[Miquel Mallafré] Descripció - Created by pep valenzuela - In category: Veus / Opinions - Tagged with: colpisme, dreta, España, espanyolisme, franquisme, govern de coalició, Miquel Mallafré, ultradreta - malarrassa - El periòdic independent i de distribució gratuïta de Terrassa\nYou are here: Home / Veus / Opinions / [Miquel Mallafré] Descripció\nLes antigues monedes de 1976 reflectien a la perfecció l’esperit de la ideològica espanyola fins llavors. Franco, era el “caudillo de España por la gracia de Dios”. La dreta espanyola actual segueix creient-se que són els dipositaris de la mateixa “gracia”. I sí, segueix sent veritat, a més tenen una cosa pitjor que un gravat en una moneda: tribunals i togues a sou.\nAquesta dreta no és una dreta a l’ús, moderna i europea. La dreta espanyola mai ho ha estat dreta, sempre ha sigut ultradreta, per molt que ho anunciïn ells, és una dreta ancorada en un passat arnat i que arrossega els mateixos tics i fòbies. Una dreta que es creu la propietària d’Espanya com a concepte i on només té validesa el que és seu.\nAquest concepte aglutina una massa incomptable de gent que no n’és conscient que està perdent tot allò que tant ha costat aconseguir (sense barricades, amb l’esforç diari) a les generacions anteriors. És l’Espanya intolerant, oligarca, cacic i beata, recolzada per una bona part de la judicatura seguidora del passat obtús i fosc en el seu ordenament i promoció interna, la que sempre ha cregut que el poder els pertany i es dediquen a sabotejar a qui li vulgui prendre posant sempre en dubte la legitimitat.\nEl país és seu, per tant quan veu que li volen prendre, es posa histèrica a cridar, plorar i bramar com uns energúmens. Abans, la cosa acabava pitjor, com que amb això no en tenien prou, donaven cops militars. Fixeu-vos que a la dreta d’aquest país no cal insultar-la, només cal descriure-la.\nLa dreta hispana, recolzada per la corona, ha tingut sempre un fort component reaccionari, autoritari, religiós, repressiu i totalitari en la seva política, tant en la interior (no cal dir-ho) com en l’exterior fins a perdre les últimes colònies. Quatre intents de cop d’Estat en els darrers cent anys, duts a terme en un període de seixanta anys, un d’ells culminat en forma de genocidi. Prenent sempre com a excusa la “unitat de la pàtria” i un suposat patrioterisme tronat per protegir els seus interessos econòmics i de poder.\nSaben, per desgràcia, que una part de la ciutadania, a la que tenen segrestada i espantada ideològicament (en bona part per la seva ignorància), compren aquest missatge sense posar-se a pensar massa en tot el que hi ha al darrere. És increïble veure com una bona part del poble espanyol tolera bastant bé que els robin, que els maltractin, que els donin treballs humiliants, que els sodomitzin diverses vegades al dia, però això sí, no suporten que Espanya es trenqui.\nRentat de cervell? Excés d’informació o la manca d’ella? La dreta munta tot aquest castell pirotècnic per amagar la vergonyant paradoxa de què són ells els que han posat a Pedro Sánchez en els braços de l’independentisme, bloquejant qualsevol altra opció. Ara s’ho hauran de menjar tres cops cada dia, sense gana i amb doble ració de patates.\nTota la gesticulació macarra els retrata. És la manera de fer de la “cosa nostra”. Espanya és la seva finca, es resisteixen a deixar-la (no importa el mitjà que facin servir), com que també ensumen que els seus privilegis perillen, estan rabiüts. Per aquest motiu (no n’hi ha d’altres) utilitzen el mateix discurs bel·ligerant de la por, el terror i que arriba l’apocalipsi, un to expressiu que desprèn tot ell un tuf colpista que fa fàstic, aquell que ens remet al conegut i traumàtic passat feixista de la nostra història.\nQueda demostrat que la dreta no sap perdre i l’esquerra no sap guanyar. Quan guanyes, aixeca el cap, parla amb veu clara i convençuda, pensa que és el nostre cap i la nostra veu la que representen. Amb material feble no podem pretendre fer una cadena forta per mantenir-nos units en els vendavals de merda que vindran.\nDe qualsevol manera, tinc la il·lusió de què el nou govern de coalició pot començar aviat a donar les seves primeres pinzellades, és un sentiment que crec compartir amb molta gent. Si als feixistes els molesta tant, a la majoria ens convé molt. Així ho desitjo.\nmiquel mallafré, 8 de gener de 2020


Home / Localització de canonades amb detector\nDesembussaments Vilà Vila ofereix el servei de localització de canonades amb detector, de manera que es facilita la resolució d’incidències en canonades i permet evitar al client costos innecessaris en obres.\nDisposem de les tecnologies més avançades que, mitjançant sistemes de sondes, ens permeten detectar la ubicació, el traçat i la profunditat de les canonades, així com d’arquetes o registres no visibles o localitzables en plànols.\nUn equip de tècnics especialitzats es desplacen fins al lloc de la incidència i introdueixen un emissor de sonda per l’arqueta més propera.\nEl detector de sondes ens permet seguir-ne el recorregut des de l’exterior i senyalitzar el punt exacte d’actuació en cas que la incidència requereixi d’obres.\nAquest sistema minimitza enormement les molèsties per al client, ja que disminueix el temps i el cost de les obres, i evita possibles parades de producció en empreses i fàbriques.


SAFARI de la Cia. LA BALDUFA\nAMICS D'EL TEATRE: 5€+ despesa gestió\nANTICIPADA: 7€+ despesa gestió\nSafari conserva els dos protagonistes d'Embolic a la Granja: en Pinyot i en Carabassot.\nAra, aquests dos personatges ens expliquen el conflicte en què s'han trobat immersos a la sabana,on s’han desplaçat després d’haver rebut la notícia que els advertia de la misteriosa desaparició del lleó.\nEn la seva tasca d’investigació interpel·len la girafa, el mico, l’elefant, el cocodril...i en plena aventura, topen amb el lleó, capmoix i pensarós, que no sap rugir. Amb la ferma voluntat de resoldre el cas i donar-li un cop de mà, els intrèpids investigadors de La Baldufa miren d’esbrinar quins són els motius d’aquest pesar.\nPer què el cocodril s’entesta a ultratjar el lleó, que no sap rugir? Per què la resta d’animals també s’entossudeix en fer-li la guitza? Què caldrà fer perquè el rei de la sabana s’envalenteixi?\nUn espectacle adreçat de nou als més petits on es juga amb una escenografia que es desdobla per a aconseguir un espai atractiuque reflecteixi tot aquest ecosistema.\nEl bullying és la qüestió que s’aborda. Les nenes i els nens poden entendre les seves amenaces a partir del comportament del cocodril i el lleó,i també del de la girafa, el mico i l'elefant.\nLa preocupació d'en Pinyot i en Carabassot és similar a la dels pares i mestres. Els infants també poden ser ferotges i cruels amb els companys. En canvi, tenim el convenciment de que, per mitjà de l’educació i el treball, es poden potenciar actituds i comportaments en positiu que permetin una convivència dolça i tranquil·la.\nUs convidem a participar i gaudir d’aquest Safari\nDURADA ESPECTACLE: 47 minuts


Kàrpov inaugura un espai públic per jugar a escacs a Platja d'Aro - Diari de Girona\nKàrpov inaugura un espai públic per jugar a escacs a Platja d'Aro\nEl mític excampió del món és el convidat d´honor al 4t Festival Internacional d´Escacs Vila de Platja d´Aro\nredacció 03.07.2016 | 09:05\nEl famós jugador d´escacs rus Anatoly Kàrpov, que es va proclamar com a 12è Campió del Món l´any 1975, i que es va fer molt popular pels històrics enfrontaments amb Garry Kasparov, és el convidat d´honor del 4t Festival Internacional d´Escacs Vila de Platja d´Aro, que se celebra del 25 de juny al 3 de juliol. Karpov ha inaugurat, aquest dissabte l´espai públic que l´Ajuntament de Castell-Platja d´Aro ha reservat per a la pràctica dels escacs a la Plaça Major de Platja d´Aro, on hi ha instal·lat tres taulells fixes -acompanyats de dos espais per seure cada jugador, car a cara- a l´aire lliure. L´estrena l´han protagonitzat el mateix Kàrpov i l´alcalde, Joan Giraut, amb un partida ràpida que ha finalitzat en taules.\nL´anomenat Platja d´Aro Chess Festival a l´Hotel Aromar és una iniciativa del Club d´Escacs Platja d´Aro i l´Escola d´Escacs Costa Brava, i durant una setmana i mitja proposa tres torneigs internacionals -un sots14 i dos d´absoluts en funció del nivell ELO-, un concurs de partides ràpides, un duel amistós Catalunya-Rússia en modalitat de parelles mixta amb la participació de Jordi Fluvià i Patrícia Llaneza i Karina Ambartsumova i Gennady Koxloz; i darrerament, amb una simultània de cloenda a 20 taulells, demà diumenge 3 de juliol (10.30 h) amb Anatoly Kàrpov, que també serà present al lliurament de premis del torneig -amb un global de 5.000 euros- i signarà autògrafs i es fotografiarà amb els participants als diversos campionats (www.platjadarochessfestival.cat).\nTot i que actualment Kàrpov manté poca activitat competitiva, és considerat un dels millors jugadors de la història. Té el títol de Gran Mestre des de l´any 1970, i ha estat Campió del Món en dues etapes, primer de 1975 a 1985, i després de 1993 a 1999 en el moment que hi havia dues competicions internacionals paral·leles, enfrontades i sense unifica, i per tant dos campions mundials. Entre 1986 i 1990 també va disputar el títol tres vegades contra Garry Kasparov. Més enllà del món de l´esport ha estat diputat del congrés rus, president del Fons Internacional per la Pau, president de la Comissió per als damnificats de Txernòbil i ambaixador d´UNICEF.\nDurant aquest cap de setmana, de l´1 al 3 de juliol, també en l´àmbit esportiu de primer nivell es disputa al Palau d´Esports i Congressos de Platja d´Aro el Torneig Internacional de Bàsquet U20M Eurohopes, un quadrangular en format de lligueta entre els equips nacionals masculins de jugadors menors de 20 anys d´Espanya, Bèlgica, República Txeca i Hongria. Una iniciativa que esdevé la culminació de l´estada que ha fet aquesta setmana al municipi la selecció espanyola com a preparació per al Campionat d´Europa 2016, que se celebra aquest estiu a Hèlsinki. Tots els partits són d´entrada gratuïta.


El canvi fa forat a Itàlia - El triangle\nDues candidates del Moviment 5 Estrelles guanyen les alcaldies de Roma i Torí\nEls resultats del Moviment 5 Estrelles (M5E) a la segona volta de les eleccions municipals italianes són un cop dur per al centre-esquerra, que ha perdut dos dels seus principals bastions, i confirmen l’ascens de l’alternativa política impulsada per Beppe Grillo. Roma i Torí seran governades per joves candidates del M5E.\nA la capital italiana, l’advocada de 37 anys Virginia Raggi s’ha imposat amb un 67,18% dels suports (sobre un 99% de vot escrutat) i serà la primera alcaldessa de la Ciutat Eterna, acabant amb gairebé quatre dècades de govern ininterrompudes del Partit Demòcrata, el del primer ministre Matteo Renzi.\nEl segon revés majúscul per a la formació de Renzi és el resultat de Torí, on Chiara Appendino accedeix a l’alcaldia amb un 54,56% dels suports. El Partit Democràtic, però, ha pogut salvar Milà, on el seu candidat, Giuseppe Sala, s’ha imposat al centre-dretà Stefano Parisi.\nNàpols, la principal ciutat del sud, repetirà amb l’exfiscal Luigi de Magistris com alcalde. Al capdavant de la candidatura progressista del Moviment Taronja, s’ha imposat clarament al centre-dreta, obtenint un 66,8% dels vots.\nPrevNaufragi d’Homs als sondeigs del 26-J


