Lisístrata | Literatura grega a escena\n← Els gèneres literaris com a testimoni històric\nL’origen de la tragèdia segons Nietzsche →\nLisístrata és una obra còmica de l’autor grec Aristòfanes representada per primer cop el 411 aC a Atenes.\nL’obra se centra en el personatge de Lisístrata (el seu nom en grec Λυσιστράτη significa “qui resol els exèrcits”), una dona que decideix posar fi a la Guerra del Peloponnès juntament amb altres dones de diferents polis. Per aconseguir el seu objectiu van acordar fer una vaga de sexe fins que no hi hagués un tractat de pau entre els combatents.\nA continuació, les dones prenen l’acròpoli d’Atenes i es fan amb el tresor de la ciutat que ha de servir per finançar el conflicte. Un cor d’homes vells les amenacen d’incendiar l’acròpoli si no els deixen passar. Poc després calen foc, però un altre cor de dones porta aigua i aquesta aconsegueix véncer el foc.\nDibuix on s’hi representa Lisístrata rebutjant els homes fins que no facin un tractat de pau.\nMés tard arriba el magistrat d’Atenes i demana a les dones que obrin la porta. Les rebels reaccionen amb violència, però Lisístrata insisteix que el deixin passar i que l’interrogui. La protagonista de la comèdia explica al magistrat com se senten les dones quan hi ha guerres sense cap motiu i els seus efectes són cruels, assegura que els homes prenen decisions poc encertades i les dones quan volen donar la seva opinió no se les escolta. A més a més, moltes dones joves esperen amb els seus fills la tornada dels seus marits i pares que potser mai es dóna. Lisístrata afegeix que els homes encara que siguin vells, poden casar-se les vegades que vulguin, en canvi les dones només poden casar-se quan són joves i desitjables pels homes. Tot seguit, Lisístrata torna amb les seves companyes que s’intenten escapar.\nSobtadament, un jove anomenat Cinèsies es presenta a l’acròpoli buscant a la seva esposa Mirrina en plena desesperació per la manca de sexe. Mirrina li explica la situació i quan Cinèsies jura que no anirà a la guerra, Mirrina prepara el llit per unir-s’hi, però en realitat l’enganya i es torna a tancar a l’acròpoli.\nFinalment un herald espartà es presenta al magistrat d’Atenes per demanar-li una treva per aturar aquesta abstenció de sexe. Encara que al magistrat li provoca riure la situació, està d’acord amb l’espartà per posar fi al conflicte. Els delegats d’Atenes i Esparta es troben amb Lisístrata i aquesta última els presenta una bella donzella que es diu Reconciliació, que els porta a acordar la pau pels desitjos que la noia els inspira. Així doncs, la comèdia acaba amb la celebració de la fi de la guerra on tant homes com dones ballen, canten i beuen junts.\nLisístrata és una comèdia que tracta temes universals que afecten a les persones durant tota la història: la desigualtat sexual i la recerca de la pau. Sembla mentida que després de quasi 2500 anys, els humans encara no haguem trobat la solució definitiva a aquests problemes. Encara patim violència de gènere i moltes persones moren cada dia per la guerra i la misèria que porta amb ella. Un cop més els grecs ens mostren amb senzillesa la convivència entre homes i dones i la capacitat de pactar la pau per beneficiar un poble que pateix amb la guerra. Tant de debó als països que actualment estan en guerra hi haguessin Lisístrates que tinguessin el valor necessari per reclamar la pau, però és clar, les condicions no són les mateixes perquè les guerres modernes afecten molt més al gruix de població civil. Nosaltres simplement podem contribuir amb el projecte de la pau sent menys sexistes, més tolerants amb les opinions diferents a les nostres i intentant afavorir una millor convivència entre les persones del nostre voltant.\nAquest article s'ha publicat dins de Comèdia, General, Gènere dramàtic i etiquetat amb Aristòfanes, comèdia, Dones, Guerra, Guerra del Peloponnès, Lisístrata, Pau. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n23 respostes a Lisístrata\n8 febrer 2013 a les 15:36\nMoltes feliçitats Laia per aquest article. Està molt ben redactat i estructurat i ens serà d’un gran ajud alhora d’estudiar de cara al exàmen.\n11 març 2015 a les 9:31\nMolt bon article sobre l’obra de Lisístrata, molt ben argumentat, la veritat es que l’obra, personalment, em va encantar, ja que a més de que els alumnes de l’institut Albèniz la van representar molt bé, l’argument em va cridar molt l’atenció ja que avui en dia també perdura. Penso que Lisistrata va tenir una idea genial per acabar amb la guerra, que va ser: convèncer la resta de gregues d’iniciar una vaga de sexe per tal de forçar els homes a negociar la pau, una estratègia que va crear la batalla entre sexes.\n11 març 2015 a les 9:42\nAquesta obra és molt bona! I la trama m’ha agradat molt, ja que les dones han estat molt malament tractades durant molt de temps i s’han de fer escoltar.\n11 març 2015 a les 10:17\nHe de dir que abans d’anar a veure la representació teatral ahir, no sabia la història de Lisístrata. Ara que llegeixo aquest article, em coincideix tot amb el que vaig aprendre ahir, i em sembla molt interessant. Felicitats per l’apunt!\n12 març 2015 a les 12:59\nMolt bon article sobre l’obra d’Aristòfanes Lisístrata, és l’obra que van anar a veure al teatre el passat dimarts, és molt divertida i mostren l’aspecte més rellevant de la dona, ja que gràcies a elles es firma la pau i s’acaba la guerra entre Atenes i Esparta, Lisístrata va ser una dona molt hàbil que amb aquesta meravellosa idea d’aprofitar un dels dons que tenim en aturar la guerra, m’agrada molt la història.\n13 març 2015 a les 13:51\nMolt bon article sobre l’obra de Lisístrata, l’obra va esta molt bé la veritat que pensaba que m’hanava aburri però no m’ho vaig pasar molt bé. Sobretot cuan les dones cuan volen fer veure els seus homes que la guerra no serveix per a res.\n14 març 2015 a les 18:53\nAquesta obra és molt interessant i m’ha agradat bastant és de comèdia ja que les dones per tal de portar la pau entre les polis decideixen seduïr els seus marits posant interdicció al sexe perque així és quedarien a casa i no hi hauria més guerra. Està plen de comèdia i història de Grècia que està bastant bé!\n16 març 2015 a les 12:54\nEn l’obra de Lisístrata s’interpreta la força de les dones unides per fer front a una situació que elles consideren injusta, com és la guerra. Per aquest motiu el sexe femení de tot Grècia s’uneix amb la voluntat d’acabar amb les guerres, per aconseguir el seu proposit és necessari un enfrontament d’ambdós sexes, amb opinions distintes entre homes i dones en una societat masclista on la figura femenina no tenia ni veu ni vot. En aquesta obra es presenta a les dones com una força gairebé política capaces de canviar el destí de la humanitat.\n18 març 2015 a les 9:43\nMolt bon resum de l’obra Lisístrata. Em va agradar molt aquesta obra, va ser la més divertida de les dues, i contant que són alumnes de l’institut Albèniz va estar molt ben representat. El tema de l’obra fet per Aristofenes, em sembla molt interessant i també m’agrada molt, com les dones poden aconseguir parar la guerra simplement amb el seu cos, amb el desig que despertant als homes grecs. és una comèdia molt divertida i interessant, tornaria a veure-la!\n19 març 2015 a les 12:53\nLa veritat és que aquest és un bon apunt sobre Lisístrata,quin paper tan important tenia Lisístrata ,és impressinant com una dona va revolucionar a les dones,i no tant sols a les dones sinó a tota la societat grega de moment.Lisístrata ens demostra que si ens proposem fer alguna cosa, ho podem aconsegruir.\nEls que pitjor ho van pasar van ser els homes ,ja que Lisítrata li va a dir a totes les dones de Grècia , ja que havien de rebutjara tots els homes que no fessin un tractat de pau.Per els homes això va ser molt difícil d’acceptar ja que eren una masclistes,però finalment ho van tenir que acceptar.\nRetroenllaç: A cada edat… segons la Lisístrata | Literatura grega a escena\nRetroenllaç: L’absentisme sexual a la Lisístrata | Literatura grega a escena\nRetroenllaç: Lísitrata d’Aristòfanes, el tràiler | Literatura grega a escena\n24 març 2015 a les 8:10\nLa veritat es que em va agradar moltíssim l’obra de teatre que varem veure. Sempre diuen que les dones no som gaire fortes, doncs en aquesta obra es tot el contrari ja que les dones aconsegueixen el que volen!\n25 març 2015 a les 9:57\nUn bon article sobre Lisítstrata.\nTotalment d’acord amb aquesta línia de l’entrada en la que explica què és Lisístrata. Realment em va agradar molt i no s’em va fer gaire pesada la història. Puc dir que vaig gaudir l’obra:\n“Lisístrata és una comèdia que tracta temes universals que afecten a les persones durant tota la història: la desigualtat sexual i la recerca de la pau.”\n13 maig 2015 a les 9:21\nUn apunt molt bo sobre una obra teatral magnifica.\nL’autor d’aquesta entrada ha fet un resum molt bo sobre aquesta obra classica, jo la vaig llegir aban d’anar el teatre i em va agrada, però veure aquesta obra representada per personas que han treballat l’obra va ser genial, tot i que no eren actors profesionals o van fer genial, varem pasar un mati de comedia genial gracies als actors que van donar vida a l’obra.\n13 maig 2015 a les 9:22\nFelicitats per l’apunt\n16 maig 2018 a les 11:07\nHola, primer de tot moltes gràcies pels teus apunts, m’han servit molt.\nVolia comentar-te que crec que hi ha un error. L’obra va ser representada per primer cop l’any 411 aC (a més a més, el 441 aC Aristòfanes tenia tres anys). Suposo que deu haver estat un error al picar, però ho dic per no crear confusió en futurs visitants.\nMoltes gràcies pels apunts, de debò,\n17 juny 2018 a les 19:54\nMoltes gràcies, Clarah. Ja he rectificat el lapsus calami de la Laia.\nRespon a Alina Roman Cancel·la les respostes


beethik al Fòrum dels 7 Principis de la Creu Roja del Prat | beethik\nEl 23 d’octubre de 2019 Nekane Navarro, sòcia fundadora de beethik|responsabilitat radical, va participar al Fòrum 7 Principis de la Creu Roja del Prat del Llobregat amb la xerrada: “L’ètica com element imprescindible de gestió per a convertir-se en una empresa [radicalment] responsable que posa a la persona en el centre”.\nDurant la sessió, va compartir la visió sobre què són les organitzacions [radicalment] responsables com aquelles que:\nvetllen per la coherència\ngestionen la confiança\ni cuiden les persones, des de la concepció de l’altre com un fi en sí mateix.\n“Mirem a l’altre, coneguem-lo i reconeguem-lo, estimem-lo o almenys acceptem-lo com és i generem espais de respecte i creixement, des de la inclusió de la diversitat en el seu sentit més profund”.\nVa exposar, així mateix, el model de gestió de cultura ètica que proposa beethik, així com exemples concrets d’eines que permeten integrar l’ètica en el dia a dia de les organitzacions:\nCapacitació ètica del lideratge.\nGestió de l’estrès ètic amb els valors de l’organització.\nMètode beethik per a la presa de decisions.\nDesprés de la intervenció inicial, es va produir un debat amb les persones assistents en el qual es van compartir reflexions sobre la importància i avantatges d’integrar l’ètica en la gestió de les organitzacions.\nPerquè, d’acord amb aquestes propostes, les organitzacions que vulguin avançar en el seu compromís amb les persones han de gestionar la seva cultura des d’una perspectiva ètica i [radicalment] responsable.\nNomés així podrem construir una societat més autèntica, humana i sostenible, que generi oportunitats per a totes les persones.\nAutor de les fotografies: Ismael Vera


El jutge instructor del 9-N demana excedència i assumeix el cas un magistrat conservador\nJosé Francisco Valls, de la conservadora Associació Professional de la Magistratura, investigarà a partir del mes que ve la causa contra Artur Mas, Joana Ortega i Irene Rigau\nArtur Mas i Helena Rakosnik, votant a l'Escola Pia Balmes de Barcelona (ACN)\nRedacció 06/06/2016 - 18.37 Actualitzat 06/06/2016 - 19.19\nCanvi de jutge en la causa del 9-N. El magistrat del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) José Francisco Valls Gumbau, de la conservadora Associació Professional de la Magistratura (APM), assumirà la investigació després que el jutge que ho feia fins ara, designat pel Parlament, Joan Manuel Abril, hagi demanat una excedència voluntària.\nSegons les normes de repartiment, ara serà el magistrat José Francisco Valls a qui correspon instruir el cas per desobediència i altres delictes on hi ha imputats l'expresident de la Generalitat Artur Mas, l'exvicepresidenta Joana Ortega i l'exconsellera i diputada Irene Rigau.\nValls Gumbau va néixer a Vinaròs, té 64 anys i en porta 37 de jutge. Va ser durant molts anys president d'una sala civil de l'Audiència de Barcelona, després director de l'Escola Judicial i ara és magistrat de la Sala Civil i Penal del TSJC.\nEl magistrat que demana l'excedència, Joan Manuel Abril, vol reprendre la feina investigadora i docent com a catedràtic de Dret Civil a la Universitat Autònoma de Barcelona i el seu càrrec al capdavant del Tribunal Superior de Justícia del Principat d'Andorra. Aquesta substitució es farà efectiva l'1 de juliol.


