Inici » Resultats de cerca » Pinzellades d'art. Pintura catalana\nRetaule de Santa Clara\nUna de les obres mestres de Lluís Borrassà, introductor del gòtic internacional a Catalunya, és el retaule de "Santa Clara". L'espai "Pinzellades d'art" analitza els detalls d'aquesta obra, que es conserva al Museu Episcopal de Vic.\nEl pintor gironí Lluís Borrassà va arribar a Barcelona a començaments del segle XV, on va obrir un taller que es va convertir en el més important de Catalunya. En un moment en què començava la decadència de l'estil gòtic tradicional, Borrassà va introduir l'anomenat gòtic internacional, que triomfava a Europa.\nL'any 1415, Lluís Borrassà va pintar el retaule de "Santa Clara" per al convent de Santa Clara de Vic. Els protagonistes del retaule són els ordes dels franciscans i dels dominicans, fundats per Francesc d'Asís i per sant Domènec, respectivament.\nAl centre del retaule hi ha sant Francesc, entronitzat i envoltat per un grup de frares, un grup de monges clarisses, encapçalades per santa Clara, i un grup de llecs, que són els que no han fet els vots.\nEn una altra escena central hi apareixen l'arcàngel Miquel, que simbolitza l'obediència, la Mare de Déu de l'Esperança, que representa la castedat, i santa Clara, que exemplifica el vot de pobresa.\nEl carrers laterals i el bancal del retaule són plens de sants i santes i alguns màrtirs que hi apareixen porten objectes que simbolitzen la manera com van morir.\nCal destacar l'escena que mostra com sant Domènec salva els mercaders que han naufragat davant la costa, la imatge en què sant Judes i sant Simó són a la cort del rei Abgar, malalt de lepra, o l'escena en què aquests dos sants són degollats.\nL'escena més esfereïdora és la que fa referència a la matança dels Innocents. El rei Herodes seu al tron mentre els seus assessors li ensenyen el "Llibre de les profecies", on s'anuncia el naixement de Jesús, i li aconsellen que faci matar tots els nadons de Betlem. A la mateixa escena, els soldats maten els petits enmig del dolor de les mares.\nPresidint el retaule hi ha el calvari, que mostra la mort de Jesús a la creu. Borrassà el va pintar ple de personatges.\nPrograma Pinzellades d'art. Pintura catalana\nProducció TVC, Benecé\nÀrea Història de l'art, Dibuix artístic, Ciències socials\nBeatus de la Seu d'Urgell\nConjunt dels Dolors de la basílica de Santa Maria de Mataró\nCursa de quadrigues al circ\nLlengües i literatura, Educació artística | ESO, BT\nMousse de museus: Casa-Museu Castell de Púbol\nLa batalla de Sant Romà


Mig centenar de treballadors al carrer per l'ERO de l'empresa La Neteja - Diari de Sabadell\nL'empresa La Neteja, de Sabadell, ha presentat a la plantilla un expedient de regulació d'ocupació (ERO) de tancament després de 40 anys en funcionament i que afecta la plantilla, formada per mig centenar de treballadors. Així ho apunten fonts sindicals, que asseguren que la firma no ha abonat la nòmina corresponent al mes de maig i que tampoc preveu fer-ho amb la de juny.\nDes de la CNT afegeixen que les empleats estan obligades a seguir treballat fins que duri el procediment legal de l'ERO, donat que si no no podrien acollir-se a les prestacions per desocupació corresponents. El sindicat ha instat l'advocat de la firma a què exoneri la plantilla de treballar per poder buscar feina. L'empresa no s'ha pronunciat al respecte.\nEl sindicat assenyala que l'advocat de l'empresa va traslladar la decisió als treballadors la setmana passada. No obstant això, els empleats segueixen prestant el servei als clients contractats, de manera que se segueixen percebent els ingressos per contracte.\n"L'empresa s'ha negat a pagar les nòmines de maig i també les de juny", denuncia Manel Martos, portaveu del sindicat CNT a l'empresa. Això situa la plantilla en una situació delicada, donat que si deixessin de treballar, l'empresa podria justificar l'acomiadament com a procedent, apunta Martos.\n"Si les treballadores volen cobrar les indemnitzacions de l'INEM o de FOGASA, o cobrar la prestació d'atur, han de seguir treballant encara que no els paguin", apunta el portaveu sindical. "Treballen sense cobrar", assegura.


Brexit: el principi del final?\nPer Carlos Espaliú; 29.03.2017\nEn Europa, Món\nAquest mes de març del 2017 estem vivint dos esdeveniments de gran magnitud en el futur de la integració europea: per una banda es compleixen 60 anys de l’adopció dels tractats de Roma, constitutius de la Comunitat Econòmica Europea i de la Comunitat Europea de l’Energia Atòmica i, per l’altra, avui hem assistit a la notificació, per part del Regne Unit, de la seva intenció de retirar-se de la Unió, en aplicació de l’article 50 del Tractat de la Unió Europea que regula el procediment de retirada d’un estat membre.\nA ningú se li escapa que ens trobem, per tant, en un dilema transcendental en el futur d’Europa, on dos camins sembla que s’encreuen, un que recorda l’èxit, per tots els beneficis aconseguits en aquests 60 anys en matèries econòmiques, jurídiques, socials, culturals, etc, i un altre que simbolitza el fracàs i ens presenta davant els ulls, amb la sorpresa de tots, la primera retirada que es produeix en més sis dècades, ja que la Unió sempre havia crescut fins ara.\nDos camins sembla que s'encreuen, un que recorda l'èxit i un altre que simbolitza el fracàs i ens presenta davant els ulls la primera retirada que es produeix en més sis dècades\nAmb la marxa del Regne Unit, la Unió perd un gran soci, però a més es priva de la implicació del millor aliat històric dels Estats Units d'Amèrica\nTan sols un gran lideratge d'algun dels grans estats membres podria redreçar la situació i reanimar la somorta marxa cap a la unitat europea amb què naveguem en el present\nÉs trist que un dels esdeveniments històrics més rellevants des de la segona guerra mundial hagi tingut lloc sobre la base d'afirmacions incorrectes, imprecises, si no sobre autèntiques mentides\nCada un dels ciutadans europeus tindrà la seva pròpia opinió sobre quin d’aquests dos esdeveniments pesa més en els nostres ànims, però penso que la situació en què ens veiem immersos presenta més ombres que llums. El cel està ennuvolat fins a tal punt que, fins i tot, la hipòtesi del final de la Unió Europea ha deixat de ser un tabú i s’està plantejant amb normalitat i naturalitat, i no només entre els profetes de catàstrofes que sorgeixen habitualment quan es produeix una crisi al nostre continent.\nEl llaç transatlàntic\nEn efecte, la conjuntura actual és particularment fosca per diversos motius. En primer lloc, perquè l’Estat que vol abandonar el vaixell no és qualsevol, es tracta d’una de les grans potències europees i mundials, tant pel seu potencial econòmic com pel seu protagonisme militar i cultural en tot l’orbe. Amb la marxa del Regne Unit, la Unió perd un gran soci, però a més es priva de la implicació del millor aliat històric dels Estats Units d’Amèrica, de manera que el llaç transatlàntic probablement es debilitarà, precisament en l’instant en què l’acostament a Amèrica era més necessari per contrarestar l’imparable ascens del continent asiàtic.\nEn segon lloc, pinten bastos perquè el brexit s’ha plantejat en un període en el qual a la Unió faltava projecte. Realment, després de les grans consecucions del passat, en l’actualitat no se sabia ben bé cap on hauria de posar rumb el vaixell de la integració europea. S’havia arribat a quotes de sinergia tan altes en tantes matèries que les metes que quedaven per aconseguir ja s’acostaven al federalisme, un mar incògnit la sola evocació del qual produïa inquietuds i marejos a un bon nombre. Si ja abans l’horitzó no era nítid, el desembarcament del Regne Unit aguditzarà la sensació de confusió. Així, tan sols un gran lideratge d’algun dels grans estats membres podria redreçar la situació i reanimar la somorta marxa cap a la unitat europea amb què naveguem en el present.\nNo obstant, la situació política interna en alguns dels països cridats a ocupar aquest lideratge no desperta els millors auguris, sinó tot al contrari. Cal pensar que d’aquí unes setmanes es decidirà el futur polític de França, on Marine Le Pen podria ser la presidenta de la República, i després d’això sens dubte veuríem Robert Schuman regirar-se a la seva tomba, i llavors sí que la Unió tindria els dies comptats. ¿I què hauria passat si hagués guanyat Wilders, l’holandès errant, al país de les tulipes? El panorama a Alemanya és una mica millor, ja que tant Angela Merkel, que aspira seriosament a la reelecció en les eleccions de la tardor pròxima, com el líder socialista, Martin Schultz, antic president del Parlament Europeu, tenen sòlides possibilitats de victòria i sí que podrien convertir-se en els líders naturals de la integració europea postbrexit. Si bé un lideratge de Merkel tampoc és que generi encesos entusiasmes, almenys entre els ciutadans corrents.\nEn tercer lloc, la manera com s’ha produït la decisió del brexit fa patent al nostre món a la vegada tant la força del populisme com la del fenomen que recentment s’ha batejat amb el terme de ‘postveritat’, i que “denota circumstàncies en què els fets objectius influeixen menys en la formació de l’opinió pública, que les crides a l’emoció i a la creença personal”. És trist que un dels esdeveniments històrics més rellevants des de la segona guerra mundial hagi tingut lloc, tal com han reconegut després del referèndum de l’any 2016 alguns dels promotors de la retirada britànica, sobre la base d’afirmacions incorrectes, imprecises, si no sobre autèntiques mentides.\nEn definitiva, és raonable concloure que probablement el brexit no suposarà el final de la Unió Europea, però també ho és que tret que redescobrim els valors de la integració i trobem els líders que puguin agafar el timó amb força, el vaixell pot no escapar-se de la tempesta que travessa i que el brexit sigui, llavors, el principi del final.\n* Carlos Espaliú és director de l’Institut Carlemany d’Estudis Europeus (UIC Barcelon). Article publicat a El Periódico.\nLa Revolució Russa com a tabú\nLa moda i el cos


Enotecnia y viticultura Felanitx | Vi Mallorca\nPrimer curs de enotècnia i Viticultura de Felanitx\nper Jordi González en 3 Desembre, 2014 aBloc i notícies • 0 Comentaris\nprofessor del curs de enotècnia\nJa estem a la recta final del primer curs de enotècnia i viticultura que ha organitzat el SOIB amb Efluxlia a Felanitx, amb la col·laboració del Celler Armero Adrover, i sota la tutoria del professor Josep (Dinamisme) Gimeno.\nDesprés de tots aquests mesos de classes, cates, visites a cellers, anàlisi en laboratori, etc. només puc estar agraït i gratament sorprès per la qualitat del curs. Tant Pep, en la seva santa paciència amb nosaltres i l'alt nivell de coneixement que ens ha volgut traslladar, així com el tracte amable i sempre didàctic de Luis Armero, per deixar-nos entrar a casa, al seu celler, i utilitzar les seves instal·lacions.\nA més puc dir, que he conegut gent amb més o menys coneixements previs en el món del vi, però grans companys i de gran qualitat humana, em porto un gran record de tots ells i elles.\nAquest és el primer grup de Enologia i viticultura de Felanitx 2014\nGran bodega Armero i Adrover\nCallet – Armero i Adrover Reserva Familiar\nCastell de Paquita\nAl laboratori enotècnia →


Fes un videojoc online: arcade | Fundació Antiga Caixa Sabadell 1859\nS'anomenen videojocs arcade aquells que es dissenyen seguint les principals característiques i filosofia dels videojocs que dècades enrere es comercialitzaven per a màquines recreatives.\nEl taller està centrat, d'una banda, en el procés creatiu d'un videojoc de la tipologia esmentada i, de l'altra, en la dinàmica de compartir el resultat amb els companys de l'aula i a la xarxa. Els jocs es creen en una plataforma d'Internet (sploder.com), gratuïta i especialment pensada per als infants.\nEl fet d'incloure a l'aula l'experimentació amb els jocs creats pels companys, respon a la voluntat que els participants visquin també l'experiència de fer de «beta tester». És a dir, ajudar en el desenvolupament del joc d'un altre, posant a prova una de les primeres versions, per detectar possibles errors o suggerir millores a fer. Un part indispensable del procés creatiu dels videojocs professionals (i de qualsevol aplicació informàtica).\nDurada: 2 sessions de 2 hores; dissabte 16 de febrer i dissabte 23 de febrer, a les 11.30 h.\nEdats: de 10 a 14 anys\nAbonaments per a tallers Mini Innova de dues sessions\n2 tallers per 36 € (10% de descompte)