Gran boom Rangers i Noies Guia!\n- de juny 23, 2004\nEls passats dies 19 i 20 de juny la unitat de Rangers i Noies Guies van anar a Calella de Palafrugell (el poble que ens ha copiat el nom) al càmping Movidic, a on el tema que volíem fer servir com a centre d’interès era sobre els Hawaians, però que degut a diverses causes no es va poder realitzar.Va ser una sortida a on el temps no va ajudar gaire a que els Rangerots sacabessin de posar-se les piles que feia ja un temps que portaven descarregades (aquesta es la meva opinió persona). La qüestió es que va ser una sortida amb molta mandra i molta, perquè no dir-ho, IMPROVISACIÓ:-D!!!!!! Però en general la sortida va ser força “distretota” i molt “apalancada” (que això no es un adjectiu bo en aquest casos). Al final de l’acampada vam fer revisió de tot l’any de Rangers i tothom, desprès d’una caravana considerable, vam arribar a casona. Que destacaria més...? doncs el Rangerots ja o saben, però per qui no ho sàpiga el que cal destacar va ser LA IMPROVISACIÓ!!!ueeeeeeeeeeeeeeeee:-P P.D.:Jo…\n- de juny 15, 2004\nFelicitats a tothom que esta participant en la web, perque entre tots, ja hem arrivat a les 2000 visites des de que es va posar la nova web (en 110 dies) :-D Bueno, el dit, que la seguiu fent servir com una eina mes de comunicació a les nostres mans.\nGran boom(es pronuncia bum!) de Llops i Daines\n- de juny 13, 2004\nNingú pensa enviar res sobre el gran boom dels llops i les daines?? Potser es massa aviat no?? Jo, si em permeteu faré una petita crònica del que i vaig ser(que va ser molt poc).A vere jo vaig estar amb els llops/daines des del moment que van tornar de la platja, xo lo que els va passar abans sembla que els i va anar bé, menys el mal temps que no els va acompanyar. Després vam anar a comprar unes pizzes al Carpi i tots a sopar(no va quedar res, només una mica de pica pica. Aquest llops/daines tenen passions de canivalisme:-P). Després de sopar van anar a fer un geladet o una orxateta a la jijonenca(jijo x els amics:-D) i després... la veritat es que no ho se xq vaig marxar, xo suposo que dormir, allò que sen diu dormir no va ser massa el que van fer. Xo, també o suposo, que tothom sho va passar moooooooolt bé :-). Dic alguna mentida Llops/Daines??Nota den Carles: [url=http://www.aemontnegre.org/modules/xgallery/view_album.php?set_albumName=GranBoomLlops0304#]Aquí[/url] us deixo 4 foto…\n- de juny 08, 2004\nPer fi em acabat!! per sort o per desgràcia?? La veritat es que no ho se:-P. Per una banda me nalegro, ja no haurè daguantar nens (tothom sap de qui parlo :-D) xo x laltre també els trobaré a faltar una miqueta (no pas gaire) i ja no sabré que fer els dissabtes de 4 a 6 :-?.Però bé tot ha de tenir un principi i un final. Ara a preparar la sortida destiu a Maçanet de Cabrenys (o algun lloc així, es que no men recordo ben bé del nom :-P).Ah!! per cert el gran buum de Castors va està força bé, potser hagués faltat una mica més dhores de son.:-D Vinga salutacions a tothom. Ja ens anirem veient!!Nota den Carles: [url=http://www.aemontnegre.org/modules/xgallery/view_album.php?set_albumName=album18]Aquí[/url] us deixo les fotos daquest gran boon de Castors.


El grup està format per 16 cellers cooperatius i té tres plantes embotelladores\nSeu central de l'empresa vitivinícola Castell d'Or, situada a Vila-rodona (Alt Camp) CASTELL D'OR\nDimecres, 04 Agost 2021 08:13\nEl grup Castell d'Or vol entrar amb força al mercat nacional. L'empresa vitivinícola segueix invertint a la nova seu de Vila-rodona per poder créixer i arribar a nous mercats. Es troben en un procés de renovació de la imatge de marca per atraure les principals cadenes de supermercats de Catalunya. El grup està format per 16 cellers cooperatius i tres plantes embotelladores. Castell d'Or, amb seu central a Vila-rodona, comercialitza un 90% del seu producte al mercat exterior, principalment a països de la Unió Europea, Estats Units, Japó, Canadà, Brasil, Mèxic i Rússia. Actualment estan desenvolupant una estratègia d'expansió al mercat nacional per tal de fer créixer la marca i aportar valor al territori.\nEl passat mes de setembre l'empresa va instal·lar-se a Vila-rodona, procedent de Vilafranca del Penedès. Aquesta nova seu, de 9.500 m2, compta amb dues plantes subterrànies amb una capacitat per a 11 milions d'ampolles i 1.053 palets, així com un magatzem logístic de 1.840 m2. En un futur proper, el grup vitivinícola informa que seguirà millorant i ampliant la nova seu per seguir creixent i acabar així el projecte iniciat ara farà un any i que va veure's aturat per la pandèmia.\nExhaurits els 'Bons Reus' Tardor


Brasil: comença el Mudial. Milions de persones rebutgen la Copa de la FIFA\nL’any 2007 el aleshores president Inácio Lula da Silva, l’ex-jugador de futbol Romario de Souza i el president de la FIFA Joseph Blatter, van anunciar que el Mundial de futbol de 2014 es faria al Brasil. El país va vibrar d’alegria i la popularitat de Lula va augmentar encara més. No obstant això, avui a pocs dies del Mundial, el país s’omple de manifestacions en contra de la “copa de la FIFA”. Què ha passat?\nA més del gran espectacle promès per aquest any, Lula va dir en 2007 que la inversió en els estadis seria privada i que les obres del Mundial (en transport i infraestructura) millorarien els serveis per al poble. Es dir, tot seria bo per a milions de brasilers. Però les mentides de la FIFA i del govern del PT han anat quedant al descobert. Al juny de l’any passat, un augment del preu del transport públic va desencadenar grans mobilitzacions juvenils i populars. Exigint més pressupost per a la salut, l’educació i obres públiques per al poble. I qüestionant les enormes despeses estatals per a les obres del Mundial. El govern del PT, amb Dilma Rousseff, va començar a desprestigiar-se de forma accelerada.\nLluny de la grandesa que pregona, el Brasil és un país saquejat per les multinacionals i els bancs. Els pagaments del deute estatal van arribar a 90.000 milions de dòlars. Avui la gran majoria qüestiona la “copa de la FIFA”. Perquè van veure que les gegantines obres implicaven enormes despeses. Més de 12.000 milions de dòlars dels quals es farà càrrec l’estat brasiler. Amb una gran corrupció. Mentre els treballadors i el poble estan patint al mateix temps dures retallades econòmiques, una gran inflació, reducció de la despesa de salut i educació. I les grans “millores” que portaria el Mundial no es veuen per cap banda.\nS’han construit o s’han remodelats dotze estadis. El preu de construir l’estadi de Brasília s’ha triplicat a gairebé 900 milions de dòlars en fons públics a causa, en part, de la facturació fraudulenta, afirmen auditors del govern. Aquest augment de costos el converteix en el segon estadi de futbol més car del món, a pesar que la ciutat no té ni un equip professional important. Manaos, Brasília i Cuiaba, tres ciutats seus, no tenen equips en primera divisió. Quan juguen els equips d’aquestes ciutats arriben a ajuntar com a molt 1.300 seguidors. I els estadis tenen capacitat per 44.000 persones. Sembla que el de Cuiaba es convertirà en una presó.\nDespeses de l’estat, guanys privats\nThe Associated Press analitza la informació de què disposa el principal tribunal electoral de Brasil, que mostra un augment estratosfèric de les contribucions de campanya per part de companyies que es van adjudicar els contractes de construcció per a la Copa del Món. Per exemple, una de les principals empreses constructores d’estadis, Andrade Gutiérrez, va contribuir amb 37 milions de dòlars a les últimes eleccions al PT, partit oficialista, i a candidats locals. El cost general dels 12 estadis, quatre dels quals es convertiran en “elefants blancs” després del torneig -perquè les ciutats no els poden mantenir-, s’ha disparat a 4.200 milions de dòlars en termes nominals, gairebé quatre vegades la quantitat prevista en un document de la FIFA de 2007.\nLa FIFA va posar condicions que afavorien els seus patrocinadors. Per exemple, Mc Donalds i Coca-cola, no pagaran impostos en 12 mesos. La FIFA planeja guanyar 3.500 milions de dòlars. Romario, ara diputat pel Partit Socialista Brasiler i ex aliat de Lula, es va convertir en una de les veus més crítiques quan va començar a saber l’enorme despesa estatal. A més de denunciar la corrupció política, Romario va qualificar de “lladre, mafiós i fill de p…” a Blatter (FIFA) i va denunciar que no hi haurà obres importants que quedin per al poble.\nJoana Havelange, directora del Comitè Olímpic organitzador, néta de Joao Havelange -expresident de la FIFA-, imitant al “teòric” buròcrata sindical argentí, Luis Barrionuevo, va dir: “El que calia robar, ja està robat”, per explicar per què era inútil fer manifestacions de protesta. A més, a pocs dies de la inauguració, només s’han acabat 3 dels 12 estadis. Una altra mostra d’improvisació i corrupció.\nEls treballadors i pobres de Brasil no podran presenciar els partits. El salari mínim és de 306 dòlars, mentre les entrades “barates” (3º categoria) estaran entre 90 dòlars (grups), 220 dòlars (inauguració), 440 dòlars (final) i el paquet per veure cinc partits del mateix equip (fins a quarts de final) surt a 600 dòlars.\nPer això, en ple Mundial, simultàniament amb els partits de la Copa, als carrers de Brasil es jugarà un altre partit amb vagues i manifestacions d’obrers metal·lúrgics, xòfers de transports col·lectius, mestres, universitaris, municipals, sense sostre. Per derrotar el pla de retalls i exigir salaris, salut, i educació.\nQuè es podria fer amb els diners dels estadis\nSegons una revista brasilera (que també mostra la destrucció de l’històric Maracaná), es calcula que en la construcció dels dotze estadis mundialistes es va gastar l’equivalent del que costaria construir 150 hospitals públics o 89 mil habitatges populars, o cobrir 1 milió de places en universitats públiques, o el valor de 3 milions d’e places d’escoles bressol de temps complet o 18 milions de netbooks per a estudiants d’escoles públiques. Com no hauria d’estar ndignat el poble brasiler, si s’està usant la seva “passió” de multituds, com és el futbol, en perjudici de les seves urgents necessitats?\nAmb la vaga dels treballadors del Metro de Sao Paulo\nA pocs dies de començar el Mundial de futbol, els treballadors i el poble de Brasil segueixen lluitant pel seu salari, els seus habitatges i altres reivindicacions. La vaga dels treballadors del Metro de Sau Pablo, és part d’aquesta onada de lluites. Mentre els governs nacional i estatals, es gasten milers de milions de dòlars en obres innecessàries i al servei dels negocis dels empresaris i les multinacionals, neguen als treballadors un augment salarial.\nDonem suport incondicional a la lluita dels treballadors del Metro de Sao Paulo i convoquem a la solidaritat internacional.\nMiguel Llepis, militant d’Esquerra Socialista (integrant del Front d’Esquerra i dels Treballadors a Argentina i secció de la UIT-CI)\nPartit Socialisme i Llibertat (PSL) de Veneçuela; Esquerra Socialista (en FIT), d’Argentina; Corrent Socialista dels Treballadors(CST-PSOL), de Brasil; Moviment Socialista dels Treballadors de Xile; La Protesta de Bolívia; Uniu-vos en la Lluita, de Perú; Alternativa Socialista, de Colòmbia; Proposta Socialista, de Panamà; Lluita Internacionalista, Estat espanyol (CEI); Partit per la Democràcia Obrera, de Turquia (CEI)


TorellÃ³ inaugura l'exposiciÃ³ 'Perill de bombardeig: Aneu al refugi!' - Vicolot\nPer tal de commemorar els 75 anys del final de la Guerra Civil, el Memorial Democràtic ha produït l’exposició ‘Catalunya Bombardejada’, amb la qual es volen recordar els bombardejos que a finals de 1938 i principis de 1939 van patir nombroses localitats de Catalunya. Aquesta exposició, que ja ha estat en d’altres municipis catalans, es podrà veure a Torelló aquest mes de setembre.\nL’exposició explica els bombardeigs que van patir ciutats com Barcelona, Reus, Granollers, Lleida o Figueres i parla de la resistència ciutadana per afrontar els atacs de l’aviació feixista. La mostra es presenta a Torelló amb el títol ‘Perill de bombardeig: Aneu al refugi!’ i conté informació de com es va viure aquest aspecte de la guerra a la Vall del Ges. El 2 de febrer de 1939 les bombes franquistes van caure sobre Torelló on, a més de nombroses destrosses, van provocar una víctima mortal. Un dels projectils també va impactar sobre el veïnat de Serrallonga de Sant Vicenç.\nLa realització de l’exposició ha estat possible gràcies al treball conjunt de tres entitats locals dedicades a la recerca històrica, l’Associació d’Estudis Torellonencs (ADET), El Cosidor Digital i TILBO - Associació per a la Recuperació de la Memòria Històrica de la Vall del Ges. S’ha comptat també amb la col·laboració del Museu del Ter de Manlleu i de l’il·lustrador Arnau Solà.\nA més de la museïtzació dissenyada per Tilbo, en l’exposició es podrà veure el documental ‘Estruendu’, elaborat pel Cosidor Digital, en què es recullen els testimonis de persones que van viure els fets en primera persona.\nCatalunya Bombardejada s’inaugurarà el dissabte 13 de setembre, a les 8 del vespre, al Museu de la Torneria, en un acte en què es presentarà l’esmentat documental i al qual assistiran representants municipals i el director del Memorial Democràtic, Jordi Palou-Loverdos.\nL’exposició es podrà visitar fins el 22 de setembre. De dilluns a divendres de 5 a 8 de la tarda, i dissabtes, diumenges i festius d’11 a 1 del migdia i de 5 a 8 de la tarda.