Gimcama: La lluita dels temps - Per a grups - Activitat a Barcelona\nLloc activitat: Alberg Rural Can Mateuet (Cànoves – Vallès Oriental)\nCreieu que la rivalitat entre homes i dones existeix?\nO tant sols són històries?\nUs proposem un divertit joc, amb un munt de proves esbojarrades, on poder passar un bona estona.\nProves d’habilitat manual, força, velocitat, relleus, intel•ligència, ... de “Nois contra Noies”.\nActivitat personalitzada amb els nuvis (nom, afeccions,...).\nDetall / regal per a tots els participants\n- Activitat lúdica “LA LLUITA DEL TEMPS”\n(refrescs, patates, olives, fuet, ...copa de cava)\n+ DINAR O SOPAR\n**Tot el grup ha d’escollir un sol menú.\n(A consultar horari de tarda- nit)\n11.00 h. Trobada a Can Mateuet.\nPresentació equip d’animadors\n11.30 h. Inici Activitat\n13.15 h. aprox. Final activitat\n- Activitat lúdica “LA LLUITA DELS TEMPS”: 19 euros/persona\n**Grup mínim 12 persones o pagar grup mínim (228 euros)\n- Dinar i/o sopar amb servei de cambrer: 25 euros/persona/àpat\n**Grup mínim 12 persones o pagar el grup mínim.\n- Dinar i/o sopar sense servei de cambrer: 20 euros/persona\n**Grup mínim 15 persones o pagar el grup mínim.\n**El grup ha servir-se el menjar i desparar taula.\n– Grups que desitgen fer activitat lúdica i marxen: 5 euros/persona\n**Ús d’espai (2 a 3 hores)\n**Grup mínim 12 persones o pagar grup mínim\n. Cal dur roba i calçat còmode.\n. Per formalitzar el servei cal fer un pagament a compte del 20 %. La resta es pagarà el dia de l’activitat / servei.\nActivitat: Gimcama: La lluita dels temps - Per a grups\nInclou: Segons opció\nCerques relacionades amb Gimcama: La lluita dels temps - Per a grups\nGimcanes empreses, Gimcanes comiats, Gimcana empreses, Gimcana comiats, Gimcanes grups, Gimcana grups, Gimcana, Gimcanes,


Lliga Mundial de waterpolo - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa Lliga Mundial de waterpolo (FINA Water Polo World League) és una competició de nova creació (2002), sorgida amb la intenció de capitalitzar la creixent popularitat del waterpolo, principalment a Europa, Amèrica del Nord i Austràlia.\nLa competició és disputada per seleccions estatals durant la temporada amb un premi de mig milió de dòlars per al guanyador. L'any 2004 s'inicià la competició femenina. És organitzada per la FINA.\n2 Lliga Mundial masculina\n3 Lliga Mundial femenina\nLa lliga es disputa en una primera fase de grups on s'enfronten en partits d'anada i tornada. Els grups, quatre en total, estan formats per 3 o 4 equips i distribuïts segons criteris geogràfics i de rànquing.\nLa competició s'inicia el juliol. Els tres primers de cada grup avancen a la segona ronda formant dos grups semifinals. Els tres primers de cada grup semifinal es classifiquen per les superfinals del mes d'agost.\nLliga Mundial masculinaModifica\n2003 Nova York\nLliga Mundial femeninaModifica\n2008 Santa Cruz de Tenerife\n2010 La Jolla\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Lliga Mundial de waterpolo\nWeb oficial a la FINA\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lliga_Mundial_de_waterpolo&oldid=28372082»\nDarrera modificació: 6 oct 2021 a les 18:47\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 oct 2021 a les 18:47.


De mascotes i incivisme - El Periòdic d'Andorra\nDe mascotes i incivisme\nPublicat el Dissabte, 6 d'abril de 2019 | 05:30 h\nBeneïda pluja! Sembla mentida que sigui jo qui ho digui, tenint en compte que prefereixo el sol i el bon temps i més si estem en campanya electoral i els periodistes ens hem de passar el dia amunt i avall. Però després de tants dies sense pluja, la veritat és que s’agraeix veure aigua lliscant carrer avall i que l’endemà, quan el xàfec ha passat i torna a sortir el sol, comprovar que, ni que sigui per unes hores, el recorregut habitual de casa cap a la feina el podré fer sense tifes ni rastres d’orins. Quin plaer no haver d’estar pendent de cada passa per si trepitges el regalet indesitjat del dia! A vegades em pregunto si soc l’única persona al món a qui li genera fàstic veure les taques fosques i desagradables que dibuixen rastres de punta a punta de vorera o que ennegreixen la base de fanals, baranes o qualsevol element del mobiliari urbà.\nHe de reconèixer la tasca que es fa des del servei de neteja dels comuns. Parlaré especialment d’Andorra la Vella, on visc i on faig més desplaçament. Quan a l’inici del mandat vaig sentir el conseller responsable d’Higiene i Medi Ambient, David Astrié, parlar dels plans intensius de neteja, he de confessar que vaig ser escèptica. Per què de cop i volta m’havia de creure que la situació podia canviar? I el primer dia que em vaig despertar pel soroll insoportable d’un operari netejant les voreres amb una màquina d’altra pressió crec que em vaig recordar del conseller i de part de la seva família! Però certament, l’operació neteja ha donat fruits.\nEn canvi, he de confessar que no sé si estic tan satisfeta d’aquesta mesura de ruixar amb aigua els orins. S’ha aconseguit que la gent faci cas, pràcticament a tothom qui trobo passejant un gos va amb l’ampolleta. Però el resultat? Les taques negres que s’escampen que comentava abans. Com se sol dir, no sé si es pitjor el remei o la malaltia. Segurament, però, el fet de diluir amb aigua facilita, després, la neteja. O, en dies de pluja, fa més fàcil que el terra torni a lluir una mica més.\nPerò el problema de fons continua sent sempre el mateix. El civisme o millor dit, l’incivisme. Tot i els esforços humans i econòmics (aquesta setmana el comú de Sant Julià tornava a fer una crida al civisme recordant que es destinen més de 57.000 euros mensuals a tasques d’higiene), encara pots veure qui passeja el gos i dissimula, com si no hi fos, quan l’animal fa les seves necessitats al bell mig del carrer.\nÉs que els que tenen animals i els que no en tenim, tenim conceptes diferents sobre el civisme, la neteja o el fàstic? Si en comptes de ser el passeig del riu o qualsevol altre carrer o parc, fos el menjador de casa seva, permetrien el mateix? Ho sento però no ho entendré mai! Per posar un exemple. Zona de la Dama de Gel. Sota el vial que va cap al túnel del Pont Pla, on s’uneix l’avinguda Fiter i Rossell amb la Doctor Mitja Vila. Per dir-ho finament, diré que és un dels punts negres del meu recorregut diari de casa a la feina.\nJust allí el comú d’Andorra la Vella hi va instal·lar un dels tòtems perquè els gossos hi orinin, però no veig mai ningú que l’utilitzi. En canvi, tot l’entorn fa pena, per no dir fàstic. I a l’estiu, sobretot, la pudor és notable. No vull generalitzar, però és que quan cada dia passes per allí, al final perds la paciència.\nEspero amb candeletes el dia que pugui passejar tranquil·lament, sense haver de superar una cursa d’obstacles per evitar tornar amb el regalet a la sola de la sabata. El dia que els infants puguin jugar als parcs tranquil·lament sense por a què trepitgin quelcom indesitjat, o que un de petit et torni amb una sorpresa entre les mans. El dia que quan torni tard cap a casa, no hagi de patir perquè el pàrquing del Parc Central s’ha convertit en la zona d’esbarjo dels animals del barri i em trobi gossos que gairebé són més grossos que jo corrent desbocats d’una banda a l’altra sense que el seu amo sigui a temps a reaccionar si l’animal decideix mossegar-me.\nEn fi, el dia en què el civisme s’imposi i tots plegats recordem que vivim en societat, que la nostra llibertat acaba on comença la de l’altre i que per tant, si jo vull tenir un gos està molt bé, però també he de respectar aquells a qui no li agraden, els provoquen al·lèrgia o directament els generen pànic.\nI demanaria, també, que quan algú es queixi perquè potser el comú no pot destinar no sé quants diners a ves a saber quina història, que pensi que potser és perquè abans se’ls ha hagut de gastar netejant tot allò que una minoria d’incívics ha decidit deixar fet un desastre.


L’IVC presenta en la Filmoteca el clàssic francés ‘La bestia humana’ de Jean Renoir – RiberaTV\nL’IVC presenta en la Filmoteca el clàssic francés ‘La bestia humana’ de Jean Renoir\nLa projecció s’emmarca dins del cicle ‘Bàsics Filmoteca: El ‘remake’. Ecos i retorns’\nEl cicle també programa ‘Deseos humanos’ de Fritz Lang\nProtagonitzada per Glenn Ford i Gloria Grahame, ‘Deseos humanos’ (1954) de Fritz Lang, és també l’adaptació de l’obra de Zola, però ajustada als codis del cinema negre i centra la seua atenció en la figura de la ‘femme fatale’: un home mata un dels antics amants de la seua dona. Aquesta, implicada en el crim, sedueix un jove ferroviari amb la fi, al seu torn, d’assassinar el seu marit.\nL’enfocament didàctic de ‘Bàsics Filmoteca’ es materialitza en sessions amb presentacions i col·loquis a càrrec d’especialistes en anàlisi cinematogràfica. Aquestes sessions se celebren els dijous, a partir de les 19.00 hores. L’entrada de les sessions és gratuïta amb la presentació del carnet d’estudiant i amb el pas previ per taquilla.3 archivos adjuntos\nL’IVC presenta en la Filmoteca el clàssic francés ‘La bestia humana’ de Jean Renoir added by Ribera Televisió on 4 març, 2020