Diari Infantil-Primària: Gràcies Gemma !!!\nGràcies Gemma !!!\nGràcies per haver vingut a la nostra escola.\nEl teu discurs ens va emocionar a tots, i als que practiquem esport especial; ens has animat a seguir fent l'esport que tan ens agrada.\nGràcies a tu sabem que l'esport no és guanyar, si no participar, fer noves amistats, i sobretot, divertir-se i passar-s'ho molt bé!!!\nTots tenim moltes ganes de començar uns altres jocs olímpics per continuar fent esport perquè això ens fa sentir vius mentre competim plegats !!!\nAmb afecte l'Escola Joan Pelegrí!!\nInés Alonso, Júlia Bianchi i Martina Tomàs\nPublicat per Diari Infantil Primària a 12:46\nEtiquetes de comentaris: Escola Joan Pelegri, Fundacio Cultural Hostafrancs, Gemma Mengual, Jocs Olímpics 2012


Instal·lats en la crispació estèril, per Joan Tapia\nInstal·lats en la crispació estèril\nPablo Casado vol fer caure Sánchez i el PSOE cau en provocacions inútils\nDissabte, 23/05/2020 - 20:06\nEl Govern d’esquerres no té una majoria clara per imposar el seu programa (155 escons sobre 350) i a més l’esquerra està faccionada i dividida per la qüestió nacional. Els grups de dretes tenen menys força –i a més el PP i Cs s’han dividit–, però saben fer soroll i no tenen cap objecció a sumar vots amb Vox i fins i tot amb l’extrema esquerra.\nAl principi del confinament hi havia por i la unitat sobre l’estat d’alarma no va tenir massa dificultats. Però ara –a l’inici del desconfinament– la por s’ha perdut i els partits intenten entorpir la tasca del contrari.\nEl PP vol que Sánchez –que no té majoria– s’arrossegui per terra. I l’Executiu d’esquerres governa com si tingués majoria absoluta. I no la té. La gestió de Sánchez no és dolenta –baixa el nombre de morts i d’infectats–, però en les seves intervencions a TVE ha caigut en alguna temptació ‘caudillista’, cosa que enerva la dreta.\nEl que ha passat aquesta setmana sobre la reforma laboral n’és una clara mostra. Quan la directora general de l’FMI –el temple de l’ortodòxia– diu als països amb problemes: «Gastin, gastin tot el que puguin i després una miqueta més», és evident que Georgieva no s’ha convertit al keynesianisme. Simplement constata que la despesa pública de l’Estat és indispensable per aguantar l’economia.\nEl mateix passa quan Merkel abandona el dogmatisme contra el dèficit públic. A Espanya, el PSOE es va passar, per por de perdre la cinquena votació sobre l’estat d’alama, al pactar amb Bildu una declaració que parla d’anul·lar «íntegrament la reforma laboral de Rajoy». Una reforma que va tenir inconvenients, però també va ajudar a la recuperació de l’ocupació. Un error a causa de la por de perdre la votació per la conjunció –increïble– de Vox, el PP, ERC i JxCat.\nEl Govern no pot mantenir aquesta política quan necessita l’acord amb l’empresariat i la dreta per prorrogar els ertos i establir la renda mínima. El món d’avui no és el del febrer. Llavors es creia que el PIB continuaria creixent (tot i que una mica menys) i que el dèficit públic i el deute no es dispararien.\nAvui la realitat és que el Govern admet que el PIB caurà (amb sort) un 9%, que el dèficit púbic passarà del 2,8% al 10% i que necessitarem demanar als mercats la impressionant xifra de 297.000 milions d’euros, gairebé el 30% del PIB. El BCE ajudarà –si Merkel pressiona els països rics del nord– però tot serà més difícil si Podem irromp com un elefant a la terrisseria en un debat difícil i complicat.\nEl Govern necessita pactar la pròrroga dels ertos i la reforma laboral amb altres partits. No té una majoria\nSembla que Calviño, dient que és un debat inútil i contraproduent, ha frenat el cop. Però el Govern no pot tractar la dreta com l’eix del mal (tot i que de vegades ho sembli) i el PP i Vox han d’arribar a la conclusió que agitar el «marxisme» de Podem pot ser que no els resulti rendible. La ministra de Treball deia dissabte passat a ‘El País’ una cosa molt raonable: «Ajudar les empreses és protegir els llocs de treball». Llavors, ¿per què recolzar el teatre anticapitalista quan la CEOE és essencial per aprovar la renda mínima i la prolongació dels ertos?\nÉs necessari que baixi la tensió política, però l’estratègia electoralista de la dreta, que vol utilitzar la crisi per degradar el Govern, i el dogmatisme d’una part de l’esquerra ho dificulten molt.\nEl PP ha d’admetre que no té una majoria per fer caure el Govern i que si la tingués les conseqüències podrien ser dramàtiques. No vull pensar el que hauria passat si dijous l’estat d’alarma hagués sigut derrotat. Però l’esquerra ha de saber explicar i reconèixer que no té una majoria suficient i que el frontisme esquerra contra dreta és catastròfic. Cal reconduir la tensió política. La crispació dels últims plens no ens ajudarà a sortir de la crisi. Ens pot enfonsar.\nRecompondre el diàleg\nI Pedro Sánchez i Pablo Iglesias han de reconèixer la realitat. Només tenen 155 diputats, 21 menys que la majoria absoluta i perquè el país tiri endavant ho han de pactar tot. ¿Amb qui? Amb qui sigui raonable i no anteposi sempre els interessos de partit. No hi ha d’haver vetos. Però hi ha comportaments que fan molt difícil arribar a pactes raonables.\nAra la primera obligació és recompondre el diàleg amb les patronals i els sindicats, que fins avui tenen actituds més pragmàtiques i realistes que molts partits. És un actiu que el Govern no pot ignorar. L’últim ple deixa poques esperances. En tot cas, cal apuntar –ja per dues sessions– l’actitud més raonable del Cs d’Inés Arrimadas i Edmundo Val.


FemCAT centra l’onzena edició del seu fòrum anual als reptes i oportunitats de la societat digital, que han evolucionat amb rapidesa des que va començar la covid-19\nMargalida Vidal Barceló Barcelona. 11 de març de 2021 13:51\nLa presidenta de FemCAT, Elena Massot, inaugura l'onzè fòrum de la fundació sobre digitalització | Cedida\nEl 2020 no es va poder celebrar el fòrum anual de la FemCAT (la Fundació d’Empresaris de Catalunya) a causa de la covid-19. Aquest 2021, sí que ha tingut lloc; ha estat aquest dijous en un acte presencial al recinte modernista Sant Pau que s’ha pogut seguir per internet en directe. Després de 10 edicions en què experts de diversos àmbits han debatut sobre atur, riquesa i aprenentatge, entre d’altres, la protagonista d’aquest onzè fòrum ha estat la societat digital. La presidenta de FemCAT, Elena Massot, ha justificat la decisió durant la seva intervenció inaugural: tota l’acceleració que s’ha produït durant l’any de pandèmia s’ha inclòs en les diferents ponències i taules rodones de la jornada.\nI és que aquest 2020 passat, la ciutadania ha fet un curset accelerat de digitalització. La directora general de Societat Digital del Govern, Joana Barbany, ho ha resumit així: “Diuen que hem evolucionat set anys de cop en el consum d’internet”. Ha participat en el segon debat de l’acte, sobre drets i responsabilitats digitals. Barbany ha destacat les desigualtats que provoca la tecnologia, un fenomen que s’ha pogut veure especialment aquest 2020. Tot i l’esforç de bona part de la ciutadania en la digitalització de la feina, les relacions humanes i el consum, la també vicepresidenta de l’Agència de Ciberseguretat de Catalunya ha avisat: “Si no ens obliga una pandèmia, no ho fem”.\nBarbany ha destacat tres tipus de bretxa digital que afecten la població en funció, principalment, dels recursos. “Si fins ara l’habitatge era l’element de desigualtat més rellevant, ara podem dir que el fet de no estar preparades digitalment fa que les persones es quedin enrere”, ha explicat. La bretxa d’accés a la tecnologia, de l’ús i del coneixement són les tres que ha destacat. Com es poden reduir aquestes escletxes? La Generalitat treballa en quatre línies: la governança digital (“abans de fer polítiques hem d’analitzar la situació actual i definir objectius”), les infraestructures i accessibilitat (a la fibra òptica, entre altres), la capacitació digital i la competitivitat (molt lligades al talent i la formació) i l’acompanyament i comunicació (que tota aquesta informació arribi a la major part dels ciutadans possible).\n"A ningú se li acut tancar l'oficina d'una empresa sense un mandat judicial, però sí una pàgina web", recalca Simona Levi\nPerò a més d’assegurar l’accés a l’àmbit digital, s’ha de prestar atenció als drets dels usuaris. La directora de l’associació X Next, Simona Levi, també ha participat a la segona taula rodona de la jornada. “El que s’ha de fer és agafar els drets de tota la vida i aplicar-los a l’espai digital; no pot ser que les conquestes que ja s’han fet en l’àmbit físic, com la llibertat d’expressió, les obviem en l’àmbit digital”, ha reclamat. I ha posat exemples concrets. “A ningú se li acut tancar l’oficina d’una empresa sense un mandat judicial, però sí una pàgina web”, ha afegit. Un altre exemple són les cookies. Levi considera que “no hauríem de dir que no ens rastregin les nostres dades, sinó que per defecte no ho haurien de fer i només si una persona vol, ha de ser aquesta qui ho demani”.\nLevi, que ha participat en l’elaboració de la carta catalana per als drets i les responsabilitats digitals, veu “perillosa” la narrativa actual que preval sobre la tecnologia: “Estem entre la tecnofòbia -els perills d’internet- i el tecnosolucionisme -que internet és la solució de tot-”. Però aquesta “esquizofrènia” no és exclusiva dels ciutadans. El que més preocupa a Levi és que són les mateixes administracions qui es mouen entre els dos discursos i contribueixen a augmentar la confusió.\nA mig camí de la revolució laboral\nUn altre àmbit que ha estat sotmès a canvis profunds durant la pandèmia és la manera de treballar. Però el consultor i divulgador Albert Cañigueral, tercer participant en la segona taula rodona del Fòrum FemCAT, no s’ha centrat en el teletreball, sinó en l’evolució de les maneres de treballar. L’expert en el futur laboral ha repassat com havia estat tradicionalment la carrera de qualsevol persona: “El meu pare va signar només un contracte en tota la seva vida”. Aquest model es fonamenta en un tipus d’organitzacions que són una suma de persones en un entorn tancat que concentra el talent i en què hi ha una jerarquia.\nAlbert Cañigueral vaticina que, en un futur, les relacions de treball seran molt diferents: "Tindrem una força laboral híbrida amb talent sota demanda"\nAquestes situacions d’una relació laboral amb una sola empresa són molt poc freqüents. L’evolució ha portat cap a tenir diverses feines en diverses empreses al llarg d’una carrera. “En aquests casos tenim organitzacions permeables, amb talent intern i extern que resulta en una suma de capacitats”, ha relatat. Però actualment el mercat laboral es troba en un moment que Cañigueral defineix com no more, but not yet, és a dir, “ja no, però encara no”. “Estem en un moment entre deixar enrere les organitzacions tradicionals i en què encara no han arribat els nous models; és una posició una mica incòmoda”, ha dit.\nQuin serà el futur? Tot i que el consultor i membre del col·lectiu OuiShare assegura que “tinc més preguntes que respostes”, fa un esbós del què vindrà. Ho defineix com “una força laboral híbrida amb talent sota demanda”. Això vol dir que l’organització serà per ecosistemes i els equips treballaran per projectes, segons vaticina. De fet, apunta que ja hi ha empreses que han començat a aplicar models similars, com és el cas de Novartis, que té una directora de “força de treball externa”. Les relacions laborals ja no hauran de ser d’assalariat i empresa. Aquestes formes de treballar, de moment, no estan contemplades per la llei. És per això que Cañigueral demana que “siguin reconegudes normativament”, però també narrativament, que comencin a ser una opció vàlida a l’imaginari dels ciutadans.\nEl cas de la intel·ligència artificial\nLa resta de taules rodones de l’acte de FemCAT han girat al voltant de les eines digitals i les polítiques públiques i de les oportunitats empresarials. Però el discurs inaugural de la jornada ha estat a càrrec de Pekka Ala-Pietilä, el president del grup d’experts d’alt nivell sobre intel·ligència artificial de la Unió Europea, que s’ha connectat telemàticament des de Hèlsinki. S’ha centrat, com no podia ser d’altra manera, en aquesta tecnologia de la qual la UE no és pionera. Ala-Pietilä ha explicat que tant els Estats Units com la Xina inverteixen molt en intel·ligència artificial (IA) i que Europa ha quedat una mica enrere.\n"La intel·ligència artificial no és una ciència objectiva, sinó que reflecteix els valors i les conductes que tenim a les nostres societats", segons Pekka Ala-Pietilä\nTot i així, veu potencial de creixement en indicadors com el nombre d’investigadors en aquest camp: els europeus gairebé doblen els dels EUA. Per començar, l’expert ha posat les bases de la IA. “La font de la intel·ligència artificial són les dades i la distribució es fa a través de la infraestructura digital: aquesta és la santíssima trinitat”, ha explicat. També ha dit de la IA que “no és una ciència objectiva, sinó que reflecteix els valors i les conductes que tenim a les nostres societats”. Tot i l’avantatge que porten les dues grans potències mundials en aquesta tecnologia, Ala-Pietilä considera que Europa té un punt fort: el negoci d’intel·ligència artificial entre empreses.\nLes claus per a l’èxit en aquest mercat són la velocitat i l’ampliació d’escala. En aquest sentit, considera que el talent i l’ètica de la mateixa IA han d’estar al centre del creixement. Però també són importants, per a l’expert, les aliances publicoprivades. El suport que poden donar les administracions és indispensable per accelerar el ritme. Però on rau el secret és en aplicar la intel·ligència artificial entre els governs i els ciutadans. Aquí, segons Ala-Pietilä, hi ha una “oportunitat d’or”.\nJesús Llamazares: "Només un 10% o un 15% de les empreses es prenen la digitalització seriosament"\nLa Lleida ‘buidada’ s’encomana a la tecnologia per transformar l'economia