El multimilionari pronunciarà aquest dijous el discurs d'acceptació oficial de la candidatura després que la convenció d'ahir acabés amb 17 detinguts\n3 min. Cleveland 21/07/2016 17:34\nEl ja oficialment candidat republicà a la presidència de la Casa Blanca en les properes eleccions nord-americanes, Donald Trump, va aconseguir la nominació del seu partit amb una majoria àmplia del 70% dels potencials votants. Però Trump desperta sentiments contradictoris tant dins com fora del seu propi partit, i ahir va ser el senador Ted Cruz, un dels seus rivals més clars en la cursa per a aquesta candidatura, qui va encetar la polèmica en no donar el seu suport explícit al magnat ni tampoc demanar el vot per a ell.\nEl cap de campanya de Trump, Paul Manafort, ha tret ferro al discurs de Cruz i ha afirmat que "ara el partit està més unit" perquè les paraules del senador de Texas van ser mal vistes pels delegats. "Hi va haver delegats que es van mostrar en contra del que va fer Cruz i que pensen que no va ser correcte", va assegurar en roda de premsa.\nEl multimilionari de Nova York pronunciarà aquest dijous el discurs d'acceptació oficial de la candidatura després que Mike Pence, governador d'Indiana, acceptés aquesta matinada la vicepresidència en una convenció polèmica i que va acabar amb la detenció de 17 persones involucrades en una protesta. En els tres dies que fa que dura la convenció del partit de Trump, les autoritats han detingut ja 22 persones, i ha estat aquest dimecres la jornada amb més detencions.\nDonald Trump, l'empresari antipolític que vol arribar a la Casa Blanca\nCruz, que va ser el que va quedar més a prop de Trump en el recompte de delegats al tancament de les primàries, va comparèixer ahir per fer un discurs en què no va donar suport exprés al nominat oficial del partit i va marxar escridassat pels assistents a la convenció.\nTrump no va trigar a reaccionar al gest de Cruz i va tuitejar: "Oh! Ted Cruz ha estat escridassat a l'escenari, no ha honorat el seu jurament. Vaig veure el discurs dues hores abans, però el vam deixar parlar igualment, no passa res!!".\n540x306 Ted Cruz intervé a la convenció republicana de Cleveland. / DAVID MAXWELL / EFE Ted Cruz intervé a la convenció republicana de Cleveland. / DAVID MAXWELL / EFE\nEl desafiament del senador de Texas ha provocat tensió al partit evidenciant la divisió provocada precisament per la polèmica candidatura del multimilionari. La intervenció de Trump va desencadenar crits de " Volem Trump!" i reaccions contundents com la del governador de Nova Jersey i també exrival a les primàries, Chris Christie, que va qualificar el discurs de Cruz d'"horrible" i "egoista".\nLa polèmica pel discurs plagiat\nPerò aquesta no és l'única polèmica que envolta la figura de Donald Trump. Aquesta setmana, en la convenció prèvia a la nominació oficial del Trump, la seva esposa, Melania Trump, va pronunciar un discurs que es va descobrir plagiat, gairebé literalment, del que l'actual primera dama, Michelle Obama, havia pronunciat l'any 2008. Més endavant, els fills de Trump han culpabilitzat els responsables de redactar el discurs del plagi. Finalment, per tancar la polèmica, l'autora del discurs s'ha disculpat públicament.


03/05/2021 03:03:10 PM\nL'alcaldessa, en data 07/31/2020 ha convocat la propera sessió DE PLE\nNúmero d'expedient: M111-2020-07\nHora: 05:09 PM\nLloc: Per mitjans telemàtics\nI en segona convocatòria a les 05:39 PM hores.\n000. Recordatori de la commemoració del dia 12 d'agost de 2020 com a dia internacional de la joventut. En 1999, l'Assemblea General de les Nacions Unides va designar el 12 d'agost com el Dia Internacional de la Joventut, una celebració anual que busca promoure el paper dels i de les joves com a part essencial en els processos de canvi. Actualment, existeixen en el món 1800 milions de joves entre els 10 i 24 anys. És la població juvenil més gran de la història. No obstant això, més de la meitat dels nens i nenes i els i les adolescents d'entre 6 i 14 anys no saben llegir o no tenen coneixement bàsic de matemàtiques, a pesar que la majoria assisteix a l'escola. La commemoració d’aquest Dia Internacional és una bona oportunitat per destacar els esforços que es fan per aconseguir una educació més inclusiva i accessible, posant l'accent en l'Objectiu número 4 de l'Agenda 2030 per al Desenvolupament Sostenible: “garantir una educació de qualitat inclusiva i equitativa i promoure oportunitats d'aprenentatge al llarg de la vida per a tots”. Una educació inclusiva i accessible és crucial per a aconseguir el desenvolupament sostenible i pot exercir, a més, un paper clau en la prevenció de conflictes. L'educació és, per tant, un factor que potencia el desenvolupament, ja que és fonamental per a accelerar el progrés cap a la consecució dels 17 Objectius de Desenvolupament Sostenible, des de l’eradicació de la pobresa, a la salut, la igualtat de gènere, el treball decent i el creixement econòmic, la reducció de les desigualtats, l'acció pel clima o les societats pacífiques. L'educació ha de portar a uns resultats d'aprenentatge rellevants i eficaços i amb un contingut adequat dels currículums escolars per donar resposta a les oportunitats i desafiaments que porten els nous i canviants contextos socials. El reconeixement d'aquest paper crucial de l'educació de qualitat en el desenvolupament dels i de les joves està àmpliament reconegut, així com el fet que un desenvolupament juvenil integral beneficia a tota la societat. No obstant això, el que passa més desapercebut és que són les i els joves els defensors més actius de l'educació inclusiva i accessible. Les organitzacions dirigides per joves, així com els joves i les joves a títol personal treballen per a transformar l'educació en aquesta eina fonamental tant per al desenvolupament sostenible com per a la plena inclusió de diversos grups socials. Com va dir la Directora General de la UNESCO, Audrey Azoulay, amb motiu del Dia Internacional de la Joventut de 2019, “Revitalitzem el nostre compromís col·lectiu per a aconseguir que els sistemes educatius de tot el món no tan sols eliminin qualsevol forma de discriminació, sinó que també permetin que els i les joves siguin agents del canvi, de manera que no siguin una gota en l'oceà sinó l'oceà sencer en una gota.\n001. Aprovació de l'acta de la sessió amb número d'expedient M111-2020-06\n002. Rendició de comptes del quart mes de mesures del govern local per pal·liar els efectes de la crisis sanitària provocada per la Covid-19\nNúmero d'expedient M285/UO220/2020/005\n003. Aprovació del Pacte de Ciutat per a un nou impuls social i econòmic de Sant Boi de Llobregat\n004. Aprovació de la moció per clarificar les presumptes irregularitats comeses per la monarquia espanyola\n005. Aprovació de les dues festes locals del municipi de Sant Boi de Llobregat per a l'any 2021\nNúmero d'expedient X341/800/2020/000001\n006. Aprovació del 6è expedient de modificació del pressupost de l'Ajuntament de Sant Boi de Llobregat corresponent a l'exercici 2020.\nNúmero d'expedient N846/U800/2020/000006\n007. Adhesió al Pacte del Baix Llobregat per un nou impuls econòmic i social\nINFORME TRESORERIA/INTERVENCIÓ 3-2020\nINFORME RELATIU A L’ACOMPLIMENT DEL TERMINIS LEGALS DE PAGAMENT EN LES OPERACIONS COMERCIALS D’ACORD AMB LA LLEI 15/2010, DE MODIFICACIÓ DE LA LLEI 3/2004.\nENTITAT LOCAL: AJUNTAMENT DE SANT BOI DE LLOBREGAT\nTRIMESTRE: SEGON TRIMESTRE 2020\nDATA EMISSIÓ INFORME: 16-JULIOL-2020\nPROPOSTA PLE: JULIOL-2020\nLes funcionàries que subscriuen, en el exercici de les funcions contemplades en els articles 196 i 204 del Real Decret Legislatiu 2/2004, de 5 de març, pel que s’aprova el text refós de la Llei Reguladora de les Hisendes Locals, i els articles 4 i 5 del Real Decret 128/2018, de 16 de març, pel que es regula el règim jurídic dels funcionaris de l’Administració Local amb habilitació de caràcter nacional, informen:\nANTECEDENTS DE FETS:\nAmb data 7 de juliol de 2010 va entrar en vigor la Llei 15/2010 de modificació de la Llei 3/2004, de 29 de desembre, per la que s’estableixen mesures de lluita contra la morositat en les operacions comercials, (BOE 06-07-2010), i el seu articulat és d’importància per afectar als poders adjudicadors en els terminis de pagament i en el procediment de reclamació de deutes.\nArticles 4 i Disposició Transitòria Primera de la Llei 15/2010, de 5 de juliol.\nArticles 3, 4, 5 i 8 de la Llei 3/2004, de 29 de desembre.\nArticles 198 i 210 de la Llei 9/2017, de 8 de novembre, de Contractes del Sector Públic.\nD’acord amb l’article 198 de la Llei 9/2017, de 8 de novembre, de Contractes del Sector Públic, que va entrar en vigor en data 9 de març de 2018, l’administració tindrà l’obligació d’abonar l’import de les factures en els 30 dies següents a la seva data d’aprovació per l’òrgan competent. Així mateix, l’administració tindrà l’obligació d’aprovar les factures dintre dels 30 dies següents a la data efectiva del lliurament dels bens o la prestació del servei. S’estableix d’aquesta forma un termini de 30+30 dies.\nEn aquest sentit i com a conseqüència de diferents consultes efectuades al Ministeri d'Hisenda i Administracions Públiques, aquest ens va publicar una guia amb la finalitat de facilitar l'elaboració dels informes de morositat. Entre d'altres qüestions, s'aclareix i detalla el "dies a quo", per tal de determinar el període legal de pagament i la data d'inici del còmput. D'acord amb l'esmentada guia, en els Informes de Morositat es computa des de la data d'entrada de la factura en el registre administratiu, com a resultat, el màxim conforme a la normativa vigent són 60 dies en total (desglossats en 30 dies des de l'entrada en el registre per a aprovar i 30 dies des de l'aprovació per al pagament efectiu).\nPer aplicació dels esmentats criteris s’ha obtingut del programa de comptabilitat pública local, que ha precisat ser actualitzat per tal de confeccionar la informació en els formats requerits, els llistats informàtics que s’acompanyen com a annex, així com el fitxer en format “XML” que es remetrà al Ministeri d’Economia i Hisenda.\nÉs per aquest motiu que, al modificar el mètode de càlcul del període mitjà de pagament, la dada obtinguda per a aquest trimestre, tal i com va passar a la resta de trimestres dels exercicis 2015 a 2019, no és comparable amb els exercicis anteriors, ja que la base del càlcul són els 60 dies, diferent a la dels anteriors trimestres que era de 30 dies.\nTanmateix, la nostra corporació no esgota el termini de 60 dies legalment disposat i s'intenta abonar l'import de les factures abans del seu venciment legal, per tal de facilitar la gestió financera dels proveïdors municipals, sempre que sigui possible.\nLa Llei 15/2010, en el seu article quart, apartat 1 imposa a l’Interventor General de l’Estat que confeccioni trimestralment un informe sobre l’acompliment dels terminis previstos en la Llei 15/2010 per al pagament de les obligacions de l’Administració General de l’Estat, en una redacció similar a la que en el seu apartat tercer imposa als Tresorers de les Corporacions Locals.\nCom a explicació sobre la informació continguda als llistats annexos, s’ha de detallar que a partir del mes de juliol de 2012 s’ha procedit a establir una freqüència setmanal de pagament, tot i així poden existir diferències en el pagament de certes obligacions si el venciment de les mateixes no coincideix amb les dates fixes de pagament setmanal, diferències que es materialitzen en alguns dies d’excés o d’avançament en la data de venciment.\nEl detall de la informació continguda als llistats annexos és el següent:\n- Període mitjà de pagament del segon trimestre de 2020, calculat en base als 60 dies com a període legal de pagament (inclou les pagades dins del termini legal i les pagades fora del període legal): 27,60 dies per un import de 7.436.684,36 euros.\n- Interessos de demora pagats durant el segon trimestre de 2020: 0,00 euros\n- Període mitjà del pendent de pagament al final del segon trimestre de 2020, calculat en base als 60 dies com a període legal de pagament (vençut i no vençut): 36,04 dies per un import de 1.165.865,59 euros.\nEl present informe s’haurà d’elevar al Ple de la Corporació del mes de juliol de 2020 i es materialitzarà la publicació de la documentació annexa, si s’escau, en compliment de l’article 5, apartat 4, de la Llei 15/2010.\nNúria Gatell Martínez M. Isabel Asensio Boza\nLa Interventora,\tLa Tresorera,\nSant Boi de Llobregat, 31 de juliol de 2020