El (mal)tractament fiscal, cosa de tots (Miquel Puig)\nEl (mal)tractament fiscal, cosa de tots\nMIQUEL PUIG 28/09/2011 20:00\n260x366 El (mal)tractament fiscal, cosa de tots / ARIANNE FABER El (mal)tractament fiscal, cosa de tots / ARIANNE FABER\nCatalunya ha de traçar un camí de transició nacional. L'objectiu del pacte fiscal gaudeix d'un consens social molt ampli i transversal.\nArtur Mas. Debat d'orientació de política general (27/9/11)\nA Catalunya convivim persones per a qui l'autogovern, la llengua i el sentiment nacionals catalans són importants; persones per a qui no ho són tant, i, finalment, persones a qui aquestes realitats resulten hostils. Per tant, quan el president Mas parla de "transició nacional" i lliga aquest concepte amb l'objectiu del "pacte fiscal" és legítim que ho vegin com una fet que o bé els és indiferent o bé fins i tot amenaçador. Es tracta d'una circumstància lamentable, perquè Catalunya no serà capaç de millorar el tractament fiscal que rep de l'Estat espanyol sense haver creat prèviament un consens intern en el sentit que aconseguir aquesta millora és important i de justícia, i això passa per mobilitzar els ciutadans menys catalanistes.\nCatalunya forma part d'Espanya i n'és una de les comunitats més riques. Es lògic, per tant, que l'Estat espanyol faci una certa transferència de recursos en perjudici de Catalunya i a favor d'altres comunitats més pobres. El que no és lògic és la magnitud de la transferència, que oscil·la al voltant del 10% (segons l'any i la metodologia utilitzada per mesurar-la) del valor de la producció catalana (el PIB). Pot ser que a molta gent aquesta xifra els digui poc. Intentem expressar-la d'altres maneres:\n1. De cada euro que els catalans paguem en forma d'impostos, només tornen a Catalunya aproximadament 45 cèntims.\n2. El País Basc, que és més ric que Catalunya, fa una aportació d'entre l'1% i el 2% del seu PIB. És a dir, se'ns exigeix un esforç de solidaritat entre 5 i 8 vegades més gran. Aquesta diferència no només no és lògica, sinó que, contra el que s'afirma frívolament, és manifestament inconstitucional.\n3. Contra tota lògica, i contra el que és norma en els països del nostre entorn, després de la transferència Catalunya passa a ser més pobra que altres comunitats que ho eren més abans de la transferència.\n(Tots aquests càlculs no els han fet exclusivament economistes de filiació catalanista; també la Fundació de Caixes d'Estalvi, l'Institut d'Estudis Fiscals o el mateix ministeri d'Economia.)\nEm resulta impossible acceptar que cap persona que cregui de bona fe en la unitat d'Espanya i en la igualtat dels espanyols pugui deixar de sentir repugnància per aquesta desigualtat de tracte.\nLes conseqüències d'aquest maltractament fiscal són fonamentalment dues:\n1. Menys dotació d'infraestructures. Qualsevol persona que visiti Madrid amb una certa assiduïtat s'adona del trepidant ritme inversor: l'aeroport més gran d'Europa (però no el que té més trànsit), AVEs en totes direccions, anells de circumval·lació, una densa xarxa de rodalies... I això per a una àrea metropolitana que no és més gran que la de Barcelona, on les inversions, sense ser menyspreables, no són ni de bon tros tan generoses.\n2. Menys dotació per a l'escola i per a la sanitat. Hem viscut amb el miratge del nostre excel·lent sistema sanitari, inconscients que no ens el podem pagar. El País Basc pot destinar a sanitat i a educació un 30% més de recursos per ciutadà que Catalunya i no haver de fer-hi retallades.\nEvidentment, tot això té a veure amb el finançament de la Generalitat, i amb el fracàs de tots els governs catalans que han cregut que podien arribar a un acord amb l'administració de l'Estat per millorar-lo. Però és important no confondre una cosa amb l'altra. Catalunya podria tenir una Generalitat mal finançada (o no tenir-ne) i rebre un bon tractament fiscal. Tampoc no té a veure amb l'autogovern. Catalunya podria tenir menys autogovern (o no tenir-ne en absolut) i disposar d'un bon tractament fiscal. Finalment, tampoc té a veure amb el fet que els governs de la Generalitat hagin administrat millor o pitjor els seus recursos.\nAra bé, en l'estat de les autonomies, que és el marc polític que té Espanya, és difícil pensar que el dèficit fiscal pugui reconduir-se d'altra manera que millorant el finançament de la Generalitat. Al cap i a la fi, els bascos no tenen dèficit fiscal perquè el seu autogovern està molt ben finançat.\nCiU crida la resta dels partits polítics a un ampli consens per aconseguir un pacte fiscal que redreci aquesta situació. ERC s'hi apunta (en la carta d'Oriol Junqueras al president Mas del 26/9/11), però el tema no és aquest, sinó el paper del PSC i del PPC. El primer està buscant unes senyes d'identitat que va perdre fa molt de temps, i que passen necessàriament per defensar principalment els interessos dels que viuen a la perifèria de Barcelona, els que rarament miren TV3 però que depenen de l'escola, de la sanitat i del transport públics. El segon ha de deixar de comportar-se com si fos un partit marginal obsessionat pel castellà i intentar representar els interessos de l'empresariat, que passen per poder disposar d'aquelles infraestructures que l'Estat tan generosament construeix a Madrid: si el Partit Popular vol ser un partit central a Catalunya ha de defensar de debò l'eix ferroviari mediterrani, com ho fa De Cospedal amb l'opció central. Ens agradi o no, el futur del pacte fiscal passa perquè aquests dos partits comencin a comportar-se com a forces madures.


CatVanGo | Venda i Lloguer de Furgonetes Camper - Catalunya Van\nSabem la Camper que necessites perquè,\nviatgem amb Camper des de 1.999 i,\nvenem Campers des de l’any 2.000.\nI ara que ja hem viatjat arreu, escoltat tanta gent i venut tantes Campers, només ens quedava:\nConstruir les nostres Campers posant-hi tot el que sabem.\nCATVANGO. És la suma dels nostres viatges, les converses amb els nostres clients i totes les Campers que hem conegut.\nhttps://catalunyavan.com/2018/wp-content/uploads/2021/08/volkswagen-caddy-camper-live-10-scaled.jpg 1707 2560 catvan https://catalunyavan.com/2018/wp-content/uploads/2017/10/logotip.png catvan2021-08-06 17:44:432021-11-13 18:30:30Catvango MiniVan\nhttps://catalunyavan.com/2018/wp-content/uploads/2021/08/CatvangoBici_01-scaled.jpg 1710 2560 catvan https://catalunyavan.com/2018/wp-content/uploads/2017/10/logotip.png catvan2021-08-05 13:10:042021-08-22 17:39:41CatVanGo Pedal\nhttps://catalunyavan.com/2018/wp-content/uploads/2018/12/Volkswagen-Transporter-TAGA-Catvan-17.jpeg 1333 2000 catvan https://catalunyavan.com/2018/wp-content/uploads/2017/10/logotip.png catvan2018-12-27 20:56:102021-05-06 15:34:24CatVanGo Taga\nhttps://catalunyavan.com/2018/wp-content/uploads/2018/04/00_slide_SAU_DSC00448-scaled.jpg 2103 2560 zoomedia https://catalunyavan.com/2018/wp-content/uploads/2017/10/logotip.png zoomedia2018-04-10 13:22:352021-09-15 17:07:47CatVanGo Sau\nhttps://catalunyavan.com/2018/wp-content/uploads/2018/04/DSC_1657.jpg 644 1000 zoomedia https://catalunyavan.com/2018/wp-content/uploads/2017/10/logotip.png zoomedia2018-04-10 12:03:502020-11-28 14:40:10CatVanGo Vic\nCARACTERÍSTIQUES de les Camper CATVANGO:\nEstàvem farts d’entrar en una Camper i pensar: li falta millorar això o aquest element és bona idea. I imaginar com ho faríem nosaltres. Com seria la Camper perfecte.\nI per això, ho hem fet. Les fabriquem pensant en tu:\nAdaptant-nos a les teves necessitats: Fent- la senzilla perquè li puguis afegir quan en necessites més. Primer el llit, després la calefacció, la nevera, una cuina…\nConstruint Campers àgils. Volem que arribis allà on vulguis i t’hi puguis quedar tant com vulguis\nI sempre, sempre amb furgonetes Volkswagen: Perquè són molts anys de relació amb la marca. I ara que ja ens coneixem, ells ens construeixen la furgo amb el sostre elevable, la calefacció de la Camper i els seients giratoris. Així, quan condueixes res es mou. Les peces formen part d’un vehicle fort i robust.\nTenim el cor Camper, vivim el món Camper.\nSom 100% Camper.\nCampers per viatjar-hi 5 persones.\nSom gent de natura i per això no ens costa pensar en els espais per a tot el material que necessites: bicis, esquis, cordes, botes, taules de surf o tot i més.\nAïllem les Campers per protegir-te del fred i la calor i cuidant el disseny perquè t’hi sentis com a casa.\nConstruïm mobles amb el nostre Fuster: ens escolta, mesura, prova i no para fins a trobar per a cada model allò que ens encaixa i que necessites. La lleugeresa i també la durabilitat.\nI seguim escoltant-te, aprenent i cercant noves solucions,\nles vegades que faci falta.\nVolem que tinguis, en cada moment, la Camper perfecte.


Andorgest Immobiliària Andorra - Casa aparellada en venda en Ordino per 580.000 € - 555-C\nAndorgest Immobiliària Andorra - Casa aparellada en venda a Ordino per 580.000 € 555-C\nCasa aparellada en venda a ORDINO\n4 HabitacionsHabs - 2 Banys - 158 m2\nCasa adossada d'estil rústic situada en una zona molt tranquil·la i assolellada de la parròquia d'Ordino. Disposa de 158 m2 distribuïda en 3 plantes.\nRes més entrar trobem una gran terrassa amb llenyer i rebost. En accedir a la casa disposem d'un bany de cortesia, saló menjador amb llar de foc i cuina oberta completament equipada i molt funcional. Des del saló podem accedir també a al jardí.\nA la segona planta tenim 3 habitacions amb armaris encastats, 2 dobles i 1 individual, i 1 bany complet. Tot exterior.\nI la tercera planta ens ofereix una gran sala polivalent que podria ser una quarta habitació.\nInclou en el preu un garatge de 63 m2 i un traster de 4m2.\nPer a més informació posis en contacte amb nosaltres.\nRes més entrar trobem una gran terrassa amb llenyer i rebost. ...


1 sobre de flam de 4 racions (65 g)\nPer a la base: trieu un motlle desemmotllable. Si teniu acetat, poseu-hi una tira al voltant de la paret (és un plàstic que en facilita el desemmotllament). També van molt bé els motlles de paret de silicona. Si no en teniu, desemmotlleu el pastís amb cura, passant un ganivet calent per la vora de la paret.\nAmb l'ajuda d'un robot, tritureu les galetes. Incorporeu-hi la mantega fosa i barregeu-ho fins que quedi una massa homogènia.\nEsteneu les galetes per la base del motlle. Reserveu-ho a la nevera fins que s'endureixi.\nPer al pastís: amb l'ajuda d'un robot piqueu la xocolata i les avellanes ben petites.\nDissoleu el preparat del flam amb la llet. Poseu-ho en un cassó, amb la xocolata i les avellanes.\nCoeu-ho a foc lent fins que bulli, remenant-ho contínuament, per evitar que s'enganxi.\nAboqueu-ho sobre la base de galetes i reserveu-ho a la nevera fins que qualli, un mínim de 2 hores (el millor és fer-ho el dia abans).\nAcabeu-lo al gust, en aquest cas, amb encenalls de xocolata per sobre.


