Més adopcions i menys abandonaments: així ha afectat la pandèmia a les gosseres del Baix Empordà • Ràdio Capital de l'Empordà\nMés adopcions i menys abandonaments: així ha afectat la pandèmia a les gosseres del Baix Empordà\nUn any després de pandèmia, les circumstàncies han canviat vàries vegades amb repercusions directes a molts col·lectius i àmbits, i també a les protectores d’animals i gosseres. Al Baix Empordà, les adopcions han augmentat al llarg d’aquest temps de confinament. Així coincideixen l’APA de Palafrugell i el Bu Búp Park de La Bisbal d’Empordà.\nLa Cristina, de Bu Búp Park, ha explicat a Ràdio Capital que els abandonaments han estat com sempre casos puntuals de gossos amb problemes o persones que no tenen recursos econòmics per a curar-los. Però tot i així, la pandèmia i les situacions econòmiques han fet que hi hagi d’altres motius.\nA més a més, coincideix que la majoria de casos són gossos potencialment perillosos, ja que s’han establert unes lleis especials per aquests gossos i les mesures comporten costos. “Molta gent té menys diners i sense feina, i tot va relacionat”.\nTot i així, Àngel Viladegut de l’APA remarca que en proporció no se n’han abandonat tants com altres anys.\n“Els voluntaris que són del municipi han seguit venint”, ha explicat la Cristina. Però el confinament comarcal i municipal ha fet que molts hagin deixat de venir. “Ara no arriben a 10”.\nÀngel Viladegut, de l’APA de Palafrugell, ens explica com s’organitzen amb les persones que sí que poden venir.\nTal i com han explicat, amb la pandèmia han hagut de prendre mesures de distància, seguretat i sanejament que fan que les persones no puguin entrar al centre d’una manera indiscriminada com abans.\nSegons ha explicat Àngel Viladegut, amb el confinament “algunes persones han trobat una utilitat que abans no trobaven amb els animals, per exemple, alhora de passejar el gos”.\nArticle anteriorLa Casa Azul presenten ‘Entra En Mi Vida’\nArticle següentCel serè, gelades a l’interior i ambient suau al migdia


La causa de la infelicitat | Descriu\nPer Carme Pinyana\t Última actualització 17 nov., 2021 64\nFragment d'escultura Moma, Nova York.\nFiódor Mikhàilovitx Dostoievski va nàixer l’11 de novembre de 1821 a Moscou. I va faltar el 9 de febrer de 1881 a Sant Petersburg. La seua vida va ser un seguit d’impactes existencials i dures vivències, incloent-hi cinc anys (1849-1854) de treballs forçats a Sibèria, per raons polítiques, i atacs d’epilèpsia.\nL’obra Apunts del subsol, publicada originàriament l’any 1864, un moment convuls a Europa i també a Rússia, està escrita en forma de monòleg. El protagonista és un funcionari insuls, un antiheroi sense nom ni identitat, que a la primera part del llibre fa una reflexió i reivindicació, on es repassen idees sobre la celebèrrima “condició humana” i es planteja si les reaccions de les persones són voluntàries o fruit de les lleis de la natura. I si són voluntàries ¿per què de vegades els humans escollim camins que no ens són avantatjosos sino perjudicials? En definitiva, per què de vegades trobem plaer en el sofriment? El personatge repassa (és a dir que menciona, reitera, i pot arribar a cansar) conceptes com la consciència (que és en realitat el “subsol”, i que ell considera la veritable causa de la infelicitat), la intel·ligència, el desig, l’atracció que sentim per la destrucció i el caos, el racionalisme, la matemàtica, el “dos i dos fan quatre” que troba molt desagradable, i fins i tot una gran impertinència (p. 74).\nLa segona part és la veritable narració, encara centradíssima en el personatge protagonista i els seus pressupòsits teòrics que ha exposat en la primera part. Ara s’entén per què el personatge Juli Soleràs, de la novel·la Incerta glòria, de Joan Sales, es considera una mena de recreació de Dostoievski, doncs, orfe i sense amics, intel·ligent i autodestructiu, que dissecciona els seus sentiments, pensaments, i emocions, sovint contradictoris i insofribles, però inevitables, d’una manera minuciosament detallada. En aquesta segona part, el protagonista d’Apunts del subsol instaura el seus sentiments i el binomi que fa servir al llarg de la novel·la, que li serveix per agafar-se quan naufraga: allò bell i sublim.\nUna lectura intensa, una veritable exhibició.\nIntroducció: Jordi Nopca Sagristà\nPVP: 13’90 euros\nRecomanació de lectura de l’article sobre el bicentenari: https://www.eltemps.cat/article/15355/el-bell-i-sublim-i-el-tragic\nAngle editorialexistencialismeFiòdor DostoievskiJordi NopcaMiquel Cabal GuarroRússia


Ara, a més, a partir de dilluns que ve 25 de maig el CIOD reprèn els seus serveis permanents i gratuïts: informació i orientació, assessoria jurídica i assessoria psicològica que es sumaran al servei de suport i assessorament psicosocial a dones víctimes de violència de gènere que ja s’ha anat fent durant el confinament, totes elles amb cita prèvia i, de moment, de forma telefònica (en horari de dilluns a divendres, de 9.00 a 13:00). A més, reprendran les cites de les dones que van quedar en espera amb motiu de l'estat d'alarma.\nDes de l'inici d'aquest període, el CIOD ha experimentat de la veu de les mateixes dones la constatació d'una situació més crítica pel que fa als àmbits emocional i econòmic de les víctimes de maltractament. "Cal tenir en compte que moltes d'elles conviuen 24 hores amb el seu agressor i altres, recentment separades, han hagut d'afrontar importants càrregues econòmiques en solitari" afirma Montse López, coordinadora d'aquest centre.\nDes del CIOD ens recorden la importància de rebre assessorament i ajuda, davant les situacions de violència masclista, com el que des del seu centre ofereixen. "Fins i tot si en aquesta situació de desconfinament els resulta difícil contactar amb nosaltres, els recomanem es recolzin en una persona propera i de confiança que ens pugui contactar. I tenir clar sempre que elles no són responsables de la situació de maltractament i que es pot sortir de la mateixa ".\nIntensa tasca en l'estat d'alarma\nMitjançant el teletreball s'ha intentat donar resposta en la mesura del possible a les situacions més urgents i s'ha seguit de prop els casos detectats de maltractament. El servei de teleassistència per a aquestes dones és un dels molts que s'han continuat desenvolupat. També la derivació d'urgències, la coordinació amb professionals com els Mossos o el suport a la repercussió d'efemèrides per la igualtat, com el Dia contra l'Homofòbia, diumenge passat.\nEl CIOD és un servei municipal, creat el 1983, que ofereix serveis específics permanents i programació quadrimestral d'activitats de dinamització dirigides a promoure la participació femenina i a millorar la seva qualitat de vida. També treballa per complir amb els objectius establerts en el programa municipal per a la igualtat d'oportunitats entre dones i homes de Sant Adrià. A més, disposa d'un centre de documentació bibliogràfica especialitzat en temes de gènere i ofereix suport a entitats, a més de realitzar diferents activitats de sensibilització: xerrades, exposicions ...\nUn curs de primers auxilis per a les dones adrianenques


Duran demana abandonar la "basquitis" i subratlla que el pacte fiscal no és concert el basc\n"Ningú de fora ens ajudarà, ni de la resta de l'Estat, ni d'Europa. Dependrà de nosaltres", ha subratllat el portaveu de CiU al Congrés via Twitter\nEFE Barcelona 11/08/2012 18:11\nEl líder d'Unió, Josep Antoni Duran i Lleida, ha demanat avui que els catalans deixin de banda la "basquitis" i se centrin a defensar el pacte fiscal, un "model propi" que difereix del concert basc ja que, segons que ha aclarit, inclou pagar serveis de l'Estat, més la solidaritat.\nEn una bateria de tuits difosos des de el seu compte @ciuduran, el líder socialcristià ha advertit que, per poder triomfar en la seva reivindicació de pacte fiscal, Catalunya només compta amb els catalans.\n"Ningú de fora ens ajudarà, ni de la resta de l'Estat, ni d'Europa. Dependrà de nosaltres", ha subratllat Duran, que ha afirmat que no espera cap complicitat en aquesta reivindicació ni del PP ni del PSOE.\nSegons Duran, el pacte fiscal que propugna Catalunya per millorar el seu sistema de finançament -aprovat al Parlament per CiU, ICV i ERC- és un "model propi, no el concert basc", ja que inclou "pagar serveis de l'Estat més solidaritat".\n"Deixem de banda la 'basquitis'", ha insistit.\nAls seus tuits, Duran remarca la importància que la proposta de pacte fiscal compti amb la complicitat de la societat catalana, tant de la gent de "parla castellana o catalana, de poble o de ciutat".\n"No podem permetre que persones a Catalunya pateixin i que l'Estat malgasti els diners que aportem. El pacte fiscal és progrés econòmic i social", al·lega Duran.\nTambé el líder d'Unió admet que el PSC, que es va despenjar de l'acord de CiU, ICV i ERC al Parlament, encara que va votar a favor de diversos dels punts de la proposta de pacte fiscal, ha tingut complicitat amb la proposta, però li demana "un esforç més".\nDuran també ha replicat a la secretària general del PP, Maria Dolores de Cospedal, i ha afirmat que acollir-se al crèdit ICO i plantejar a la vegada la proposta de pacte fiscal no és "contradictori", ja que si Catalunya millorés el seu finançament "no caldria demanar diners"