Marta García fa podi a Hockenheim - À Punt\nMarta García fa podi a Hockenheim\nLa pilot valenciana acaba en tercera posició en la primera carrera de les Women Series\nVÍDEO | Marta García fa podi a Hockenheim\n05 de maig 2019 - 18:15\nMarta García va fer història ahir al circuit de Hockhenheim (Alemanya) en quedar tercera en el seu debut en el mundial d'automobilisme de les Women Series. La pilot de Dénia acabà a menys de dos segons de la guanyadora i a només tres dècimes de la segona posició. Aquest tercer lloc en la primera cursa del campionat fa gust de glòria per a l'única pilot espanyola d'entre les 18 pilots, triades després d'unes dures jornades de selecció a Almeria i Àustria, per a lluitar en una competició on no només es tracta de fer-se amb la victòria, sinó també d'augmentar la seua visibilitat i aconseguir canvis en la indústria de l'automobilisme.\nLa pilot nascuda a Dénia, amb tan sols díhuit anys, ja en fa més de huit que competeix, amb victòries en el seu palmarés com ara el trofeu italià de la Indústria el 2015 o gestes com haver sigut seleccionada per al programa de joves promeses de Renault de 2017.\nAmb el podi d'ahir, la pilot valenciana comença de la millor manera una temporada a la qual li queden encara cinc curses en alguns dels millors circuits del món. La pròxima cita, d'ací a onze dies a Zolder, Bèlgica.


Vahusari Advocats Tarragona - Mediació\nA Vahusari som especialistes en casos de llei de la segona oportunitat. La nostra condició de mediadors mercantils i administradors concursals, així com la nostra acreditada experiència ens avala per trobar una solució als teus problemes de deutes.\nLa llei de segona oportunitat es val d'un AEP (acord extrajudicial de pagaments) per solucionar una situació financera d'insolvència. Això permet al deutor millorar la seva situació econòmica amb mesures que poden incloure aplaçaments, quites o fins i tot la exoneració completa del deute mitjançant un concurs de creditors.\nVols cancel·lar els teus deutes i començar de zero?\nAmb l’entrada en vigor de la Llei 25/2015, de 28 de juliol, de mecanisme de segona oportunitat, reducció de càrrega financera i altres mesures d’ordre social, coneguda com la Llei de la Segona Oportunitat, en cas que no puguis pagar els teus deutes t’assessorem per que puguis cancel·lar tots els teus deutes (llevat els d’Hisenda, Seguretat Social i administracions públiques) i, així, poder començar de nou.\nEstudiarem el teu cas, i, si reuneixes els requisits exigits per la Llei, primerament haurem de proposar un pla de pagaments als teus creditors, sota la supervisió d’un mediador concursal, que sigui realista i assumible en base als teus ingressos i despeses. En cas de no arribar a un acord, s’acudirà al jutjat per aconseguir la cancel·lació d’aquests deutes.\nAssessorament per acollir-te a la llei de segona oportunitat\nA Vahusari som experts en dret bancari, mercantil i en la defensa dels drets de consumidors, usuaris així com d’autònoms i emprenedors. A més, a diferència de la gran majoria de despatxos, tenim el valor afegit de ser mediadors i administradors concursals, pel què sabem ben bé del què parlem.\nAixò fa que disposem d’un alt coneixement en la matèria i en l’assessorament especialitzat a particulars amb experiència acreditada en la reclamació de clàusules sòl, oposicions a execucions hipotecàries, Swaps, preferents, concursos de creditors, Llei de la segona oportunitat així com tot tipus de contractes que inclouen clàusules abusives.\nSom un despatx amb advocats de reconegut prestigi i llarga trajectòria, amb la tranquil·litat que això suposa en tots els sentits, sobretot front a possibles abusos de negocis de nova creació. D’altra banda, els nostres preus són igual de competitius que qualsevol franquícia malgrat la nostra especialització, prestigi i solvència són molt superiors.\nContacta amb els nostres especialistes en llei de segona oportunitat\nContacta amb nosaltres i en una primera visita analitzarem la teva situació econòmica i financera i et direm si pots acollir-te a la Llei de Segona Oportunitat. Treballarem per cancel·lar tots els teus deutes, ja sigui total o parcialment, amb la qual cosa tens assegurat que sempre hi sortiràs guanyant.\nRecorda que VAHUSARI és un despatx d'advocats i economistes amb reconeguda experiència professional en la resolució de casos com el teu. Som experts a col·laborar especialment amb autònoms, petits empresaris, avalistes i persones amb una situació econòmica i financera complicada per tal de defensar els seus interessos front als bancs i altres creditors.\nFes-nos arribar la teva consulta i et donarem cita al més aviat possible. Quan abans puguem ajudar-te abans et podràs desfer dels teus deutes.\nConsulta ja un dels nostres advocats\nEnvia’ns un correu electrònic a mediaciones@vahusari.org o bé truca’ns al 977 217 064 i ens posarem en contacte al més aviat possible amb tu per concertar una cita, estudiar el teu cas i resoldre la teva situació.\nEnvia’ns un correu electrònic a segonaoportunitat@vahusari.com o bé truca’ns al 977 217 064 i ens posarem en contacte al més aviat possible amb tu per concertar una cita, estudiar el teu cas i resoldre la teva situació.


Postgrau en Tipografia i disseny de pàgina - UAB Barcelona\nPostgrau en Tipografia i disseny de pàgina\nAprofundeix en les eines tipogràfiques i processos editorials per donar forma a la pàgina, ja sigui en un format de revista, llibre... o de pantalla d'ordinador\nCodi de l'estudi: 4034/3\nEl postgrau en Disseny de Pàgina i Editatge d'EINA et permet adquirir tots els coneixements necessaris que donen forma a la pàgina, sigui de manera individual o seriada, en qualsevol dels seus formats (el llibre, el cartell, la revista, el diari o la pantalla d'ordinador).\nAquest postgrau està inclòs en el màster en Tipografia Avançada i Disseny de Pàgina i és una diplomatura orientada tant a persones que tinguin coneixement en altres àmbits del disseny, l'edició o la comunicació, com a persones que acreditin una experiència pràctica professional.\nEl programa també permet l'accés a les persones interessades en la tipografia que vulguin abordar-la com a repte acadèmic o professional. Per això, el perfil d'estudiant pot ser també aquella persona que hagi estat vinculada a escala laboral a l'àmbit de la comunicació gràfica però no tingui formació en aquest àmbit; o aquella que, tenint formació en àmbits acadèmics diversos, estigui interessada a complementar-los amb aquesta nova àrea.\n- Dissenyador gràfic general\n- Dissenyador multimèdia\n- Dissenyador de premsa\n- Director d'art


Com arribar-hi - Revela-T\nVilassar de Dalt està molt ben connectat, tant pel transport privat com per diversos mitjans de transport públic. És fàcil arribar des de Barcelona o Matarò, per exemple.\nAmb cotxe o moto\nDes de Barcelona, tenim l’autopista de peatge C-32, que hem de deixar a la Sortida 92 Vilassar de Dalt-Premià de Dalt-Premià de Mar. També podem arribar per la Carretera N-II, desviant-nos a Premià de Mar per agafar la Carretera de Premià de Mar-Premià de Dalt-Vilassar de Dalt. Si veniu de Barcelona, aquest desviament el trobareu uns 100m passada l’estació de tren de Premià de Mar.\nPodeu arribar amb la línea R1 de Rodalies, baixant a l’estació de Premià de Mar. Des d’aquí podeu agafar un taxi o bél’autobus C30 (Mataró-Vilassar de Dalt) de l’Empresa Casas. En els dos casos heu de sortir de l’estació i creuar la carretera (semàfor o pas subterrani).\nDes de Barcelona podeu fer servir l’autobus C3-C4 de l’Empresa Casas que surt de la Ronda Universitat (davant del número 25) i finalitza el recorregut molt a prop del Museu Arxiu de Vilassar de Dalt. Des de Mataró podeu agafar el C30 de l’Empresa Casas.\nTaller a càrrec de Ramón Casanova amb la col·laboració de Marta Colell organitzat per l’ Institut d’Estudis Fotogràfics de Catalunya (IEFC). …\nTaller “La càmera de gran format i el laboratori químic, un sistema viu” per J. M. Castro Prieto\nEn aquest taller aprendrem el mètode que Juan Manuel Castro Prieto utilitza en els seus treballs, com els porta a …\nTaller d’impressió al Carbó amb Xose Gago\nEl carbó directe és una tècnica bastant diferent de la del carbó transportat i es realitza enterament sobre el suport …