Danys col·laterals de la COVID-19: el ressorgir del plàstic | Sostenible\nÉs evident que, a dia d'avui, la major preocupació a nivell mundial és vèncer a la COVID-19, evitant més morts i nous contagis. Un cop aconseguit aquest objectiu, la crisi econòmica produïda per aquesta pandèmia serà l'assumpte més urgent.\nLa situació actual deixa la problemàtica de l'entorn en un pla molt secundari. No obstant això, aquells que ens dediquem a la contaminació ambiental no podem baixar la guàrdia.\nL'aturada de les activitats econòmiques a causa de la quarantena mundial ens ha proporcionat bones notícies a nivell ambiental: el sanejament de la capa d'ozó i la millora de la qualitat de l'aire i de les aigües.\nNo obstant això, també s'ha observat un increment en la producció i consum de material plàstic, sobretot d'un sol ús. Aquest augment es dóna tant en l'ús hospitalari com en l'ús domèstic i probablement anirà en augment a mesura que avanci el desconfinament de la ciutadania.\nNo hem d'oblidar que la contaminació per plàstics és un dels principals problemes ambientals del planeta segons l'últim informe de el Programa de les Nacions Unides per al Medi Ambient (PNUMA) publicat en 2019.\nEl plàstic per a usos hospitalaris\nEl plàstic és un material imprescindible per als equips de protecció individual (EPI) del personal sanitari. Les màscares que s'utilitzen, les denominades FPP, tenen un material filtrant constituït per un entramat de fibres plàstiques que reté els virus.\nA més de les màscares, altres EPI també fets de material plàstic són els guants, les bates impermeables, les ulleres i viseres i les pantalles protectores facials. Però l'ús de material plàstic en els hospitals no es redueix als EPI. Inclou també diverses peces per a equips mèdics, com respiradors i ventiladors, xeringues de policarbonat, tubs metges de PVC, bosses de sang ...\nA causa de la pandèmia, la generació de residus hospitalaris s'ha incrementat de forma exponencial. Per exemple, els residus generats en els hospitals asturians s'han multiplicat per quatre, estimant-se en unes 185 tones durant el mes d'abril.\nA aquests residus hospitalaris hem de sumar també els residus generats a les residències de gent gran. A València capital s'han recollit 134 tones de residus procedents de 20 residències en menys d'un mes.\n"Si no es treballa amb les condicions òptimes per a la incineració de residus que posseeixen un elevat contingut en plàstic, es poden generar emissions de compostos cancerígens com les dioxines i els furans"\nTots aquests residus no poden ser reciclats i el seu destí serà els abocadors o bé la incineració. El problema se situa ara en les instal·lacions de tractament tèrmic de residus hospitalaris que comencen a estar col·lapsades.\nA Astúries, aquests tractaments tèrmics s'han incrementat un 307%. En altres comunitats com Madrid, s'ha optat per derivar part d'aquests residus a instal·lacions de residus sòlids urbans. A la incineradora de Valdemingómez ja s'han tractat més de 90 tones de residus sanitaris des de principis del mes d'abril.\nHem de qüestionar-nos el possible risc ambiental d'aquests processos. Si no es treballa amb les condicions òptimes per a la incineració de residus que posseeixen un elevat contingut en plàstic, es poden generar emissions de compostos cancerígens com les dioxines i els furans.\nPlàstic en l'àmbit domèstic\nFa unes setmanes, el Govern va recomanar als ciutadans l'ús de màscares per sortir al carrer o anar a supermercats i farmàcies. Aquesta mateixa recomanació s'ha estès per tot el món, de manera que milers de milions de persones estan utilitzant màscares de plàstic, que a més són d'un sol ús. Itàlia estima que necessita utilitzar uns 90 milions de màscares al mes.\nLamentablement, ja s'han començat a veure mascaretes surant a les platges de l'arxipèlag de Soko, situat entre Hong Kong i Lantau. És l'indicatiu d'una mala gestió d'aquest residu.\nQuan sortim al carrer també fem servir altres articles sanitaris d'un sol ús com guants, gels hidroalcohòlics o tovalloletes desinfectants. Després de la seva utilització, mascaretes, guants i tovalloletes han d'anar a el contenidor de resta, de manera que tampoc entraran en el cercle de reciclatge.\nLa pandèmia de COVID-19 també ha augmentat el consum d'altres plàstics d'un sol ús com bosses, ampolles d'aigua, recipients per enviar menjar a domicili o embalatges del comerç per internet. Un informe d'Ecoembes assenyala que des de l'inici de l'estat d'alarma s'ha incrementat un 15% la recollida de material en els contenidors grocs. Aquest augment es deu a un major consum dins de les llars com a conseqüència del confinament de la població.\nLa pandèmia està canviant molts dels nostres hàbits quotidians. Ara preferim acudir a grans superfícies, on tot es ven molt més empaquetat, per a realitzar una compra completa en un únic establiment.\nTambé vam optar per l'ús de bosses d'un sol ús, en lloc de les bosses reutilitzables, per por que aquestes últimes s'hagin pogut contaminar. Tot el material plàstic es llença, sobretot sabent que el coronavirus pot romandre de dos a tres dies al plàstic.\nNous usos del plàstic durant la desescalada\nAra que ens enfrontem a les diferents fases de desconfinament, els diversos espais públics s'estan preparant per evitar el contacte entre persones i mantenir les distàncies de seguretat.\nS'està incrementant l'ús de mampares protectores que actuen com a barrera física i augmenten la seguretat de clients i treballadors. Aquestes mampares ja s'han instal·lat en comerços com farmàcies o supermercats i s'està avaluant la seva incorporació en bars i restaurants, i fins i tot a l'interior dels avions.\nL'empresa italiana Nuova Neon Group ha dissenyat uns cubicles per poder mantenir les distàncies de seguretat a les platges. Són similars als ja utilitzats en els hospitals de campanya creats arran de la saturació del sistema sanitari.\nTant les mampares com els cubicles es fabriquen amb metacrilat, també conegut com plexiglàs. És un material plàstic transparent, irrompible, flexible i resistent que prové del propilè, un dels productes resultants de la refinació de petroli.\nCom la resta del material plàstic, l'ús de metacrilat requereix de diferents additius químics, com els retardants de flama o els filtres solars.\nEls retardants de flama. Aquests compostos s'afegeixen per tal de reduir la inflamabilitat. S'ha demostrat que són contaminants molt persistents en el medi ambient i que s'acumulen en els organismes vius. Poden tenir efectes nocius sobre ells i sobre les persones, com ara danys neurològics, disrupció endocrina o càncer.\nEls filtres solars. Aquestes substàncies, entre les quals s'inclouen els benzotriazols, s'apliquen com a protecció contra la radiació UV. També són nocius per a la salut, provoquen disrupció endocrina.\nLes mampares i cubicles tenen una vida útil d'uns 10 anys. Però la realitat és que, un cop superada la crisi sanitària, tot aquest material serà retirat i ens trobarem amb una gran quantitat de residu plàstic. Haurem de ser capaços de gestionar-lo correctament, evitant el seu impacte ambiental en ecosistemes terrestres i aquàtics.\nFont: Nuova Neon Group Due Srl\nUn pas enrere en la reducció del plàstic?\nFins a l'arribada de la pandèmia de la COVID-19, el 2021 semblava ser un any crucial en la lluita contra l'ocupació abusiu del plàstic. Sobretot per als d'un sol ús, que haurien d'estar prohibits a la Unió Europea a partir de l'any que ve.\nAixí mateix, el 6 de març d'aquest any, Espanya es sumava a el Pacte Europeu dels Plàstics, una iniciativa amb l'objectiu de reduir el seu ús innecessari.\nLa ironia és que, fins abans de la pandèmia, la societat estava plenament conscienciada dels problemes de sostenibilitat dels plàstics. No obstant això, la necessitat de contenir la propagació de virus ha causat el ressorgiment del plàstic com un material indispensable.\n"Els preus baixos del petroli impliquen que es podria fabricar molt plàstic encara més barat. Alguns parlamentaris europeus així com alguns lobbies industrials, entre ells els transformadors de plàstic, estan sol·licitant un relaxament de certs estàndards mediambientals per facilitar la recuperació econòmica"\nD'altra banda, tenim la qüestió econòmica. Els preus baixos del petroli impliquen que es podria fabricar molt plàstic encara més barat. Alguns parlamentaris europeus així com alguns lobbies industrials, entre ells els transformadors de plàstic, estan sol·licitant un relaxament de certs estàndards mediambientals per facilitar la recuperació econòmica. Demanen un retard de com a mínim un any en la implementació de la Directiva de plàstics i que s'aixequin les prohibicions d'alguns articles d'un sol ús.\nÉs cert que per motius d'higiene i salut no és factible prohibir l'ús de plàstics d'un sol ús mentre duri l'emergència sanitària. Però és molt important evitar que, un cop resolta la crisi, es produeixi un major problema ambiental. Cal no oblidar que la problemàtica de la contaminació per plàstics seguirà encara present.\nÉs urgent el desenvolupament de materials alternatius als plàstics més biodegradables i més reciclables, així com l'avanç en el disseny de nous additius químics que siguin menys contaminants. Si a dia d'avui disposéssim d'aquestes solucions, l'actual increment de l'ús de material plàstic no estaria afectant tan negativament el medi ambient.


Ajuntament de Vilassar de Dalt - Es presenten els resultats de l´enquesta d´hàbits en salut de l´alumnat de 4t d´ESO de Vilassar\nButlletí de Mobilitat. Juny 2015\nAquest dimecres 17 de maig es van presentar els resultats de l’enquesta sobre hàbits i comportaments relacionats amb la salut realitzada als alumnes de 4rt d‘ESO a Vilassar de Dalt, durant un acte en què va participar la diputada de Salut Pública i Consum de la Diputació de Barcelona, Laura Martínez, i l’alcalde, Xavier Godàs, acompanyat de la regidora de joventut, Paula Lloret.\nLa regidora Paula Lloret va introduïr l’acte assenyalant que l’enquesta és un instrument molt útil per al diagnòstic, i a part de servir a l’àrea de salut també serà de molta ajuda al diagnòstic del Pla de Joventut de la localitat.\nLa diputada va remarcar la importància de tenir ben presents el concepte de «salut en totes les polítiques» i el paradigma dels Determinants Socials de la Salut”. En aquest sentit, Laura Martínez va emplaçar totes les àrees i regidories a «pensar en salut». Finalment va «felicitar sense abaixar l’alerta» al municipi perquè en general s’observen uns valors més positius en molts dels indicadors d’hàbits i comportaments relacionats amb la salut en comparació amb la resta de la demarcació.\nPel que fa als resultats de l’enquesta, exposats per la Diputació, es va fer especial èmfasi en quines són les àrees que presenten resultats més positius comparant-los amb el conjunt de la província: menor consum d’aliments no saludables (refrescos, pastes, snacks, entre altres) i millor coneixement i actituds menys de risc respecte l’ús del preservatiu. Sobre el marge de millora respecte al conjunt de la demarcació, es van assenyalar uns patrons d’oci molt individualitzats i basats en pantalles i la major freqüència de consum de tabac\nL’alcalde, Xavier Godàs, va tancar l’acte amb algunes reflexions. En primer lloc va agraïr el fet de disposar de les dades que proporciona l’enquesta per a un correcte abordatge dels reptes, fugint d’aquell impuls d’orientar polítiques basades en la generalització de les experiències, opinions i creences particulars. Va assenyalar també la importància dels referents normatius, específicament la família, pel que fa a l’adopció de bons hàbits per parts dels adolescents. I finalment, va alertar d’una tendència que s’observa en els resultats de l’enquesta: la feminització dels patrons de consums i hàbits de risc, on molts han deixat de ser ja preeminentment masculins.


Economia de la Salut. Modalitat online. Màsters i postgraus a Barcelona. IDEC Universitat Pompeu Fabra\nEl Postgrau Online en Economia de la Salut de la UPF Barcelona School of Management t'especialitzarà en l'economia i la gestió dels serveis sanitaris i els medicaments, alhora que et capacitarà per gestionar d'una manera professional les prestacions sanitàries de qualsevol administració, organització o assegurança sanitària, tant pública com privada.\nAl llarg del Postgrau Online en Economia de la Salut, aprendràs a utilitzar conceptes, tècniques i instruments econòmics aplicats a la gestió dels principals problemes d'assignació de recursos a què s'enfronten les administracions, les entitats asseguradores i les organitzacions sanitàries en la prestació d'atenció sanitària.\nDirigit a professionals i titulats relacionats amb el sector sanitari i farmacèutic, el Postgrau Online en Economia de la Salut té un equip docent format per professors de reconegut prestigi dels departaments d'Economia i Empresa i de Ciències de la Salut de la Universitat Pompeu Fabra.\nProporcionar la formació especialitzada en economia i gestió dels serveis sanitaris i del medicament (farmacoeconomia). La gestió en el sector sanitari farmacèutic s'entén en el sentit més ampli i inclou les presentacions de l'Administració pública, els centre i serveis de les institucions sanitàries a qualsevol dels nivells assistencials, els proveïdors de les prestacions farmacèutiques, les agències d'avaluació de medicaments i tecnologies mèdiques, així com la indústria i els distribuïdors farmacèutics, les entitats asseguradores i les consultores d'aquest sector.\nEl programa té un especial interès per als professionals i titulats relacionats amb el sector sanitari i interessats en els temes d'economia de la salut, el diseny i la gestió de programes de qualitat.\nEl postgrau es dirigeix especialment a aquests titulats i professionals i els ofereix una formació acadèmica amb una elevada reputació en el mercat. El programa no exigeix als participants coneixements econòmics previs.\nEl programa es dirigeix a professionals dels sectors sanitari i farmacèutic que no disposin de temps per a una formació presencial o que prefereixin una formació basada fonamentalment en la comunicació virtual. El Postgrau Online en Economia de la Salut s'adapta a les necessitats i als requeriments de professionals amb experiència i de titulats recents que vulguin ampliar els seus coneixements en aquestes àrees.\nEl programa es dirigeix a professionals que, independentment del seu lloc de residència, vulguin seguir un curs a distància de les característiques esmentades. El programa es desenvolupa en llengua castellana.