Otros V Premis TalenTIC - emagister.com\nDel 02/11/20 al 03/12/20\nLa Universitat de les Illes Balears (UIB) conjuntament amb Inetum (abans IECISA), convoquen els V Premis TalenTIC per a treballs de fi de grau (TFG) i treballs de fi de màster (TFM) adreçats a l'aplicació d'una innovació TIC.\nL'objectiu d'aquests premis és incentivar la innovació tecnològica en l'àmbit acadèmic i premiar l'esforç i la dedicació de l'alumnat que hagi realitzat un treball amb aplicacions TIC innovadores.\nHi pot participar tot l'alumnat que hagi presentat i superat el TFG o TFM de qualsevol dels estudis de la UIB durant el curs acadèmic 2019-20. Les candidatures han de ser individuals, i cada participant només pot presentar un únic projecte propi.\nEs concedirà un premi dotat amb 1.000 euros per al millor projecte, així com 3 accèssits.\nLa data límit per presentar la candidatura als premis és el 17 de novembre a les 14 hores.


Avisen que les administracions no tenen un registre dels casos i reclamen poder avisar els serveis socials a temps per evitar més víctimes mortals\nL’ÚLTIMA TRAGÈDIA, AL VENDRELL El 26 de març quatre germans d’entre 3 i 12 anys van morir en un incendi a casa seva, al barri Pisos Planas del Vendrell. La família, de vuit membres, ocupava el seu propi pis després d’haver-ne estat desnonanda. El pare, la mare, un germà de 18 anys i una germana de 2 anys van aconseguir salvar-se de les flames. TJERK VAN DER MEULEN\nBarcelonaEls Bombers de la Generalitat van apagar l'any passat 4.497 incendis en habitatges de Catalunya, que van causar 29 víctimes mortals, un 18% més que fa dos anys. De fet, Catalunya és la comunitat autònoma, juntament amb Andalusia, que registra més víctimes mortals en incendis d'habitatges. Però, quants d'aquests accidents els ha causat la pobresa energètica? Com que no hi ha dades oficials, un col·lectiu de bombers i l'Aliança contra la Pobresa Energètica (APE) han proposat un protocol per quantificar les víctimes de la pobresa energètica.\nL'objectiu de la proposta és triple: quantificar els casos amb "dades objectives", donar visibilitat a un problema que està "ocult" i fer tasques de prevenció perquè els serveis socials i les administracions detectin els casos a temps. En aquest sentit, els bombers han denunciat que la majoria de vegades l'incendi s'origina al dormitori i al menjador, i no a la cuina, que es produeixen en els mesos d'hivern i que estan causats per aparells de calor, com estufes, brasers o espelmes mal apagades. Per això, consideren que "és increïble" que les administracions no tingui mitjans per quantificar els casos relacionats amb la pobresa. Així ho han dit Antonio del Rio, bomber de la Generalitat, i Diego Cabello, de Bombers de Barcelona.\nPerò, quin és el protocol? Proposen que en les intervencions, els bombers omplin un formulari tenint en compte quatre indicadors:\nCondicions d'habitatge: estructura, higiene, ordre, humitats.\nInstal·lacions dels subministraments: si estan en bones condicions, o estan tallats o bé punxats.\nClima dins l'habitatge: situacions objectives de pobresa.\nEstat de les víctimes: conversa amb les víctimes per saber si tenen xarxa social de suport, si havien avisat els serveis socials...\nA través d'aquest primer reconeixement volen diferenciar els casos on es detecti de manera evident que hi ha pobresa energètica i aquells en què es trobin indicis. "Sabem quin paper juguem i no és en cap cas el dels serveis socials", ha afirmat Cabello, que ha reclamat més "voluntat política" per quantificar i sobretot prevenir els casos de pobresa energètica.\nDe fet, els bombers han assegurat que les víctimes mortals que hi ha hagut –els quatre nens del Vendrell o l'àvia de Reus– són només "la punta de l'iceberg", perquè són els casos més mediàtics. "El problema és que no podem saber quantes més víctimes queden amagades darrere la manca de rigor", ha dit del Rio.\nPer això, és fonamental que els bombers alertin a temps els serveis socials perquè puguin intervenir abans que no sigui massa tard. Segons ha dit Maria Campuzano, portaveu de l'APE, en vuit de cada deu casos de talls de llum els serveis socials no coneixien el problema. Campuzano també ha lamentat que les administracions "no donen les eines" per identificar els casos de pobresa energètica, i ha dit que això és fonamental per evitar-los i "fer prevenció". Així, demanaran una reunió amb comandaments dels Bombers de la Generalitat i de Barcelona perquè el protocol s'incorpori en els informes dels bombers quan hi hagi incendis en habitatges.\npobresa energètica Bombers de Barcelona Bombers de la Generalitat


Land Art Andorra | ‘Pepita d’or’, una nova obra de Land Art a la Zona Ras, de la mà de l’Associació d’Art Blaublau de Girona\n‘Pepita d’or’, una nova obra de Land Art a la Zona Ras, de la mà de l’Associació d’Art Blaublau de Girona\t28/09/2015/en Uncategorized /por Joan VilaFa uns dies va aparèixer una nova obra de Land Art al mig del llac d’Engolasters. Es tracta d’una pedra de color daurat que contrasta amb el color ocre del fang i que els seus autors han batejat amb el nom de ‘Pepita d’or’. Són la Mariona Terrats i l’Omar AlAjvani, que formen part de l’Associació d’Art Blaublau de Girona, entitat que se centra en les arts plàstiques més habituals (pintura, escultura…), però també sol treballar el Land Art. Els dos artistes gironins van estar parlant amb l’Eudald Alabau, coordinador pedagògic de la Zona Ras, i més tard, van fer la seva aportació artística a ALA 2015. El comissari Pere Moles els ha agraït per mail la seva contribució i ha explicat que l’objectiu de la Zona Ras era precisament aquest, que tothom que ho vulgués pogués anar-hi a fer Land Art pel seu compte.\nOrganitza\tPatrocinadors Principals\tPatrocinadors\tCol.laboradors\t‘5 Esferes & 4 poemes’, proposta de música i poesia al Consell... Stuart Williams: “Com a artista, m’interessen els contrastos” Desplazarse hacia arriba