Pobles de Circ s'amplia a 7 municipis en el ... - Govern.cat\nPobles de Circ s'amplia a 7 municipis en el seu segon any de programació\nquery_builder 15 juny 2021 16:07\nEnguany hi prenen part Alcanar, Talarn, Sant Hilari Sacalm, Bellver, Prats de Lluçanès, Ulldemolins i Sort\nCada poble ha programat un espectacle enfocat a públic adult, amb la voluntat d’anar més enllà de les propostes familiars\nPobles de Circ, una de les onze mesures del Pla d’Impuls del Circ 2019-2022, va iniciar-se el 2020 amb molt bona acollida per part del públic i dels ajuntaments participants\nPobles de Circ, una de les mesures incloses en el Pla d’Impuls al Circ 2019-2022, comença aquest cap de setmana la seva programació, que portarà 27 representacions i 6 tallers de circ a set pobles d’arreu de Catalunya des de la primavera fins a finals d’any. Es tracta de municipis de menys de 10.000 habitants de diferents comarques: Alcanar (Montsià), Talarn (Pallars Jussà), Sant Hilari Sacalm (La Selva), Bellver (La Cerdanya), Prats de Lluçanès (Osona), Ulldemolins (Priorat), Sort (Pallars Sobirà). El tret de sortida d’aquesta programació tindrà lloc aquest dissabte, 19 de juny, a Sort, amb l’espectacle “SOS” de la pallassa La Churry, i tot seguit, el 27 de juny, Prats de Lluçanès acollirà el col·lectiu TQM amb la peça “Volov” i a Sant Hilari Sacalm es podrà veure “Sidecar” de Pessic de Circ.\nLa mesura Pobles de Circ, coordinada per l’Associació de Professionals de Circ de Catalunya, creix aquest segon any i incrementa fins a set el nombre de municipis que formaran part d’aquest projecte el 2021. Els ajuntaments que s’incorporen són Alcanar (Montsià), Talarn (Pallars Jussà) i Sant Hilari Sacalm (La Selva), i així s’amplia l’àmbit d’acció de la mesura fins a les Terres de l’Ebre i comarques gironines. El projecte té com a objectiu fer arribar programació de circ a pobles amb poca població i poca presència d’aquesta art escènica en la seva agenda cultural.\nCom ja es va fer durant el 2020, tots els espectacles seguiran la normativa que marqui el PROCICAT per evitar contagis de COVID-19.\nA partir d’una convocatòria en què van participar uns 120 espectacles de companyies de circ catalanes, una comissió de selecció formada per ajuntaments i persones expertes en programació van escollir un primer llistat d’espectacles, i després cada ajuntament ha fet la seva pròpia tria de les peces que es veuran aquest 2021. En total s’han programat una quinzena de propostes diverses: de petit, mitjà i gran format de diferents estils i disciplines. A més, el 20% estan dirigides a públic adult, per promoure que no es tracti només de creacions per a públic familiar. Els tallers de circ aniran a càrrec d’espais pròxims als pobles que ja organitzen formacions arreu del territori: Ntlades, Piricirkus i Maria Grau, La Fàbrica dels Somnis. La Circoteca, ETCA.\nFormen part de la programació les següents companyies: Los Galindos, La Churry, Cia Seon, Jam, Todozancos, En Diciembre, Companyia de circ “eia”, cia Du’k’to, Entre Nous, Circ Pistolet, Madame Gaüc, Jessica Arpin, Kerol, Pessic de Circ, Col·lectiu TQM.\nUn altre dels objectius és acostar els municipis de petites dimensions a l’organització de l’exhibició d’espectacles de circ, perquè sovint és una art escènica més desconeguda per part dels programadors i programadores.\nValoració molt positiva de l’edició 2020\nDurant el 2020 es va dur a terme tota la programació prevista als quatre pobles participants, un total de setze espectacles i quatre tallers de circ. Tant els ajuntaments com les companyies van valorar molt positivament el ressò d’aquesta programació, i destaquen xifres molt altes de públic malgrat les restriccions establertes (limitació de l’aforament, confinaments municipals o comarcals, etc.). En total, unes 2.500 persones van assistir i participar en els diferents espectacles i tallers. Cal tenir en compte que es tractava de municipis petits d’entre 400 i 2.500 habitants.\nEls pobles participants en la mesura Pobles de Circ segueixen criteris de distribució territorial i de proximitat amb espais de circ, i en la majoria dels casos es tracta de municipis i comarques on no es programa circ o fins i tot no hi ha programació regular d’arts escèniques.\nEls pobles de l’edició 2020, que també continuen el 2021 són: Bellver de Cerdanya (1.979 habitants), Sort (2.360 habitants), Ulldemolins (402 habitants), Prats de Lluçanès (2.537 habitants). El 2021 s’hi afegeixen Alcanar ( 9.402 habitants), Talarn (651 habitants), Sant Hilari Sacalm (5.591 habitants).\nAGENDA POBLES DE CIRC 2021\nSort (Pallars Sobirà)- 18h – Teatre els Til·lers\nAquesta és la història d’una pallassa nàufraga, a l’illa de plàstic que flota a l’Oceà Pacífic. S.O.S és una aposta per crear consciència sobre la terrible situació que pateixen els oceans. La comicitat és l’eina perfecta per difondre aquest missatge d’una manera lleugera, sense judicis, amb claredat i sempre posant en joc la incerta naturalesa humana. L'aventura d’una pallassa, ballarina en un mar d’emocions, que remou consciències, i que juga... a canviar el món.\nPrats de Lluçanès (Osona) - 19 h – Plaça Vella\nProposta de circ amb música en directe, plena de dinamisme i poesia. Inspirada en l'obra clàssica "Els Ocells" d'Aristòfanes, VoloV és un espectacle acrobàtic i estètic sense text, però ple de sons i sonoritats, en basc, gallec, català, que ens fan viatjar per diferents paisatges, records, emocions i coneixements. Una nau que es trasllada d'un paisatge a l'altre. Una metàfora del viatge emocional de la vida.\nSant Hilari Sacalm (La Selva) – 12h – Plaça Moragues\nEspectacle divertit sobre un viatger que arriba a una plaça amb una extravagant moto amb sidecar d’altres temps. Desfilarà per la plaça mentre intenta dominar el seu sidecar, fent mil i una acrobàcies amb la perxa xinesa, els patins, etc. Clown, acrobàcies, perxa xinesa, malabars i música, sense oblidar el component més tècnic i de risc que comporta el circ.\nAlcanar (Montsià) – Hora i lloc pendent de confirmar\nTalarn (Pallars Jussà) - 22h – Pista Poliesportiva\nEspectacle “Welcome to my head”\nUn home al límit de l’esquizofrènia ens convida a viatjar entre els plecs del seu cervell. Un personatge poca-solta, ple de tendres, sarcasme i bogeria.\nEns mostra els efectes adversos de viure en l’actualitat a través de gags absurds i habilitats inusuals. Amb un ritme frenètic i molt d’humor, Kerol ens sorprèn amb una miscel·lània de malabars excèntrics i beatbox bufó.\nPrats de Lluçanès (Osona) – 19h – Plaça Vella\nTalarn (Pallars Jussà)- 22 h – Pista Poliesportiva\nAquesta obra es qüestiona els difusos inicis i finals de tot el que ens envolta. Acrobàcia, trapezi washington, pallasso i dansa són els ingredients d'aquest remolí d'humor existencialista. Uns personatges excèntrics i absurds que busquen el final del seu propi espectacle. La seva estupidesa profundament intel·ligent acabarà qüestionant la nostra pròpia essència.\nBellver (La Cerdanya) – 17h, plaça del mercat\nEspectacle “El Mêtre”\nUna taula, dues cadires, un para-sol, un penja-robes, un rellotge i un MÊTRE: “Vine i observa. Et convido al meu món!”.El Mêtre és un espectacle que et traslladarà al món de la imaginació, de la complicitat, el riure, l’amor, les emocions, el joc i la tendresa.\nBellver (La Cerdanya) – 10h30, lloc per confirmar\nTaller de circ amb Piricirkus i Maria Grau\nBellver de Cerdanya (La Cerdanya)- Data, horari i lloc pendent de confirmar\nEspectacle itinerant “Cafuné”\nDuet acrobàtic personal i sincer que endinsa el públic al món de les relacions humanes més íntimes, amb l'acompanyament musical de Marc Esteve. Dóna continuïtat al llenguatge característic de la companyia que combina el circ i la dansa contemporània; Bàrbara i Bernat interpreten aquest espectacle coproduït pel Festival Circada i dirigit per Pau Portabella, amb la mirada externa coreogràfica de Laia Santanach.\nCreació que explora les relacions humanes a partir d’un llenguatge universal: el circ. Dos\npersonatges s’embarquen en un joc de tensions entre la realitat i la ficció, la raó i l’emoció per projectar un imaginari amb què capten la complicitat del públic. Un espectacle poètic, reflexiu i proper, on els equilibris sempre estan presents.\nFil és el primer espectacle de llarga durada de la Cia. Madame Gaüc.\nAlcanar (Montsià)- 11 h – Parc Central\nEspectacle Itinerant “Moonlight”\nL’“Esfera Lunar” inicia l'espectacle itinerant en una atmosfera sorprenent. Els personatges “moonlight”, elegants i alhora absurds, recorren la cercavila galàctica per a explicar-nos la història d'un circ sense gravetat amb números d'acrobàcies i equilibris, malabars amb objectes i cordes de llum. Benvinguts i benvingudes a aquest circ per a somiadors i somiadores!\nTalarn (Pallars Jussà)- 22 h – Ermita Sebastià\nEspectacle “Mort de riure”\nEls pallassos han condemnat un dels seus companys a la pena capital per aturar la propagació d’un virus letal, el Riure. Cerquen un lloc per dur a terme l’execució pública, un espai que els permetrà conviure amb la hilaritat des d’una percepció alliberada de prejudicis, sincera, aspra, pura i dura.\nUna farsa inspirada en els ajusticiaments públics. Un crim improbable, un judici dubtós i un càstig absurd.\nUna dona jove es vol casar, però no amb qualsevol, i per això organitza un concurs d'amor amb el públic i el sedueix parlant al revés, fent acrobàcies damunt la seva bicicleta groga... Qui serà l'escollit o l'escollida?\nSant Hilari Sacalm (La Selva) – 20h - Pista Esportiva\nPeça de perxa xinesa femenina i desobedient. Una dona i un llop són els protagonistes d’una tragicomèdia que viatja de la mort a l'amor. Micròfons, flors seques, pintallavis, aigua i música componen un bodegó que posa les tècniques de circ al servei de l’acció dramàtica. Sobre l'escena trobareu l’artista de circ Sílvia Capell i el percussionista Bernat Torres. Homenaje és una rebel·lió contra allò establert.\nSant Hilari Sacalm (La Selva) – Data, lloc i horari per confirmar\nTaller de Circ amb la Fàbrica de Somnis\nUlldemolins (Priorat) – 20h – Plaça de l’Església\nUlldemolins (Priorat) – 13h – Plaça de l’Església\nTaller de circ amb La Circoteca\nTalarn (Pallars Jussà)- 18 h – Plaça Anna Maria Janer\nAlcanar (Montsià)- 11 h – Sala Polivant\nSant Hilari Sacalm (la Selva ) – 20h -\nSort (Pallars Sobirà ) – 17h – Castell de Sort\nEspectacle “Quan no tocàvem de peus a terra”\nGuanyador dels Premis Zirkòlika 2017 com a Millor Espectacle de Carrer de Circ 2017. És un espectacle que porta a dos personatges reals als seus inicis, quan estaven plens d'il·lusió i somiaven tot el que serien i farien, on tot era innocència, joc, descoberta, risc i desafiament...Quan no tocàvem de peus a terra... Un espectacle ple d'equilibris, verticals, humor i teatre corporal.\nBellver (La Cerdanya) – Pendent de confirmar horari i lloc\nUlldemolins (Priorat) –13h - Pista Esportiva\nEspectacle “Entre nous”\nEspectacle de trobades, de companyia, de sostenir-se, de nostàlgia, d'humor, de música en viu i d'acrobàcies vertiginoses. Una crida a cridar i riure davant la necessitat de mirar-se i compartir aquest moment junts des del primer fins a l'últim minut.\nSort (Pallars Sobirà) – 12h – Castell de Sort\nBellver de Cerdanya (La Cerdanya)- Teatre del Centre Cívic Escoles Velles -Pendent de confirmar horari\nEspectacle itinerant “Espera”\nQuan el límit entre l'escenari i el públic desapareix, l'espectacle esdevé una ocasió per compartir una experiència col·lectiva, on ens mirem a la cara amb persones desconegudes. En un lloc fora del temps, l'acrobàcia modela els cossos amb artesania per explicar històries de confiança, escolta i respecte de l'altre. I el circ es torna un pretext per celebrar la cerimònia de la trobada i recórrer al costat del públic els camins que van de les tradicions populars fins als paisatges més contemporanis.\nSort (Pallars Sobirà)- 19 h – Teatre Els Til·lers\nSort (Pallars Sobirà)- 17 h – Poliesportiu\nTaller de circ amb Ntlades\nPrats de Lluçanès (Osona)- Sala Polivalent\nAlcanar (Montsià)- Pendent de confirmar hora i lloc\nTaller de Circ amb Escola de Teatre i Circ d’Amposta\nSi voleu més informació de la mesura Pobles de Circ, us podeu posar en contacte amb l’Associació de Professionals de Circ de Catalunya (APCC) a través del correu poblesdecirc@apcc.cat.\nSOS, de La Churry, foto de Vintiset.net 798\nSidecar, de Pessic de Circ, foto de Carla Alabern 1073\nVoloV de Col·lectiu TQM, foto de Rakel Cros 449


El FC Barcelona guanya la Lliga dels Pirineus contra el Montpeller\nEl Barça d'handbol ha guanyat el segon títol de la temporada. Ho ha fet després de superar el Montpeller en la final de la Lliga dels Pirineus que s'ha disputat a Montcada i Reixac. Els blaugrana han plantejat un partit molt seriós i han acabat superant l'equip francès per deu gols de marge (26-36). Abans de començar la final s'ha homenatjat l'exjugador d'handbol de la ciutat vallesana Jaume Puig.\nEl Barcelona ha tancat la pretemporada adjudicant-se la Lliga del Pirineus, i ho ha fet amb una pallissa al Montpeller, vigent campió de la Copa d'Europa. Valero Rivera, amb la incorporació d'Iker Romero, disposa d'una plantilla tant compensada que cada deu minuts de cronòmetre canvia tot l'equip de cop. Això li permet donar un ritme vertiginós al joc i, al final, la superioritat física és demolidora. Contra el campió francès ha portat la iniciativa al llarg de tot el partit, amb diferències de dos o tres gols, tot i la bona actuació del porter Thierry Omeyer. Però, en l'últim quart, els catalans han explotat la seva superioritat física i en pocs minuts han col·locat una diferència inapelable que ha estat finalment de 10 gols, 36 a 26. Valero Rivera pretén mantenir aquest sistema de rotacions cada deu minuts al llarg de tota la temporada. I és que, de moment, li està donant molt bons resultats. El cap de setmana passat es va adjudicar la Supercopa d'Europa, contra el Ciudad Real, campió la temporada passada de la Recopa, i avui ha recuperat el domini en la Lliga dels Pirineus, davant del vigent campió continental.\nEl FC Barcelona i el Montpeller jugaran la final de Lliga dels Pirineus d'handbol