El cantant de supertramp 'dóna una mica' als adolescents amb autisme a l'escenari per actuar amb orquestra de 39 peces. - Totes Les Notícies\nInici Totes les notícies Famosos La cantant de Supertramp 'dóna una mica' convidant a adolescents amb autisme en escena ...\nBy Good News Network - 6 d’agost de 2019\nEl Dia Mundial de la Sensibilització sobre l'Autisme, la llegendària veu de Supertramp, Roger Hodgson, va cantar les seves cançons de manera benèfica quan va realitzar un concert demostrant que cap músic infantil amb autisme és només 'Dreamer'.\nHodgson va acceptar portar la seva banda de 4 peces i una orquestra de 39 peces perquè pogués interpretar la cançó 'Give a Little Bit' amb quatre adolescents de l'espectre de l'autisme, després de sentir-se a parlar de la seva campanya de captació de fons del mateix nom.\nLa casa de Jake, una organització de Toronto dedicada a proporcionar suport a les famílies afectades per l’autisme, va acollir la vetllada al Sony Center, que també va incloure discursos de l’alcalde de la ciutat i el primer ministre Justin Trudeau.\n'Vaig escriure la cançó Give a Little Bit, però Jake's House està posant-ho en pràctica, i això realment m'inspira', va dir Hodgson.\nRELACIONATS: Mireu a Paul McCartney que faci sortir a Ringo Starr als Beatles Reunion a Dodger Stadium: 'T'estimo, home ...'\nLa seva actuació durant una hora durant els 2000 convidats assistits el 2 d'abril va comptar amb els seus famosos èxits com Take the Long Way Home, School, Breakfast in America, The Logical Song i Dreamer. Però la millor part va ser la cançó final quan es va llançar a Dóna una mica i va convidar a alguns joves amb talent de Jake's House a cantar i tocar la cançó amb ell.\nEn el públic, els pares dels joves músics (Spenser a la guitarra; Rawan a la veu; Luc al saxofon; i Ron al piano) es van omplir de sorpresa i orgull, mentre miraven als seus fills robar el programa i es van adonar de la veritat de la seva potencial il·limitat.\nVERIFICAR: David Gilmour de Subhastes de Pink Floyd va desactivar 126 guitarres i recapta 21 milions de dòlars per a la batalla contra el canvi climàtic\nFundada el 2004 per Irene i David Bodanis, la Jake's House sense ànim de lucre es va inspirar en el seu fill, que va ser diagnosticat amb Trastorn de l'Espectre de l'Autisme el 1995. Principalment mitjançant esdeveniments i programació, s'esforcen per apoderar els nens; oferir suport i respir a les cuidadores; crear consciència; compartir recursos; i construir una comunitat tan estreta ”dins i fora d’Ontario.\nAquesta és la primera vegada que Roger participa en una organització benèfica d’autisme, però va dir que el concepte de la campanya de recaptació de fons de la casa de Jake, ‘Give a Little Bit’ resonava fortament amb ell.\nVisita la campanya de Jake's House Give a Little Bit per obtenir més informació.\n(VEURE la màgica actuació: i no intenteu plorar!)\nCompartir és preocupar-se! Dóna-li una mica a les xarxes socials ...\nQuin èxit manegen les persones tòxiques


Llegenda idiota d’una discussió festera | Cullerà i Arrere\nLlegenda idiota d’una discussió festera\n12 gener 2016 · by Sergi Barceló\nBenvolgut veïnat de Biar, poseu estes paraules en quarantena dins d’un pot i etiqueteu-lo en lletres grosses que diguen «Ironia» o, si voleu, «Idiotaes», però per favor, no vos enfadeu.\nLa Mare de Déu de Gràcia s’ha enfadat moltíssim. M’han apunyalat pel darrere, li diu a les altres marededeuetes i santets dels voltants. Els explica que, segons els il·lustres i entesos del poble, les festes de moros i cristians sempre s’han celebrat per ella i que si ella per algun motiu celestial desapareguera, ja no se celebrarien. Fins i tot, diu: mireu com em tenen present que ja pot ploure i tronar que a mi m’han d’abaixar al poble el dia 10 encara que els festers es queden sense sopar. Però això eren altres temps, lamenta la verge Gràcia, ara s’han passat les meues andes per on els ha rotat i volen canviar les festes al cap de setmana! Sant Jordi, patró de Banyeres, s’arrapa i escridassa davant d’eixe ultratge; l’altre sant Jordi, el matamoros d’Alcoi, es resigna i adverteix que ell ja ho veia vindre, que les estampetes queden molt bé, però el dineret és el dineret i que a ell li ho diuen o li ho conten? Els empresaris d’Alcoi, sí sí, d’Allllcoi, l’han enviat a pastar i ja han modificat el calendari fester al cap de setmana. Sant Blai riu per no plorar perquè a Bocairent ja els ha passat el mateix.\nGràcia, orgullosa i altiva, es nega a acceptar que en el marquesat de Villagracia això acabe passant i confia amb aquells que s’han arrimat a ella per a menjar i beure tota la vida perquè això no arribe a passar a Biar. Pobra… el que ella no sap és que eixos mateixos són els que han impulsat la modificació del calendari i argumenten que perquè no desapareguen les tradicions, han d’anar canviant. Maleït progrés, esbufega… Ella, immaculada flor, els diria que si tant els interessava salvar les festes ja podrien haver encetat el debat fa molts any, quan generacions senceres han hagut de fugir del poble per a treballar i no han pogut assistir a les festes. Com els castellers, miserables ells, que entre fangars i teules encenien fogueres el 10 de maig perquè eren lluny del poble. I els estudiants, pensa ella, tots aquells que han hagut d’eixir fora del poble? No es mereixen també que els canviàrem les festes? Ara és quan la dolça mare de Gràcia està a punt de rebentar (anava a dir que es posa roja com un titot però ja seria massa insultant per a alguns) i envia a pastar fang als empresaris i mecenes del marededeuisme local: que canvieu les festes per aquella gent que no viu al poble passa, però que ho feu per mantindre obert el negoci és de traca! I ara ja es posa com una foguer plena de llum i fervor: els biaruts, abans que consumidors i productors, són biaruts i estan fets de coses molt més importants que la producció i el benefici d’una empresa durant quatre dies. Si a més de les reformes laborals a què els sotmeten, si a més de les retallades de sou, de fotre la seua conciliació familiar, de condicionar-los la jubilació i de les condicions que en moltes ocasions se’ls fa treballar, els llevem els quatre dies de festes que tenen, no vingueu a posar-me un ciri que vos el ficaré per allà on ixen els pets.\nDeixe la Mare de Déu estar perquè si no alguns direu que sempre tinc els beatos en el punt de mira. Mireu, espere que hi haja un referèndum (encara no és delicte usar esta paraula) i tots puguem dir què pensem. Però demane a les autoritats locals un debat obert on tot el poble puga expressar opinions i pose damunt la taula els seus arguments. Jo, de moment, crec que votaré en blanc perquè no sé si canviar la festa és progressisme o realment el que fem és acontentar als grans empresaris perquè no paren les màquines. A qui beneficia realment el canvi? Segurament hi ha molts punts d’anàlisi interessants que no se m’han passat pel cap i m’agradaria escoltar-los.\n*Demane perdó per qui s’haja pogut sentir ofès. La Mare de Déu segur que no m’ho té en compte.\nAquesta entrada s'ha publicat en Actualitat, Biar i etiquetada amb festes. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n« El bibliotecari de Biar\nEl conte de quan vaig perdre el mòbil »\n4 thoughts on “Llegenda idiota d’una discussió festera”\nBlas ha dit:\n13 gener 2016 a les 14:25\nTotalmente de acuerdo Sergi, creo que tu relato está en boca de todos los que somos y nos sentimos “biaruts”. Hay que tratar este tema desde todos los ángulos, bien tratado, permitiendo todas las propuestas posibles y valorando no solo el interés económico. Las tradiciones no se pueden cambiar porque ahora gobierne unos u otros, hay que ser mucho más respetuosos con ellas y, si al final hay que modificar (dícese ahora actualizar) algo hay que hacerlo desde un amplio razonamiento, no desde una simple mayoría.\n(Perdón por no saber escribir en biarut)\nSergi Barceló ha dit:\n13 gener 2016 a les 18:09\nBlas, crec que qui està per canviar les dates també se sent igualment “biarut”; no es tracta de sentir-se més o menys biarut. Tampoc va la cosa dels polítics de torn, els que n’hi ha ara fan bé d’escoltar un debat i posar-lo damunt la taula, faltaria més.\nAra el que cal és encetar un debat amb totes les parts afectades i atendre arguments; només quan estem ben informats i contrastats som lliures de prendre les bones decisions.\nJo, per això, encara no ho tinc clar.\nT’agraïsc la col·labroació!\nBiarutCollonut ha dit:\n14 gener 2016 a les 14:28\nEm pareixeria fabulós que es canviaren les dates de les festes de Maig per a que una part dels Biaruts no és veguen obligats a pedreseles per raons de faena o estudis.\nTambé em pareixería genial que els comerços i empresaris és vegueren afavorits per aquestes mesures, i en cap cas dubtaria del meu vot a un referèndum sobre aquesta qüestió pel simple fet d’especular si realment es canvia la festa “per el poble” o “per a que els empresaris no paren les màquines”.\nSi tots ixim afavorits, millor que millor.\n14 gener 2016 a les 20:06\nBenvolgut Biarut Collonut (coses de l’anonimat…),\nen primer lloc, t’agraïsc el comentari. La proposta win-win pareix desitjable, i no la descarte. Ara bé, al poble fa massa anys que ens trenquem el cap per trobar una solució a la situació econòmica i a la fugida de personal jove. Diguem-ho clar, Biar no té futur (si les coses no canvien). Encara no hem encertat la tecla que revife l’economia local i que puga retindre la gent formada al poble, però creiem que canviant les festes i fent una fireta del comerç local a l’any la cosa canviarà. Tot ajuda, clar està, però el poble el que necessita són plantejaments a llarg termini, plans de futur, vaja. Un pla de desenvolupament integral i estratègic perquè tinguem clar quina mena de poble volem: un d’industrial (com canta nostàlgicament el nostre himne), un de turístic? No tinc la solució, però estic segur que canviar les festes de maig al cap de setmana no solucionarà, ni de bon tros, el desgavell que tenim.