Andorra sedueix les empreses | Economia | EL PAÍS Catalunya\nGuerra fiscal per atreure inversions\nEl país es val de la seva baixa fiscalitat per atreure firmes estrangeres, sobretot tecnològiques\nBarcelona 8 FEB 2015 - 00:00\tCET\nBotigues a l'avinguda Carlemany d'Escaldes-Engordany, a Andorra. Javier Martín\nEl grup TAX Economistes i Advocats, amb seu a Figueres (Girona), va obrir a l'octubre un despatx a Andorra la Vella. Amb 63 assessories per tot Espanya, va veure que una gran quantitat de clients, des de gabinets d'arquitectura fins a empreses tecnològiques, s'interessaven per desembarcar al país pirinenc, sobretot per estalviar en impostos. Andorra ha renunciat al duty free per evitar que altres països, especialment Espanya i França, deixessin de penalitzar fiscalment els fluxos comercials i d'inversió.\nNo obstant això, ha fixat uns tipus impositius molt més agressius, amb què pretén atreure des d'empreses tecnològiques fins a centrals de vendes o filials dedicades al comerç exterior. Andorra pot convertir-se ara en una plataforma atractiva perquè grans empreses hi situïn filials, igual que Irlanda, Luxemburg, Holanda i Suïssa. A través d'aquests països, que tenen una molt baixa tributació, gegants com Microsoft, Apple, Amazon, Google i Yahoo veuen alleugerida la seva factura fiscal a Europa. Des que es va obrir a empreses de capital estranger, Andorra ha rebut 1.300 sol·licituds per constituir societats, prop de la meitat espanyoles. Amb un 18% del PIB, la banca ha estat el principal negoci a Andorra.\nEl ‘cas Pujol’ sembra el temor a la banca i el Govern d'Andorra\nLa pressió internacional va fer que el 2011 el país firmés convenis amb diversos països per proporcionar informació sobre clients de bancs andorrans que estaven en processos penals i tributaris. El cas Pujol, a més de perjudicar la imatge del país, ha posat en dubte aquests acords. En tot cas, després d'abandonar la llista negra de paradisos fiscals, Andorra va engegar un programa de reformes, entre les quals, permetre la implantació d'empreses de capital 100% estranger i la creació d'un sistema tributari homologable amb els estats de la UE.\nEl Govern andorrà ha culminat aquest procés amb la creació d'un IVA del 4,5%, un IRPF del 10% i un impost de societats del 10% amb bonificacions de fins al 80% per a sectors estratègics. La clau perquè Andorra pugui atreure empreses d'altres països inclou firmar convenis que evitin que ciutadans i empreses tributin per un mateix concepte en dos estats. Seguint els passos de Luxemburg i França, Mariano Rajoy va anar a Andorra la Vella el 8 de gener per firmar l'acord que aixecava la doble imposició, que ha de ser ratificat pel Congrés. Ara el Govern andorrà vol anar rubricant aquest acord amb altres països, començant per Portugal.\nAndorra veu en aquests acords una oportunitat per fer valer la seva baixa fiscalitat i atreure empreses de tot el món. L'executiu i la Confederació Empresarial Andorrana han promocionat el país amb presentacions a Espanya, França, Rússia, Azerbaidjan, Emirats Àrabs, Xina i Amèrica Llatina. El president de la patronal, Xavier Altimir, explica que el país aspira a empreses més enllà d'Espanya i França. “Andorra pot ser la base d'operacions a Europa de grans corporacions”, assegura. La patronal ha elaborat una presentació en què desgrana les fortaleses del país i compara la seva fiscalitat amb la del seu entorn (Espanya, França i Portugal) i amb estats com ara Liechtenstein, San Marino, Irlanda, Suïssa, Luxemburg, Malta o Xipre. Hi ha un abisme entre el tipus del 10% per a societats d'Andorra i el 38% de França i el 28% d'Espanya, però també hi ha diferència amb la resta de països.\nL'impost de societats és del 10%,\nque es pot reduir\nfins al 2%\n“Avui el marc fiscal és homologable al de qualsevol país de la UE, encara que amb uns tipus més baixos. Això ha permès que Espanya accedeixi a deixar d'aplicar el 24% que gravava els serveis que prestaven les empreses andorranes a empreses espanyoles abans de la signatura del conveni per evitar la doble imposició”, afirma Bruno Domínguez, soci del departament fiscal de Baker & McKenzie. Amb només 468 quilòmetres quadrats i 70.000 habitants, és inviable que es puguin atreure certes indústries. “Ens interessen inversions tecnològiques, en salut i benestar, educació, esport i turisme”, exposa Altimir. Un directiu d'un banc, que demana no ser identificat, explica que Andorra pot ser una bona plataforma per situar-hi filials d'exportació i importació.\nEl Principat preveu bonificacions del 80% en l'impost de societats per a empreses que es dediquin al comerç internacional, que quan entri en vigor el conveni podran repatriar els beneficis a Espanya sense penalització. La llei andorrana també té avantatges per a societats que explotin intangibles (royalties, patents, marques…) a escala internacional, per a societats de gestió i inversió financera i per a conglomerats que tinguin participacions en empreses d'altres països. Per exemple, una empresa que fabriqui calçat a la Seu d'Urgell (Lleida) pot decidir vendre'l després per Internet mitjançant una filial a Andorra, de manera que la facturació quedaria subjecta a la baixa tributació d'aquest país. És el sistema de diverses empreses tecnològiques, la factura de les quals s'emet des d'Irlanda, amb un tipus de societats del 12,5%, un dels més baixos de la UE. El Govern i la patronal neguen que Andorra vulgui seguir el patró de Luxemburg, que va veure com el cas Luxleaks va destapar acords entre 400 empreses i el Govern per reduir la seva factura fiscal. “Andorra no jugarà mai a ser Luxemburg. Tampoc volem endur-nos empreses d'Espanya o França. No n'hi haurà prou a tenir una bústia, la llei exigeix un mínim d'un local de 25 metres quadrats i un treballador”, diu Altimir.\nGovern i patronal visiten molts països\nper explicar els canvis\nEl ministre de Finances andorrà, Jordi Cinca, és rotund: “No ho permetrem.” L'altra carta amb què compta el país són les baixes retencions sobre les rendes del treball i l'estalvi. “Hi ha directius que per aquest motiu han decidit acceptar ofertes de treball. En tot cas, Andorra és un país amb una baixa tributació, que no és el mateix que un paradís fiscal. A més, hi ha d'haver activitat real per poder operar-hi”, assegura l'advocat Antoni Durán-Sindreu. Fins al juliol de 2012 els estrangers no podien ser propietaris d'una empresa andorrana, sinó que havien de buscar un soci local. Des de llavors, 1.300 societats han sol·licitat operar al país, 482 de les quals van començar la seva activitat. Segons la patronal, la meitat eren espanyoles, encara que el seu pes ha anat disminuint. L'advocat i soci de Cuatrecasas Joan Hortalà veu viable l'aposta d'Andorra per atreure filials d'empreses de serveis, sobretot tecnològiques, especialment a mesura que vagi firmant més convenis per evitar la doble imposició. “En un entorn sense secret bancari, ha de canviar el model de negoci. Andorra no pot atreure indústria pesant, però les tecnològiques poden desenvolupar la seva activitat amb independència del lloc on operin”, afirma.


El perfil d'ingrés recomanat és el de titulats de l'àmbit de la biblioteconomia, les humanitats i les ciències socials, sense descartar graduats o llicenciats d'altres àrees. La formació està fonamentada en una visió àmplia del patrimoni cultural, cosa que permet que titulats de diferents disciplines acadèmiques puguin interessar-se en aquests estudis, molt especialment els que han fet cursos de formació especialitzada en gestió i tractament de col.leccions en biblioteques, arxius i museus.\nAquest màster també està orientat a professionals amb experiència en gestió, tractament i promoció de materials patrimonials bibliogràfics i documentals (biblioteques, arxius, museus, fundacions que preserven béns patrimonials, centres de cartografia o fotografia, empreses del sector documental, etc.).\nEs valora positivament l'experiència prèvia i la realització de pràctiques en centres amb fons i col.leccions patrimonials. Així mateix, es valora l'experiència demostrada en comunicació, especialment en campanyes de difusió patrimonial, col.laboració amb exposicions de béns culturals i col.laboració activa en xarxes de promoció cultural.\nTenen preferència les titulacions oficials següents: grau d'Informació i Documentació, llicenciatura de Documentació, diplomatura de Biblioteconomia i Documentació, grau i llicenciatura d'Història, grau i llicenciatura d'Història de l'Art, graus i llicenciatures de Filologia, grau i llicenciatura de Belles Arts, grau i llicenciatura de Conservació i Restauració de Béns Culturals, grau i llicenciatura d'Humanitats, grau i llicenciatura de Periodisme i grau i llicenciatura de Comunicació Audiovisual.


OCULUS ART: L'ART A LA PREHISTÒRIA\nL'origen de l'art se situa en el Paleolític, durant l'edat de Pedra. Si bé fa uns anys estava estesa la teoria que l'art sorgia a principis del Paleolític Superior com una producció característica de l'Homo Sapiens fa 40.000 anys a Europa. Recentment s'han trobat manifestacions artístiques molt més antigues en altres continents com Àfrica i Austràlia. A partir d'aquestes troballes es creu que l'aparició de l'art és un fenomen universal i es contempla la possibilitat que l'home de Neandertal (Homo neanderthalensis) també produís art.\nLes primeres obres d'art\nAquestes primeres manifestacions artístiques no coincideixen amb la definició actual de què és art. L'art per l'art, la creació d'obres belles amb funció estètica i el seu col·leccionisme és un invent modern amb tan sols uns quants segles d'antiguitat que no apareix en els pobles tradicionals.\nEstà realitzada en pedra o ós principalment i en relleus traçats en cavernes. Destaquen principalment les anomenades "Venus paleolítiques", figures de dona que presenten hipertrofiades algunes zones anatòmiques, per la qual cosa s'ha pensat que estan relacionades amb rituals de fertilitat. Al costat d'aquestes escultures són importants els relleus i gravats en estris fets d'ivori, os i astes de ren, que representen animals (bisons, óssos, senglars), tallats amb un gran realisme en les seves formes i actituds.\nLa Venus de Hohle de fa entre 35 000 i 40 000 anys. És l'exemple més antic i indiscutible de l'art del Paleolític Superior i l'art prehistòric figuratiu en general.\nTambé podem trobar figures humanes gravades en grans roques a l'aire lliure, en menhirs o monòlits. Eines amb senyals personals, agulles d'ossos per confeccionar roba, bastons, ceràmica. Van ser capaços d'abstreure, traient elements fins a arribar a l'escultura abstracta, cúbica.\nVenus de Wilendorf.entre 20 000 y 22 000 a.C\nLa venus de Wilendorf. La figura d'aquesta dona nua de 7 cm. d'ample i 15cm. d'alt, va ser esculpida en pedra calcària i pintada amb ocre vermell. És una escultura exempta (les formes són tallades o modelats sobre tota la seva circumferència, pot ser vista per tot arreu). Les seves formes són extremadament voluminoses: mames, abdomen, natges. El seu cap està empolainada, coberta del que poden ser trenes, un tipus de pentinat o una caputxa.\nVenus de Laussel.Va ser descoberta l'any 1909.No és possible datar amb seguretat l'estatueta, perquè les excavacions tan antigues no eren molt acurades amb l'estratigrafia.\nLa venus de Laussel, és una estatueta en baix relleu, tallada en un bloc de pedra calcària dura; representa una dona nua, que a la mà dreta sosté una banya de bisó (la cornucòpia: banya símbol de l'abundància). La figura mesura 46 cm. d'altura. El cap, no presenta indicis de rostre. Tot i això s'observa que va ser tallat de perfil. El coll allargat i definit. Els pits són llargs i penjants, de forma oval. El ventre una mica pronunciat, però proporcionat i lleugerament caigut. Tot el cos està polit excepte el cap.\nSobre les parets o el sostre de les coves, els homes prehistòrics dibuixaven o pintaven els diferents animals que caçaven. També pintaven escenes de significat ritual o màgic com ara el ritu de la fertilitat, etc. Els materials que usaven eren el Carbó vegetal i diferents terres de colors barrejats amb aigua o greixos d'animals.\nFigures de cavalls i rens pintats en els quals l'ús de color vermell, negre i violeta fet amb raspats del contorn i rentats del pigment atorguen al conjunt una sensació de policromia que converteixen el conjunt en un dels millors del Paleolític.Entre el 36.000 i el 10.000 a. C.\nUna de les moltes escenes pintades a les parets de la cova de Chauvet-Pont d'Arc a França.Fa entre 29000 i 21000 anys.\nAnimals representats a la cova de Chauvet-Pont d'Arc, es consideren les pintures rupestres més antigues.Fa entre 29000 i 21000 anys.\nEls homes prehistòrics atribuïen un significat o una funció màgica a les representacions de les seves pintures. Creien que la representació d'un bisó era una forma de propiciar la seva caça o que la representació d'una dona amb uns pits enormes assegurava la fertilitat. Les pintures prehistòriques més conegudes són les de la cova d'Altamira a Santillana del Mar (Cantàbria, Espanya), on es troben els famosos bisons, així com les de la cova Lascaux a França.\nEs troben pintures prehistòriques tant a l'àrea del Cantàbric i els Pirineus, com a Catalunya, València, Múrcia i Andalusia.\nVénus de Lespugue. Les Venus prehistòriques, són figures habituals en les societats paleolítiques. Eren representacions de dones amb els atributs sexuals molt marcats i sovint en estat de gestació.\nLa venus de Lespugue té una antiguitat de 20,000 anys. És la més jove de les que fins al moment han pogut trobar. Tallada a l'ullal d'un mamut, mesura 14.7cm. d'altura. El ventre, les natges i els pits desmesuradament desenvolupats; formen una espècie d'esfera o cercle central. A la part posterior hi ha una sèrie d'estries paral·leles i verticals, que podria ser una faldilla. S'exposa al Museu de l'Home a París. Aquesta escultura és abstracta.\nBisó llepant-se el flanc. Paleolític Superior. Trobat a la cova de la Madeleine, regió de Dordonya (França). Tallat sobre asta de ren. 10 cm. de longitud.\nUtilitat i significat de l'art a la prehistòria.\nEls experts estan d'acord que l'art de la prehistòria era instrumental i es creava amb unes funcions concretes. La dificultat rau a descobrir quin el veritable significat o utilitat, ja que encara que hi ha diverses hipòtesis sobre l'origen de l'art (rituals xamànics, totèmics, simbolisme religiós, màgia propiciatòria ...), és impossible verificar-les. Una de les maneres d'extreure hipòtesis més rigoroses sobre el significat de l'art primitiu és trobar pobles tradicionals que continuen practicant arts i oficis molt similars a les troballes prehistòriques i preguntar directament per què ho fan. Així s'ha pogut extrapolar, per exemple, que el bou de la Cova d'Altamira té les característiques d'una pintura ritual creada per un xaman per apropiar-se de la força de l'animal.\nCap de cavall tallat en ivori de l'època paleolítica i trobada al Mas d'Azil al Pirineu.