Von der Leyen anuncia aquesta mesura contra Rússia - XCatalunya.cat\nVon der Leyen anuncia aquesta mesura contra Rússia\nVon der Leyen anuncia l’expulsió d'”un cert nombre” de bancs russos del sistema SWIFT\nLa presidenta de la Comissió Europea, Ursula von del Leyen, ha anunciat aquest dissabte que proposarà d’acord amb els Estats Units, el Canadà i el Regne Unit l’expulsió d'”un cert nombre” de bancs russos del sistema SWIFT, que permet les transaccions internacionals entre entitats bancàries.\nEn una roda de premsa, Von der Leyen ha explicat que “en coordinació” amb els aliats de la Unió Europea es volen paralitzaran els actius del Banc de Rússia a l’exterior i prohibir que els oligarques russos puguin accedir als seus actius. Així, ha dit, es perjudicarà “la seva possibilitat d’operar internacionalment”. Diumenge a la tarda hi ha una reunió dels ministres d’exteriors de la Unió Europea que previsiblement donarà llum verda a aquestes mesures.\nLa decisió s’ha anunciat després que el canceller alemany, Olaf Sholz, hagi acceptat la possibilitat de desconnectar els bancs russos del sistema SWIFT. Alemanya n’era reticent per les conseqüències que podia tenir per a les empreses del país que fan negoci amb clients o proveïdors russos.\nAixí, la UE i els seus aliat occidentals endureixen les restriccions sobre Rússia amb la intenció d’ofegar-la econòmicament per la invasió d’Ucraïna. “Totes aquestes mesures perjudicaran l’habilitat de Putin de finançar la seva guerra i tindran un impacte erosionador sobre l’economia”, ha subratllat Von der Leyen.\nTags: Rússia, Von der Leyen\n1 pensamiento sobre “Von der Leyen anuncia aquesta mesura contra Rússia”\nRetroenllaç: Suïssa pren una decisió històrica contra Rússia - XCatalunya.cat


La contractació temporal creix més en el sector públic | Economia | EL PAÍS Catalunya\nLa temporalitat va augmentar l'any passat un 24% a l'Administració i un 10,5% al sector privat\nBarcelona 19 MAR 2017 - 20:15\tCET\nLa recessió econòmica que, segons les dades de creixement i ocupació, va quedant enrere, ha deixat una estructura laboral precària. Especialment, en el sector públic. Les dades sobre persones contractades que fa servir la Generalitat mostren que, a Catalunya, els assalariats contractats de forma temporal per administracions i empreses públiques van créixer el 2016 un 24,1% en relació amb l'any anterior. El nombre de persones contractades temporalment va ascendir a 87.600, una xifra que no es veia des del 2011. La provisionalitat en les empreses també va augmentar, però menys: un 10,5%. En termes absoluts, no obstant això, el sector privat supera amb escreix el públic: 496.100 assalariats.\nLa temporalitat s'ha imposat en el mapa laboral posterior a la crisi. Encara que ha augmentat l'ocupació, si es pren la xifra de nous cotitzadors (106.500 persones) i es compara amb el total de contractes signats a Catalunya (gairebé tres milions), el resultat és una alta rotació laboral: el 2016 van ser necessaris 28 contractes per cada nou lloc de treball, mentre que a Espanya es van necessitar 40 contractes. Comptant totes les ocupacions, cada treballador català va signar 2,5 contractes, i la temporalitat ja representa el 21,2% dels contractes signats, un percentatge que augmenta al 22% en el sector públic.\nUna de les causes és que s'acumulen anys sense convocatòries per aconseguir places públiques amb oposicions, explica Xesús González, coordinador de l'àrea pública de Comissions Obreres a Catalunya. “Hi ha una precarietat brutal, la contractació temporal no hauria d'estar per sobre del 8%”, lamenta González, qui reclama a les administracions “un pla plurianual d'oferta pública per reduir la provisionalitat”. El sindicat calcula que així es podrien recuperar 45.000 ocupacions públiques fixes, entre els llocs perduts per les retallades i les 36.000 persones que treballen com a interines quan podrien fer-ho com a personal funcionari de la Generalitat.\nEntre les àrees professionals en les quals hi ha més temporalitat hi ha la sanitat, l'ensenyament i l'assistència social. També són els sectors en els quals s'han perdut més llocs de treball públics a Catalunya, la comunitat autònoma amb la taxa d'empleats públics més baixa: 40 per cada 1.000 habitants. Un informe d'ADAMS Formació indica que, entre gener del 2010 i juliol del 2016, es van perdre 100 treballadors públics cada dia. L'estudi agrega que Catalunya és la comunitat amb menys efectius dedicats a la sanitat (5,26 per cada 1.000 habitants) molt per sota de la mitjana general (10,51).\nGonzález assenyala que, en el Departament de Benestar i Família, el 50% del personal és provisional, mentre que a Interior i Educació els temporals ja són més de la meitat. El sindicalista recorda que, a més de la precarietat estructural que suposa, els treballadors amb aquests contractes manquen dels drets dels indefinits, i que la justícia europea ja ha començat a actuar per frenar-los.


Marià Alemany, catedràtic de Nutrició i Bromatologia de la Universitat de Barcelona | Consumer\nMarià Alemany, catedràtic de Nutrició i Bromatologia de la Universitat de Barcelona\n«Investigar de debò contra l'obesitat pot ser políticament incorrecte»\nData de publicació: Dijous, 06deMaigde2004\nAtajar l’obesitat, cosa que significa entrar a fons no sols en els seus efectes sinó en les seves causes primigènies, s’està revelant com una cosa molt més complexa del que es preveu. Encara que no sobren els especialistes que insisteixen en la importància de les dietes, comencen a sorgir veus que tracten d’anar més enllà. Per a Marià Alemany, catedràtic de nutrició, és necessari valorar la genètica i l’ambient, a més de la composició dels aliments. I també, els «interessos de la indústria», protagonista destacat, segons el parer de l’expert, de l’actual epidèmia d’obesitat en el món occidental.\nAlemany passa per ser alguna cosa així com l’enfant terrible de la bioquímica i la biologia molecular. Però no sols d’aquesta branca de coneixement. En nutrició i bromatologia, on és reconegut com un expert de prestigi, s’ha guanyat més d’una antipatia per les seves opinions contràries al paper que juguen determinades empreses alimentàries i pel tracte, al seu judici erroni, que sol donar-se a l’obesitat per «falta de coneixement o per interessos creats» Tampoc es camina amb chiquitas a l’hora de valorar la situació de les universitats espanyoles, i de la seva en particular, la Universitat de Barcelona, ni respecte a la ciència que es desenvolupa a Espanya. Malgrat el seu controvertit sentit crític, tan lloat per uns com injuriat per uns altres, Alemany ha impulsat diverses iniciatives que s’han erigit en referència. En l’actualitat dirigeix el grup Nitrogen-Obesitat (NO), que serveix de plataforma a diferents línies de recerca.\nÉs la seva una plataforma amb escàs fonament?\nEn efecte. La recerca nutricional no sols no és una prioritat, sinó que a penes apareix reflectida en els pressupostos generals de l’Estat destinats a I+D a Espanya.\nAixò explicaria per què va escriure en 1999 un llibre titulat «Investigar a Espanya és plorar».\nPorto 10 triennis en la Universitat i sé de què parlo: tots els diners destinats a recerques nutricionals va a projectes relacionats amb la recerca agrària [1,3% de los fondos del Ministerio de Ciencia y Tecnología para 2004], oceanogràfica i pesquera [0,9%] o sanitària [el Ministerio de Sanidad y Consumo le dedica hasta un 4,9% de su partida presupuestaria]. Sóc conscient que no interessa que es realitzin certes recerques relacionades amb l’alimentació o la nutrició perquè hi ha determinats grups econòmics i empreses, sobretot multinacionals, que actuen com un lobby i arriben a pressionar perquè semblants recerques mai es duguin a terme.\nParlem de les empreses de menjar ràpid?\n«En el que a obesitat es refereix, un got de llet pot resultar més perjudicial que una hamburguesa»No exactament. En el que a obesitat es refereix, un got de llet pot resultar més perjudicial que una hamburguesa.\nQuè està vostè dient! Però si avui dia les llets són les que més propaganda llancen contra l’obesitat. Llets i iogurts amb fibra, àcids omega-3, descremats, amb bifidus actius,…\nL’estratègia és la següent: la societat ha de sentir-se obesa, s’extremen els cànons de bellesa perquè pràcticament tothom quedi al descobert amb uns quilos de més. Hi ha una demanda irresistible i irracional de productes que ajudin a conservar la línia, però els fabricants no són ximples i saben que si la línia es conserva el seu mercat es desfà, amb el que continuen engreixant perquè es continuïn consumint productes de no engreixar.\nLa llet té una funció clau en les primeres etapes de desenvolupament. Parlem d’un aliment molt ric en hormones que estimulen un creixement ràpid i consistent. Els depredadors, no obstant això, mai consumeixen la llet de les seves preses, i els habitants del paleolític només coneixien la llet en els mesos immediats al naixement, com tots els mamífers. En canvi, s’afartaven de carn. Fixi’s que en la lluita contra l’obesitat es fa molt més recalcament en la moderació dels greixos d’origen animal i ningú s’atreveix a parlar mal de la llet; fins i tot es diu que és un aliment necessari en l’etapa adulta, quan no ho és.\nEls massai de Kenya segueixen una dieta molt centrada en la llet de vaca i no són precisament obesos.\nL’obesitat no depèn només del que mengem o bevem. Genètica i ambient exerceixen també un paper fonamental.\nAmb el fàcil que resulta engreixar i el difícil que s’antulla explicar per què.\nSi li dic la veritat, no tenim ni idea. La dieta hagués de ser important, però no sabem que important és. L’equilibri energètic normal relaciona el que mengem amb l’ús que fem de l’energia absorbida. L’organisme, de fet, disposa de mecanismes de termogénesis pels quals compensa o repara excessos i defectes d’energia. Abans la gent menjava molt menys i a l’hivern abundaven els penellons. Avui menjar poc no és el problema, i apareix l’obesitat.\nPot ser que la naturalesa no sigui tan sàvia com la pinten.\n«A l’organisme no li interessa l’obesitat, però la nostra cultura respon a una situació poc natural, no hem estat dissenyats per a alimentar-nos de grasses animals»A l’organisme no li interessa l’obesitat, però la nostra cultura està fent front a una situació ben poc natural. Ocorre com amb els estalvis que un té en el banc: pots gastar dos mil euros en un dia i guanyar-los en un mes, o viceversa. Amb el greix passa una cosa semblant. No hem estat dissenyats per a alimentar-nos a base de grasses animals. En la naturalesa, les peces que en el paleolític superior podíem cobrar no tenien massa reserves grasses. Va ser més tard, amb la ramaderia, que vam aprendre a cuidar caps de bestiar que engreixaven i ens proporcionaven molta més grassa que els animals salvatges. Com no estem acostumats al greix, l’organisme no sap sadollar-se bé , com se sadolla amb els sucres.\nAlguns greixos són exquisits.\nEl greix ens resulta apetible, però amb un 10% passaríem i, en canvi, les recomanacions dietètiques eleven el llistó a un 25%. Excedir-se és fàcil i barat, però deleteri: els excessos de greix es paguen amb l’aparició d’una resistència a la insulina, obesitat, diabetis, síndrome metabòlica i risc cardiovascular.\nNo em negarà que si mengéssim millor no engreixaríem.\nNo és tan senzill. L’obesitat és un problema molt greu en un país com els EUA. Es busquen culpables. Es va començar amb les patates fregides; la gent no menjava patates fregides i continuava engreixant. Després el pa; la gent no menjava pa i continuava engreixant. Van seguir els greixos saturats i els sucres, i es dóna la paradoxa que els estatunidencs cada vegada consumeixen menys calories i, en canvi, les taxes d’obesitat no disminueixen. Per què? No ho sabem. Però tot sembla apuntar al fet que s’està investigant en l’adreça equivocada. L’Administració exigeix solucions als farmacòlegs, però els remeis farmacològics per a l’obesitat [sólo hay dos agentes comercializados en el mercado español] no donen el resultat que caldria esperar.\nQuè em diu de la leptina?\nQue tampoc és la solució. S’ha posat de moda, s’han publicat milers de treballs sobre la seva eficàcia aprimadora; però no es tracta res més que d’una hormona que intervé en la pubertat, i els adolescents continuen engreixant. Quan deia que s’investiga en l’adreça equivocada em referia al vici d’afegir coses en comptes de llevar. Si es fixa, tots els aliments que contribueixen a l’obesitat no s’eliminen sinó que se substitueixen per variants «light», amb la qual cosa es garanteix un consum continuat. Qui s’atrevirà a dir basta?\n«En la xarxa hospitalària espanyola a penes hi ha mitja dotzena d’unitats d’obesitat mentre que la població de malalts obesos supera el milió»I així em va! No paren de picar-me, no em deixen fer classes, malgrat que sóc catedràtic, m’han parat recerques en marxa, m’han substituït o fins i tot boicotejat en cursos o conferències; sóc un exemple d’investigador políticament incorrecte. Crea’m vostè, hi ha interessos creats entorn de l’obesitat i els seus presumptes remeis. Quantes unitats d’obesitat hi ha en la xarxa hospitalària espanyola? No superen la dotzena, mentre que la població de malalts obesos supera el milió. Els endocrinólogos despatxen als seus pacients amb un «faci règim i exercici i després vingui a veure’m», però no gestionen el seu estrès ni els efectes biològics d’aquest estrès sobre l’obesitat. Els cirurgians opten per treure estómac, que pot ser una salvatjada però, almenys, resulta eficaç.\nFins que apareixen morts accidentals en les portades dels periòdics.\nI ningú sap res dels quals queden amb problemes o han de ser intervinguts de nou. Tot un calvari.\nAlgun motiu per a l’optimisme?\nHauríem de prestar més atenció, insisteixo, a l’estrès. A mi no em falta, i per això sóc obès. Des d’una perspectiva biològica, l’estrès és el principal responsable que el nostre organisme segregui més glucocorticoides dels normals.\nA poc a poc, la dieta mediterrània va imposant també el seu patró.\nFalòrnies! Els apòstols de la dieta mediterrània només ens diuen el que cal menjar, i ningú parla amb claredat del que no cal menjar o menjar molt menys. Amb els cereals ens estem passant, i amb els derivats lactis és una barbaritat. Molta gent insisteix que no beu a penes llet, però les seves neveres acullen tota sort de iogurts, formatges o mantegues. Quan ingressem en el llavors Mercat Comú, les nostres quotes de consum de lactis eren baixíssimes, i l’obesitat no era encara un problema a Espanya. Algú ha imposat la moda de beure llet o iogurts, natilles, gelats. El resultat? Més obesitat.\nSi tingués suficients diners per a investigar, per on començaria?\nPer estudiar amb detall els episodis d’inflamació local, dels quals depenen, en realitat, totes les anomenades «malalties civilitzades». Estudiaria la secreció de citocines com a resposta a aquestes inflamacions, el patró comú que constitueix l’eix hipòfisi-hipotàlem-adrenales, i avançaria cap a fàrmacs amb capacitat antiglucocorticoide.\nELS «INTERESSOS CREATS» DE L'OBESITAT\nL’obesitat afecta a un 13,4% de la població espanyola amb edats compreses entre els 25 i 60 anys. No obstant això, es calcula que prop de la meitat dels espanyols presenta sobrepès i que un 1% dels casos ostenta la qualitat d’obesitat mòrbida. «Ningú posarà mai en qüestió que l’obesitat té conseqüències molt greus per a la salut, però ocorre que no sempre interessa que es coneguin», subratlla Marià Alemany.\nNo hi ha dubte que, d’acabar amb l’obesitat o la síndrome metabòlica, «la humanitat sortiria guanyant», agrega l’especialista, però perdrien, i molt, determinades indústries de fàrmacs, cosmètics o aliments de règim. Acabar amb l’obesitat, d’altra banda, suposaria perjudicar sectors alimentaris com el de la «producció de llet i derivats». Per a Alemany, no és fruit de la casualitat que la corba d’augment de l’obesitat a Espanya progressi en paral·lel a la d’un augment productiu de la indústria lletera nacional. «En aquestes circumstàncies, em consta que investigar de debò contra l’obesitat pot convertir-se fàcilment en una cosa políticament incorrecta», insinua.\nL’investigador assegura que només ha rebut el 10% dels fons que ha sol·licitat durant tota la seva carrera professional per a investigar temes relatius a nutrició i salut. La inversió en recerca i desenvolupament que Espanya dedica a finalitats militars acapara el 33% del total (als països de la UE sol rondar el 14%). «Som capaços de mantenir una expedició a l’Antàrtida i tancar els ulls a temes de salut greus plantejats en la nostra població», denúncia.\nSegons Alemany, les despeses que provoca l’obesitat als EUA aconsegueixen els 90.000 milions de dòlars. «A Espanya ens gastem una quantitat 30 vegades inferior». Aquest diferencial, d’altra banda «corrent» en la universitat i la ciència espanyoles, afecta també les possibilitats de posar en marxa recerques sobre noves molècules que interfereixin en els processos que regeixen l’obesitat i comprometen iniciatives empresarials independents sorgides de les universitats. Alemany ha sofert aquest tipus de dificultats en les seves pròpies carns. Després de descobrir el seu equip una molècula amb resultats esperançadors en assajos in vitro en la lluita contra l’obesitat, s’ha vist en l’obligació de llicenciar la patent per falta de suficients suports. El secretisme professional només li permet dir que, de moment, les recerques, a l’estil de la leptina, «avancen en bona direcció».\nestrès leche y derivados-ca marià alemany-ca obesidad-ca\n“Hem après la importància de rentar-se les mans, però descurem hàbits de seguretat alimentària molt bàsics”\n“Destaquem en lletres grans el que volem que vegeu en lloc de les petites”