Sr. Rafael Le-Senne Blanes\nEl Sr. Rafael Le-Senne Blanes va néixer a Palma de Mallorca el 18 de febrer de 1946. Segon de tres germans i de pares mallorquins, està casat i té quatre fills i tres néts. La seva trajectòria professional va començar amb la seva entrada a l’Acadèmia General Militar; posteriorment, va ser el cooperador necessari en la moderna transformació de la Policia Local de Maó, en particular, i de la balear, en general, així com dels Serveis d’Emergències de Menorca.\nL’any 2011, en complir l’edat reglamentària, es va jubilar en el servei actiu i va cessar en la direcció de l’Àrea de Seguretat de l’Ajuntament de Maó i en la Prefectura d’Emergències de Menorca. Però la seva formació professional i humana el fa continuar actiu de cara a la societat, i assessora i pronuncia conferències quan és convidat a fer-ho.\nEl Sr. Rafael Le-Senne Blanes va viure la seva infància a Palma de Mallorca, on va cursar els seus estudis en els jesuïtes, fins que l’any 1966 va ingressar a l’Acadèmia General Militar de Saragossa i, després de passar-hi dos anys, es va graduar com a alferes d’Artilleria. Posteriorment, va ingressar a l’Acadèmia de Segòvia, com a alferes cadet, on va obtenir el seu despatx com a tinent de l’arma d’Artilleria. L’any 1974, i estant al Sàhara, ascendeix a capità amb 27 anys. Durant la seva etapa militar té diverses destinacions per la geografia espanyola, que inicia al CIR d’Alacant, amb les pràctiques a la seva sortida de l’Acadèmia, el Sàhara, Mallorca, Maó... L’any 1984, i estant destinat a Palma, va ascendir a comandant.\nVa ser l’any 1985, i estant a l’expectativa de plaça, quan el consistori maonès li va oferir la possibilitat de presentar-se al concurs per cobrir el càrrec de nova creació d’oficial en cap (que, després de l’aprovació de la legislació autonòmica, passaria a denominar-se comissari en cap) del cos de la Policia Municipal de Maó; hi va accedir, i, després de guanyar la plaça, va passar a la reserva transitòria a l’Administració militar.\nEn prendre possessió, el mes de juny del 1985, del càrrec d’oficial en cap de la Policia Local de Maó, també assumeix el de comandament de la Unitat de Bombers Municipals. Llavors no existia un cos insular d’extinció d’incendis i el municipi tan sols disposava d’un cos voluntari, que es nodria amb els integrants de la mateixa plantilla de la Policia Municipal i disposava de dos vetustos vehicles contra incendis.\nComissari en cap de la Policia Local\nEn iniciar la seva trajectòria en aquesta nova faceta professional, reorganitza la plantilla amb la incorporació de nous agents i elabora una piràmide de comandament d’acord amb la nova distribució. Al mateix temps, noves comeses són incorporades als treballs que fins aquell moment exercia la plantilla.\nA poc a poc, tal com requeria la ciutadania, la plantilla deixa de ser un cos auxiliar d’altres forces de seguretat i va adquirint més autonomia d’actuació, la qual cosa implica que s’assumesquin més atribucions en temes de seguretat ciutadana. Açò també obliga, al seu torn, a una major formació dels integrants, amb la programació de major quantitat de cursos de reciclatge, així com amb la formació dels nous agents a l’Acadèmia de Policia de Palma.\nAquest escenari, en el qual la plantilla de Maó pren el lideratge dins del context de les altres plantilles de Menorca, provoca un efecte positiu en aquestes. Així, es crea la necessitat –paral•lelament amb les restants plantilles de Mallorca i Eivissa–, emparada en l’Estatut d’Autonomia i en la Llei orgànica de forces i cossos de seguretat –normatives que atribueixen a la Comunitat Autònoma de les Illes Balears la competència exclusiva en matèria de coordinació de les policies locals–, de dotar les plantilles, respectant l’autonomia municipal, amb un marc normatiu adequat, que contribuesqui a una major efectivitat en la prestació del servei.\nAmb aquesta finalitat, el Sr. Rafael Le-Senne, juntament amb el Sr. Juan Feliu, cap de la Policia Local de Palma de Mallorca, i diversos representants d’ajuntaments i de la Comunitat Autònoma, inicien contactes per establir els principis generals d’una coordinació entre les policies locals de Balears, així com per determinar els criteris bàsics per fer-ne la selecció, formació, promoció i homogeneïtzació de mitjans.\nUna primera norma, anomenada Coordinació de policies locals, establirà els principis bàsics que hauran de regir tant la coordinació d’aquestes, com la selecció, formació i promoció dels seus integrants.\nCom a integrant de la Comissió de Coordinació de les Policies Locals de les Illes Balears, intervé en l’elaboració i desenvolupament de les Normes marc –pioneres a Espanya i de les quals prenen referència totes les altres comunitats autònomes– i de tota la legislació que les complementen i desenvolupen.\nAl mateix temps, l’Acadèmia de la Policia Local de l’Ajuntament de Palma de Mallorca passa a dependre de la Comunitat Autònoma i d’aquesta forma s’estableix una unificació en els criteris de formació; a l’Acadèmia, hi cursaran els seus estudis de formació els agents de nou ingrés, independentment del municipi pel qual concorrin, i s’ampliarà posteriorment per a la formació de quadres de comandament. Amb el pas del temps, aquesta Escola de Policia Local de la Comunitat es comença a descentralitzar, amb la realització de cursos meitat presencials, meitat a distància, per arribar a una major descentralització, de manera que cada illa té els seus propis professors, i s’eviten, així, uns desplaçaments incòmodes per als agents i per al servei, que en restava minvat d’efectius.\nEn aquesta descentralització de l’Escola de la Policia Local de la Comunitat, el Sr. Rafael Le-Senne n’ha desenvolupat la coordinació a l’illa de Menorca, així com també ha exercit de professor en diverses matèries que s’han impartit. No és estrany, per açò, que la totalitat dels comandaments situats al capdavant d’una prefectura a la resta de municipis de Menorca hagin estat formats a les seves classes.\nQuant a la seva implicació en el disseny de la mobilitat de Maó i en la transformació dels hàbits dels qui la utilitzen, durant la prefectura del Sr. Rafael Le-Senne es va desenvolupar la via de circumval•lació, amb la finalitat de reduir el trànsit de pas pel centre de la ciutat (que, de facto, exercia de travessia en trajectes entre els pobles limítrofs des Castell–Sant Lluís–Alaior, i les seves urbanitzacions costaneres), així com facilitar la unió entre les diverses barriades de la ciutat.\nEl disseny de les rotondes a les confluències de la resta de vies amb les de la via de circumval•lació, així com la no entrada del trànsit de pas a la ciutat, van facilitar l’eliminació de tots els complexos semafòrics que regulaven els citats encreuaments, i, alhora que facilitava una major fluïdesa en el trànsit, en va augmentar la seguretat.\nGradualment, es van crear les condicions per tranquil•litzar i reduir el trànsit al centre de la ciutat i, al mateix temps, per facilitar l’accessibilitat a la zona comercial. La instauració d’una zona blava d’aparcament regulat per horari va facilitar, en un primer moment, la rotació d’aparcaments a determinades zones de la ciutat. La posterior construcció d’un cinturó d’aparcaments subterranis que circumval•laven el centre, així com la creació de bosses d’aparcaments en superfície a les proximitats de la via de circumval•lació, han dissenyat progressivament un entorn en el qual veïns i visitants tenen la possibilitat d’un accés al centre comercial a pocs minuts del lloc d’aparcament, per tal d’evitar, així, els antics i molestos embotellaments que es produïen en èpoques pretèrites.\nAlhora que s’estaven produint canvis organitzatius en els àmbits de la Comunitat i de la transformació de la ciutat, la plantilla de la Policia Local de Maó es transformava progressivament al mateix ritme. Així, el salt qualitatiu en la formació i el perfeccionament del personal va dignificar les labors que desenvolupava, i la Policia Local de Maó es va equiparar a la resta de forces de seguretat.\nAquest perfeccionament va facilitar la creació d’especialitats entre les diverses unitats que integren la plantilla, que, així, va poder donar resposta a les demandes que, de cada vegada més, els exigia la societat, a causa de la immediatesa i proximitat de l’Administració municipal.\nLa implantació, en un primer moment, d’una central d’alarmes connectada a la central de Policia –a la qual es podien connectar els comerços de la ciutat– i la creació de la Unitat Nocturna, especialitzada en seguretat ciutadana, són exemples de la implicació de la plantilla i de la seva prefectura a l’hora de donar respostes a les demandes ciutadanes, com també ho va ser la creació de la Policia de Barri o de proximitat.\nL’obligació imposada a l’Ajuntament de Maó, atès que era cap de partit judicial, de posseir un Dipòsit Municipal de Detinguts, en el qual havien d’ingressar tots els detinguts a l’illa que estiguessin a disposició de l’autoritat judicial, va arribar a provocar, en circumstàncies meteorològiques adverses, diferents problemes –entre d’altres, d’espai físic– al dipòsit, quan els interns esperaven per al seu trasllat a la presó de Palma, així com en el cas dels que hi acudien per a la posterior assistència a judici. Gestions realitzades davant les autoritats d’Institucions Penitenciàries, la Direcció General de la Guàrdia Civil, així com davant les companyies aèries i marítimes, van facilitar el trasllat d’aquestes persones en els primers i l’augment del nombre per trasllat en el segon, la qual cosa va afavorir que les pernoctacions dels interns en el dipòsit fossin les mínimes imprescindibles.\nEn un esment a part de tota la transformació tècnica i professional que s’ha produït en la mobilitat urbana i en el si de la plantilla, el Sr. Rafael Le-Senne ha deixat, en el capítol de curiositats (que podeu consultar aquí), un llegat de felicitacions nadalenques en format denúncia, que es reparteixen anualment des de l’any 1985. Constitueixen –la majoria d’elles estan dibuixades per Zaca– un tros d’història del nostre municipi, atès que el tema anual sol venir propiciat per algun fet que hagi tingut certa transcendència en l’àmbit local.\nCap insular d’Emergències i Extinció d’Incendis\nEl mateix any 1985, i quant al tema de l’extinció d’incendis, analitza i informa sobre les necessitats i deficiències que presenta el Servei Municipal d’Extinció d’Incendis, en relació a material i mitjans. Després d’un incendi en un habitatge, en el qual va haver d’intervenir el parc de bombers de l’Aeroport, l’Administració insular i els ajuntaments menorquins van començar a treballar en la creació d’un servei mancomunat d’extinció d’incendis; el Sr. Le-Senne va ser nomenat per organitzar aquest servei insular.\nPer açò, i després de passar dos mesos a Barcelona en reunions i visitant diversos parcs de bombers, estudiant-ne l’operativitat, dissenya el Pla Verdi, pel qual l’illa de Menorca passaria a disposar de cinc parcs, desplegats als municipis de Maó, Ciutadella, Alaior, es Mercadal i Ferreries, amb la presència de personal professional, així com també de voluntaris, a cadascun dels municipis detallats.\nEn implantar-se aquest Pla Verdi, el Consell Insular de Menorca nomena el Sr. Rafael Le-Senne com a cap insular de Bombers. Com a tal, és designat director del Pla territorial de Menorca de protecció civil, que, per imperatiu de la Norma bàsica de protecció civil, recollida en el Reial decret 407/1992, ha de ser elaborat. En la seva elaboració i execució, primer dels dissenyats a Balears, mancomuna els plans locals de cada ajuntament, així com els del Consell Insular, de protecció civil, en el qual engloba tota l’illa; posteriorment, el Sr. Rafael Le-Senne assumeix el càrrec de cap d’Emergències de Menorca.\nEl Sr. Rafael Le-Senne Blanes es va jubilar el divendres 18 de febrer de 2.011, en complir els seixanta-cinc anys d’edat. El mateix dia, l’Ajuntament de Maó li va tributar un acte institucional, en el qual se li va reconèixer la labor prestada. L’endemà, la seva plantilla al complet i representants de totes les policies locals de Menorca i de la resta dels cossos de seguretat presents a l’illa li van tributar un calorós i sentit homenatge, en el transcurs d’un sopar que va tenir lloc al restaurant La Minerva, al port de Maó. Altres comiats oficials i de companyonia (CIM, Cos de Bombers, etc.) van continuar durant les setmanes posteriors.\nVa morir a Maó, el dia 24 de maig de 2014.


Santiago Alba Rico en català: Tot és dolor, tot és orgasme\nTot és dolor, tot és orgasme\nQuan es compleixen sis anys de la invasió, ocupació i destrucció d'Iraq, amb més d'un milió de morts i 5 milions de desplaçats en un país avui sense metges ni mestres ni poetes, desproveït de serveis mínims, famolenc i malalt, entregat a fanàtics i criminals, abandonat a la seva sort per la resta del món, que està més pendent del menú del G-20 o del vestuari de Hillary Clinton, només la Konami Digital Entertaintment ens retorna a la memòria l'existència d'aquell horror distant. A l'empresa estatunidenca no l'importa guanyar diners si és per a augmentar la insensibilitat; no li importa vendre els seus productes a tot el món si és per a disminuir la consciència. Amb un esforç combinat d'erudició i mestratge tècnic, recollint imatges d'arxiu i testimonis de protagonistes, inspirant-se en Shakespeare i Hemingway, l'empresa ha creat el videojoc “Sis Dies a Faluja”, que permet els seus usuaris experimentar minut a minut les emocions del fòsfor blanc i l'execució de presoners, enmig d'estrèpits tan falsos que semblen reals, amb gràfics tan impossibles que semblen autèntics. Resignats a fer-se rics amb la condició de danyar més ments, transigint a la fama a canvi de degradar una mica més els esperits, els creadors de Sis Dies a Faluja afronten el repte —diu Peter Tamte, president de la companyia— de “presentar els horrors de la guerra en un joc que és alhora molt divertit”. ¿Potser ens semblaran més horribles els horrors o més divertida la diversió? ¿Ens horroritzarà divertir-nos o ens divertirà horroritzar-nos? ¡Quin horror el plaer de matar! ¡Quin plaer l'horror de matar! La primera conquesta de Faluja el novembre del 2004, poc creïble, va inspirar aquesta versió original que la propera conquesta de Faluja imitarà; els marines que van participar en la primera conquesta de Faluja, assessors avui de Konami Digital Entertaintment, es van sacrificar per a què els marines que conquereixin per segon cop Faluja —onsevulga que sigui— hagin pogut destruir-la en un joc real abans de destruir-la en una realitat recreativa.\nMentre a Espanya 5.000 nous aturats se sumen cada dia a les llistes de la INEM i les classes mitjanes recorren als menjadors municipals, mentre als EEUU 663.000 treballadors perdien els seus llocs de treball durant el mes de març i milers de persones són quotidianament desallotjades de les seves cases, només la cadena de televisió Fox afronta i intervé decisivament en la crisi econòmica mundial. Resignada a veure augmentar els seus índexs d'audiència amb la condició d'imitar Neró, transigint a la riquesa si és per a donar suport i estimular l'esclavitud, el canal estatunidenc estrenarà en les properes setmanes un nou reality show de nom “Algú ha d'anar-se'n”. A l'antiga Roma els espectadors del circ gaudien veient com els esclaus es mataven els uns als altres i s'acarnissaven entre si per a poder sobreviure fins a la propera batalla; els espectadors estatunidencs —i ben aviat espanyols— gaudiran veient com els treballadors de les empreses en crisi decideixen entre ells, contra ells mateixos, qui ha de ser acomiadat per a estalviar despeses a l'amo de la companyia o, el que és el mateix, qui ha de sobreviure fins al proper acomiadament. A l'empresa holandesa Endemol, contractada per a la producció, no l'importa haver de revaloritzar la seva cotització en borsa si és per a menysprear les víctimes del capitalisme; a la Fox ni l'importa superar en audiència a la CNN si és per a degradar, humiliar i desmobilitzar els treballadors amenaçats. Mike Darnell, el geni de la telerrealitat de Fox, va declarar al Washington Post sense cap mena de rubor que està “convençut de què els milions d'estatunidencs que temen perdre la seva feina o ja l'han perduda s'enganxaran a la televisió per a seguir la sèrie”. Programa d'esclaus per a esclaus, el nombre d'espectadors augmentarà a mesura que la crisi s'agreugi; programa d'infeliços per a infeliços, la crisi proporcionarà així als rancuniosos l'exutori emotiu d'una venjança dirigida —no cap als responsables, no, exclosos de les deliberacions— sinó cap als que encara sobreviuen a les urpades del capitalisme. La crisi, després de tot, paga la pena: uns hi guanyen molts diners i d'altres senten el plaer de perdre-ho tot davant de les càmeres o el de veure d'altres seguir el mateix destí en la pantalla.\n“Sis dies a Faluja” i “Algú ha d'anar-se'n” són amb prou feines dues mostres d'un rutinari “estat del món i estat de l'ànima”, per evocar la definició que feia Kafka del capitalisme. En ambdós casos, acceptem com a natural, com a normal, com a desitjable, com a inevitable, una realitat que mai és tan horrible com per a què —mitjançant un gag visual— no ens proporcioni també plaer. El capitalisme indemnitza cada horror real amb un joc molt més real encara; compensa cada dolor autèntic amb un plaer de ficció encara més intens i molt més autèntic. Les revolucions no fetes prolonguen el patiment i aproximen l'apocalipsi, però és que el patiment i l'apocalipsi constitueixen el millor de la programació. Matar, matar-se, fer mal, fer-se mal, no indueixen a la revolta; reclamen senzillament noves dosis. Tot és Apocalipsi; tot és orgasme.\n-Article original: Todo es dolor, todo es orgasmo.\nTemes tractats: capitalisme, consum, gag\nProhibit viatjar: una breu reflexió sobre el turis...\nEuropa: la dignitat de la submissió (Conferència s...