El pare del Patronat d'Esports de Tarragona es jubila\nInglés, a la dreta de la imatge, amb Jordi Pujol en la inauguració del pavelló de Campclar.\nInglés, portant la torxa olímipica.\nJosep Lluís Inglés fa un pas al costat després d’una vida sencera dedicada a l’esport de la ciutat de Tarragona\nActualitzada 14/10/2020 a les 21:19\nSi hi ha una persona que es pot relacionar al Patronat Municipal d’Esports de Tarragona des del seu naixement, aquest és Josep Lluís Inglés. El que va ser director d’Instal·lacions Esportives del Patronat es pren un merescut descans en forma de jubilació després de tota una vida dedicada a allò que han estat les seves dues passions: l’esport i Tarragona. Tan sols li falta un colofó en forma de llibre per a compartir les seves experiències, que no han estat poques.\nIngés ha estat tot un referent en la gestió esportiva de Catalunya i, a banda, està considerat com el pare del Patronat Municipal d’Esports de Tarragona. Ara bé, també compta amb un passat esportiu a les pistes i als camps ja que, entre d’altres, l’any 1969 va participar amb la Selecció de Tarragona vestint la samarreta del col·legi Sant Pau. Com a jugador de futbol, va militar en entitats com la Canonja, el CF Riudoms o el Sant Pau i també va jugar a futbol sala.\nNo tan sols va jugar, sinó que també va entrenar. Durant quinze anys, va fer-ho com a tècnic de l’equip de bàsquet del Sant Pau o també ho va ser a la facultat, amb els equips masculí i femení. I, de les banquetes, als despatxos. Secretari tècnic del Consell Comarcal d’Esports del Tarragonès des de la seva creació, l’any 1980, fins al 1984. Una dilatada carrera que el va portar a convertir-se, l’any 1985, en Gerent del Servei Municipal d’Esports.\nEl repte no era per a fer broma. Josep Lluís Inglés tenia la missió de gestionar les primeres instal·lacions esportives municipals. El març del 1989, el servei municipal va passar a convertir-se en el que ara es coneix com el Patronat Municipal d’Esports i, fins a l’any 2000, ell en va ser el director-gerent. Una de les imatges pel record és la del llavors president Generalitat, Jordi Pujol, inaugurant les instal·lacions de Campclar amb Inglés al seu costat. Aquest equipament és un dels majors orgulls de Tarragona i ara s’hi ubica també l’Anella Mediterrània.\nPeça clau en el canvi del model de gestió del Patronat, va organitzar els Jocs Juvenils de Ciutats Agermanades, va coordinar els voluntaris tarragonins pels Jocs Olímipcs de Barcelona ‘92 o va ser cofundador del grup de tècnics d’esports tarragonins. Caràcter dur, però sempre defenia als seus, Campclar és i serà casa seva. Més que merescut descans el seu.\nComenta el contingut : El pare del Patronat d'Esports de Tarragona es jubila


3 Responses to “Amb bona companyia cap al Cerro Torre”\nPluadimpressions on febrer 5th, 2009 1:21 am\nMolts ànims!!!! Us segueixo amb una enveja grasoneta que s’infla a cada foto!! Quines vistes!! Quan torneu tindreu unes pupil·les immunes als cartells publicitaris!!\nMestre on febrer 5th, 2009 6:42 am\nBones! Ja m’he posat al dia: del Salar de Uyuni a Cerro Torre… Déu ni do! Senzillament increïble: quines fotos! I a més ha de ser divertit conèixer nova gent constantment. En fi, molts records des de Gràcia. M’en vaig a Girona en Renfe; quina aventura…\nuri on febrer 5th, 2009 10:19 am\nrealment espectacular… és una llàstima que no aneu a les Torres del Paine, però amb el viatge que us esteu muntant jo també em salto les Torres!


Notícies - El mercat del plexiglàs està en auge\nEl mercat del plexiglàs està en auge\nEl plexiglàs és un element calent de cop, ja que ha augmentat la necessitat de distanciament i protecció social. Això ha suposat un gran augment en el negoci per al proveïdor de plexiglàs acrílic.\nLa pujada de trucades va començar a mitjan març. A mesura que la pandèmia del coronavirus s’escampa ràpidament per tot el món, els hospitals necessitaven desesperadament escuts facials per protegir-se, les zones públiques necessiten barreres de protecció o separacions de protecció social. Així, el mercat es va adreçar al fabricant de làmines termoplàstiques, el material similar al vidre necessari per a la producció d’escuts facials i barreres de protecció.\nLa demanda d’escuts facials podria normalitzar-se a finals d’any, però no estem segurs que el mercat en auge de les barreres acríliques acabi aviat. A més de l’augment de la demanda de restaurants, minoristes i oficines que s’obren lentament, continuen apareixent més casos d’ús i compradors interessats a mesura que es tornen a obrir més activitats comercials o de reunions, una mostra que es mostra a continuació:\n“Vidre acíclic instal·lat al parlament estatal a Alemanya: la primera vegada des del començament de la crisi del coronavirus a Alemanya, el Parlament de Renània del Nord-Westfàlia es va reunir en sessió plena. Per mantenir la distància social, 240 legisladors van ser separats per caixes de vidre acícliques ".\nCom a fabricant de qualitat dels millors materials en acrílic (PMMA) a la Xina, DHUA va rebre comandes de fulls de barrera acrílica clara que s’estaven acumulant. Primitivament, la majoria dels compradors necessitaven els fulls instal·lats entre caixers i clients, i més negocis van seguir el mateix. Ara, com altres fabricants de plexiglàs, DHUA fabrica barreres clares instal·lades entre les cabines i les taules dels restaurants, particions a prova de trencaments per separar els conductors de l’embarcament de passatgers i “estacions de barreres” perquè els empresaris puguin agafar la temperatura dels treballadors amb seguretat al començament dels torns. Els productes ja han entrat a la venda als minoristes, a les sales judicials, als cinemes, a les escoles i a les zones de treball d’oficines.


Colau: rècord de reprovacions - Converses a Catalunya\nColau: rècord de reprovacions\nL’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, bat tots els rècords històrics de reprovacions en un ajuntament democràtic, no ja a Barcelona sinó a tota Espanya. Fins a 6 vegades la majoria del plenari ha reprovat la seva actuació. Si no fos per la particular legislació que regeix la vida municipal, Ada Colau hauria hagut de plegar fa molt de temps per manca de suport. Un fet que també s’ha fet palès en no aconseguir aprovar per la via ordinària cap pressupost.\nAquesta situació anòmala no desperta l’atenció que hauria, i manifesta un dèficit de criteri democràtic tant en la societat com en els mitjans de comunicació. El que signifiquen tantes reprovacions és que l’alcaldessa governa la ciutat des d’una minoria molt petita i té una àmplia majoria en contra. Si la normativa obligués a dimitir a la màxima autoritat municipal quan es produeix un dels supòsits apuntats, sense cap mena de dubte s’estarien incentivant aliances que dotessin d’una majoria de govern, una més gran estabilitat i, en conseqüència, una millor gestió dels recursos dels ciutadans.\nÉs una paradoxa que quan més declaracions es fan a favor de qui és més demòcrata, l’alcaldessa en té la mà trencada, -però no només ella perquè el món independentista d’una banda i els representants del constitucionalisme més estricte d’una altra- fan exactament el mateix, sense descendir mai a la realitat concreta, i com a conseqüència aquesta castiga als ciutadans amb deficiències pràctiques del funcionament democràtic.\nLa democràcia és un mètode no un fi en si mateix, i la seva utilització ha de traduir-se en benefici per a la gent i, per tant, ha d’evitar que sigui segrestada per minories, com és el cas de l’Ajuntament de Barcelona o per lobbys externs al propi govern democràtic.\nL’Ajuntament de Barcelona segueix incomplint les seves promeses: multar les motos a les voreres


Europe Direct Tarragona, autor a Directe a Europa - Pàgina 3 de 12\nLa Unió Europea ha treballat conjuntament per garantir que la vacuna de la COVID-19 arribi a tots els Estats Membres en les mateixes condiciones de preu i distribució. Es tracta d’una operació sanitària i logística sense precedents per donar una resposta europea conjunta a la pandèmia. En parlem amb Carlota Martí Niubò, cap de premsa […]\n29 de gener de 2021 /0 Comments/by Europe Direct Tarragona\nEl finançament de la Unió Europea per als municipis, o dit d’una altra manera: la política de cohesió regional de Brussel·les ha estat el tema del seminari en línia organitzat per l’oficina Europe Direct Tarragona. Una cita que arriba després de la jornada del Next Generationdestinada als fons comunitaris per a les empreses, celebrada dies […]\nEls 26 alumnes de 6è curs de l’escola Riu Clar han participat aquest matí a la primera Simulació del Parlament Europeu per a estudiants d’Educació Primària que s’ha celebrat a la ciutat de Tarragona. La iniciativa, impulsada per l’oficina Europe Direct Tarragona (EDTgn), amb el suport de l’Ajuntament de Tarragona, s’havia organitzat fins ara amb […]\nAquest dilluns 14 de desembre, el gimnàs de l’escola Riu Clar es transformarà en el Parlament Europeu d’Estrasburg. Des de les 9 del matí, els infants de 6è de l’escola coneixeran de primera mà el funcionament d’aquesta institució europea i participaran en una sessió simulada d’un plenari. La mesa d’aquest parlament estarà presidida per l’alcalde Pau […]\nL’oficina Europe Direct Tarragona (EDTgn) i l’Ajuntament de Tarragona organitzen dijous 17 de desembre un seminari en línia sobre Política Regional Europea per donar a conèixer els diferents ajuts de la Unió Europea per als municipis. La trobada, destinada especialment a càrrecs electes i tècnics de l’administració o entitats que hi treballen, se celebrarà a […]\nNext Generation EU. El nom que la Unió Europea (UE) ha donat al paquet d’ajuts per a la recuperació econòmica és prou explícit. El moment històric que vivim, amb la crisi del COVID19 i l’emergència sanitària colpejant Europa, suposa un gran repte per a tots, també per les institucions europees. Ens hi juguem el futur […]\nEurope Direct Tarragona (EDTgn) i el Port de Tarragona, amb la col·laboració de l’Ajuntament Tarragona i la Representació de la Comissió Europea a Barcelona, organitzen el dimarts 24 de novembre un seminari en línia per donar a conèixer entre el teixit empresarial i la ciutadania del territori el Next Generation EU, un instrument de recuperació […]\nLa Xarxa EURES del Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC) en col•laboració amb UTEACH i EURES Suècia han organitzat diferents Webminars per interessants en treballar de professors al Regne Unit i en buscar oportunitats de feina a Suècia. Webminar: Vols treballar com a professor al Regne Unit? Ets estudiant o graduat en ensenyament i t’interessa treballar […]\nSaps que és el Next Generation? Heu sentit a parlar de les polítiques de recuperació europees per sortir dels moments difícils que vivim? El director de la Comissió Europa a Espanya, Francisco Fonseca, ha estat al nostre podcast “Una mirada Directa a Europa” de Ràdio Tarragona explicar-nos el pla de recuperació econòmica de la UE […]\nUn podcast sobre què fa la UE en la lluita contra la Covid-19 i com està afectant la pandèmia al programa Erasmus+ ha estrenat un nou espai informatiu: #MasEuropa, promogut per l’Oficina del Parlament Europeu i la Representació de la Comissió Europea a Barcelona. Es tracta d’un podcast que cada divendres, fins a finals d’any, es […]


Acompanyament empresarial, no fem sinó que t'aconsellem, la presa de decissió sempre estarà en les teves mans. Acompanyem els nostres clientes per donar-lis assessorament amb l'ajuda dels nostres partners per trobar solucions als problemes del dia a dia.\nHas tingut en compte la cultura del fracàs? parlem d'experiència, no parlem d'empleats sinó d'equip, no tenim feines sinó projectes compromesos amb la "RSC" Responsabilitat Social Corporativa , motivar i liderar el teu equip? és una nova forma de visualitzar el nostre entorn; junts.\nPer fer-ho hem tingut la sort d'aprendre amb grans del management com Jordi Adell, o grans en motivació d'equips com Eduard Resbier, conèixer l'escola de Palo Alto i especialitzar-nos en les relacions laborals, tot un món sense fí, perque parlem de les relacions humanes.