ONTOLOGIA DE LA BANDA SONORA III | El Bloc del Grau en Mitjans Audiovisuals\nby Jordi Soler i Alomà | juny 6, 2018 9:15 am\nVIDEOGAME: LA DIMENSIÓ TRANSDIEGÈTICA\nRecapitulem: un sistema (entitat composta d’elements el conjunt de relacions entre els quals forma la seva estructura) sempre és un subsistema d’un altre sistema, excepte en el cas de l’univers, que és, per definició, el sistema de tots els sistemes (ningú sap si es pot qualificar l’univers com a sistema, ni tan sols com es pot qualificar o si es pot qualificar d’alguna manera, però almenys si que es pot afirmar que no existeix cap sistema fora de l’univers, pel simple motiu que “fora de l’univers” és una contradictio in adjecto. Podem referir-nos a un subsistema com a sistema quan el tractem com un tot: tal és el cas dels subsistemes del cos humà, com el SNC (que a més, és un sistema del tipus “controlador”), o els anomenats “ecosistemes”. Quan fem èmfasi en el context (que és un sistema més ampli) en que s’emmarca un sistema és quan ens referim a ell com a un subsistema.\nEntre els subsistemes del sistema “societat” hi ha el sistema “producció audiovisual”, del qual tractem en aquest conjunt d’escrits. Hem dut a terme en els escrits anteriors una descripció somera dels subsistemes i elements de què es composa, i l’estructura que configura el conjunt de relacions entre ells.\nEn la primera part d’aquesta trilogia constatàvem que l’element (o subsistema) designat com “espectador” és el que aporta sentit al sistema “producció audiovisual”: i això no és una afirmació gens banal! Sense aquesta figura essencial, el sistema perd la seva funcionalitat. En la segona part insistíem en el paper significatiu (en el sentit de “dotant de significat”) d’aquest element i, a més, destacàvem el seu paper constructiu en l’elaboració del “producte final”, que involucra tots aquells processos neurofisiològics i intel·lectuals (així com les respostes emotives, passionals, etc.) que insereixen el “producte” en una “realitat” substantivada pel propi “espectador”. A més d’aquesta reconstrucció ad hoc, l’espectador incorpora tot el seu “background” a la manera com la duu a terme i, en conseqüència, ningú “veu” una pel·lícula de la mateixa manera.\nAquest paper actiu i constructiu de l’espectador assoleix una nova dimensió en l’àmbit del videojoc, en el qual no solament reconstrueix la realitat proposada sinó que la construeix de manera sostinguda en el temps i s’involucra en el propi guió que, en aquest cas, és en temps real. Deixant de banda la VR, que no tractarem aquí perquè encara és massa rudimentària (fins que no assoleixi la total immersió de l’usuari no estarà completa –de moment s’hauria de dir “visió virtual”), el videojoc, pel que fa a la perspectiva de l’usuari, se’ns presenta en dues variants fonamentals: tercera persona i primera persona (també nomenada genèricament FPS). En ambdós casos, el jugador assoleix la identitat del protagonista, amb la diferència que en el primer, l’assoleix com “a distancia”, assumint que l’avatar que es mou davant seu en funció de les seves accions i decisions comparteix identitat amb ell mateix, però aquesta identitat està desdoblada (podríem dir que el jugador s’aliena —no necessàriament en un sentit pejoratiu— en el seu avatar). En el cas del FPS, el jugador es troba plenament “dins” del “terreny de joc”, i actua responent als estímuls que li arriben d’aquest entorn, de la mateixa manera que pren les decisions (si la velocitat dels esdeveniments l’hi deixa temps de fer-ho) que considera més adequades per sobreposar-se als problemes que li van sorgint mentre va avançant. De fet, assumeix com a real l’univers proposat pel videojoc i, d’aquesta manera, accepta una realitat aliena com a normal: s’autoaliena en el personatge que “interpreta” en aquest nou món però també que accepta que aquest nou món és la realitat (podríem constatar, si aprofundíssim en aquest fet, que no hi ha gaire diferència entre l’alienació de la societat i la del jugador). Del conjunt d’elements que poden ser indicatius d’esdeveniments els més importants són els sonors: sigui en forma de soroll (que pot avisar d’algun element —hostil o no— amagat) o de música (que pot avançar la imminència d’un esdeveniment dramàtic), els quals solen ser factors orientatius no connectats directament amb l’àmbit visual però fonamentals per a l’èxit en el progrés. Òbviament, la part musical i fx s’ha d’adaptar a les dues perspectives d’immersió. Exemple de videojoc en tercera persona amb una excel·lent banda sonora el tenim en Shadowman (Acclaim Studios/Tim Haywood -1999); exemples d’excel·lents bandes sonores per FPS els tenim en Doom 3 (id Software/Clint Walsh -2004) o Half-Life (Sierra-Valve/Kelly Bailey -1998). Cal remarcar que en el videojoc els elements sonors tenen, per la supervivència, la mateixa importància que tenien pels nostres avantpassats (dotats d’una oïda molt fina).\nEl videojoc pren una dimensió social en la forma anomenada “multiplayer”: en aquesta modalitat, en comptes de bots, els teus companys de joc són altres persones, que poden trobar-se (mentre comparteixen el teu univers) en qualsevol lloc del planeta. En els modes multiplayer hi ha la versió competitiva (la qual, des del meu punt de vista, fomenta el pitjor del ser humà) i la versió cooperativa. Com és natural, la cooperativa és la socialment més interessant, ja que permet interactuar amb els altres jugadors i fins i tot establir relacions d’amistat i de camaraderia. El mode cooperatiu, a més, fomenta els valors profundament humans de solidaritat, comunió, sacrifici per l’altre i, en fi, l’assumpció que el grup és més que la suma dels seus components. En la forma de desenvolupar-se i d’interactuar amb els companys es manifesta, també, la personalitat de cada jugador. Un factor molt important que involucra el joc cooperatiu és la responsabilitat compartida: en aquest sentit, els jugadors formen part d’un sistema la qual estructura es basa en les relacions entre cada jugador els altres; per tal que aquesta estructura prosperi, cal que hi hagi empatia, sincronia, unitat d’acció, comunicació i anticipació (entre altres formes de relació). Un dels millors exemples de joc cooperatiu en que la “supervivència” està supeditada a la cooperació és Left 4 Dead (Turtle Rock Studios-Valve/Mike Morasky, 2008). Pel que fa a l’efecte devastador abans esmentat del mode competitiu en tenim un exemple en DayZ (Bohemia Interactive -2014). L’escenari del joc és un país a escala real on tot esdevé com en el món real, excepte pel fet que ens trobem en el marc de la supervivència i amb una població de zombies dispersa pels diferents pobles i ciutats. Per participar es necessita micròfon, ja que és l´única manera d’interactuar amb altres jugadors que et pots trobar eventualment. El joc va començar bé, cada jugador intentava sobreviure com podia i si trobava algun jugador amb problemes l’ajudava (gana, set, malalties… de tot). Al cap d’un temps el joc va donar un tomb, i va començar a augmentar la presència de jugadors que disparaven sense preguntar només per plaer o per robar a altres jugadors. Hi havia jugadors que es posaven damunt d’un edifici alt per poder disparar amb snipers d’alta precisió a qualsevol cosa que es mogués. Al final, el joc es va convertir en un lloc odiós, on ja ningú confiava en ningú i on el fet d’intentar ajudar o, simplement, de no disparar abans de parlar, podia representar la mort. En altres paraules: es va convertir en un joc per psicòpates.\nEl terme “videojoc” prové de l’anglès videogame, i designa un subsistema específic del sistema de què tractem (el sistema Producció Audiovisual, que al seu torn és un subsistema del sistema Societat). Constatem, de passada, que aquest nom (“videojoc”) només connota la part visual del sistema (un altre cop, el so i la música es donen per suposats, o, simplement, s’ometen). En la Primera Part ens referíem a la música en el videojoc destacant el fet que ha primat, des de sempre, l’underscoring, normalment com una música al fons que va sonant durant tot el joc sense una altra funció que la d’emplenar un buit massa patent (i que fins i tot pot convertir-se en una presència molesta quan no se’n fa abstracció –que és el que l’usuari sol fer habitualment). En alguns videojocs la música és sempre la mateixa, o té molt poques variacions. Hi ha casos de videojocs en què la música varia segons l’escena o en què s’afegeixen elements sonors “ambientals”. Malgrat tot, alguns exemples demostren que la música d’un videojoc pot assolir funcions pròpies de les bandes sonores cinematogràfiques, però en un sentit més transcendent, ja que impliquen a l’usuari més enllà de la manera empàtica en que això s’assoleix en el cine; l’implica a ell personalment (en el sentit humà de “persona”), com a executor d’una sèrie d’accions (que suposen, per cert, la presa de decisions), un conjunt d’accions que han conduit la realitat en moviment a “l’escenari” on sona una musica que penetra fins la medul·la i de la qual l’usuari sen sent partícip i amb la qual hi estableix una profunda comunió. En alguns casos, aquest efecte autoamplificador de la música s’assoleix de manera excepcional, i deixa molt enrere qualsevol escena cinematogràfica: tal és el cas de la saga Half-Life, —Sierra/Valve, 1998; Valve 2005-2007.\nPel que fa al que hem anomenat inscoring, sol aparèixer en la seva forma caricaturesca de mickeymousing: en general, abusant d’aquests elements que es presten a un so o a un “cop musical” efectista i que solen ser en uns casos ocasionals, i obeeixen a moments puntuals d’interacció amb elements de l’entorn (com el so típic “boing” del ninot quan salta sobre un bolet) o en altres casos són persistents, i es produeixen per cadascuna de les accions que duu a terme el ninot (sigui botar, girar-se, picar, eliminar, etc.).\nNo costa d’imaginar que l’inscoring seriós d’un videojoc és molt més complex que el d’una producció cinematogràfica, ja que el videojoc no evoluciona de manera lineal (hi ha diferents línies argumentals paral·leles possibles) i, a més, no és predictible (l’estat del sistema composat per les decisions del jugador i les reaccions de l’entorn és inversament predictible a la complexitat del joc). A fortiori, els videojocs moderns es caracteritzen per la seva gran complexitat: tant l’argument central com les seves variants solen ser altament complexes; els possibles comportaments del jugador i les seves decisions són imprevisibles; els bots cada vegada tenen major grau A.I. i de “llibertat de conducta”, i la seva interacció amb el jugador pot implicar un gran nombre de variables; el propi entorn en el que es mouen el jugador i els bots pot tenir la seva pròpia manera de comportar-se, i pot tenir un major o menor grau A.I., de manera que entra a formar part d’element actiu de l’estructura del sistema. No costa d’imaginar que no és senzill de fer que tot això soni i que, a més, la música obeeixi a cadascun dels escenaris possibles.\nKeiichi Sugiyama va ser un dels primers en intentar emprar l’inscoring per musicar un videojoc: Rez (Sega-Sony/ Sugiyama -2001). La idea era que la música anés variant en funció de les accions del jugador, però, lamentablement, no va reeixir, i solament la part FX assoleix aquesta funció. El primer compositor de música per videojocs que va assolir, de manera brillant i inqüestionable, introduir el inscoring en aquest món va ser el genial Mike Morasky per al videojoc Portal 2 (Valve Corporation, 2011). La música, en Portal 2, (com no pot ser d’una altra manera) té el seu component underscoring en sentit cinematogràfic però conté una novetat: una part de la música es comporta de la mateixa manera que es comporta el protagonista (qui en realitat és el jugador), per expressar-ho de manera gràfica: la música s’integra en la “pell” del protagonista, i varia completament en funció de les seves accions, de manera que en optar per una acció o una altra, també s’opta (sense ser-ne conscient) per com sonarà allò que es fa, i ho assoleix sense caure en el mickeymousing en el sentit pejoratiu de Sezlnik, sinó confegint a la música una unitat amb la imatge similar a la que es produeix en el món oníric (en el qual la música té tant significat com ho pot tenir una persona que aparegui en el somni, un fet determinant o el mateix context del somni) i que podríem nomenar (permeti-se’m el neologisme) musimatge. Per assolit aquesta exquisidesa, Morasky cerca els millors mode, to, tempo i compàs per a cada moment, així com la millor estructura de cada frase o motiu musical, però també deixa un cert marge a l’atzar (de manera que només sabem que el que sonarà serà adequat però no se sap exactament com sonarà).\nAvís a navegants: fins aquí ens hem aproximat a la banda sonora del videojoc de manera convencional (val a dir, emprant els conceptes encunyats en el món cinematogràfic). Però a partir d’aquest moment cal fer un salt conceptual i anar més enllà. En el videojoc (al que potser ens hauríem de referir amb el terme audiovideojoc) la música no pot ser diegètica, encara que procedeixi d’un element present en “l’escena” (com una jukebox) pel simple fet que, al contrari del que succeeix en el cine, l’”espectador” és a dins de la pel·lícula: seria diegètic per algú que estigués mirant un vídeo del jugador mentre juga i, en trobar-se davant del jukebox, selecciona una cançó. (Es podria discutir la diegesi en el cas que el jugador entrés en una sala de projecció cinematogràfica o mirés TV, etc., i dins d’aquesta metarealitat es produís un procés diegètic). No pot ser, tampoc, extradiegètica, perquè el jugador no la experimenta com quelcom que acompanya una escena i en subratlla característiques emocionals o del tipus que sigui, sinó que la integra en el seu ADN: ell i la música són una mateixa cosa (tal com seria percebut per l’espectador del vídeo a què ens referíem abans). No pot ser, tampoc, metadiegètica, perquè el diàleg intern del protagonista és el seu propi diàleg intern com a jugador, i les seves vivències relacionades amb l’experiència onírica, irreal, o com se li vulgui dir, del videojoc són les seves pròpies i, per dir-ho d’alguna manera, incorporen la seva “pròpia música”. Així, només ens queda una possible denominació per a la música del videojoc, a la que ens referíem abans com a possible nom per a sortir del pas en el cas del puzle meta-oníric que planteja Inception, l’obra mestra del tàndem Nolan/Zimmer: “transdiegètic”. En aquest cas, el nom és aplicable, perquè ens referim a una música que va més enllà de tot el que es pot experimentar en la banda sonora d’una pel·lícula, i transcendeix totes les funcions possibles d’una banda sonora fílmica.\nEs fa palès, com a corol·lari del fins aquí comentat, que la semàntica pròpia del sistema Producció Audiovisual, i molt especialment la que involucra el subsistema Videojoc, necessita urgentment reestructuració, actualització, acotació i aplicació del rigor conceptual entre altres “reparacions”. Aquestes accions no solament afectarien al “mapa conceptual” del sistema, sinó a la manera com el manipulem.\nJordi Soler Alomà, juny de 2018\nSource URL: http://blocs.tecnocampus.cat/grau-mitjans-audiovisuals/2018/06/06/ontologia-de-la-banda-sonora-iii/\nCopyright ©2018 El Bloc del Grau en Mitjans Audiovisuals unless otherwise noted.