Premis en matèria d'igualtat d'oportunitats entre dones i homes per a l'any 2018\nPremiar els millors treballs periodístics i el millor projecte o activitat associatiu que tenguin la finalitat de despertar consciències crítiques i sensibilitzar la societat des d'una perspectiva de gènere per superar la discriminació per raó de sexe.\na) Premis "Millor treball periodístic". Es distribueixen en tres modalitats:\nModalitat A. Modalitat text.\nModalitat B. Modalitat audiovisual.\nModalitat C. Modalitat gràfica.\nEls treballs presentats poden ser de qualsevol gènere periodístic (notícia, reportatge, crònica, entrevista, vinyeta, còmic, etc.) i d'autoria individual o col·lectiva. En aquest darrer cas la candidatura s'ha de presentar conjuntament o amb l'autorització de cada persona coautora.\nb) Premi «Avancem cap a la igualtat»\nEls projectes presentats han de ser de promoció de la igualtat entre dones i homes i/o de lluita contra les violències masclistes i s'han d'haver realitzat a l'àmbit de la comunitat autònoma de les Illes Balears.\nA) Premis «Millor treball periodístic»:\n— Les persones físiques que resideixen a les Illes Balears, majors d'edat i que exerceixin habitualment el periodisme. S'admet la inscripció d'un grup de persones físiques que reuneixin els requisits esmentats si es fa constar la designació de qui els representi.\nB) Premi «Avancem cap a la igualtat»:\n— Les persones físiques que resideixen a les Illes Balears.\n— Les associacions i federacions d'associacions sense ànim de lucre, radicades a les Illes Balears i amb personalitat jurídica pròpia.\n— Les fundacions privades sense ànim de lucre l'àmbit d'actuació de les quals sigui, totalment o parcialment, les Illes Balears.\nBases específiques de la convocatòria de premis\nSol·licitud de premi\n- Ser una de les persones o entitats que s'especifiquen a l'apartat "Destinataris".\nDocumentació genèrica a presentar (annex 3):\na) L'original o una còpia compulsada del NIF de l'entitat sol·licitant.\nb) L'original o una còpia compulsada del NIF de la persona física interessada.\nc) L'original o una còpia compulsada del DNI de la persona que signa la sol·licitud com a representant legal de l'entitat sol·licitant.\nd) L'original o una còpia compulsada del document de constitució de l'entitat i dels seus estatuts socials degudament registrats en el registre corresponent, o bé un certificat d'inscripció registral d'aquests documents. En el cas d'entitats d'àmbit estatal, còpia compulsada del certificat acreditatiu de la inscripció en un registre d'àmbit estatal i de la inscripció de la delegació a les Illes Balears.\ne) L'original o una còpia compulsada de l'acreditació de la representació de la persona que signa la sol·licitud.\nf) Una declaració responsable de no haver sol·licitat ni rebut cap altre ajut o finançament per a la mateixa finalitat de qualsevol administració pública o ens públic o privat, o bé, en cas contrari, una relació de les entitats a les quals s'ha sol·licitat una subvenció per a la mateixa finalitat o de les quals se n'ha obtingut alguna, amb indicació de la quantia sol·licitada o concedida (annex 4).\ng) Una declaració responsable de no estar afectada per cap de les prohibicions per ser beneficiària de subvencions que estableix l'article 10 del Text refós de la Llei de subvencions (annex 5).\nh) Una declaració responsable de l'entitat sol·licitant en què manifesti que compleix les obligacions previstes en l'article 11 del Text refós de la Llei de subvencions i les obligacions establertes en el punt 6 d'aquesta convocatòria (annex 6).\ni) Un certificat d'estar al corrent de les obligacions tributàries amb la hisenda autonòmica i amb l'Agència Estatal de l'Administració Tributària, en el cas de denegar l'autorització prevista en l'apartat 5 d'aquest punt (annex 7).\nj) Una declaració responsable de no haver estat objecte de sancions administratives fermes, ni de sentències fermes en els darrers tres anys per haver exercit o tolerat pràctiques laborals considerades discriminatòries per raó de sexe o de gènere, d'acord amb l'article 11.2 de la Llei 11/2016, de 28 de juliol, d'igualtat de dones i homes, i de no haver estat sancionada o condemnada per una resolució administrativa ferma amb una pena accessòria de prohibició de rebre ajudes o subvencions públiques pel període estipulat en l'article 37 de la Llei 8/2016, de 30 de maig, per garantir els drets de lesbianes, gais, trans, bisexuals i intersexuals i per erradicar l'LGTBI-fòbia (annex 8).\nk) Una declaració responsable o l'acreditació amb un document bancari que el o la sol·licitant és titular del compte bancari facilitat, en què en constin el nom, el número d'identificació fiscal i el compte bancari complet (annex 9).\nDocumentació específica a presentar:\nPREMIS «MILLOR TREBALL PERIODÍSTIC»\nModalitat text i modalitat gràfica:\n— S'ha de presentar en paper original o fotocòpia compulsada de la pàgina completa del mitjà escrit en el qual s'hagi publicat el treball.\n— En cas que sigui una publicació digital, cal presentar una còpia impresa en la qual sigui visible el lloc d'Internet o l'adreça URL en la qual s'hagi difós.\nEn ambdós casos ha de constar la data de publicació i l'autoria.\n— Vídeos: còpia en format .avi o .mp4, preferentment de 480p o 720p o 720x480.\n— Àudios: còpia en format .mp3, preferentment de 32 Kbps.\nEn ambdós casos, en suport CD o DVD no reenregistrable. Si el volum dels arxius és gros, s'admeten versions .zip o diversos CD o DVD ordenats.\nPREMI «AVANCEM CAP A LA IGUALTAT»\nS'ha de presentar un dossier del treball/activitat/projecte que ha duit a terme la persona física o l'entitat, amb la documentació adequada acreditativa del treball: objectius generals i específics, població destinatària, àmbit d'implementació, metodologia, resultats obtinguts, impacte a la població general, dossier de premsa, etc.\nS'ha de presentar en paper i, si escau, en suport digital.\nSol·licitud i models d'annexos que l'acompanyen Annex 1: Sol·licitud de concessió dels premis «Millor treball periodístic»\nAnnex 2: Sol·licitud de subvenció del premi «Avancem cap a la igualtat»\nAnnex 3: Documents que han d'acompanyar la sol·licitud de subvenció\nAnnex 4: Declaració responsable sobre altres ajuts i subvencions\nAnnex 5: Declaració responsable que l'entitat sol·licitant no es troba sotmesa a cap dels supòsits de prohibició per ser beneficiària de subvencions\nAnnex 6: Declaració responsable sobre el compliment de les obligacions en matèria de subvencions\nAnnex 7: Model d'autorització per obtenir telemàticament les dades relatives al compliment de les obligacions tributàries i amb la Seguretat Social\nHaver obtingut la màxima puntuació dels jurats\nDeclaració d'acceptació del premi\nProposta de resolució del premi "Avancem cap a la Igualtat"\nProposta de resolució del premi "Millor treball periodístic"


La taxa d'ocupació a Girona, lluny de l'objectiu Europa 2020 - Diari de Girona\nLa taxa d'ocupació a Girona, lluny de l'objectiu Europa 2020\nMatemàtics, informàtics, periodistes i sanitaris, els que més troben feina a Espanya\nA Girona hi ha 5.900 persones ocupades més que fa un any, segons es desprèn de les últimes dades de l'Enquesta de Població Activa (EPA), que ahir actualitzava l'Institut Nacional d'Estadística (INE). Aquesta dada, combinada amb un una reducció de la població activa de 13.000 efectius (persones de 16 a 64 anys en edat de treballar), explica que la taxa d'ocupació (relació entre total d'actius i de treballadors) millori un 1,03% i se situï en el 51,20% (el març de 2015 era del 50,17%). Uns percentatges que queden lluny dels objectius fixats en l'estratègia Europa 2020 per a Espanya: el pla proposa que la taxa d'ocupació sigui del 74% d'aquí a quatre anys. Queda, doncs, molt camí per recórrer, i això que la província de Girona presenta uns registres sensiblement millors que el global d'Epanya, on la taxa d'ocupació se situava en un pobre 39,23% al tancament de març, segons l'INE (la de Catalunya és del 51,41%).\nLa taxa d'ocupació creix quan una economia és capaç de reduir el percentatge d'atur sense que això vagi en detriment de la taxa d'activitat i és l'indicador que més es té en compte a l'hora d'impulsar polítiques de creació de llocs de treball. Paradoxalment, l'EPA del primer trimestre del 2016 recull un decrement de la taxa d'activitat gironina, que al final del primer trimestre era de 62,06%, mentre que al març de 2015 era del 64,24%.\nAmb un 17,49%, Girona també millora la taxa d'atur espanyola (21%, una dècima més que en el trimestre anterior) però se situa una mica per damunt de la catalana (17,42%). En total, segons l'EPA, a la província hi ha 65.400 persones que volen treballar però no poden; 308.400 que sí que ho aconsegueixen i 228.600 persones inactives (menors de 16 anys, majors de 64 i persones que ja han renunciat a trobar feina i que no figuren en els registres del Servei d'Ocupació de Catalunya).\nEn la darrera actualització de dades, l'EPA fa una anàlisi, a nivell espanyol, dels sectors productius en funció de la seva taxa d'ocupació, del qual se n'infereix que els professionals que han estudiat matemàtiques i estadística són, juntament amb els que que han cursat graus en informàtca i ciències de la computació, els que troben feina amb més facilitat. En l'extrem oposat, és a dir, en aquells àmbits on l'empleabilitat és més baixa, s'hi troben les persones en edat de treballar amb estudis de formació «bàsics» o que «com a molt» han estudiat l'ensenyament secundari obligatori o el batxillerat (amb taxes d'ocupació inferiors al 50%). Això permet a l'INE concloure que «el nivell de formació assolit i el sector d'estudis d'aquesta formació són factors determinants de la taxa d'activitat de la població».\nMatemàtics, els primers\nAnant al detall, en el cas de les persones amb formació acadèmica en matemàtiques i estadística la taxa d'ocupació frega el 80%; les segueixen els especialistes en informàtica i ciències de la computació (76%); en periodisme i informació (75%); en ciències de la vida (73%); en dret (que freguen el 73%); en ciències físiques, químiques i geològiques (72%) i en ciències socials i del comportament i en serveis socials (71%).\nHumanitats (63%); arquitectura i construcció (62%); arts i ciències de l'educació (61%) i protecció del medi ambient (58%) són les especialitats que presenten unes ràtios d'ocupabilitat més baixes, segons les dades de l'EPA, obtingudes a partir d'entrevistes efectuades en 40.000 llars.\nPrimera vaga parcial a Suministres Girona. Economia