Matemàtiques que ajuden a predir el resultat d'un partit de futbol\nHi ha diversos treballs que proven d'estudiar les tàctiques de cada equip en funció del graf de les seves passades\nLa divulgadora científica Clara Grima dona les claus per entendre perquè es va enamorar d'aquesta disciplina\nDissabte, 09/06/2018 | Actualitzada 20/06/2018 - 13:30\nExtracte de “¡Que las matemáticas te acompañen!" de Clara Grima, amb il·lustracions de Raquel Gu (Ariel, 2018)\nMATEMÀTIQUES, QUE NO ÉS POC\nSoc matemàtica. I m’agrada. Ho sé, pot ser que algú no hi trobi la gràcia i s’imagini que qui tecleja aquestes línies és una bitxo raro, associal, amb una ment privilegiada per fer càlculs mentals mentre els seus ulls giren a gran velocitat activant les neurones que posen en marxa els algoritmes algebraics. Doncs no, no soc res d’això. Bé, no sé si soc rara, jo em veig bastant normal, molt gaussiana. Ho sento, no he pogut evitar fer l’acudit matemàtic, però és que el text m’ho estava demanant a crits.\nMoltes vegades em pregunten per què vaig triar estudiar matemàtiques, si vaig tenir algun professor que m’inspirés especialment per fer-ho, si vaig ser una nena prodigi que va destacar fent comptes, si sempre he volgut ser matemàtic. La resposta a totes aquestes preguntes és no; quan era petita volia tenir una merceria on vendre botons, molts botons, de totes les mides i de tots els colors, perquè adorava el so produït a l’arrencar-los del cartró amb què solien venir enganxats en aquella època. Això o cantant, cantant de copla espanyola. Em posava flors de plàstic dels gerros de casa al cabell per cantar coples amb molt sentiment, tot molt dramàtic. Quan era adolescent volia ser Madonna. Aquest era el meu somni. Lamentablement (o afortunadament) la naturalesa no em va dotar de grans aptituds per a la música i vaig haver de triar un altre camí.\n"Però ¿per quina matemàtica? Perquè jo era, bàsicament, mandrosa. No m’agradava aprendre noms que altres havien assignat als rius, als animals o a les plantes perquè sí, perquè ells van voler. Les ‘mates’, en canvi, eren un joc; només calia aprendre les regles i jugar"\nPerò ¿per quina matemàtica? Perquè jo era, bàsicament, mandrosa. No m’agradava aprendre noms que altres havien assignat als rius, als animals o a les plantes perquè sí, perquè ells van voler. Les ‘mates’, en canvi, eren un joc; només calia aprendre les regles i jugar. ¡S’havien de descobrir coses! Això era emocionant. Recordo que la primera vegada que vaig resoldre una equació (lineal de primer ordre, tipus x + 3 = 5 o similar) vaig fer un crit d’alegria. ¡Sabia descobrir secrets de les matemàtiques! Tot era lògic, les matemàtiques són el que han de ser, no depenen del caprici humà, són i seran sempre les mateixes. Són eternes. Qualsevol moviment polític pot canviar una frontera o el nom d’una ciutat, però el 7 sempre serà un nombre primer, i això és una cosa tan poderosa com meravellosa.\nAixí, quan va arribar l’hora d’escollir què estudiar a la universitat ho tenia gairebé del tot clar. Durant uns mesos vaig dubtar entre estudiar matemàtiques i filosofia; totes dues m’atreien per igual, totes dues em feien pensar. Va ser el meu professor de filosofia, Antonio Hurtado, qui em va ajudar a decidir: «Estudia matemàtiques a la universitat i llegeix llibres de filosofia en el teu temps lliure. Has de menjar». Desgraciadament, el meu professor tenia raó, perquè en aquella època (ara encara més) la filosofia era una carrera amb poc futur laboral. D’altra banda, aquell consell d’Antonio és un dels millors que m’han donat en la meva vida, i no només perquè estic treballant gairebé des que vaig acabar els meus estudis de matemàtiques, sinó que també perquè les matemàtiques han modelat la meva vida, i els ha quedat bastant bé. Les matemàtiques m’han fet i em fan feliç.\nVaig començar els meus estudis de matemàtiques a la Universitat de Sevilla i vaig descobrir què significava realment aquesta paraula: matemàtiques. Em vaig enamorar perdudament d’aquesta branca del coneixement i, no sense esforç, vaig completar els meus estudis. Però és que les matemàtiques no són fàcils, però, això sí, són molt emocionants; no hi ha res més fascinant. Quan vaig acabar els meus estudis, vaig començar la meva tesi doctoral en Geometria Computacional de la mà d’Alberto Márquez i, ja sí, vaig entregar el meu cor i el meu amor complet a aquesta manera de veure la vida, a través de les matemàtiques.\n"Em vaig enamorar perdudament d’aquesta branca del coneixement i, no sense esforç, vaig completar els meus estudis. Però és que les matemàtiques no són fàcils, tot i que, això sí, són molt emocionants; no hi ha res més fascinant"\nVaig començar a treballar com a professora de l’àrea de Matemàtica Aplicada de la Universitat de Sevilla un meravellós dia assolellat del novembre de 1995. Ràpidament vaig descobrir que la satisfacció d’investigar és només comparable a la d’explicar i ensenyar el que has descobert. Durant més de deu anys, això últim es va reduir a l’àmbit de les meves classes a la Universitat i a les comunicacions en congressos. Amb l’arribada dels meus fills se’m va plantejar el repte d’explicar-ho fora de l’aula, a la catifa del saló.\nEl meu fill petit, Ventura, tenia sis anys en aquella època i em va preguntar què era això que portava a la samarreta.\n—Mami, ¿això és una taula o una porteria de futbol?\n—És un número, Ventura, es diu π [pi]. Ell em va mirar estranyat, escèptic, com són i han de ser els nens.\n—És un número que està entre el 3 i el 4 —vaig afegir.\n—Mami, no hi ha cap número entre el 3 i el 4. Hi ha el 3 i després ve el 4.\n—Bé, sí que hi ha números entre el 3 i el 4, de fet n’hi ha infinits.\n—Quants són infinits, mama? —el meu fill de vuit anys es va unir a la festa.\nCom que mai he estat covarda, crec, i em van encantar les seves preguntes, vaig provar d’explicar-los aquests conceptes com vaig poder, inventant històries, explicant que el número π servia per mesurar cercles; que sense aquest número no podríem mesurar les circumferències, els vaig dir. I l’infinit era una cosa que només era al nostre cap i que mai no podríem assolir-lo per gaire temps que estiguéssim comptant.\nCom que mai he estat covarda, crec, i em van encantar les seves preguntes, vaig provar d’explicar-los aquests conceptes com vaig poder, inventant històries, explicant que el número π servia per mesurar cercles; que sense aquest número no podríem mesurar les circumferències, els vaig dir.\nLes seves conclusions, bàsicament, van ser dues:\n—Ah, clar! Per això les pizzes es diuen pi-zzes, perquè són rodones.\n—L’infinit és un invent dels matemàtics per quan es cansen de comptar.\nAquest va ser el Big Bang de la meva carrera divulgadora. Amb l’ajuda del pinzell i les aquarel·les de Raquel GU (il·lustradora d’aquest llibre) comencem el nostre blog Mati y Sus Mateaventuras, ple d’històries farcides de matemàtiques o de matemàtiques disfressades de contes.\nEncara ens sorprèn la rebuda que va tenir el blog, en principi per a famílies, entre els professors de primària i secundària. I no només professors: gent que pensava que no li agradaven les matemàtiques ens escrivia per dir-nos que així les matemàtiques són boniques.\nNo té mèrit; les matemàtiques són boniques perquè ho són. L’únic que vam fer va ser mostrar-ho en context, dins d’històries. Encara avui dia molta gent associa les matemàtiques amb fer comptes, amb fer divisions o arrels quadrades, però això no són les matemàtiques. Les matemàtiques són, com ja he dit fa unes línies, un joc, un joc meravellós i poderós: són el que han de ser. Són el llenguatge que descriu el nostre món, són una manera de raonar amb lògica i elegància. Són la manera d’entendre el nostre univers.\n"Encara avui dia molta gent associa les matemàtiques amb fer comptes, amb fer divisions o arrels quadrades, però això no són les matemàtiques. Les matemàtiques són, com ja he dit fa unes línies, un joc, un joc meravellós i poderós: són el que han de ser"\nDes del 14 de maig del 2011 dedico part del meu temps a la divulgació, per a nens de 9 a 99 anys, conscient que a tothom li agraden les matemàtiques, només que alguns encara no ho saben.\nEl llibre que tens a les mans pretén demostrar això últim, que t’agraden les matemàtiques. Si ja ho saps, espero que disfrutis d’aquest passeig per la teva vida quotidiana trobant-les en gairebé qualsevol cosa que fas, des de lligar-te les sabates fins a aquesta ‘selfie’ en què has sortit tan bé, passant per subhastes, màquines de cosir, ‘Joc de trons’ i Google. Si ets dels que pensen que no els agraden les matemàtiques, deixa’m convèncer-te del contrari: tot el que fas n’està farcit i són apassionants. I si et convenço només et demano a canvi un favor: surt al carrer i crida que t’agraden les matemàtiques. Tan fort com puguis. Desgraciadament, encara al segle XXI, enmig de tanta tecnologia hi ha gent (amb un telèfon mòbil a la mà) que afirma el contrari, que assegura que les matemàtiques no serveixen per a res. Doncs bé, aquest sentiment que flota en l’aire és un fre a les rodes del futur de qualsevol país, perquè el futur s’escriu amb M de matemàtiques. El matemàtic Edward Frenkel té una frase tan curteta com eloqüent per explicar-ho: «Hi ha una petita elit que té el poder. I el té perquè sap matemàtiques i tu no». Fem, com diu el també matemàtic Cédric Villani, que saber i entendre matemàtiques sigui una prioritat nacional.\nPosa’t còmode, relaxa’t i deixa’t portar en aquest passeig per la teva quotidianitat. No voldràs caure en el costat fosc, ¿veritat? ¡Que la matemàtica t’acompanyi!\n"Si ets dels que pensen que no els agraden les matemàtiques, deixa’m convèncer-te del contrari: tot el que fas n’està farcit i són apassionants"\nFUTBOL: les matemàtiques n’encerten més que el pop Paul\n¿Recorden el Mundial de Futbol de 2010? Segur que sí. ¿I el famós pop Paul que predeia els resultats? Ja que no comptem amb ell (que en pau descansi), i no es coneixen equacions que ajudin a predir el resultat d’un partit, no faltaran els que en alguna competició trobin algun indici de victòria o derrota amb una nova bestioleta o en una taca a la paret... Si són menys ingenus que això, els proposo estudiar una mica de teoria de grafs per predir algun resultat.\nCada vegada que s’apropa un mundial, la nostra selecció s’enfronta a la missió gairebé impossible de renovar el títol aconseguit gràcies a Iniesta, Xavi, Xabi i companyia. A part d’una alimentació sana, descans i durs entrenaments, part de l’ajuda pot venir d’una disciplina matemàtica: la teoria de grafs, de la qual ja hem parlat. Hi ha diversos treballs que tracten d’estudiar les tàctiques de cada equip, els seus punts forts i les seves flaqueses en funció del graf de les seves passades associades (els vèrtexs són els jugadors i s’afegeix una fletxa entre ells de diferent gruix en funció del nombre de passades en aquesta direcció). En aquest sentit, es van fer particularment famosos en el mundial del 2010 dos matemàtics, Javier López Peña i Hugo Touchette, de la Queen Mary University de Londres.\n"Cada vegada que s’apropa un mundial, la nostra selecció s’enfronta a la missió gairebé impossible de renovar el títol aconseguit gràcies a Iniesta, Xavi, Xabi i companyia. A part d’una alimentació sana, descans i durs entrenaments, part de l’ajuda pot venir d’una disciplina matemàtica: la teoria de grafs"\nEn el treball van recollir totes les passades fetes en les diferents fases de joc i van arribar a predir el triomf d’Espanya. També van analitzar alguns partits específics, posant de manifest, per exemple, els enormes forats en les tàctiques d’Anglaterra contra Alemanya. Per a cada selecció, López Peña i Touchette van elaborar una xarxa de passades (‘passing network’) entre els jugadors durant tot el torneig i van analitzar com aquestes xarxes es comparen entre els equips. Touchette explica que «a cada jugador a la xarxa se li assigna una puntuació anomenada centralitat (‘centrality’) que mesura com de vital és per a la xarxa. A més valor de la centralitat, més gran serà l’impacte si aquest jugador falla per alguna raó. Aquest tipus d’anàlisi s’utilitza comunament per aconseguir les xarxes informàtiques més robustes, però també pot ser utilitzat per planificar l’estratègia del futbol».\n¿Com calculen la centralitat d’un jugador? En funció de diversos paràmetres, principalment tres: proximitat (‘closeness’), intermediació (‘betweenness’) i popularitat (‘PageRank centrality’). La proximitat de cada jugador és un valor assignat a aquest en funció de la seva distància mitjana a la resta de l’equip, de tal manera que un jugador ben connectat amb l’equip tindrà una distància mitjana petita i una proximitat alta. La intermediació mesura, en algun sentit, la importància d’aquest jugador en jugades que connecten dos companys més del seu equip, o dit d’una altra manera, l’impacte que treure’l produeix en el joc dels seus companys.\nEn aquest sentit, l’equip ha de procurar tenir una distribució uniforme d’aquest valor, la intermediació, entre els seus jugadors, per evitar el risc de dependre fortament d’alguns jugadors estrelles. Quant a la popularitat, convé assenyalar que, bàsicament, aquesta noció de centralitat coincideix amb el PageRank que Google utilitzava per indexar internet, donant més «pes» a algunes pàgines en funció de les pàgines que l’enllacen, per exemple. En el cas del futbol, la teva popularitat es mesuraria utilitzant, entre altres paràmetres, la probabilitat que un altre jugador molt popular decidís passar-te la pilota en lloc de continuar ell amb la jugada. El valor d’aquest últim paràmetre per a un determinat futbolista, evidentment, depèn dels valors de popularitat dels seus companys d’equip, i per això cal calcular-lo en conjunt.\nA part d’aquests tres paràmetres que mesuren el rendiment de cada futbolista, proposen també l’assignació d’un valor d’agrupació (‘clustering’) de l’equip, una mesura de la tendència dels jugadors de l’equip a agrupar-se, a passar-se la pilota els uns als altres. Calculats aquests valors, utilitzant dades de partits anteriors, ¿com es va fer la predicció Holanda-Espanya sense cap pop?\nLes xarxes de passades estudiades van revelar que els jugadors espanyols havien fet un nombre sorprenentment elevat de passades en aquest torneig (cosa que, d’altra banda, ja sap qualsevol aficionat al futbol tiqui-taca), gairebé el 40% més que Alemanya i dues vegades més que els holandesos.\n«Les xarxes de passades estudiades van revelar que els jugadors espanyols havien fet un nombre sorprenentment gran de passades en aquest torneig (cosa que, d’altra banda, ja sap qualsevol aficionat al tiqui-taca), gairebé el 40% més que Alemanya i dues vegades més que els holandesos»\n«L’equip es basa en passades ràpides que estan ben distribuïdes entre tots els jugadors, especialment entre aquells que juguen al mig del camp», va dir Javier López Peña. Però no només això; l’equilibri espanyol també es trobava en les passades que rebia David Villa, màxim golejador del torneig, amb una mitjana de 37 passades per partit, més que qualsevol altre davanter de la resta dels equips.\nAl contrari, el tipus de joc holandès era clarament ofensiu, amb un nombre molt baix de passades entre els jugadors, la majoria dels quals estaven dirigits als davanters. Segons López Peña, «el baix nombre de passades mostra que els holandesos prefereixen atacs ràpids, contraatacs, en lloc de jugades elaborades. Els seus objectius són sovint marcatges en jugades clau com els tirs lliures i utilitzen la seva presència física per vèncer els seus oponents». En funció d’aquestes dades van arribar a la conclusió que era més fàcil per a Espanya anul·lar el joc holandès i que, per tant, la victòria havia de correspondre a la nostra selecció; van publicar els esmentats resultats el dia 2 de juliol del 2010 (dies abans de la final). Així que ja sabem que la nostra selecció comptava, al seu favor, tant amb la teoria de grafs com amb el pop Paul: no podíem perdre.


Hotel Astoria Canazei Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 177 allotjaments a Canazei.\nVia Roma 92, Canazei, Canazei, Itàlia, 38032 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nHabitació Familiar Confort (2 Adults + 1 Nen) (Comfort Family Room (2 Adults + 1 Child) )\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Canazei, Hotel Astoria és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hotel Astoria és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, servei de despertador, escriptori, mini bar, balcó/terrassa a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com bany, sauna, camp de golf (a 3 km), piscina coberta, esquí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hotel Astoria és una selecció idònia per a la vostra estada a Canazei.\nChildren under 14 years of age have free access to the pool only until 18:15.


S'investiga per estafa un lloc d'Internet de caràcter pornogràfic\nLa policia investiga una presumpta estafa consistent en un canvi d'accés a Internet que passava de l'accés predeterminat a un de tarificació addicional, un número 906, sense advertir-ho a l'usuari. Dues personones d'Alacant ho han denunciat perquè s'han gastat uns 6.000 euros en telèfon. La policia no descarta més denúncies.\nLa policia espanyola investiga un lloc a la xarxa de continguts pornogràfics per les denúncies de dos usuaris. Els afectats creuen que se'ls ha estafat uns 6.000 euros. Segons la policia, el "modus operandi" és el següent: l'usuari es descarrega un programa anomenat Dialer, que fa que mentre l'usuari navega pel lloc d'Internet, tingui la tarifa que tingui, se li canvia l'accés per un número 906. La connexió amb el 906, un número de tarificació addicional, costa 0,91 euros per minut. L'estafa es fa per desconeixement. L'usuari es descarrega el Dialer, que és presentat com un antivirus, i el programa anul·la el soroll que produeix el mòdem per canviar de connexió. És a dir, l'internauta no percep res d'anormal fins que arriba la factura telefònica. Han estat dues persones de la ciutat d'Alacant les que han denunciat el fet.