Associació Pont Solidari al Món: Voluntariat\nFer-se voluntari, és regalar temps, experiència, estimació, béns materials ..., quelcom que jo tinc que serà útil a algú que no ho té i ho necessita, sense esperar res a canvi. Podem fer voluntariat anant al tercer món, ajudant al veí que no hi veu o no pot menjar, o sense moure'ns de casa ajudant econòmicament a qui ho necessiti.\nQuines possibilitats tinc?\nQuan parlo de possibilitats vull referir-me a temps i diners per dedicar. Si hem de sortir a l'estranger necessitarem pagar el transport i el menjar. Un temps per arribar, els camps de voluntariat no acostumen a estar a peu d'avió, sovint cal fer llargs trajectes en automòbil per carreteres o camins, de vegades cal trobar un allotjament prèviament, com per exemple en molts camps a la ciutat de Calcuta.\nPuc deixar la meva feina o família per un temps? Vaig a un projecte on tinc un treball específic que pot ser, des de la neteja d'un edifici al disseny de pous per obtenir aigua. Des de jugar amb un grup de infants amb malaltia de la SIDA en el seu temps d'esbarjo, a ensenyar algun idioma, o fer reforç de matemàtiques a uns escolars que s'han d'examinar, operar malalts de cataractes ... Hi ha un gran ventall de possibilitats, però les hem de conèixer.\nQue puc oferir, necessiten realment el que jo puc donar?\nQue és el que sé fer bé, podré adaptar-ho a les necessitats de la persona o comunitat a qui vaig a ajudar? Si sóc molt bona cosint i m'agrada ensenyar, hauré de buscar un lloc on hi hagi una estructura prèvia, material de costura, tisores, regles, alguna màquina de cosir, tela i persones que ho vulguin fer. Si no hi ha res de tot això serem capaços d'aconseguir prèviament, seguir després i buscar oportunitats perquè el material que aquesta gent produeixi els aporti algun benefici? O ja hi ha algú que ha preparat aquesta estructura i la sortida del producte per obtenir els beneficis?\nTinc capacitat per adaptar-me a noves situacions?\nAnem on anem trobarem condicions diferents a les de casa. Des del menjar, la higiene, comoditats per descansar, temperatura, por a agafar malalties, jornades de treball a vegades molt llargues ... Sabrem adaptar-nos a una dutxa només quan hi hagi aigua i que aquesta sigui freda? Menjar especiat, de vegades molt poc variat. Temperatures extremes que et deshidraten si no tens cura de beure molta aigua, que no et deixen descansar de nit, que et fan suar 24 hores al dia ... absència de lavabos, que solen ser latrines a les quals no estem acostumats.\nParlo algun idioma en què em puguin entendre?\nHe d'entendre el que em diuen i he de fer-me entendre, serà això possible? En parlo algun, algú pot traduir?\nQui pagarà les meves despeses?\nQuan anem a fer companyia a una persona gran que es troba sola i hem d'agafar l'autobús no li demanem que ens pagui el bitllet. Doncs quan anem a l'Àfrica, Índia o Bolívia hem de pagar el bitllet d'avió. L'ONG que hi treballa dedica els diners que recull a fer escoles, pous o hospitals, i això costa diners, a més d'ajudar a famílies senceres perquè puguin menjar almenys una vegada al dia. Amb els diners que costa un bitllet d'avió perquè durant un mes algú vagi a col·laborar, probablement podrien mantenir a un munt de famílies durant mesos. És possible que us ofereixin un sostre i menjar, que serà el mateix que menja la gent local. Algunes organitzacions et demanen a més, que abonis una petita quantitat setmanal per aquest oferiment i en algunes, les més grans, fins pot ser que et paguin un sou. Aquestes últimes solen ser més exigents: temps de dedicació llarg, idioma amb nivell alt d'anglès o francès, i un currículum molt específic.\nDarreres reflexions a fer...\nQuan sortim a països del tercer món hem de tenir molt clar que anem a ajudar, no a donar maldecaps. Trobarem situacions de pobresa extrema, misèria, desgràcia, de vegades brutícia ... que et giren el cervell i les emocions, que poden donar-te una gran tristesa o a l'inrevés que ens estimuli a canviar-lo tot. Tant l'una com l'altra no són gens útils. No podem ni hem de canviar una cultura, uns costums, les creences, ni en dos dies ni en cinc anys. Hem de tenir sempre present que hem vingut a ajudar, a col·laborar en el progrés d'una gent que no ha tingut les mateixes oportunitats que nosaltres, els voluntaris, no hem de canviar i hem de procurar que el que fem perduri en el temps.\nHem de mirar de no donar més feina de la que ja tenen habitualment, tenint cura de la nostra salut personal, ser enginyosos, resolutius, alegres i treballadors. Hem de tenir en compte que necessitarem uns dies per conèixer la gent, l'entorn, adaptar-nos al nostre treball, procurant sempre tenir un espai de temps al dia encara que sigui curtet per sentir-nos sols, un petit espai per descansar la ment.\n...es a dir...\nSi no es donen les condicions esmentades, encara ens queden recursos per ajudar, si això és el que volem. Podem estalviar una petita quantitat cada mes i enviar-la a qualsevol ONG que ens mereixi confiança, perquè algú ha vist el resultat de les aportacions, per que sabem i confiem en qui les dirigeix, perquè l'espai en què treballen és del nostre grat, etc.\nTenint en compte tot això, serem de gran ajuda, treballant o aportant diners, i aquell "res a canvi" del principi es transformarà en un enriquiment personal immens, una satisfacció que dura anys i molta felicitat.