats, el Col·legi Sant Roc ha aconseguit fer-se amb la victòria en la categoria alevin, i un segon lloc en la categoria cadete masculí.\nAquestes marques demostren el compromís esportiu que la ciutat d'Alcoi vol mostrar en cada un dels campionats que van presentant-se al llarg de l'any. Això si, tot açò no haguera sigut possible sense l'organització per part de l'Ajuntament d'Alcoi i el Centre Excursionista, juntament amb l'assessorament de la Federació Valenciana.\nAlcoi rebrà per primera vegada el campionat d'orientació per a centres escolars