Almassora inclou una ampliació de 60.000 euros en les bases per a ajudes d'emergència social - Diari Millars, informació local en valencià.\nAlmassora inclou una ampliació de 60.000 euros en les bases per a ajudes d’emergència social\nLa mesura agilitzarà la disposició de fons en cas de necessitat.\nEl departament de Serveis Socials ha incorporat una modificació en les bases que regulen la concessió de Prestacions Econòmiques Individualitzades (PEI) que obri la porta a una ampliació de la partida econòmica de 60.000 euros. Gràcies a esta nova clàusula la tramitació se simplificarà i el consistori reduirà el termini per a disposar dels fons.\nAixí les coses, Serveis Socials ha reservat 225.000 euros en el pressupost de 2018 per a ajudes d’emergència social, una quantitat que podrà elevar “fins a 285.000 euros en cas de necessitat i sense haver de tramitar unes noves bases”, com ha confirmat la regidora de l’àrea, Diana Belliure. La xifra excedeix els 232.213,35 euros que Almassora va destinar en 2017 a esta finalitat, de manera que l’equip de govern assegura disposar de marge econòmic per a l’assistència social.\nTal com reflecteixen les bases de 2018, les ajudes es concedeixen amb l’objectiu de contribuir al desenvolupament de les persones majors o en cas d’emergència social extraordinària. En el primer supòsit, Serveis Socials assisteix la ciutadania que, a causa de problemes motrius i sensorials, requereix realitzar una adaptació funcional de la llar, adquirir útils per a la vida diària o adequar un vehicle a motor per als desplaçaments.\nEn el segon dels supòsits, les prestacions que concedeix l’administració municipal estan orientades a cobrir necessitats urgents de persones en risc d’exclusió social. Estes situacions inclouen despeses imprescindibles per a l’ús de l’habitatge habitual o aspectes bàsics com l’alimentació o la compra de material escolar.\nCal destacar que les veïnes i veïns que reben estes ajudes han de comprometre’s a dur a terme accions que possibiliten la seua inserció social, com a formació, serveis comunitaris o treball per a combatre la desestructuració familiar. Així mateix, els beneficiaris hauran de cercar treball de manera activa. La convocatòria per a optar a les prestacions romandrà oberta fins al pròxim 31 d’octubre i les revisions de sol·licituds es realitzaran quinzenalment fins a eixa data.\nPost més nousCastelló explora la possibilitat d’establir una cooperació tècnica amb Perú en serveis socials\nPost més vellsI ara què? – L’opinió de Manuel Hernández


TECG - Notificació de canvis previstos i efectius que afecten l'assignació gratuïta de drets d'emissió de gasos d'efecte d'hivernacle de les instal·lacions sotmeses al règim de comerç.\nEls han de presentar les persones titulars o representants legals de les instal·lacions sotmeses al règim de comerç de drets d'emissió de gasos d'efecte d'hivernacle afectades per la Llei 1/2005, de 9 de març, quan la instal·lació haja experimentat un canvi de la capacitat, del nivell d'activitat o del funcionament, o tinga previst fer-ho, que produïsquen canvis significatius de capacitat, cessaments parcials o totals d'activitat o qualsevol altre canvi en la instal·lació que comporte un ajust de la seua assignació.\nImprés de notificació de canvis que afecten l'assignació gratuïta de drets d'emissió de gasos d'efecte d'hivernacle.\nFormulari per a l'adaptació de l'assignació atorgada (plantilla en format Excel de sol·licitud d'assignació gratuïta aprovada pel Comité del Canvi Climàtic de la UE).\nInforme metodològic per a la recoliida de dades de nous entrants i canvis de funcionament d'operació amb incidència en l'assignació (model en format Word d'informe metodològic aprovat pel Comité del Canvi Climàtic de la UE).\nNOTIFICACIÓ DE CANVIS PREVISTOS I EFECTIUS QUE AFECTEN A L'ASSIGNACIÓ GRATUÏTA DE DRETS D'EMISSIÓ DE DESPESES D'EFECTE HIVERNACLE\n-L'article 4 del Reial decret 1722/2012, de 28 de desembre, estableix que la informació relativa als canvis de capacitat, nivell d'activitat i funcionament de les instal·lacions subjectes a comerç de drets d'emissió, s'ha de presentar davant de l'òrgan autonòmic competent, com a tard el 31 de desembre de cada any.\n-Així mateix, els òrgans competents de les comunitats autònomes han de remetre la informació presentada a la Secretaria d'Estat de Medi Ambient en un termini màxim de deu dies des que l'hagen rebut.\n-L'òrgan encarregat de la resolució és la Secretaria d'Estat de Medi Ambient.\n- Directiva 2009/29/CE, del Parlament Europeu i del Consell, de 23 d'abril de 2009, per la qual es modifica la Directiva 2003/87/CE, per a perfeccionar i ampliar el règim comunitari de comerç de drets d'emissió de gasos d'efecte hivernacle (DOUE L140/63, de 05.06.2009).\n- Reglament 600/2012, de la Comissió, de 21 de juny de 2012, relatiu a la verificació dels informes d'emissions de gasos d'efecte d'hivernacle i dels informes de dades sobre tones-quilòmetre i a l'acreditació dels verificadors de conformitat amb la Directiva 2003/87/CE, del Parlament Europeu i del Consell (DOUE L181/1, de 12.07.2012).\n- Reglament 601/2012, de la Comissió, de 21 de juny de 2012, sobre el seguiment i la notificació de les emissions de gasos d'efecte hivernacle en aplicació de la Directiva 2003/87/CE del Parlament Europeu i del Consell (DOUE L181/30 de 12.07.2012).


Fòrum de Juliol-Agost 2012 | Quatretonda Informació\nHome » Fòrum »Totes les categories » Llegint actualment:\nFòrum de Juliol-Agost 2012\n08/07/2012 Fòrum, Totes les categories 15 Comentaris\nEscriu en aquesta secció “Participa” sobre qualsevol assumpte que t’interesse.\nFòrum Maig-Juny 2012\nForum Abril 2012\nForum Març 2012\nActualment hi ha "15 comentaris" en aquest article:\ntrodebac ha dit:\n10/07/2012 a les 21:28\nEstic veien el percal i es que et bull la sang. Com es possible que la gent estiga tant cega, es que sempre ho han dit i es ben cert, no hi ha més cego que aquell que no vol vore.\nEl cas es que a banda de tot el que diuen els del bloc en el boletí que han repartit, també li poden sumar que una setmana després de festes i encara hi ha carrers plens de runa, botelles i papers. Per no parlar de la quantitat de barreres que a dia de hui encara estan montades i ocupant lloc a més de les rodes que s’han possat de moda i que ara impedeixen que la gent puga aparcar o circular per dins del poble.\nI es que en el meu poble hi ha una dita, “això és pagar i plorar” exactament el que estem fent ara els quatretondins, l’acalde es posa un sou perquè segons el,l si no cobra l’alcalde no és bo i ara resulta que el poble està més mal gestionat que mai.\nbarreres ha dit:\n11/07/2012 a les 20:56\nSi et molesten les barreres, crec que ningú es queixarà de que les lleves (agafa unes claus del 17 i a desmontar), no ens enganyem, llevar les barreres sempre ha sigut cosa dels festers, lo que passa es que estos fester pa fermos una discomovil si que son bons pero pa fer el que se suposa que fan els festers no ho son. A cadascu les seues culpes, i les barreres son cosa dels festers\njajaja ha dit:\n12/07/2012 a les 8:57\nQue mal vos sap no haver-hjo pensat vosaltres. La primera vegada que es gasta eixe edifici per a algo desde fa molts alnys. Donava pena el arxiu alli dins i tot ple de runa. Pero clar entonces estaven els teus… Ja havera volgut jo vore a Rafel o David i companyia montant i desmontant barreres com ho estan fent ara l’alcalde i alguns consejals amb companyia dels festers que van, si este any que per desgracia no ha entrat la gent del paro a treballar i haveren tingut que fer-ho ells, segurament l’hi haveren tirat la culpa a la generalitat i no haveren fet bous. Per a variar\nI ara a festes que tambe aniran els del bloc i del psoe a la provesons o sols aniran als convits a fartar. AIXO SI QUE SABEN FER BE!!!!!!\njaja ha dit:\n12/07/2012 a les 9:46\ndoms bé?, respira que t’agarrarà algo\n12/07/2012 a les 11:10\nTranquil que a estes altures no m’agarra res, ja estic acostumat a la força d’aguantar als que estaven i que sels omplira la boca diguent que tot estava be i la culpa es dels altres.\nDorc no sas tu com de agust saben que ja no poden fer cap ensisamada de les seues.\nJoanjo ha dit:\n14/07/2012 a les 13:41\nMira espavilat. Ara l’alcalde i un regidor desmonten barreres i pareix que siga tot el del món.\nDoncs jo he anat alguns anys a montar barreres (abans de bous) i després a desmontar-ne amb els homes de l’ajuntament quan mon pare era regidor i no se m’han caigut els anells ni he tingut interés en publicar-ho a ningun lloc. Ara l’alcalde ( que cobra 1200 i pico euros al més de l’ajuntament) va a desmontar barreres i pareix que faça tot el del món. Doncs no està mal que treballe una mica i no cobre soles per estar escrivint a les xarxes socials en hores de treball.\nantijoanjo ha dit:\n14/07/2012 a les 21:39\nMolt bé Joanjo, continua aixina…\n15/07/2012 a les 18:10\nSi que eres intel·ligent que no saps dir res més…\njoanjoanet ha dit:\n16/07/2012 a les 20:09\nJoanjo for president\n12/07/2012 a les 16:38\nNeus hi ha el vaig dir l´altre dia que avorer quant ten curres una del bloc, sempre teu curres en els mateixos.\nesmorzar ha dit:\n12/07/2012 a les 19:39\nEm sap greu desil·lusionar-te, però crec que t’has precipitat, no soc ixa que dius, de fet sóc xic i no sóc del Bloc com sembles insinuar,\nJo faig les imatges que em fan gràcia i a partir de fotos que corren per les xarxes, però si vols supose que tu també podràs fer la caricatura que cregues, del que cregues, de qui vulgues i penjar-la com ho he fet jo.\nAixí que si vols ja ho saps, però no em digues que hem de fer els altres.\n12/07/2012 a les 20:41\nCom he vist que t’agraden, et deixe una altra imatge, aquesta no és tan divertida com les altres, realment és molt trist que una persona es pose un sou per a dedicar-se a escriure mamonades, mentires i tonteries partidistes en fòrums, en l’horari que deuria estar treballant.\n17/07/2012 a les 18:57\nJaja jo almenys no m’amague, i no tinc por de dir qui soc. És molt fàcil clavar-se amb algú des de l’anonimat. Si fores prou valent/a t’identificaries, però comprenc que tingues por de fer el ridícul.\nxoanxo ha dit:\n17/07/2012 a les 22:46\ntens rao joanjo, eres valent, no com part de la gent que fa burla en esta Web i no diu qui es, pero feta la llei feta la trampa o tots moros o tots del bloc\n18/07/2012 a les 11:20\nJo parle per mi, i pel que m’afecta. La resta de la gent ni se qui és ni m’importa. Però no pense contestar-li més a un anònim. Tu si vols continua a la teua com fins ara.\nPer seguretat, per enviar el comentari has de calcular la següent operació. 7 − 3 =


L'ILLA DELS FANTASMES. STEVENSON, STEVE. 9788415235552 Margen Libros\nUna graciosa tripulació d'aspirants a pirates que es enfronta aventures i missions d'alt risc. L'escola única al món en on la tripulació i els futurs bucaners fill entrenats per viure les més perilloses i apassionants aventures. Després d'haver arriscat la pell a una tempesta espantosa, els llobatons de mar naufraguen a Isla Presonera, un lloc amb una sinistra fama realment! No es veu ningú voltant ... Però, 'llavors', de qui és la veu que els persegueix per la lúgubre fortalesa? I Qui fa saltar les trampes dels subterranis? No sera ... sense fantasma?\nVista previa: L'ILLA DELS FANTASMES