Galeres a la Planxa | Marisc.cat\nRecepta de Galeres a la planxa\nEl marisc a la planxa és d’allò més fàcil de preparar i el millor de tot és que d’aquesta manera conserva el seu autèntic sabor. Les galeres són crustacis que solien usar-se només per elaborar fons i brous, però cada vegada es consumeixen més i en marisc.cat t’ensenyem a preparar-les. Descobreix com fer galeres a la planxa i gaudeix de la seva intens i deliciós sabor.\nIngredients Marisc per a 2 racions de Galeres a la planxa:\n½ Quilogram de Galeres fresques\n1 Pessic de Sal grossa\nElaboraciò per fer Marisc per a 2 racions de Galeres a la planxa\nIgual que quan es preparen cloïsses o navalles a la planxa, el primer pas és rentar bé les Galeres. Per fer-ho, només cal que les passis per abundant aigua freda.\nA continuació, escalfa una paella i fon la mantega. Si prefereixes pots fer servir oli d’oliva però el gust de la mantega li vindrà genial als mariscs a la planxa.\nCol·loca les Galeres a la planxa com es veu a la fotografia i deixa que es cuinin uns 5 minuts.\nPassat aquest temps, dóna’ls la volta i deixa que es cuinin de l’altre costat. Les Galeres s’han de veure lleugerament daurades. Si es consumeix tota la mantega pots afegir una mica més.\nSi vols, en aquest punt pots afegir una mica de julivert fresc o all\nServeix les Galeres a la planxa i gaudeix del plat de marisc al moment. Pots combinar aquest plat amb un arròs amb surimi i gaudir dels exquisits sabors dels marisc del mar.\nConsells al respecte d’aquest marisc…:\nLes Galeres són una menja de la mar amb un sabor intens però cal anar amb compte en menjar-les, ja que la closca té unes petites pinces que fan molt de mal si no es treuen amb cura.\nPer menjar Galeres a la planxa s’ha de treure el cap, com si es tractés d’un plat de gambes, i succionar per extreure tot el sabor. Després, veu traient la closca de pinxo a punxa, veuràs que en els laterals del cos hi ha petites pinces, i un cop les hagis tret podràs seguir gaudint de l’interior sense problemes.\nEspero que us hagi agradat, bon profit i marisc fresc\nEl marisc te gust a marisc, cuan el marisc es fresc


Apedregat i mal ferit! St. Esteve - El Iris.cat - Digital d'informació i cultura\nApedregat i mal ferit! St. Esteve Per J. Bosco Faner Bagur\nMichel Quoist ha deixat escrit:\n“Si la nota digués: una nota no fa melodia…, no hi hauria simfonia. Si la paraula digués: una paraula no pot fer una pàgina…, no hi hauria llibre. Si la pedra digués: una pedra no pot aixecar una paret…, no hi hauria casa. Si una gota d’aigua digués: una gota d’aigua no pot formar un riu…, no hi hauria oceà. Si el gra de blat digués: un gra de blat no pot sembrar un camp,… no hi hauria anyada. Si l’home digués: un gest d’amor no pot salvar la humanitat, … mai hi hauria justícia, ni pau, ni dignitat, ni felicitat sobre la terra. Si Maria hagués dit: una dona pobre i verge no pot ser mare, … no hi hauria hagut salvació.\nCom la simfonia necessita de cada nota. Com el llibre necessita de cada paraula. Com la casa necessita de cada pedra. Com l’oceà necessita de cada gota d’aigua. Com l’anyada necessita de cada gra de blat… Tota la humanitat necessita de tu, allà on ets, únic, i per tant irreemplaçable”.\nNadal ja ens abraça. La seva abraçada és totalment sincera i cordial. I ens abraça a tots. Ningú s’hi queda exclòs. Nadal és una festa que ens convida a fer silenci i a descobrir Déu. La fe ens diu que sols els pastors, gent de camp i de silenci, gent senzilla, gent atenta a les ovelles, van descobrir Jesús i, agraïts, li van regalar somriures i cants. Agraïts, van felicitar també, amb senzillesa i de gust, a Josep i a Maria.\nUna festa es viu a plena llum i entorn d’una taula. Una festa convoca, té sempre les portes obertes. Una festa, però, és fruit d’una vida compartida dia a dia i colze a colze. Qui no comparteix, difícilment se sent a gust en el cau d’una festa. Els pastors, amants de la sorpresa que genera el silenci i l’estar cara a cara i cor a cor en la natura, es van sentir a gust a la festa viscuda en una cova amagada i silenciosa de Betlem.\nQui viu avui la festa de Nadal? Qui s’hi sent a gust en ella? Qui descobreix el seu sentit originari? La viu, s’hi senten a gust, els amants del silenci, de la sorpresa, de l’atenció als altres, de la senzillesa, …! S’hi senten a gust, la viuen, els amants del misteri. Persones com el diaca Esteve, primer màrtir de l’Església, que just a l’inici del despertar del cristianisme, va descobrir que la vida sols és vida quan es regala, quan s’ofereix als altres, quan és capaç d’encendre, amb el seu donar-se, la flama del misteri apagada en el cos de molts. L’amor és superior als protagonismes buits i a les paraules altisonants. És superior, als aplaudiments poc assenyats de les masses i als seguidors idolàtrics de les grans estrelles.\nDia 26, com a Parròquia, celebrarem la festa de st. Esteve. I, en el cor de Nadal i de la festivitat del nostre sant màrtir, aquest és el poema que enguany m’ha sortit de dins: Apedregat i mal ferit!\n“Quan la fosca escampa por/ i els ulls es tornen vermells,/es fereix laserenor/ i es gegant el desgavell./ La ceguesa amb esperó/ punxa fort el deshonor, / i la Nova de l’amor/ sent l’ofec de l’amargor./ Esteve, primer màrtir fou/ d’una revenja sense Déu./ Que n’és de repugnant el jou/ quan el mal empunya el relleu!/ Com l’ocell que surt de gàbia/ l’esperança neix en força/ si el prec brossa la ràbia/ d’uns brams buits, replens d’escorça. / Apedregat i mal ferit/ les nafres li ragen perdó./ Què negra i fosca és la nit!/ Què aspra és la traïció!”.\nArticle anterior UPCM demana que el Govern Balear pagui les despeses derivades de les Festes de Sant Joan


Divendres 3 de febrer del 1939 | La ruta de l'exili. Dia a dia 70 anys després\n← Dijous 2 de febrer de 1939\nDissabte 4 de febrer de 1939 →\nDivendres 3 de febrer del 1939\nPosted on febrer 3, 2009 | 1 comentari\nLes tropes franquistes han entrat a Caldes de Malavella, Llagostera, Viladrau i han arribat a la vora de Girona ciutat que ha patit diversos bombardejos com la Bisbal i Figueres, per aquesta darrera població han passat 150.000 fugitius camí de la frontera amb França.\nDurant aquests dies al Mas Perxés la brutícia ho ha envaït tot i els desànim ha anat progressant. Uns dies després del 31 Trabal, Gasch i altres escriptors volen passar la frontera però no ho aconsegueixen. Tornen descoratjats.\n“Sense dones, la brutícia del mas s’accentua. Ara jo dormo, amb els companys en la cambra dels Mallol. Feia dies que no tenia un matalàs per a mi. Però la higiene és inexistent.” (Sebastià Gasch, Etapes d’una nova vida: Diari d’un exili., p. 12).\nA Perpinyà Magí Murià, que ha dormit al centre socialista, es desperta i va al Centro Español on donen bols de llet calenta i pa tou.A primera hora del matí s’estén l’alarma perquè les patrulles de gendarmes han detingut Josep M. Francés i família, es fan gestions per alliberar-los, sense èxit. Rovira i Virgili obté els passaports al consolat espanyol però encara els falta el visat.\nMiquel Joseph rep un telegrama de Pau Vila que l’informa de les gestions que ha fet a Tolosa.”De bona hora m’arribà de Tolosa el telegrama d’en Pau Vila confirmant l’autorització del prefecte d’aquella ciutat, als universitaris i intel\nlectuals que volguessin traslladar-s’hi atenint-se a la invitació que ens havia estat feta, feia temps, pel rector d’aquella Universitat. El text, breu, era ben explícit: “Miquel Joseph. Hotel Sala, Perpignan. Autorisation séjour sera adressé Préfecture Perpignan cet après-midi. Vila”\nDe seguida vaig donar-ne compte als companys que es trobaven reunits al petit cafè que ens servia de refugi. L’oferta del rector de la Universitat de Tolosa permetria disposar d’alberg -taula i llit- a un bon nombre dels amics que havien passat els darrers dies a Agullana, mentre veien com fer front a l’esdeveniment i poder refer la seva vida estroncada per la guerra.” (Miquel Joseph i Mayol, El bibliobús de la llibertat, p. 143).\nA Avinyó Carles Riba escriu a Ferran Soldevila (que vivia al Voló des del 15 de gener amb la seva dona i el seu fill\n“Vaig passar a França per Cerbere el vespre del 28. Amb la dona i els tres fills. Les darreres etapes tota una odissea. Som ara a Avinyó, a reposar-nos, Quan els nervis es distenen, és terrible. Una fatiga que sembla de mil anys. Ens han acollit exquisidament. estem allotjats en un vell casal, sota mateix de les parets posteriors del palau dels papes El nostre despertar és aquesta superba mola grisa, […]¿Saps res d’en Fabra, d’en Capdevila, dels altres de la ILC? De Bescanó, penso que van ésser duts a Olot i a Agullana; però no n’he tingut noves.” (reproduïda a Carles Riba, De casa a casa: tria de cartes. A cura de Carles-Jordi Guardiola, p. 140)\nPrecisament aquest dia 3, al Voló, Ferran Soldevila agafa un autobús i va a Perpinyà on troba els companys de la ILC per qui Riba s’interessa i el bibliobús. Primer va a casa d’en Bosch Gimpera, conseller de Justícia de la Generalitat però no el troba ja que ha tornat a entrar a l’Empordà.\n“En sortir de casa en Bosch he anat a l’hotel Sala. Allí davant hi havia el bibliobús de la Generalitat; “Generalitat de Catalunya. Serveis de Cultura al front” ! (Ferran Soldevila, Dietaris de l’exili i el retorn, vol. II, p. 405)\nEntra a l’hotel, hi troba Alfons Maseras i Josep M. Capdevila. Aquest li diu que marxa al vespre a París, veu Pompeu Fabra a fora i surt a saludar-lo “Està més prim, l’aire fatigat però somrient” troba Rovira i Virgili amb la seva filla. Soldevila torna a entrar a l’hotel i continua la conversa sobre els projectes de futur que l’informa que la Generalitat dóna alguns diners de subsidi i per a viatges. Busquen els “repartidors i els troben al Casal Català.\n“En efecte: allí, al cafè, en un racó, asseguts al voltant d’una taula, hi havia En Frontera, subsecretari de Cultura, i dos altres senyors, que han resultat ésser En Martí Feced, subsecretari de Finances, i en Roig, l’agent de la Generalitat a París, que ha proveït tot aquest temps els que podríem anomenar preemigrats.” (Ferran Soldevila, op.cit, p. 409)\nTambé hi troba la dona d’en Trabal, que li explica que ella i d’altres viuen a l’autocar o al bibliobús. Jordana també li diu que s’està a l’autocar i que marxa al vespre a Tolosa.\n“Tots els qui poden marxen cap a Tolosa aquest vespre, amb l’esperança que allí hi haurà lloc i, finalment, podran reposar… i despullar-se.[…]M’he acomiadat. En Capdevila m’ha dit que em tindrà al corrent de tot el que vagin fent. Aquest vespre surten cap a París.En Serra Hunter, que se’n va a Tolosa, m’ha ofert gestionar-me l’Ajut Universitari.” (Ferran Soldevila, op.cit, p. 410)\nA Tolosa s’ha constituït un Comitè d’ajuda als intel•lectuals refugiats, però encara no ha pogut trobar un estatge per als refugiats que els primers dies han de dormir en un hotelet i menjar pel seu compte. En saber que s’ha creat aquest comitè i que tenen el permís de la Prefectura de Tolosa per residir-hi, Magí Murià i la seva família marxen en tren cap a Tolosa.\n“El tercer dia vam agafar el tren cap a Tolosa de Llenguadoc: sabíem que ja s’hi havia constituït un comitè universitari per ajudar-nos. Allà, els primers dies, ens haguérem d’estar a l’hotel perquè encara no era a punt la vella caserna de bombers que ens allotjaria, però ja ens servien dinar i sopar a la Maison des Étudiants, on continuàrem menjant durant tota l’estada a Tolosa. Potser érem dos-cents. Els homes arribaren uns dies després. Els Trabal, privilegiats pel fet que les dones dels dos germans eren franceses -també germanes- se n’anaren directament a París, on elles tenien la família. (Anna Murià. Mercè Rodoreda viva, p. 19-20)\n“Els universitaris tolosencs constituïren un Comitè d’ajuda als intel·lectuals refugiats. Al Comitè Universitari devem la solució interna del problema més greu: subsistir. Ens aixoplugà en una antiga caserna de bombers i ens alimentava en el restaurant dels estudiants. Ens comprà llits i llençols i procurà de fer-nos suportable la misèria. En resum, rebíem sense vergonya la caritat d’un grup de francesos hospitalaris. No ho agrairem mai prou. (Jordi Murià, op. cit., p.10)\nAnna Murià i la seva família arriben a Tolosa, a les onze de la nit, amb vint persones més, entre ells Serra Hunter. La policia els fa anar a la comissaria. Primer el comissari e els parla de camps de concentració, llavors Serra Hunter es pre\nsenta com a diputat del Parlament Català i els deixen marxar amb la promesa que hi tornaran l’endemà.Probablement en aquest mateix grup hi havia Cèsar-August Jordana i família, Maseras, i Ramon Vinyes ja que també arriben aquest dia a Tolosa.\nLa família Murià dorm en un hotel davant de l’estació, finalment, després de deu dies, ho poden fer en un llit i treure’s les sabates.\nA la nit Miquel Joseph, Josep M. Capdevila, Ignasi Mallol i la família d’aquest marxen a París.\n“La meva missió a Perpinyà havia acabat” (Miquel Joseph i Mayol, op.cit, p.143).\nA Perpinyà, Rovira Virgili i la seva família van a sopar al Centro Español, tornen a dormir a l’autocar, una mica millor que les altres nits ja que hi ha més espai perquè alguns dels ocupants ja han marxat de la ciutat o dormen en un altre lloc. El fred és glacial, un gendarme entra a l’autocar, li diuen que marxen l’endemà a Tolosa i els deixa tranquils.\nAquesta entrada s'ha publicat en exili i etiquetada amb autors, catalanes, lletres, ruta exili. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nOne response to “Divendres 3 de febrer del 1939”\nAlbert Taulé | febrer 3, 2009 a les 7:18 pm | Resposta\nSembla que els escriptors que encara es troben al Mas Perxés han intentat passar la frontera un parell de vegades. El primer cop no té èxit perquè no tenen qui els guiï i per la tempesta que cau durant la nit; i en el segon intent, ja en el camí, hi ha un enfrontament amb els carrabiners apostats més amunt que els obliga a tornar enrere (Gasch, 2002).