L'espai dels Telecentres de Lleida: 2013\nTwitter filtra l'edat dels usuaris en marques de begudes alcolòhiques- Twitter Age Screening\nUna de les raons de l'èxit de Twitter i el seu ràpid creixement a tot el món és la senzillesa del procés de registre. Només necessitem un correu electrònic i un nom ni tan sols ens exigeix introduir la data de naixment i ja podem publicar els nostres tuits i seguir a qualsevol usuari.\nQualsevol usuari, sigui quina sigui la seva edat, pot accedir lliurement als comptes oficials d'empreses que publiciten 'material' no apte, que va destinat al públic adult, com pornografia, joguines eròtiques, medicaments, begudes alcohòliques, etc...\nPrecisament aquestes últimes, davant el temor de possibles complicacions legals en alguns països, han tingut la iniciativa de demanar a Twitter un mecanisme pel qual es "limiti " l'accés als seus comptes segons l'edat de l'usuari, es a dir, el contingut d'aquests comptes "arribi a l'audiència apropiada" i que aquestes puguin controlar de forma segura l'edat dels seus seguidors "d'una forma més senzilla que mai".\nAquesta mesura es coneix com Twitter Age Screening,\nI la seva fiabilitat ? Més aviat escassa ja que quan un usuari de Twitter premeu el botó de continuar, o "follow"' , a un compte d'una marca d'una beguda alcohòlica rebrà un missatge directe en el qual es dona les gràcies per seguir-lo i també confirmar durant les següents 24 hores la seva data de naixement; tant mateix que Twitter no compartirà aquesta informació però que sí que pot anar a parar a companyies de tercers per a finalitats de màrqueting.\nEn altres paraules, Twitter utilitzarà més la dada de l'edat dels usuaris per fer publicitat personalitzada.\nPer què reiniciar l'ordinador soluciona tants problemes?\nQuantes vegades, estant treballant al nostre ordinador, hem tingut que reiniciar-lo perquè s'ha penjat i no ens deixava treballar? I, un cop tornat a iniciar, l'ordinador funcionava a la perfecció. No us heu preguntat mai el perquè s'arregla fent aquesta operació?\nA Bitelia, ens expliquen el motiu, i és que quan una aplicació falla, aquesta cerca mecanismes per a poder reparar aquest error. Passat un temps, si no s'ha pogut arreglar, l'aplicació s'atura i es torna a iniciar.\nAixò és el mateix que li passa al Sistema Operatiu, quan aquest es troba algun error, intenta reparar-ho i en cas de no aconseguir-ho, s'atura. Per això, al reiniciar podem tindre l'esperança de que no torni a passar.\nAquest mateix hàbit ha començat a fer-se als nostres dispositius mòbils com les tauletes o els smartphones, ja que al cap i a la fi, hem de pensar que també són mini ordinadors i utilitzen aplicacions, per tant, també son susceptibles de tindre fallades del sistema.\nPer a reiniciar un dispositiu mòbil, és possible fer-ho mantenint uns segons pitjada la tecla d'encès fins que apareix un menú semblant al següent:\nEn cas de que no ens aparegui aquesta opció, sempre podem apagar-ho del tot i tornar-ho a encendre. Això sí, molt important abans de fer això que recordem el codi pin del nostre telèfon, ja que ens ho demanarà al tornar-se a encendre.\n"Una imatge val més que mil paraules". Tenim el costum d'utilitzar aquesta famosa dita per expressar que no hi ha res millor que veure les coses per entendre-les. Les grans empreses saben la força que té una bona imatge per atreure clients, i és per aquest motiu que les xarxes socials valoren les seves fotos com un tresor.\nAvui, la xarxa social Google+ és noticia, perquè estan treballant en un projecte per a potenciar la gestió i administració de les fotografies compartides pels seus usuaris a la xarxa social.\nCom a últimes actualitzacions en aquesta xarxa social, tindrem la possibilitat de cercar imatges mitjançant paraules clau, com per exemple, platja, sol, muntanya, o fins i tot el nom d'algun contacte. Aquest tipus de cerca també ho podrem fer a les biblioteques d'altres, sempre respectant la privacitat que aquests tinguin establertes als seus perfils.\nA més a més, Google continua treballant amb les aplicacions Snapseed i Auto Awesome per poder donar el servei de retoc digital a les imatges que els usuaris comparteixin a la seva xarxa social.\nAvui mirant notícies interessants sobre tecnologia, ens hem trobat una força interessant sobre ebooks, i és que cada cop sou més els usuaris de Telecentres que ens veniu als horaris d'Atenció TIC per ensenyar-nos el vostre nou llibre digital.\nAhir Telefónica i Círculo de Lectores van presentar un nou servei de lectura digital anomenat "Nubico". Aquest nou servei ja ha rebut el sobrenom de "l'Spotify dels llibres", i és que posa a disposició dels usuaris una gran biblioteca de llibres per un preu de 8.99 € al mes.\nPodràs llegir tots els llibres que vulguis utilitzant fins a cinc dispositius diferents (tabletes, mòbils, e-readers, ordinador, ...) i de tot tipus de gèneres com novel·la històrica, negra, clàssics, auto ajuda, receptes, etc.\nCom Nubico funciona amb servei de núvol, tots els nostres dispositius que registrem per utilitzar aquest servei quedaran sincronitzats automàticament, de manera que si començo llegint a l'ordinador, puc continuar llegint per on m'hagi quedat a la meva tableta i més tard al mòbil.\nPer a més informació podeu consultar les webs següents:\nWeb oficial de Nubico: http://lecturasinfin.nubico.es/\nJa tornem estar aquí un altre cop, i, avui m’agradaria posar-me en la pell d’aquells persones que van decidir enterrar una càpsula del temps que deixés constància de com era el món al 1983 i quines coses i dissenys els identificaven.\nCom se'ls va ocòrrer la idea ?\nEn l'any 1983 en la ciutat d’Aspen, Colorado, es va celebrar la Conferència Internacional de Disseny, un dels ponents va ser el jove Steve Jobs, en seu discurs, ja predeia que en uns quants anys la gent passaria més temps interactuant amb un ordinador que amb un cotxe, i també va fer referencia a sistemes de connectivitat sense fills que permetrien als ordinadors interactuar entre ells.\nDesprés de l'acte de cloenda de la conferència, i amb el tema del futur en ment, els organitzadors van decidir enterrar una càpsula del temps que deixés constància de com era el món el 1983.\nUna de les persones que va formar part del grup que es va encarregar de recopilar tots els objectes que es enterrarien a la càpsula del temps, es va apropar a Steve Jobs i li va demanar una aportació, un objecte que volgués deixar per ser trobat en el futur i explicar alguna cosa sobre aquest present, explica que Steve Jobs s'ho va pensar un moment i després va desendollar el ratolí del Lisa, l'ordinador que havia utilitzat durant la seva presentació,i, recorda la manera en que Jobs li va lliurar el ratolí subjectant pel cable i amb el dispositiu penjant, com si fos un ratolí de veritat que agafava per la cua.\nL'aportació de Steve Jobs va eclipsar als altres, i la càpsula va passar a ser coneguda com la càpsula del temps de Steve Jobs. Una càpsula que no és precisament una caixa de sabates, sinó que té una mida considerable: un tub de formigó de gairebé quatre metres de llarg que els seus enterradors pensaven desenterrar-la a l'any 2000.\nPerquè han esperat 13 anys?\nPer que no sabien amb exactitud el lloc on estava enterrada i es va postergar 13 anys, fins que un equip del programa «Diggers» de National Geographic Channel es va involucrar en recerca i va donar a la fi amb la càpsula.\nEls objectes han trobat són: sis llaunes de cervesa, una galleda Rubik, un mouse de l'ordinador Lisa d'Apple, una càmera Kodak, un guió de la sèrie "Hill Street Blues" i un vídeo de Nicholas Negroponte, del programa One Laptopo Per Child.\nAbans de tenir ordinadors, tot ho escrivíem amb les màquines d'escriure. Quan van arribar els ordinadors, els teclats van heretar la mateixa distribució de lletres que les màquines d'escriure. Però les necessitats van canviant, i no sempre ens trobarem front un ordinador de sobretaula per treballar.\nJa hem vist algunes alternatives al teclat en dispositius mòbils, com per exemple utilitzant micròfon, escrivint a mà o fins i tot amb gestos. Mark Parker, empresari i expert en informàtica, ha desenvolupat un teclat corb que s'agafa amb les mans, amb la botonera per sota a l'abast dels dits i que es pot utilitzar tant de peu, com caminant, amb dispositius mòbils, etc.\nAquest nou disseny s'anomena TREWGrip per la seva nova disposició de les tecles i perquè s'agafa pels laterals. Aquesta idea va sorgir després d'una dura jornada a la feina, donant-se compte de que la distribució convencional és incòmoda i pot generar lesions a la llarga. Aquella mateixa nit ja va començar a pensar i desenvolupar el nou disseny.\nAquest teclat també disposa de ratolí a més a més de les tecles de funció, augmenta la velocitat de la mecanografia, és compatible amb dispositius mòbils i fins i tot és perfecte per treure tot el potencial als televisors intel·ligents.\nCada dia és més freqüent el veure vehicles elèctrics o híbrids, cosa que ens fa pensar en que el dia de demà anirem tots amb cotxes d'aquesta nova tecnologia. Cada cop més gent es decanta per comprar un cotxe amb aquestes característiques, bé per qüestions de respecte al medi ambient, bé per estalvi de combustible, etc.\nPerò tanta tecnologia comporta una gran responsabilitat quant a seguretat es refereix. Dos experts en seguretat, i hackers, que treballen per altres companyies per detectar vulnerabilitats de seguretat abans que altres persones malintencionades ho facin, han elaborat un informe sobre certs models de cotxes elèctrics i híbrids per a mostrar les vulnerabilitats que aquests poden tenir.\nEntre altres vulnerabilitats trobades, us mostrem les més cridaneres. Van aconseguir frenar bruscament un Toyota quan anava prop dels 130 Km/h, i també van aconseguir moure el volant i fer-lo accelerar. A un Ford el van desactivar els frens quan circulava a baixa velocitat.\nAquestes proves es van realitzar dins del cotxe amb un ordinador portàtil, però tot i així no s'han de menysprear. S'ha de considerar que el fet de que existeixi aquesta possibilitat, qualsevol amb molt males intencions podria manegar-se-les per fer-ho a distància.\nAmb les teves #vacances els lladres poden fer l’agost!\nSi marxes de vacances, segueix aquests 4 consells!\nLa companyia Sony a més de presentar el seu nou phablet Xperia Z Ultra, també ha anunciat el seu nou rellotge intel · ligent per Android, el Sony SmartWatch 2. Amb aquest dispositiu pretén corregir tots els errors i mancances que va tenir el primer model.\nAquest nou dispositiu proporciona una pantalla secundària per a una Tablet Android o telèfon intel · ligent connectat a través de Bluetooth, a més la mateixa construcció resistent a l'aigua que posseeix el SmartWatch 1, com a plus per part de Sony Xperia Z Smasrtphone i Tablet Xperia Z, el que significa que es pot utilitzar sota la pluja sense cap risc.\nAltres característiques que es pot trobar al Sony SmartWatch 2, que no té la seva versió anterior és que pot contestar o rebutjar trucades amb la pantalla tàctil 1.6in 220 × 167, que permet llegir amb facilitat tot i tenir llum solar directa, així com fer fotos a distància a través de la càmera d'un telèfon intel · ligent, les presentacions de control, accés a la informació de mapeig directe i seguiment de l'activitat de l'usuari per l'aptitud monitoratge.\nAixí mateix, posseeix connectivitat de la comunicació de camp proper (NFC), una nova incorporació que l'SmartWatch 1 no posseïa, però que permetrà a aquest nou dispositiu compartir dades a l'instant amb dispositius host, amb el qual, es podrà revisar xarxes socials (Google+ , Twitter i Facebook), a més de poder veure el temps, notícies, el calendari, usar-lo com obturador de cambra remot i més de 200 aplicacions que Sony espera que hagin disponibles al dia del seu llançament.\nS'espera que Sony SmartWatch 2 es posi a la venda a partir de setembre, a un preu encara per determinar, i pel que sembla només es posarà a la venda en color negre.\nQue els fills aprenguin correctament l'anglès és un dels grans mal de caps de molts pares del país. Per mirar de donar-hi resposta, Vox ha tret al mercat la nova App per a iPad Play with English en què, mitjançant jocs de paraules relacionades, endevinalles, mots encreuats, els més petits de casa podran aprendre fins a 150 paraules anglès tot jugant.\nL'aplicació consta de diverses activitats per reforçar el vocabulari, recordar com s'escriuen algunes paraules i acostumar-se a llegir en anglès i a comprendre el text.\nAmb dibuixos de Màriam Ben-Arab, Play with English consta de sis nivells d'activitats, la primera de les quals és gratuïta. La resta de l'aplicació té un cost de 2,69 euros.