Bal ha sostingut que la idea de Ciutadans no és "nova" - ja es va debatre a la taula de negociació per a la Transició fa gairebé mig segle- però sí que és "molt seva", perquè l'exlíder de Ciutadans Albert Rivera ja s'havia expressat en aquesta línia\nJoan Carles Meneses | dimecres, 25 de maig de 2022\nNou canvi de rumb a Ciutadans , que ja no sap com gesticular per no passar al club dels partits extints durant la propera legislatura. Després d'una ferma defensa de la Constitució per abordar el conflicte català, tancant-se a qualsevol renovació de la Carta Magna, ara han canviat d'opinió i demanen eliminar per sempre l'article 2, que fa referència a les “nacionalitats” i “regions” d'Espanya .\nEl vicesecretari general i portaveu adjunt de Ciutadans al Congrés, Edmundo Bal , ha recuperat un debat superat a la Transició, defensant aquest dimarts que totes les comunitats autònomes han aconseguit el seu "sostre competencial", amb "poques excepcions", a nivell d'igualtat entre elles, per la qual cosa no "té sentit" mantenir el terme "nacionalitats" a l'article 2 de la Constitució, tal com ha proposat la formació taronja.\nInés Arrimades amb Edmundo Bal @ep\nBal ha sostingut que la idea de Ciutadans no és "nova" - és una discussió tancada des de fa gairebé mig segle- però sí que és "molt seva", perquè l'exlíder de Ciutadans Albert Rivera ja s'havia expressat en aquesta línia. Així, ha matisat que no es tracta d'un "concepte pejoratiu", encara que sí que ha estat "aprofitat pels nacionalistes" per "invocar la diferència" entre els territoris que componen Espanya. "Parlar d'una nacionalitat dóna privilegis, un fonament per reclamar un tracte diferent respecte a altres regions i altres comunitats autònomes", ha explicat.\nPer Bal, el moment "culmen amb efectes jurídics" del terme "nacionalitats" va ser la reforma de l'Estatut de Catalunya negociada amb l'expresident José Luis Rodríguez Zapatero , en el marc de les "eternes concessions als separatistes per aconseguir beneficis polítics a curt termini". En aquesta línia, ha indicat que ja l'any 1978, el terme es va incloure a la Carta Magna "com a concessió per als nacionalistes" . "Ja des del començament té un element de distinció, nacionalitat i regió no són el mateix", ha insistit Bal.\n" Després de 40 anys els separatistes s'aprofiten de la distinció i a cap comunitat li agrada ser de segona ", ha continuat el portaveu adjunt de Ciutadans al Congrés, que ha precisat que, actualment, les comunitats "són més o menys iguals", amb algunes excepcions en competències que algunes tenen transferides, com la vigilància penitenciària al País Basc.\nAixí, ha explicat que Ciutadans es recolza en un estudi del Consell d'Estat que data del 2006, que advoca per llistar totes les CCAA i Ceuta i Melilla a l'article 2 de la Constitució precisament perquè les comunitats espanyoles són "iguals" i, per exemple, gestionen internament els serveis públics.\nA més, el diputat taronja ha defensat que les constitucions "no s'han de modificar gaire", però sí que han d'"adaptar-se a la realitat" -la de Ciutadans-. En aquest sentit, ha recordat que Ciutadans defensaria altres reformes constitucionals si s'obrís el meló, com la preferència de l'home sobre la dona a la línia de successió per a la Corona.\nAlhora, ha defensat que la proposta de Ciutadans per modificar l'article 2 de la Constitució busca "forçar el debat", més en el marc de l'actualitat "a causa del gir del PP, que ara defensa el nacionalisme". Per això, la formació taronja busca "que tothom es pronunciï".\nEn aquesta línia, Bal ha criticat que el PP hagi ressuscitat aquest debat els darrers dies, en al·lusió a la polèmica per les declaracions del coordinador del PP, Elías Bendodo, sobre que Espanya és un Estat plurinacional , unes paraules durament criticades per Ciutadans i Vox. Segons Bal, és "absurd i ridícul recuperar aquesta filosofia".


Apartament przy Arka Spa Kolobrzeg Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartament przy Arka SpaApartamentUl. Sulkowskiego 11A, Dzielnica Uzdrowiskowa, Kolobrzeg, Polònia, 78-100 - Veure al mapaExcel·lent8,4Basada en20comentarisApartament przy Arka SpaVeure més fotosplatjaVeure més fotosVeure totes les 38 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Kolobrzeg, no busqui més enllà de Apartament przy Arka Spa. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Apartament przy Arka Spa ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, ascensor, caixer automàtic a l'espai, canvi de moneda, lloguer de bicicletes. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de parc infantil. Apartament przy Arka Spa és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Kolobrzeg.


L'ESCUMA DEL DIA: Cal barber i altres cases\nCal barber i altres cases\nPujant pel carrer de la plaça entrava jo al carrer Sant Antoni sense cap esperança, vull dir, no m’esperava que el carrer ja s’hagués acabat de guarnir i no recordava que s’hagués iniciat ja aquell escenari de nou; així vaig jo per la vida, poc lligada. Un somriure em va corbar la línia de la boca mentre avançava pel carrer mariner i vaig recordar que faltaven poques hores per començar la festa. El tros de carrer ja se sap no és llarg i amb poc temps vaig fixar la línia del meu somriure en una ganyota, més caiguda, més baixa, com la d'aquells ninots que s’afegeixen en els missatges d’internet, ara els llavis inflats a proa. És interessant com els temps s’acomoden a les circumstàncies, estem en època de crisi i l’atrezzo del carrer més engalanat prenia aquest any una dimensió gairebé fantasmagòrica, amesurada i seca, sumament ensopida. A falta de gent, era l’hora més alta de la calor del dia, avançava jo i res em feia pensar que era un dels escenaris més cuidats de la festa, fredor i sobrietat, una falta d’ànima concretava el que veia, carai si que va de debò la crisi, renegava. Anava a tombar ja cap a casa quan a poc més de 5 metres la meva mirada es va aturar de cop i el meu pas va retrocedir sense cap dubte; els meus ulls havien captat algun símptoma de festa, pressentia vida; em vaig apropar i amb la durada que permet fer tres passes va tornar a instal·lar-se el somriure a la meva cara; com si m'hagués petonejat un àngel el rostre se'm va omplir de cop de tendresa, el cor va cedir sobtadament; em vaig trobar, per fi, amb un raig gran de vida, allò si que era magnífic i exclusiu, allò no era una posada en escena,, era tot un homenatge a la festa a través d' una persona, i a una persona mitjançant la festa. Em trobava davant “Cal Barber”, un desplegament d’amor en una botiga, un oasi en aquell desert, una ànima. La fotografia d’en Sardà mullat fins la melsa, roba blanca arrapada al cos, pistola d’aigua a l'espatlla i una barretina mig tombada acompanyaven un somriure de festa major, possiblement la darrera; a la dreta de l'imatge en color, repeteixo immensa tant de forma com d'afecció, com desats a l' intempèrie, descansaven damunt un moble antic vells estris de barber vell, veritables joies; aquell aparador li rendia els honors al seu barber, però a qui més a la seva persona; alguna cosa més posava gala a l'espai però no calen més dades.\nPer aquella connexió nerviosa que fa que el conscient es trobi amb allò mai pretès, el meu pensament va córrer cap a la Maria; ella, mocador al cap i pinta de pirata també va gaudir amb els seus de la seva darrera festa; feliç i plena ens va acompanyar i avui em torna l'enyor i des d' aquest aparador li faig l'ullet. Perquè les festes són dels vius i dels morts, són ruixades i silencis, dels pobres i dels rics, són rialles i gemecs, les festes són al carrer i a casa. Ahir no vaig tenir ganes, no per enyorament si no perquè sé que les diferents formes de celebrar la festa resten amagades en un espai petit de la nostra llibertat perquè les utilitzem segons el cas, segons la circumstància, i aquest any, any de crisi, jo he trobat la forma de celebrar-la amb el record de l'absència d'ella i d'altres. La festa, però, continua, sempre.\nPublicado por Endora en 10:11\naquest any m'ho miro des de la terrassa i tinc sensacions extraterrestres.\nEm diverteixo observant aquest carnestoltes repetitiu.\n...i el millor de tot és que m'ho passo bomba (des de la terrassa) esperant el darrer petard del castell de focs que acostuma a ser el millor moment de totes les festes!\n10 de julio de 2009, 13:56\nAgost o els dies comptats\nAmb cos de dona


Cas Marta del Castillo: Carcaño declararà com a testimoni el maig de 2022\nEls investigadors donen molta credibilitat a les últimes declaracions de Carcaño sobre el lloc on es troba el cos\ndimarts, 23 de novembre 2021 - 22:44h\nLa família de Marta del Castillo torna a tindre un fil d'esperança. El cas de la mort de la seua filla ha donat una nova bolcada i Miguel Carcaño declararà com a testimoni davant el jutge el mes vinent de maig de 2022 durant el judici al Cuco.\nEn un moment en el qual els investigadors donen molta credibilitat a les últimes declaracions de Miguel Carcaño sobre el lloc on es troba el cos de Marta del Castillo, el detingut haurà de declarar com a testimoni en el judici contra el Cucoi la seua mare.\nPresumptament van mentir en el judici celebrat en 2011 en l'Audiència de Sevilla contra els quatre adults acusats del crim de la jove sevillana.\nFrancisco Javier García, el Bufó, i la seua mare, Rosalía García, seran jutjats entre el 26 de maig i el 9 de juny de 2022 acusats d'ordir un pla per a enganyar el tribunal que jutjava la mort de la jove sevillana Marta del Castillo el gener de 2009.\nLa família de Marta sempre es va mostrar disconforme amb què s'acusara Carcaño com a únic responsable i existeix la possibilitat que algú tinga la decència i la humanitat d'informar del que realment va succeir.\nFrancisco Javier García, que era menor quan va morir Marta, va ser condemnat a dos anys i onze mesos d'internament en un centre per encobrir el crim, pel qual Miguel Carcaño va ser condemnat a 21 anys de presó.\nUn jutjat d'instrucció va imputar al Cuco, a la seua mare i al seu pare, Ángel Manuel Romero, ja mort, per un presumpte delicte de fals testimoniatge, ja que el jutge entén que "tots ells van ordir un pla que tenia com a única finalitat enganyar el tribunal sobre el realment esdevingut el dia 24 de gener de 2009", quan Marta del Castillo va ser assassinada.\nEl 'Cuco', la seua mare i el seu pare haurien "ordit un pla" per a enganyar el tribunal\nRecorda el magistrat que el 25 d'octubre de 2011, quan ja era major d'edat, el Cuco va prestar declaració en qualitat de testimoni i va assegurar, "de manera falsa", que la vesprada del 24 de gener de 2009 no havia sigut a la casa de Miguel Carcaño, on Marta del Castillo va ser assassinada.\nEl Cuco va declarar que aqueix dia havia estat amb uns amics "en franges horàries diferents de les reals", segons l'acte del jutge Carlos Maó, i que al voltant de les 23.30 hores es va trobar amb el seu pare, que havia eixit a tirar el fem i després va pujar a la seua casa i no va eixir.\nAquesta versió va ser la mateixa que va donar el seu pare, mentre la seua mare va assenyalar que va eixir amb el seu marit a prendre una copa i que van tornar al seu domicili al voltant de la 1.30 o 2.00 hores, i que llavors va entrar en el dormitori del seu fill, "el va veure ficat al llit i li va fer una besada".\nPer al jutge, existien motius suficients per a pensar que no és cert que el Cuco es trobara amb el seu pare quan anava a tirar el fem, a més de posar en dubte fins a quina hora van estar en el bar.\nDesprés de complir la condemna, el Cuco es va mudar a Rognac, un poble de la regió francesa de Provença-Alps-Costa Blava. El cos de Marta del Castillo segueix en parador ignorat i el principal condemnat, Miguel Carcaño, en la jaqueta del qual es va trobar sang de Marta, ha donat fins a 9 versions dels fets.


clarapita | Comerç la Ràpita\nArtesanía en el paseo marítimo\nRecordad que las tardes de agosto (a partir de las 18.30 h) encontraréis una muestra de artesanía en el paseo marítimo de la Ràpita organizada por la Asociación de Artesanos de la Ràpita. Artesanos y maestros artesanos de la Ràpita y las Tierras del Ebro os esperan con sus creaciones: joyería, cerámica, madera, pintura, fotografía, jabones …\nComprar productes de proximitat al Mercat de la Ràpita té avantatges! Cada dijous les botigues del Mercat de la Ràpita ofereixen descomptes als seus productes. Per aquest dijous els descomptes són:\nMoll a 10.80€ el kilo\nEscrita a 6.80€ el kilo\nCaballa a 5€ el kilo\nÒssos de bullir, 1,50€ el kilo\nCarn picada 4,00€ el kilo\nCostella de porc a 4,50€ el kilo\nLlom a 5,00€ el kilo\nPimento Italia Italia 1.25€ el kilo\nCierra extra a 3.80€ el kilo\nL’Asssociació d’Artesans de la Ràpita ha organizat una exposició a l’Església Nova. Us convidem a visitar-la els dies 8 i 11 de desembre de les 11.00 a les 14.00 hores i de les 17.00 a les 20.30 hores. A més podreu col·laborar amb la campanya “Els seus drets en Joc” de la Creu Roja. Tan sols heu de portar una joguina nova, no bèl.lica ni sexista. Fem que cap menut es quedin sense joguina aquest Nadal.\nPer aquells que us agrada la història fins al 18 de desembre us podreu endinsar en la Ràpita de Carles III a través d’una atractiva visita teatralitzada. Podeu fer la vostra reserva a l’Estació Nàutica de la Ràpita.\nVídeo: Mercat de la Ràpita\nAl mercat de la Ràpita, productes de proximitat!