La Comissió d’Urbanisme ha aprovat de forma definitiva la modificació del POUM a Viladellops — Ajuntament d'Olèrdola\n23:11 del 04 de juliol de 2022\nLa Comissió d’Urbanisme ha aprovat de forma definitiva la modificació del POUM a Viladellops\nLa Comissió d’Urbanisme ha aprovat de forma definitiva la modificació del POUM a Viladellops El canvi plantejat busca preservar els valors i característiques singulars d’aquest nucli del municipi http://www.olerdola.cat/news/la-comissio-d2019urbanisme-ha-aprovat-de-forma-definitiva-la-modificacio-del-poum-a-viladellops http://www.olerdola.cat/news/la-comissio-d2019urbanisme-ha-aprovat-de-forma-definitiva-la-modificacio-del-poum-a-viladellops/@@download/image/Viladellopsok.JPG\nEl canvi plantejat busca preservar els valors i característiques singulars d’aquest nucli del municipi\nLa Comissió d’Urbanisme de Barcelona, depenent de la Generalitat, ha aprovat de forma definitiva la modificació del POUM d’Olèrdola a Viladellops. Segons es va exposar des de l’Ajuntament d’Olèrdola en el moment de la seva aprovació provisional, aquest canvi en el planejament urbanístic del municipi busca preservar les característiques i els valors de Viladellops, contemplant la construcció d’habitatges de manera molt limitada i només per atendre creixements vegetatius.\nJoan Forns, regidor d’urbanisme, recordava que després de l’aprovació definitiva del canvi del POUM a Viladellops, ara caldrà que es presentin els projectes de reparcel·lació i d’urbanització.(àudio)\nEl passat mes de juny, el govern municipal d’Olèrdola mantenia una reunió amb la Comissió d’Urbanisme per exposar els continguts de la modificació. La impressió favorable amb la que va sortir la delegació d’Olèrdola, encapçalada per l’alcalde, Josep Tort, s’ha vist ara confirmada amb aquesta aprovació definitiva, que data del 26 de novembre. La proposta inicial comptava amb l’acord del propietari, veïns i de l’Ajuntament “i suposa preveure els instruments de planificació urbanística adequats”, segons resumia en aquell moment l’alcalde.\nEn una situació ben diferent, d’altra banda, es troba l’ampliació aprovada del polígon de Sant Pere Molanta. Els propietaris del sector han redactat els estatuts per constituir-se en Junta de Compensació. Joan Forns indicava que en aquest àmbit la tramitació està molt alentida, en bona part per la situació econòmica desfavorable.(àudio)\nEn un altre àmbit de coses, Joan Forns, com a regidor responsable de la brigada de l’Ajuntament, explicava que gràcies a la col·laboració ciutadana i a suggeriments de veïns es poden anar millorant espais públics del municipi. Un exemple recent d’això ha estat la barana instal·lada la setmana passada en les escales que comuniquen la plaça de l’Església de Moja amb el carrer de Sant Macari, després de la proposta feta per veïns. També són forces els suggeriments que rep l’Ajuntament de veïns per a reparar petits desperfectes en voreres o mobiliari urbà. Joan Forns animava a que els veïns comuniquin aquestes incidències a l’Ajuntament, ja sigui per telèfon, via instància o a través del correu electrònic. (àudio)\nJoan Forns agraïa la col·laboració ciutadana i la implicació que tenen forces veïns d’Olèrdola en el manteniment i millora dels espais públics.\nEscolta l'entrevista a Joan Forns, clicant aquí


La vicepresidenta del Govern inaugura la Fira entre reivindicacions de l'alcalde | Viu Molins de Rei\nLa vicepresidenta del Govern inaugura la Fira entre reivindicacions de l’alcalde\nDavid Guerrero • 02/02/2013\nLa vicepresidenta del Govern de la Generalitat, Joana Ortega, ha estat l’autoritat que ha inaugurat la 162a Fira de la Candelera. L’alcalde, Xavi Paz, ha aprofitat per reivindicar la importància del Baix Llobregat i reclamar els impagaments del govern català amb els ajuntaments.\nLa vicepresidenta del Govern ha passat una bona estona al planter de la Fira // David Guerrero\nLa 162a Fira de la Candelera ja ha obert les seves portes oficialment i ho ha fet amb la tradicional passejada de les autoritats pel recinte firal. Enguany, la vicepresidenta del Govern de la Generalitat, Joana Ortega, ha estat l’encarregada de participar en l’acte que dóna el tret de sortida al cap de setmana de Fira. Primer ha signat al llibre d’honor de l’Ajuntament i posteriorment ha participat en una passejada que l’ha portat pels punts més emblemàtics de l’esdeveniment que fa d’aparador de Molins de Rei durant un cap de setmana.\nDurant la recepció oficial a la sala de plens de l’Ajuntament, l’alcalde, Xavi Paz, ha aprofitat l’ocasió per desplegar les seves queixes davant la representant de la Generalitat. “El Baix Llobregat té una identitat forta i tenim molts reptes pendents”, va apuntar Xavi Paz, reivindicant que la comarca “vol ser present en el debat de la llei de règims locals”. El govern català prepara la reducció de consells comarcals i un aprimament d’estructures que encara es desconeix com pot afectar al Baix Llobregat. L’alcalde de Gavà i president del Consell Comarcal del Baix Llobregat, Joaquim Balsera, donava suport a les paraules de Paz des de primera fila de la sala de plens.\nMés inversions, menys maltracte\nJoana Ortega va ser rebuda a la sala de plens de l’Ajuntament // David Guerrero\nLa importància del territori del Baix Llobregat també ha estat reivindicat per l’alcalde, destacant la importància del Parc Agrari un cop superat Eurovegas. En aquesta línia, Paz subscriu el missatge que els alcaldes de Cornellà, Sant Boi, Viladecans i Gavà van fer arribar al president de la Generalitat fa unes setmanes: “són necessàries inversions al territori”.\nL’altre aspecte del que s’ha queixat Xavi Paz davant Joana Ortega ha estat l’econòmic. “Reclamem que la Generalitat pagui el seu deute als ajuntaments, som els principals proveïdors de serveis i patim les queixes dels ciutadans”, ha dit amb contundència l’alcalde, marcant les línies vermelles en educació, salut i investigació ja que són “una inversió de futur”.\nLa vicepresidenta del Govern ha contestat a l’alcalde, assegurant que és “conscient del deute” i comprometent-se a fer “tot el possible per minorar-lo”. En aquest sentit, Ortega ha elogiat la feina que es fa des dels ajuntaments: “En temps de crisi els ajuntaments comporten una dedicació especial, els problemes no s’acaben mai perquè és la preocupació per la gent més propera”.\nTot i això, Joana Ortega ràpidament ha tirat pilotes fora assegurant que “la solidaritat catalana sempre ha existit però ara és el moment de pensar primer en els de casa”. Com és habitual en el discurs de l’executiu català, la culpa ràpidament s’ha atribuït a fora de Catalunya. La vicepresidenta del Govern no ha volgut marxar de Molins de Rei sense fer referència a la corrupció que envaeix les portades dels rotatius durant els últims dies. Per a Ortega, “s’ha d’evitar que cap mala pràctica que pugui sortir als mitjans acabi posant engrunes de dubte sobre els servidors públics”.\nEtiquetes:162a Fira de la Candelera Baix Llobregat Cornellà deute Fira de la Candelera Fira de la Candelera 2013 Gavà Joana Ortega llei de règims locals Parc Agrari del Baix Llobregat retallades Sant Boi de Llobregat Viladecans Xavi Paz


El porTICó: Pagaments a la xarxa\nUna forma ràpida i fàcil amb la que pagar les nostres compres, és amb el mòbil, ara amb tan sols apropar l'smartphone a la caixa receptora de pagaments.\nDepèn del móbil que tinguis, pots fer servir diferents aplicacions amb les quals podràs pagar sense cap targeta de crèdit. Apart de tenir en compte si el teu mòbil és un smartphone, també hem de mirar si el nostre banc permet utilitzar les aplicacions.\nDues de les més utilitzades són:\nApple Pay només es pot fer servir a Estats Units, amb les targetes Visa, American Express, MasterCard i es acceptada pels principals bancs: American Express, Bank of America, Capital One Bank, Chase, Citi i Wells Fargo. Aquesta forma de pagament es encara molt recent i cal polir la manera de poder utilitzar aquesta forma per poder comprar amb més llibertat, ja que; segons els usuaris l’ús d’Apple Pay és molt poc conegut i pocs negocis l’accepten.\nAndroid Pay per activar l’aplicació es molt fàcil, basta amb tenir un smartphone compatible, baixar-se l’aplicació i associar-la a les targetes de crèdit. Una vegada comprovada la informació l’usuari rep un codi per ingressar-se o també es pot pagar a través de la teva empremta dactilar. Pel moment les targetes que admeten la aplicació són Visa, Mastercard i American Express. Però encara esta per negociar la incorporació dels bancs com BBVA, Santander i Bankia.\nPublicat per la revista de l'ies puig cargol a 1:03\nEtiquetes de comentaris: android, pagament digital


Els comuns recorreran a la Batllia per les transferències de 2017\nEls comuns recorreran a la Batllia per les transferències de 2017 si el Govern no respon abans del 29 d'agost\nNoticies » Economia 08 de juliol, 2021\nEl 29 d'agost és la data límit perquè el Govern respongui la sol·licitud administrativa dels comuns per regular les transferències del 2017. Així s'ha constatat en la darrera reunió de cònsols, on també s'ha informat que es preveu una bona temporada d'estiu i que el procés del cens caní està funcionant amb normalitat.\nEl Govern té dos mesos per respondre la sol·licitud administrativa per regular les transferències del 2017, que els comuns van presentar el 29 de juny.\nÉs l'últim pas de la reclamació, que en cas de recés, els cònsols alerten que arribarà a la Batllia. Així ho ha recalcat el portaveu dels cònsols, Josep Àngel Mortés, que per altra banda confia que la temporada d'estiu serà bona, tot i l'augment de casos de la Covid-19 dels darrers dies.\nPer altra banda, els cònsols han recalcat que el projecte del cens caní mitjançant l'anàlisi d'ADN està funcionant amb normalitat. Un procés, acceptat pels veterinaris, que es va iniciar el 15 de juny i acabarà el mateix dia del 2022.\nAixí ha recordat que els sis comuns assumeixen els 28,5 euros del cost de les analítiques i els propietaris els 18 euros de l'extracció.