El possible final dels diners físics: l'euro digital - 11ONZE\nEls diners digitals han arribat per quedar-se encara que per a molts siguin un gran desconegut. Podria significar això la fi dels diners físics tal com els coneixem?\nCada cop estem més acostumats a pagar per mitjans electrònics, perquè és fàcil, còmode i no necessites portar efectiu a sobre. Ja hem sentit a parlar de les criptomonedes, bitcoins i de les criptodivises. Per aquest motiu, Europa no es vol quedar enrere i crearà la seva pròpia moneda digital, com ja han fet països com la Xina, Suècia o l’Uruguai.\nSegons el Banc Central Europeu (BCE), aquesta moneda digital podria arribar d’aquí a uns 4 o 5 anys.\nL’euro digital és el que coneixem com una moneda electrònica gestionada i supervisada pel BCE que tant la podran utilitzar els ciutadans com les empreses per pagar, i que no substituirà en cap manera els diners en efectiu, sinó que els complementarà. És el que es coneix com una moneda digital emesa per un banc central, és a dir, una CBDC (Central Bank Digital Currency).\nEl que sí que és clar és que l’euro digital no serà una criptomoneda, ni un criptoactiu, ha dit el BCE, ja que compta amb el suport de l’Eurozona i seguirà sent la moneda de tots els estats membres.\nQuan el podrem utilitzar?\nEncara no està fixada una data de llançament, l’únic que sabem és que possiblement serà operatiu d’aquí a 4 o 5 anys aproximadament. En qualsevol cas, crear un tipus de moneda com aquesta, digital, segura, accessible i eficient comporta temps. Recentment el BCE va fer una enquesta pública a la població per veure quin era l’interès sobre la necessitat de crear aquesta moneda digital, la qual va indicar que hi ha una necessitat i una demanda real.\nI quins avantatges tindrà?\nSeria una alternativa als diners en efectiu en situacions extremes, com ara catàstrofes, en les quals no es pugui utilitzar l’efectiu i en les quals els mitjans de pagament tradicionals, com ara els TPV, no funcionin. Permetria efectuar pagaments més segurs i més ràpids sense intermediaris. També promouria la innovació financera, així com la inclusió en el món de les finances dels països en vies de desenvolupament, cosa que ara els és difícil.\nQuina diferència hi ha entre l’euro digital i les criptomonedes?\nLes criptomonedes no són diners del Banc Central, per tant, la principal diferència és que els preus de les criptomonedes són volàtils i estan recolzades per empreses o inversors privats.\nAmb la posada en marxa de l’euro digital, el BCE estaria blindant l’euro, i permetria als ciutadans utilitzar aquesta forma de pagament de manera segura. Però no tot són bones notícies. Quan utilitzem l’euro digital s’elimina la privacitat que ara tenim amb els diners físics.\nLa competència de l’euro digital\nUna bona part dels Bancs Centrals estan treballant en el desenvolupament de monedes digitals, però hi ha alguns països que ja tenen el procés molt més avançat. En podem destacar tres: d’una banda la Xina, de la qual es desconeix la data de posada en marxa de la moneda digital, anomenada eYuan, però s’estan fent proves del funcionament d’aquesta moneda en transaccions al detall. D’altra banda, l’e-Krona, que és la criptomoneda de Suècia i que el Banc Central ja ha començat a provar. I també l’e-Peso, del qual es va fer una prova pilot l’any 2017 per poder analitzar-ne la idoneïtat.\nSegons Christine Lagarde, directora del Banc Central Europeu, l’euro digital és un mitjà de pagament en estudi i del qual es podria fer una prova pilot aquest any 2021, tot i que la seva entrada en funcionament encara es farà esperar. Sigui com sigui, l’entrada de la moneda digital suposaria una autèntica revolució de l’economia tal com la coneixem.\njuliol 20, 2021 at 3:36 pm\nM’inicio al tema del diner digital. Va bé llegir, gràcies.\njuliol 7, 2021 at 10:42 pm\nSerá un bon que l’euro digital, ja que poder assegura més estabilitat que les criptomonedes\njuliol 8, 2021 at 6:04 am\nSegurament Alicia. Per altra banda, pensa que les criptomonedes no estan regulades\njuny 17, 2021 at 4:46 pm\nNo sé si és cert, pero vaig llegir ja fa alguns mesos ,que a Suissa ,moltes empreses paguen entre elles ,en monedes virtuals que ells mateixos s,han inventat. De tota manera la vostra expicació m,ha interessat. Gràcies.\njuliol 8, 2021 at 9:38 am\nCom a curiositat, Carme, tinc entès que el cantó suís de Zug accepta, des del febrer d’enguany, el pagament d’impostos amb bitcoin, fins a un import de 100.000 CHF.\njuny 18, 2021 at 6:28 am\nGràcies per la teva aportació, Carme! Salutacions!\nabril 30, 2021 at 11:16 pm\nmaig 1, 2021 at 1:34 am\nGràcies Joan, desitjo que t’hagi agradat aquest article. Recorda que tens molts més a la secció Magazine. Una salutació i ens veiem a la Plaça.\nJoan Jou i Buch says:\nabril 22, 2021 at 11:46 pm\nNo és certa l’afirmació que totes les criptomonedes siguin volàtils, hi han moltes StableCoins, monedes referenciades a una moneda fiat, sobre les que s’està edificant tot un nou model econòmic.\nabril 27, 2021 at 7:07 pm\nSi, Joan, és veritat el que dius…, però tot essent així, això no està garantit al cent per cent… M’imagino que és aquesta la interpretació que li volia donar el redactor de l’article… Ningú sap exactament que passaria amb les criptomonedes si hi hagués un daltabaix com el que va succeir l’any 2.007 amb les hipoteques brossa als EEUU, salvant les diferències, clar…\nabril 23, 2021 at 7:43 pm\nQue interessant. Bon matís


Servei mèdic – CIDE-PROVES\n2) Derivació, si fos necessari, d’accidents i incidències mèdiques als centres mèdics privats contemplats a l’assegurança mèdica de l’escola (enguany Clínica Juaneda) i/o als hospitals públics si la urgència ho requerís.\n3) Supervisió dels menús del menjador amb l’objectiu de garantir un menú variat i saludable i l’adaptació individual a aquells nins que tenen alguna intolerància/al·lèrgia alimentària i/o una altra problemàtica.\n7) Coordinació amb el 061 de la formació permanent dels treballadors del centre en prevenció d’accidents i primers auxilis. I formació d’higiene alimentària al personal de cuina i menjador.\nSi fossen necessàries exploracions complementàries, punts de sutura i/o altra acció no urgent, i la situació general del nin és bona, es criden els pares per acompanyar-los a l’hospital. L’assegurança mèdica d’enguany té concertats la Clínica Juaneda. Independentment, els pares poden dur-lo a la seva assegurança privada o al centre públic que pertoqui.\nLa primera passa és tenir un informe del metge especialista o pediatra del nin. Després demanar una reunió amb el tutor i la metgessa del centre per definir les pautes d’actuació.\nHe d’informar el tutor a través de l’agenda i/o a l’entrada de classe (Infantil). Cal aportar la recepta mèdica, el medicament i les indicacions oportunes.


El mercat de llibres de text de segona mà arriba a la xarxa\n14 abril 2021 07:58\nEl mercat de llibres de segona mà arriba a la xarxa. Www.relibrea.com és la web des d'on es poden comprar o posar a la venda llibres de text sense cap cost addicional, només el que indica la seva fitxa. En pocs mesos ja s'hi poden trobar més de 35.000 títols i a Balears més de 460.\nAquest portal ha estat una iniciativa de dos emprenedors espanyols que han exportat la idea dels països nòrdics.\nLa tornada a l'escola, un maldecap per les famílies de les Illes\nLa tornada a l'escola, un maldecap per les famílies de les Illes. Entre les mesures d'estalvi que els pares balears adoptaran aquest any per la 'tornada a l'escola' destaca la comparació preus com afirma el 86,7% dels enquestats, seguit d'un 66,6% que reutilitzarà llibres i un 6,7% que sol·licitarà beques i el 408% que estalviarà en transport. Altres mesures que s'utilitzaran són, per aquest ordre, estalvi en transport i estalvi en menjadors (40% respectivament) i finalment, eliminació les activitats extraescolars i ús d'uniformes prestats o antics (26,7% respectivament), segons dades de Rastreator.com.


Viajando por Japón és un blog que pertany a una agència de viatges especialitzada en el Japó i que persegueix facilitar la visita de turistes espanyols al Japó i viceversa. Ofereix tot tipus d'informació relacionada amb la cultura japonesa: tant gastronomia, festivals, com a llocs d'oci.\nMemorias del Mundo és un blog de viatges que té com a objectiu explicar llocs i societats des d'un punt de vista social.\nBloc amb una extensiva descripció de viatges per tot el món i amb un èmfasi especial en el continent asiàtic. Fet i pensat en català, recull les experiències viscudes per aquests viatgers àvids de conèixer i entendre els costums de cada país que visiten. El Japó, Indonèsia, Birmània i una pròxima Ruta de la Seda ocupen un lloc privilegiat en aquest anàlisi exhaustiu del continent més multicultural i exòtic.\nBuscando Historias - Xina\nEl següent bloc forma part d'un ambiciós website que permet la publicació d'històries de tot el món en diferents tipus de formats, combinant l'audiovisual amb el text. L'apartat sobre la Xina presenta reportatges excel·lentment creats que mostren la realitat del país de forma fidedigna i formalment perfecta.\nAquest blog pertany a una agència de viatges que ens convida a descobrir un dels països més exòtics del Pacífic, Filipines. A més a més de proposar-nos destinacions i itineraris, actualitzen amb interessants entrades sobre la cultura o la gastronomia filipines. Sens dubte, es tracta d'una forma interactiva d'acostar-nos més a aquesta meravella oceànica amb la temptadora oferta de poder visitar-la.\nBloc personal d'una parella espanyola afeccionada a viatjar. Les seves destinacions inclouen països com Tailàndia, la Xina, Indonèsia o Vietnam entre d'altres. A més a més de compartir les seves experiències, proposen al viatger rutes a seguir durant la visita d'Àsia.\nMón Nomada té la intenció de motivar, inspirar i ajudar a tot aquell que agafant un temps lliure, ja siguin 2 setmanes o un any, decideixi sortir a viatjar o a treballar pel món.\nBlog personal d'una argentina que ha viatjat per diferents països asiàtics. En ell podreu trobar toda la informació necessària per a organitzar el vostre viatge a l'Àsia a través de consells, una guía per països i ciutats i les seves pròpies experiències. Tot i que està dirigit especialment a les dones de parla hispana, la informació és útil per a tot viatger curiós.\nBloc personal de Gildo Kaldorana dedicat a Indonèsia, Singapur i Tailàndia. L'autor del bloc que viu entre Barcelona, Jakarta i Sant Sebastià ens ofereix consells, receptes, paraules en indonesi i altres curiositats entorn a aquests països.


Mobile media consumption in France by Philippe Dumont 1534 views\nSửa Máy Thẻ Giấy Bị Lỗi in Sai Ngày... by Le Nhat 83 views\nStrengthening Adobe’s Enterprise Pl... by Craig Randall 2549 views\nMercè Seguí , ATE at Casal d'Acollida Ses Ufanes (ATE)\n2.

Treballam amb la lletra de pal (majúscula) ja que els infants estan més preparats madurativament per realitzar el seu traç.

\n3.

Treballam a partir del so de les lletres i no del seu nom.

La P és la /p/ i no la “pe”\n4. - El seu nom propi - Nom dels amics - Referents

L’acompanyam d’alguna paraula que l’infant conegui

\n5. FASES QUE SEGUEIX L’INFANT EN L’ADQUISICIÓ DE L’ESCRIPTURA.\n6.

Primer fa el dibuix perquè no és capaç de diferenciar l'objecte i el nom de l'objecte.

1a Fase: Escriptura Indiferenciada

Després l'infant imita els aspectes i l'acte d'escriure de les persones adultes fent gargots, rodonetes, palets,... (ja no són dibuixos)

Ja sap que dibuixar és diferent d'escriure.

\n7.

Durant aquest període l'infant empra les lletres que sap (normalment les del seu nom, noms dels companys ...) Ja saben que una paraula està composta per lletres i que aquestes no són iguals.

2a Fase: Escriptura Diferenciada\n9.

Els infants comencen a adonar-se que hi ha alguna relació entre l'escriptura i el so. Escriuen, així per a cada síl·laba una lletra, aquesta lletra es pot correspondre amb les lletres de la paraula o no.

3a Fase: Escriptura Sil·làbica\n10. Una lletra corresponent a cada síl·laba amb el seu valor sonor. Una lletra corresponent a cada síl·laba però no amb el seu valor sonor.\n11.

Els infants comencen a escriure més d'una lletra per a cada síl·laba. Saben que a cada so li correspon una grafia. En aquest nivell la impressió que té l'adult quan mira les produccions dels infants és que s'han deixat lletres.

4a Fase: Escriptura Sil·làbica - Alfabètica\n13.

Quan escriu estableix la correspondència entre sons i grafies.

4a Fase: Escriptura Alfabètica


"Quan marxi l'anticicló aixecarem el límit de 80"\n2 min. Barcelona 10/02/2011 10:27\nLa directora general de Qualitat Ambiental, Assumpta Farran, assegura que "la normativa europea" en matèria de contaminació ambiental "és incomplible absolutament per tothom", ja que, segons ha explicat, "es basa en càlculs de laboratori" que no es poden reproduir en la realitat. Per això, no s'ha mostrat especialment preocupada per l'expedient obert per la Fiscalia per analitzar el compliment d'aquestes exigències a Barcelona.\nEntrevistada a El Món a RAC1, Ferran ha assegurat que "en el tema mediambiental no hi ha blancs ni negres, tot són grisos", i ho ha exemplificat. Segons ha dit, els motors de gasoil emeten menys CO2 però més partícules que la benzina, i per tant és un combustible més adequat per a l'àmbit urbà, però no tant per a altres àrees. També ha explicat, entre d'altres coses, que la velocitat a la qual els cotxes contaminen menys és "entre 70 i 110 quilòmetres per hora", i que, per tant, les zones 30 són una bona mesura de pacificació del trànsit, però no contribueixen a reduir la pol·lució. "A velocitats molt baixes, un cotxe va molt revolucionat i contamina molt", fins al punt que un vehicle "a 120 contamina menys que a 20" quilòmetres per hora.\nSobre l'anticicló que obliga a mantenir la velocitat màxima a 80, la previsió indica que es retirarà durant el cap de setmana, i Farran ha avançat que "quan se'n vagi, s'aixecarà el límit de 80". "Però si torna a venir, ho tornarem a fer", ha advertit. Farran també ha explicat, però, que no tots els anticiclons han de generar situacions com aquestes: "A l'hivern generen més pol·lució", ha explicat.


El Teatre Micalet estrena 2 muntatges mallorquins - VilaWeb\nEl Teatre Micalet estrena dos muntatges mallorquins: ‘Smiley’ i ‘La classe’\nEl primer es podrà veure aquest cap de setmana · Ha guanyat diversos premis\n31.01.2019 - 22:43\nActualització: 31.01.2019 - 23:43\nEl Teatre Micalet de València acaba d’estrenar l’obra Smiley de la companyia mallorquina el Somni Produccions. Escrita per Guillem Clua i dirigida per Joan M. Albinyana, explica una història d’amor entre dos homes: Àlex i Biel, interpretats pels actors Joan Toni Sunyer i Héctor Seoane. Els dos protagonistes d’aquesta comèdia romàntica vénen de mons tan diferents que es fa difícil de pensar que de la seva trobada fortuïta pugui sortir-ne una vertadera relació. Però Smiley, amb uns diàlegs brillants, plens d’ironia, i uns personatges entranyables, ens fa veure que tots som igualment vulnerables davant l’amor.\nD’ençà que s’estrenà, Smiley ha guanyat uns quants premis: el premi Time Out 2013 al millor espectacle, els premis Butaca a millor espectacle de petit format i millor text; el Queer Theatre Awards 2016 a la millor obra (Atenes); i el premi Florencio 2018 a la millor comèdia (Uruguai). A més, l’autor Guillem Clua ha estat guardonat tres vegades amb el premi de teatre Ciutat d’Alcoi. Pel que fa als actors, Joan Toni Sunyer i Héctor Seoane van guanyar ex aequo el premi Atapib 2018 al millor actor protagonista.\nPerò aquesta no és pas l’única producció mallorquina que es podrà veure aquests dies a València: del 7 al 10 febrer arriba La classe. És un espectacle dirigit per Sergio Baos i també dirigit per Joan M. Albinyana. Interpretada pels actors Rodo Gener i Pedro Mas, l’obra fa un viatge per la vida de dos amics. Arrenca quan són dos companys de classe adolescents i els va seguint de cap a cap de la seva vida. També parla de la maduresa personal, de les decisions que s’han de prendre a mesura que es creix i de la manera com aquestes decisions van conformant les nostres vides. L’obra, a mig camí entre el teatre contemporani anglès i la tragèdia grega, és guanyadora del primer premi de dramatúrgia al combat de les Illes Balears.


Portal:Brasil - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nViquiportal de Brasil\nLocalització de Brasil al món.\nEl Brasil, oficialment República Federal del Brasil (en portuguès: República Federativa do Brasil), és una federació d'estats de l'Amèrica del Sud, d'on és el país més gran. Té una extensió de 8 milions i mig de quilòmetres quadrats (47% de l'Amèrica del Sud), Té fronteres amb la Guaiana Francesa, Surinam, la Guyana i Veneçuela al nord; amb Colòmbia, el Perú i Bolívia a l'oest; i amb el Paraguai, l'Argentina i l'Uruguai al sud, i limita a l'est amb l'oceà Atlàntic. Es divideix políticament i administrativa en 26 Estats e 1 districte federal.\nLa meitat nord del país és ocupada per la conca de l'Amazones. Al sud es troba la conca del Riu de la Plata, amb els rius Paraguai, Paranà i Uruguai. El riu més important de la conca atlàntica és el São Francisco. Al centre del país es troba una zona d'altiplans, on destaca el Mato Grosso, i al sud i a l'est hi ha cadenes de muntanyes. La màxima altitud és el Pico da Neblina (2.993 m). refresca modifica\nAvui és divendres 25 de juny de 2021 Portal:Brasil/Actualitat modifica\nPortal:Brasil/Tasques pendents modifica\n...La Constitució brasilera de 1988 és la setena del país des de l'independència?\n...São Paulo, la més gran ciutat de l'Amèrica del Sud, amb 11.344.269 habitants segons el cens de població 2010 i la desena ciutat més rica del món, era una vila petita abans l'expansió de la producció de cafè a Brasil al final del segle XIX?\n...Més de 61% dels usuaris de l'Orkut són brasilers?\n...Brasil hi ha més gran conca hidrogràfica del món?\n...Brasil és el sol país que ha participat en totes les Copes del Món de Futbol, i el país que ha guanyat el maig campionats dins aquella competició?\n...13,7% de l'aigua dolça mundial es troba a Brasil, que és el país més ric del món en el que pertoca aquest recurs natural?\n...Que al segle xviii Ouro Preto, a l'estat de Mines Gerais era la més gran ciutat de tot el continent americà gràcies al comerç de diamant i or?\nSi teniu dubtes o problemes mentre redacteu algun article:\nEl llibre d'estil de la Viquipèdia\nL'ajuda general de la Viquipèdia\nRedacció de fórmules en LaTeX\nAltres wikis relacionades amb el Brasil\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Portal:Brasil&oldid=17582443»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 oct 2016 a les 07:19.


Adjutori Segarra, l'heroi de Castellbisbal – 772.cat\nAdjutori Segarra, l’heroi de Castellbisbal\n22/04/2014 Vicenç Moliné Tribuna PolíticaNo comments\nJa fa unes setmanes en una de les reunions periòdiques de CIU Castellbisbal un dels nostres militants arribà amb una notícia sorprenent: un dels capitans de cavalleria de l’exèrcit català que va caure derrotat l’11 de setembre de 1714, era fill de Castellbisbal. Aquest personatge desconegut per a tothom, tant per als intel·lectuals del poble, com per als estudiosos de la història local s’anomena Adjutori Segarra. La seva biografia està molt ben documentada encara que fos desconeguda per als castellbisbalencs.\nAquesta notícia fou recollida pel regidor de cultura, el Martí Ribas, el qual ho comunicà a la comissió del patrimoni cultural de Castellbisbal. Des d’aquell mateix instant el nostre regidor de cultura, es posà a treballar per organitzar una exposició. Una exposició que ha de donar a conèixer qui fou l’Adjutori Segarra i ens ha de permetre saber els detalls d’una guerra i una derrota que marcà de forma decisiva la història del nostre país en aquests darrers 300 anys. I no solament està treballant en una exposició, sinó que també està organitzant un acte que permeti homenatjar com es mereix un personatge desconegut per a Castellbisbal, però tant important per a la història del nostre país.\nCatalunya celebra enguany el tricentenari d’una derrota que amb el decret de Nova Planta del rei Felip V, ens va portar a perdre part de la nostra identitat com a país. Un tricentenari que s’emmarca en un context molt clar i definit: la voluntat d’un poble de celebrar una consulta on els ciutadans de Catalunya, puguem expressar la nostra opinió i puguem dir que volem ser en el futur. Ningú ens pot prendre la llibertat democràtica a expressar la nostra voluntat de ser. Ningú ens pot impedir caminar cap a la llibertat. Ningú pot mai fer callar la veu del poble. Per això ens calen personatges com l’Adjutori Segarra, el qual fidel a la seva terra, a la seva llengua, a la seva cultura, a la seva identitat, lluità pe defensar la dignitat i la llibertat del poble de Catalunya. Ens cal copiar l’exemple d’un home lluitador i fidel com fou l’Adjutori Segarra.\nApuntem aquest nom en la memòria col·lectiva de Castellbisbal: Adjutori Segarra. I apuntem-nos les dates i les hores de l’exposició i l’acte commemoratiu corresponent, quan el nostre regidor de cultura les anunciï i fem-nos-hi present per deixar-nos impregnar de l’exemple i el mestratge d’un personatge tan rellevant per a la història de Castellbisbal i de Catalunya.\nTagged: Convergència i Unió tribuna política\nCarlos Sola, Berlín, Alemanya\nSant Jordi omple el centre del poble


Descobrint Jocs: Isle of Trains (2014) Seth Jaffee + Dan Keltner - Ràdio Sant Andreu\nHome / Seccions Via directa / Descobrint jocs / Descobrint Jocs: Isle of Trains (2014) Seth Jaffee + Dan Keltner\nPosted by: Radio Sant Andreu in Descobrint jocs, Seccions Via directa octubre 19, 2015\t968 Views\nContinuem parlant de jocs una setmana més al Via directa de Ràdio Sant Andreu. Arribem a la secció número 95… i estem desitjant poder fer les 100 abans d’acabar aquest 2015 (si tot va bé així serà… i amb alguna sorpresa afegida!). Esteu molt atents.\nAmb el temps que portem de rodatge del cofinançament de productes culturals mitjançant plataformes com Kickstarter o Verkami, puc dir a nivell personal que (en el cas dels jocs de taula) el 80% de projectes que assoleixen el finançament necessari per ser duts a terme són jocs bastant prescidibles, fins i tot dolents en molts dels casos.\nL’altre 20% aporta alguna cosa interessant (potser únicament pel nínxol de jugadors per als que s’ha fet ad hoc) però només una petita part d’aquest 20% són grans jocs… i aquest Isle of Trains representa perfectament una de les poques “agulles” que podem trobar al “gran paller” del crowdfunding.\nEl vincle musical amb aquesta secció va de dibuixos animats… quins són els trens més bufons que viuen a una illa? Segurament si teniu canalla a casa ja sabreu que parlo de’n Thomas i els seus amics, a la ràdio se’ns va colar la música de la versió llatina, però en aquest vídeo teniu la versió catalana sencera.\nDescobrint jocs Via directa\t2015-10-19\nPrevious: “Canvi de marxa” alerta als joves de Sant Andreu sobre les greus conseqüències dels accidents de trànsit\nNext: La Versió Desconeguda – La pantera rosa