El ple del Consell ha aprovat aquest dijous el traspàs de les competències en matèria de Joventut, que seran efectives a partir del primer d'octubre. Segons ha detallat la institució insular, el cost efectiu d'aquests serveis i funcions, que actualment desenvolupen el Servei de Joventut i la IBJove del Govern, és de 753.738,58 euros.\nDurant la seva intervenció, el president del Consell, Miquel Ensenyat, ha remarcat que amb aquestes noves competències es compleix l'Estatut d'Autonomia i es desenvolupa la llei integral de joventut que assignen les competències en matèria de joventut als Consells insulars.\nPer la seva banda, el director insular de Juventut, Àlex Segura, ha assegurat que «Mallorca era l'única illa que no comptava amb les competències en Joventut», i ha afegit que amb aquest pas «s'eviten duplicitats de tasques i es dóna un nou impuls en aquesta matèria en l'àmbit insular».\nEntre altres competències i funcions, el Consell assumirà l'assistència tècnica, econòmica i material a les escoles de formació, l'expedició de diplomes i la gestió del registre de monitors i directors, la programació i execució d'activitats públiques d'oci, la gestió d'instal·lacions per a nens i joves, el foment i promoció de l'organització juvenil en totes les seves manifestacions i la mobilitat geogràfica, intercanvis i turisme juvenil.\nQuant a la Direcció Insular de Joventut actual està formada per cinc treballadors i després del traspàs efectiu comptarà amb un total de 12 places.


El VPC prepara un projecte per mantenir l’estabilitat al vestidor - El Periòdic d'Andorra\nEl VPC prepara un projecte per mantenir l’estabilitat al vestidor\nLimita el fitxatge de jugadors estrangers professionals perquè no hi hagi grans diferències salarials\nPublicat el Dimarts, 19 de maig de 2015 | 01:15 h\nTabveridze es fa espai entre els jugadors del Toulouse Lalande. | Àlex Lara\nTemporada per oblidar i deixar-la enrera. Després de començar d’una forma prometedora i mantenir-se així una bona part de la campanya, tota la feina es va tirar a les escombraries amb discussions internes que van significar la marxa de l’entrenador, Dídac Martínez. Els resultats es van veure greument afectats i l’ascens que estava quasi fet, es va allunyar de forma precipitada amb un seguit de derrotes. El club ja planifica la pròxima temporada.\nEl balanç que es fa del curs no és positiu. «Ha estat una temporada irregular. Potser ens vam marcar objectius massa optimistes i vam picar massa alt. Hem vist les nostres possibilitats i on podem anar», exposa el president del VPC, Josep Maria Escolà. El relleu a la banqueta el va prendre en el tram final de la campanya Manuel Romo. «Vaig agafar l’equip quan estava en declivi. Al primer entrebanc es va ensorrar tot com un castell de cartes i aquesta tendència no la vam saber frenar», assenyala el tècnic, remarcant que «ha estat un fracàs com a equip. No hem pogut parar aquesta caiguda en cap moment», però també n’extreu algun element positiu a utilitzar de cara al futur: «El positiu que en traiem és que hem vist que el camí que s’havia traçat no era el correcte. S’ha d’agafar un altre camí, fent un pas enrera per donar una empenta endavant».\nEl nou projecte no tindrà masses cares noves. «Comptem amb tots els jugadors de cara a la pròxima temporada. Ells decidiran si volen continuar o no», indica el dirigent, que tractarà també de recuperar jugadors andorrans que són fora. El fet de portar com en altres èpoques georgians, australians o neozelandesos queda enrera per motius econòmics i de control del vestidor. «Depenem més de la gent amateur que dels que venen de fora i els podríem considerar professionals. L’estranger és indispensable per conformar un equip. Els d’aquí han d’assumir que una part han de venir de fora per completar la plantilla perquè amb els d’aquí no som suficients», exposa Romo. I per tal de «no ferir susceptibilitats, no pot haver-hi en el que cobren diferències molt acusades» entre els components de la plantilla. El que demana és compromís, «gent que li agradi el que fa» i que estiguin preparats: «Necessitem una exigència física i de preparació superior a altres esports. És un esforç suplementari».\nSense objectiu marcat/ Amb l’experiència d’aquesta passada temporada, que va concloure diumenge amb l’eliminació en les semifinals de la Copa Pirineus, no es posaran les fites exigents d’aquella ocasió, amb l’ascens a Honor entre cella i cella. Ara no es mullen. «No ens marquem cap objectiu. Ja veurem a final de temporada on som i a que aspirem», assenyala Escolà, que confia en conformar un grup amb el que es pugui «anar cap un rugbi més modern, més espectacular, i que permeti adaptar el mateix sistema del club a la selecció». Romo es planteja el mateix: «Sempre penso en guanyar, no en perdre. La meva intenció és guanyar el màxim que poguem i si això comporta ascendir, ja em va bé. Vull motivar a la gent a treballar fort i superar-se».\nEl que també faran és buscar un nou entrenador pel segon equip, perquè Romo va acabar la temporada fent-se càrrec dels dos conjunts. La intenció és «fer dos equips com sempre, però no els tindrem a qualsevol preu», exposa el president, que també treballa en la millora d’altres aspectes: «Potenciarem la base, que és el nostre futur, i assentar el rugbi en la societat andorrana».\nLa primera setmana d’agost el VPC iniciarà els entrenaments. Els jugadors no començaran de zero la seva preparació, perquè hauran seguit un pla de treball imposat pel club, per arribar en òptimes condicions el primers dia d’entrenaments. En la programació abans de l’inici de lliga s’establiran tres amistosos, que seran amb conjunts espanyols. Seran de menor a major entitat per poder augmentar el nivell a mida que la preparació de l’estiu evoluciona. Per Romo, aquesta és una etapa que serà vital pel desenvolupament del curs: «Si aconseguim fer una bona pretemporada al 100% segur que farem una bona temporada».\nSeguir jugant a França\nEl plantejament de canviar de país per jugar quedat congelat, però se seguirà estudiant. De moment no es farà el canvi cap a Espanya, on l’equip podria ser en categories més elevades que no pas a França. «Fer un canvi a nivell comercial seria bo, però esportiu no tant», indica Escolà, que la junta actual «en els dos anys que ens queden segur que no farem el canvi, tot i que mai es pot descartar res». Destaca el nivell que suposa jugar en categories de Migdia-Pirineus, ja que «estem al comitè més fort de França».\nJugar els dissabtes\nLa idea de canviar el dia de partit de diumenge a dissabte ja fa temps que ronda pels caps de la directiva. Aquesta passada temporada es va realitzar en dues ocasions amb bona resposta per part del públic, pel que és una veta que volen aprofitar per a que hi hagi més seguidors que s’acostin a l’Estadi Nacional. «Quan ho hem provat ens ha funcionat. El públic ha respòs, però hauríem de no coincidir amb un altre esport, com pot ser el bàsquet», indica el dirigent. També s’hauria de comptar amb el vist i plau de l’equip rival, ja que el comitè de Migdia-Pirineus obliga a jugar els diumenges si un dels dos conjunts que s’han enfrontar no hi està d’acord.\nRugbi 7 i femení\nEl ventall del club compta també amb un equip femení de rugbi 7 que «tenim la intenció de potenciar-lo, perquè està fent una molt bona feina, amb jugadores compromeses i que juguen a un nivell important». El que està en fase d’estudi és comptar també amb una secció de rugbi 7 masculina. «Hi ha la possibilitat que la creem, que també aniria bé per a que la selecció pugui tornar a competir», exposa Escolà.


Pressupostos participatius 2018 | participa.ripollet.cat\nArxiu de la categoria: Pressupostos participatius 2018\nEndolls solars al carrer\nCol.locar endolls solars a diferents espais de Ripollet amb connectors per poder càrregar els aparells electrònics.\nEls principals llocs d’ubicació d’aquestes instal.lacions serien la rambla de les Vinyes, la plaça Pere Quart, la placeta de l’OTG, la rambla de Sant Andreu, el parc de la Solidaritat, la plaça del Clos i el parc del Riu Ripoll.\nReforma parc del Camí de la Serra\nRenovar l’enllumenat de la zona verda del Camí de la Serra, posant fanals amb energia solar. Renovar també les taules afegint-ne alguna més per facilitar els espais de trobada per a la ciutadania.\nTauletes al parc Norbert Fusté\nA l’estil de les que ja existeixen a altres espais públics, parcs i zones verdes, col.locar taules de fusta al parc Norbert Fusté per ser utilitzades per tota la ciutadania, jovent, famílies…\nCarrers estrets, solucions amples\nMillorar la circulació de vianants i vehicles als carrers de la Sagrera i Isabel la Catòlica, refent les voreres anivellant-les amb la calçada per fer-les accessibles. Transformar en carrer per vianants el carrer Sagrera peatonal, amb accés al gual existent des del carrer Salut. Senyalitzar aquests espais com a zona escolar i col.locar nou mobilitari urbà.


Fenologia i Meteorologia a l'Alta Segarra: Fotos de la setmana (18 a 24 de febrer de 2013)\nDilluns 18 de febrer: poc a poc els cereals comencen a moure's. En aquesta imatge es veuen unes plantes de blat i es veu com de cadascuna en surten diferents brots (fillols), cadascun dels quals acabarà amb una espiga a l'estiu:\nDilluns 19 de febrer: aquell dia el temps va ser força ennuvolat amb núvols baixos però no hi va haver precipitacions a la nostra zona:\nDimecres 20 de febrer: el dia va ser força estable i tranquil, amb predomini del sol sobretot cap al nord del país. En aquesta imatge presa des del santuari dels Munts, a Sant Agustí de Lluçanès i mirant cap al nord, es pot veure des del massís del Port del Comte fins al Canigó:\nDijous 21 de febrer: el temps aquell dia va ser estable però amb força intervals de núvols baixos producte de l'elevada humitat ambiental. En aquesta imatge presa a mitja tarda es pot veure els núvols i les clarianes als altiplans prop de Conill:\nDivendres 22 de febrer: el dia va començar estable però de cara a la tarda va anar augmentant la nuvolositat degut a la pertorbació que ens havia d'afectar a la nit:\nDissabte 23 de febrer: la nevada de la nit anterior havia deixat gruixos al voltant dels 5 cm a Calaf. Aquesta era la imatge que es veia a primera hora del matí des de les parts altes del poble:\nDiumenge 24 de febrer: el dia s'ha aixecat més aviat serè, amb bona visbilitat i temperatures molt fredes, que han ajudat a conservar part de la neu caiguda el dia abans:\nPublicat per Josep Raich Duarri a 10:51


El domini: https://www.neopolis.cat/ és propietat de l’empresa Neòpolis Consultoria Sociopolítica, S.L, amb NIF B-17678194. El domicili de l’empresa és C/ Barcelona, 2 (Edifici Vèrtex), 3r 2a 17002 de Girona. També pot posar-se en contacte amb nosaltres en el Tel. 972 42 66 40 o per correu electrònic a neopolis@neopolis.cat\nLa totalitat del contingut d’aquest lloc web està protegit per drets de propietat industrial i intel·lectual que l’usuari d’aquest lloc web ha de respectar. Queda prohibida la reproducció, excepte per a ús privat, la comunicació o distribució dels materials inclosos en aquest lloc web sense autorització expresa de Neòpolis. Consultoria Sociopolítica, S.L\nNeòpolis Consultoria Sociopolítica, S.L inclou en el seu lloc web alguns enllaços a pàgines dels seus clients, únicament amb la intenció de fer publicitat dels treballs efectuats per encàrrec d’aquests. Neòpolis. Consultoria Sociopolítica, S.L no es fa responsable de les informacions comercials contingudes en aquests llocs o de qualsevol dels serveis o pràctiques que es vinculin o relacionin amb les pàgines web enllaçades.\nNEÒPOLIS Consultoria Sociopolítica S.L. compleix amb Reglament General de Protecció de Dades (Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d’abril de 2016) i la normativa estatal sobre aquesta matèria, vetlla per garantir un correcte ús i tractament de les dades personals de l’usuari. Les seves dades personals són incorporades en fitxers titularitat de NEÒPOLIS Consultoria Sociopolítica amb la finalitat de poder atendre adequadament les seves peticions d’informació, i elaborar els pressupostos que puguin sol·licitar-nos.\nAixí mateix, NEÒPOLIS Consultoria Sociopolítica S.L. informa que dóna compliment a la Llei 34/2002 d’11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i el Comerç Electrònic i li sol·licitarà el seu consentiment al tractament del seu correu electrònic amb finalitats comercials en cada moment.\nVostè pot exercitar els seus drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició conformement al previst en la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal i altra normativa aplicable a l’efecte, mitjançant correu electrònic a neopolis@neopolis.cat o per carta a Neòpolis. Consultoria Sociopolítica, S.L C/ Barcelona, 2 (Edifici Vèrtex), 3r 2a 17002 de Girona. Ref. Protecció de dades.\nEl web neopolis.cat empra cookies per millorar la navegació de l’usuari, elaborar estadístiques de les visites que rep i personalitzar els continguts.\nNeopolis.cat no pot fer-se responsable del contingut i la veracitat de les polítiques de privacitat de les empreses que operen els serveis que instal·len cookies de tercers en aquest web.\nIdentifica l’idioma per defecte de l’usuari\nIdentifica l’idioma del navegador de l’úsuari per determinar l’idioma a mostrar del web\nIdentifica l’idioma de l’usuari a fi de mostrar-li la web en l’idioma correcte


Bisbat de Girona: "Si algun docent de religió fa resar a les aules, no fa el que ha de fer" | Catalunya Religió\nBisbat de Girona: "Si algun docent de religió fa resar a les aules, no fa el que ha de fer"\nPer Catalunya Religió. Dv, 27/02/2015\n- Francesc Riu: “No s’obliga a resar a escola”\n- Els whatsapps dels professors de religió treuen fum\n- Les dades parcials sobre l’assignatura de religió a Catalunya\n- Norbert Miracle: “No crec que aquest currículum adoctrini”\n- Posicionament Bisbat GIrona sobre la LOMCE\n(CR) Aquest divendres en una roda de premsa el bisbat de Girona ha presentat seu posicionament sobre la publicació al BOE del nou currículum de religió catòlica. Pere Micaló, delegat episcopal d’Ensenyament, ha explicat un document de 14 punts que entre altres aspectes remarca:\n-Sobre el tema del “fer resar a les aules” que ha sortit als mitjans de comunicació: No es pot deduir que per fer memoritzar i recollir unes oracions, això sigui resar. Si algun docent de religió fa resar a les aules en els centres públics, no fa el que ha de fer.\n-Sobre el tema de “l’adoctrinament”. No s’adoctrina des d’un text curricular. Es podria adoctrinar a partir de la feina que es fa a les aules. Si algun docent de religió aprofita el currículum de religió per a adoctrinar als seus alumnes, no fa el que ha de fer.\n-Pensem que, per a contextualitzar el currículum, hi manquen continguts de coneixement d’altres religions, tot i que a 4t d’ESO hi ha un tema dedicat. Aquests continguts són necessaris i importants de cara a la convivència i que tots els alumnes se’ls hi haurien d’impartir. Els nostres docents de religió estan preparats per donar-los amb garantia de respecte i profunditat de coneixements.\nEl text complert el podeu llegir aquí. D'altra banda, el bisbat d'Urgell també ha publicat aquest divendres unes reflexions sobre la polèmica que, com en el cas de Girona, dóna tot el suport a la tasca que realitzen els professors de religió.\nUn 41% de l’alumnat de la diòcesi de Girona cursa l’assignatura de religió\nD'altra banda també s'ha presentat les dades del curs 2014-2015 que indiquen una estabilització en el nombre d’alumnes de religió catòlica tant a les escoles públiques i les escoles cristianes de la diòcesi de Girona. Del 10 al 17 de març es fa la preinscripció en els centres públics per al curs vinent, moment en el que els pares han d'indicar si volen escollir l'assignatura de religió.\nEn l’àmbit geogràfic de la diòcesi de Girona més de 30.500 alumnes cursen religió en els ensenyaments d’educació primària i ESO. Això suposa un 41% de l’alumnat de l’àmbit del Bisbat de Girona. Aquest percentatge és similar al d’anys anteriors. La mitjana espanyola se situa en el 63%.\nEntre els centres públics i els vinculats a l’escola cristiana, pel que fa a l’etapa d’educació primària, el 44,30% de l’alumnat assisteix a classe de religió. En números absoluts, són 20.570 alumnes. Si ens centrem en l’etapa d’ESO, aquestes dades se situen en 9.935 alumnes que cursen religió catòlica (35,5% de l’alumnat).\nLes dades completes es troben disponibles aquí.\nPere Micaló, assignatura religió, currículum, LOMCE, Girona, Educació, Societat, Política\n6 novembre, nova data de la beatificació a Manresa dels tres màrtirs... El sacerdoci de les dones\nUn postgrau universitari al santuari del Miracle Anna Pagès premiada amb la distinció Jaume Vicens Vives


La científica del CSIC defensa la seguretat de la vacuna, però posa data a l'inici dels possibles efectes secundaris després de la injecció\nper Jordi Cumplido dijous, 3 de desembre 2020 - 20:45h\nLa científica del CSIC defensa la seguretat de la vacuna, però posa data a l'inici dels possibles efectes secundaris després de la injecció | Catalunya Diari\nLa prestigiosa viròloga del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), Margarita del Val, ha defensat la seguretat de les vacunes contra el coronavirus, però ha posat data a l'aparició de possibles efectes adversos. L'experta ho ha anunciat en una entrevista a 'Espejo Público'. on ha parlat sobre les vacunes.\nMargarita del Val ha deixat clar que les vacunes són «els medicaments més segurs» i que, si ho aprova l'agència del medicament, cal tenir «confiança total». No obstant això, també dona per fet que les vacunes tindran efectes adversos.\nMargarida de la Vall aclareix que «febre local o fins i tot febre general, malestar, entumiments, això no són efectes adversos», sinó que «simplement el nostre sistema immunitari reacciona i hi ha persones que ho fan d'una manera més explosiva que una altra». A més, explica que aquests efectes no volen dir que una vacuna funcioni millor o pitjor.\nNo obstant això, la prestigiosa científica ha realitzat una predicció de quan podríem començar a notar els efectes secundaris davant la vacuna. En la seva opinió, això podria començar a succeir al cap de sis setmanes o dos mesos després de la injecció. Això vol dir que, si aquests efectes es produeixen, apareixen bastant després de posar-se la vacuna.\nTot i això, recorda que «ja han passat sis setmanes o dos mesos des que s'han vacunat els voluntaris», el que indica que «les dades de seguretat seran sòlides». Del Val se suma així a la llista de científics espanyols que defensen rotundament la seguretat de la vacuna, enfront dels dubtes que plantegen altres experts.\nEl debat ha esclatat en les últimes hores per l'enfrontament entre el president de l'Associació Espanyola de Vacunologia, Amós García Rojas, i el doctor Pedro Cavadas. El cirurgià valencià, Pedro Cavadas, va mostrar la seva inquietud davant la rapidesa amb què han sortit les primeres vacunes contra el coronavirus, i ha assegurat que per tenir una vacuna eficaç i segura hauran de passar «entre dos i quatre anys».\nUnes declaracions que no han estat ben rebudes per alguns experts, que acusen el doctor Cavadas d'estendre la inseguretat ja present en part de la societat espanyola. Un dels més clars ha estat el doctor García Rojas, que ha afirmat que el doctor Cavadas «és un geni en la seva especialitat, però possiblement en el procés de producció d'una vacuna no estigui tan adobat».\nMargarita del Val se suma al debat defensant que «l'agència reguladora és totalment rigorosa i ha comptat amb el temps suficient per comprovar» que la vacuna és segura. Aquest serà l'organisme encarregat d'autoritzar l'administració de la vacuna i donar llum verda a l'inici de la campanya de vacunació a Espanya, que el govern espanyol preveu per gener de 2021.\nPor a posar-se la vacuna\nL'agència reguladora del medicament a Espanya preveu anunciar la seva decisió abans que acabi l'any. Ahir s'anunciava al Regne Unit l'autorització de la vacuna de Pfizer i BioNTech i serà el primer país europeu en iniciar la vacunació, la setmana que ve.\nA Espanya, però, el Govern compta amb un obstacle quan arribi la vacuna: la desconfiança de bona part de la població. Segons una enquesta recent del Consell d'Investigacions Sociològiques (CIS), gairebé la meitat dels espanyols no volen vacunar-se o no consideren que la vacuna sigui segura per la brevetat amb la qual ha vist la llum.\nPer la seva banda, les companyies farmacèutiques encarregades del desenvolupament de les vacunes asseguren un alt percentatge d'efectivitat i garanteixen la seguretat del producte. Segons García Rojas, el procés de producció ha seguit exactament les mateixes fases que qualsevol altra, però s'han accelerat i superposat unes fases a altres.


Búsqueda de La Campana Edicions - La Caixa D'eines.\nEl retrobament de dos homes (i una germana) que han convertit la seva vida en una mentida, i que son amics des de la infància. L'Àngel i en Pol són dos amics d'infantesa que als dotze anys van viure un esdeveniment que els va marcar les vides. Ara fa uns anys que no es veuen -des que en Pol se'n va anar a viure a Nova York, després de descobrir un secret familiar relaci...\nUn retrat íntim i viu del Carles Puigdemont més personal escrit pel seu vell amic Carles Porta, autor del best seller Tor. «Té collons, Puigdemont: president de Catalunya! Ets tu? Estic assegut al sofà, mirant la tele, amb una copa de vi i una barreja estranya d'emocions. Estic content, però espantat i, sobretot, perplex. Ets el mateix Puigdemont que conec des dels an...\n«Antoni Batista ha fet una feina d'explorador incansable. Un dossier revelador de tot allò que ignorem sobre la diversitat i la complexitat del món basc.» (Josep Maria Espinàs, El Periódico). «En aquestes pàgines hi ha un Arnaldo Otegi tal com jo honestament el veig a partir del meu tracte amb ell i amb la gent que li és propera, complementat amb el seguiment period...


ARACELI MERINO FOTOBLOG: d’agost 2010\nHamburg a l'hora blava\n© Araceli Merino, panoràmica d'Hamburg (nord d'Alemanya) 2010.\nAquesta vegada una vista ben clàssica d'Hamburg des del Pont Kennedy, al damunt del llac Binnenalster en l'hora blava. La doble reconstrucció, després d'un terrible incendi que l'any 1842 va devastar dos terços de la ciutat i dels bombardejos de finals de la Segona Guerra Mundial, li han configurat una forta personalitat de ciutat moderna però mantenint un elegant aire històric. Entre molts altres arguments Hamburg està totalment recomanada als interessats en fotografia d'arquitectura.\nLa panoràmica està construïda a partir de 4 fotos.\nPublicat per Araceli Merino a 21:59 44 comentaris:\nEl silenci punyent d'Oradour-sur-Glane\n©Araceli Merino, Oradur-sur-Glane (Limousin, França) 2010\nEn mig d'un silenci només trencat pel so de l'obturador de la càmera, el visitant hi passeja deixant que el profund dolor del record que evoquen les parets caigudes i els ferros retorçats d'aquella ciutat fantasma vagin glaçant l'ànima. Res al món val la pèrdua d'una sola vida humana. Els 642 ciutadans innocents (190 homes, 245 dones i 207 nens) assassinats per un escamot de la divisió SS Das Reich el migdia del dissabte 10 de juny de 1944 i després cremats en el tranquil poble d'Orador de Glana, al cor de la regió francesa del Llemosí, segueixen allà, presents en el silenci, ferms com el cable de l'antic tramvia o els cotxes incinerats al mig del carrer, fent que el record d'aquella atrocitat es conservi a la memòria.\nQue no es repeteixi mai més!\nPublicat per Araceli Merino a 12:57 57 comentaris:


«Tarragona ho té tot! Ara toca mostrar-ho a cada audiència» | Fundació Tarragona Smart Mediterranean Region\n«Tarragona ho té tot! Ara toca mostrar-ho a cada audiència»\n(Llegir l’entrevista al Diari Més Digital)\nTarragona acull aquest dijous 25 d’octubre a l’Antiga Audiència la 1a Jornada Internacional Smart Heritage City, centrada en el Patrimoni com a motor del desenvolupament urbà intel·ligent, mitjançant projectes convertits en realitats i el pas de la tecnologia cap a la gamificació. Aquest esdeveniment serà un punt de trobada entre ciutats per compartir experiències i projectes on la innovació i les noves tecnologies juguen un important paper en la projecció i difusió del patrimoni històric, turístic i cultural. Entre aquestes estratègies hi ha la gamificació, tècniques pròpies d’aplicacions i videojocs.\nLes inscripcions són gratuïtes i poden realitzar-se a través de la pàgina www.congresosmartheritage.com.\nEntre les ponències, els assistents podrem escoltar a Oscar García Pañella, soci i consultor sènior en Gamification i Serious Games en Cookie Box.\n-Des del seu punt de vista, per què és important aquesta primera Jornada Smart a la ciutat de Tarragona?\n-Perquè després de la revolució de la miniaturització de les dades amb els xips i la llei de Moore des dels 70s, la de la informàtica popular i accessible des de casa (en els 80s), Internet en els 90s i la volta de rosca a la tecnologia de Mobilitat d’aquest principi, o ja no tant, de mil·lenni…toca reinserir la psicologia i l’experiència en tot producte i servei i això vol dir centrar-se en les persones i en el seu entorn. Ser més Smart i fer-ho a prop de les pedres que des d’antany ens acompanyen, és un privilegi i sens dubte immillorable que ocorri a Tarragona.\n-La seva ponència és una de les més esperades i parlarà d’un recurs que pot ser molt útil, la gamificació, per qui ho desconegui, en què consisteix aquesta tècnica?\n-Es tracta d’aplicar una capa d’experiència a tot producte o servei que vagi a ser gaudit per una persona (client, pacient, col·laborador/a…) per motivar-la, fer-li aprendre (habilitats) i fins i tot aconseguir canvis de comportament sostinguts, en positiu i sempre escollits des de la voluntat. Aconseguir millors adherències a tractament en pacients, menys absentisme laboral en empreses, millors lideratges, segments d’audiències que s’interessin per alguna cosa que els era desapercebut fins ara, fluxos de persones dirigides a destinacions turístiques que desconeixien, omplir aules de classe d’estudiants que abans no s’interessaven per una matèria. Plaer i sorpreses que, des del rigor, fan que el servei valgui la pena. I és que avui dia s’espera una experiència memorable de tot.\n-Pot donar-nos alguns exemples d’ús d’aquesta tecnologia a nivell turístic?\n-Rutes gamificades en tota l’extensió d’un poble fins ara desconegut, que permeten descobrir secrets, conèixer a persones o degustar menjars i fer-ho des del repte, com si d’un joc es tractés, jocs de taula o de cartes que permeten que decideixis el que vas a fer amb la teva família el cap de setmana vinent, interactius de realitat augmentada que fan que vegis monuments com lluïen fa diversos segles, davant d’ells i en físic-presencial, petjades d’àudio digital que escoltes quan, estan geolocalizat, li dónes al Play en la App i escoltes el que algú va gravar en una ubicació determinada perquè qualsevol escoltés en passar per allí a un altre moment, quadres interactius que reaccionen a qui els mira, passejades de realitat virtual que acompanyen als reals, en un context de realitat mixta, on uns estan en el lloc i uns altres ho gaudeixen a distància. Les possibilitats són infinites.\n-Algunes idees o propostes que es podrien implementar a la ciutat de Tarragona?\n-Han de gestar-se a partir de conèixer aquells pains o situacions, serveis, productes, activitats que no estan funcionant tan bé com es desitjaria o que no acaben d’arribar a noves audiències, a les quals s’espera però no vénen. I per poder respondre a això, hem de cocrear, és a dir treballar tots/es junts i no separats per les clàssiques verticals entre disciplines. Asseguem-nos perfils enginyers, arquitectes, comunicadors, dissenyadors, psicòlegs, experts en patrimoni, en turisme, en museus, en narrativa, en art, a la ciutat…i sumant, pensem el que volen els ciutadans (i no tan sols nosaltres).\n-La història de Tarragona, podria donar molt joc, és així?\n-Per descomptat! S’han adonat de quants nens/as, pre adolescents i adolescents juguen a videojocs amb temàtica històrica? La narrativa de qualitat, èpica, arrasa! mirin les séries que triomfen en Netflix o en HBO per exemple! aquesta ciutat ho té de tot! Ara toca mostrar-ho en la forma adequada a cada audiència.\n-Quin paper juga l’emoció i l’experiència a l’hora de fer turisme?\n-Doncs gairebé tot, probablement. M’emociono quan flueixo i això s’aconsegueix si l’experiència és memorable, la qual cosa suposa una suma d’actius, molts d’ells intangibles, que detallen l’experiència…que cal dissenyar!


Insuficiència Renal Crònica: Tractament | PortalCLÍNIC\nInsuficiència Renal Crònica Tractament\nTractament de la Insuficiència Renal Crònica\nTractament substitutiu de la Insuficiència Renal Crònica\nTractament conservador de la Insuficiència Renal Crònica\nTractament farmacològic de la Insuficiència Renal Crónica\nEl tractament de la insuficiència renal crònica es basa en tres pilars bàsics:\nEl tractament dependrà del grau de malaltia renal crònica.\nEn estadis inicials és important:\nSupervisar la glucosa, sobretot, en les persones amb diabetis\nReduir el pes\nControlar els nivells de lípids en sang\nVigilar la ingesta de proteïnes, sal, líquids, potassi i fòsfor per evitar sobrecarregar la funció deteriorada del ronyó.\nSi la malaltia progressa i arriba la situació d’insuficiència renal terminal o estadi 5 cal plantejar un tractament substitutiu: trasplantament renal o diàlisis, o bé, optar per un tractament mèdic conservador.\nEn tot moment el pacient és qui, juntament amb l’equip mèdic, decideix com gestionar la seva malaltia. L’elecció d’una modalitat o una altra s’ha de prendre després de rebre informació detallada de cada una de les opcions, amb l’objectiu que el tractament s’adapti el millor possible al seu estil de vida, preferències i estat de salut del pacient.\nLa primera decisió consisteix en escollir un tractament que desenvolupi alguna de les funcions renals (tractament renal substitutiu) o un tractament amb el que es manegin els símptomes de la malaltia renal (tractament conservador).\nEl trasplantament renal consisteix en rebre un ronyó que permetrà suplir les funcions que s’han perdut degut a la insuficiència renal.\nExisteixen dos tipus de trasplantament renal en funció de la procedència del ronyó del donant:\nEl trasplantament renal de donant viu. En aquest cas els donants solen ser familiars de la persona malalta: cònjuge, pares, germans o algú proper a la família. L’avantatge d’aquest tipus de trasplantament és que es pot realitzar quan la malaltia renal està ja molt evolucionada sense necessitat inclús de requerir diàlisi.\nEl trasplantament renal de donant cadàver. En aquest cas el donant és un mort, i el receptor difícilment pot trasplantar-se abans d’haver fet diàlisi durant un determinat període de temps. La duració de la mateixa dependrà de les característiques clíniques del pacient, del grup sanguini i de l’edat. El pacient s’inclou en una llista d’espera per a trasplantament, perquè, en el moment en què es produeixi una donació, pugui rebre el ronyó més adequat a les seves característiques.\nAbans de realitzar el trasplantament, es realitza un estudi exhaustiu del pacient amb malaltia renal crònica per tal de descartar situacions mèdiques que ho desaconsellin. Cal tenir en compte que 45 persones de cada 100 (45%) no poden sotmetre’s a un trasplantament renal per raons mèdiques.\nEls pacients amb malaltia renal crónica s’inclouen en una llista d’espera per a trasplantaments, període durant el qual han de decidir a quin tipus de diàlisi es volen sotmetre: hemodiàlisi o diàlisi peritoneal.\nAproximadament, 33 persones de cada 100 que se sotmeten a diàlisis es troben en llista d’espera per a un trasplantament. D’aquestes 33 persones, al voltant de 15 rebran el trasplantament.\nDesprés del trasplantament renal, el pacient ha de seguir, de manera estricta i per a tota la vida, un tractament per evitar el rebuig del ronyó (immunosupressors) i realitzar visites periòdiques en consultes de trasplantament per assegurar el correcte funcionament del ronyó i ajustar la medicació, segons els resultats de les anàlisis.\nEn ocasions, el ronyó trasplantat no compleix amb la seva funció. De mitjana, aproximadament, 50 de cada 100 persones (50%) que han rebut un ronyó d’un donant cadàver, l’òrgan trasplantat funciona 15 anys. Al voltant de 60 persones de cada 100 (60%) que han rebut un ronyó d’un donant viu, el ronyó trasplantat funciona una mitjana de 15 anys. Les persones que pateixen una fallada del ronyó trasplantat han de decidir entre rebre un altre trasplantament, sotmetre’s a diàlisi o a un tractament conservador.\nLa diàlisi és un procediment que s’utilitza per a reemplaçar part de la funció dels ronyons. El pacient que rep diàlisi ha de combinar-lo amb altres medicaments que supleixin les funcions del ronyó, com l’eritropoetina i la vitamina D.\nExisteixen dues modalitats de diàlisi (hemodiàlisi i diàlisi peritoneal) que el pacient haurà d’escollir lliurement, sempre i quan no existeixi una contraindicació absoluta per a una modalitat o altra.\nLa diàlisi (en qualsevol de les seves modalitats) és un tractament que s’ha de realitzar de per vida, excepte que es recuperi la funció renal, situació poc freqüent, o en cas d’accedir a un trasplantament renal amb èxit.\nEl tractament conservador és un pla que serveix per a tractar els símptomes de la malaltia renal terminal mitjançant fàrmacs, canvis en el modus de vida i altres tractaments.\nÉs a dir, en aquest tipus de tractament no es reemplaça la funció renal, no es fa diàlisi i els ronyons danyats del pacient segueixen deteriorant-se. D’aquesta manera, el tractament permet que els ronyons segueixin funcionant el temps que la malaltia renal ho permeti.\nLa decisió d’optar pel tractament conservador ha de ser una decisió consensuada amb la persona i la família.\nA les persones que se’ls hi proposa el tractament conservador en lloc d’un tractament substitutiu, presenten d’altres problemes mèdics o un estat de salut delicat en determinades situacions com ser una persona d'edat avançada; patir altres malalties greus o seriosament invalidants que ofereixen un mal pronòstic o tenir una expectativa de vida no gaire llarga.\nÉs possible que en aquestes circumstàncies aquestes persones considerin insuficients els beneficis de la diàlisi per al control de la seva malaltia en comparació amb l’esforç que comporta.\nNombrosos estudis demostren que en pacients amb aquestes característiques, la diàlisi no millora el pronòstic, i amb un tractament conservador poden millorar la seva qualitat de vida, en el sentit de tenir un major control dels ingressos hospitalaris; es redueixen el nombre de visites a urgències per complicacions i no es realitzen procediments invasius amb puncions venoses o col·locacions de catèters.\nEls fàrmacs que es prescriuen a una persona amb malaltia renal crònica pertanyen als grups següents:\nHipotensors. Fàrmacs per al control de la pressió arterial elevada\nDiürètics. Per a intentar mantenir un bon volum d’orina i evitar la retenció de líquids\nQuelants del fòsfor. Són medicaments que redueixen l’absorció del fòsfor per tal d’evitar que s’acumulin en l’organisme\nEritropoetina. Proteïna segregada, principalment, pel ronyó en l’adult i pel fetge en el fetus, que estimula la producció de glòbuls rojos\nQuelants del potassi. Serveixen per a reduir l’absorció del potassi de la dieta. Una concentració elevada de potassi en sang és perillosa.\nImmunosupressors. En cas de ser trasplantat, s’han de prendre fàrmacs immunosupressors per a evitar el rebuig del trasplantament renal.