Ferran Adrià, un dels millors xefs del món | Hora Punta\nFerran Adrià, un dels millors xefs del món\nRECIPROCITAT: “Amb el Bulli Foundation, tornarem a la societat el que la societat ens ha donat i ha fet per nosaltres” POSITIU: “Hi fa molt que una ciutat i un país mengin bé”\nAlbert Piqué / 28.05.13 - 09:05h\nFerran Adrià Acosta, nascut el 14 de maig de 1962 a l’Hospitalet de Llobregat (Barcelonès), és un prestigiós i innovador cuiner, xef i copropietari del restaurant El Bulli, situat a Cala Montjoi, a Roses (Girona), distingit amb tres estrelles a la Guia Michelin i que l’any 2011 va tancar les seves portes definitivament. Creador de noves tècniques culinàries, com la deconstrucció, les escumes amb sifó i l’esferificació, els projectes futurs anunciats per Ferran Adrià passen per la creació d’una fundació per a la recerca gastronòmica.\n─Va néixer al barri de Santa Eulàlia de l’Hospitalet de Llobregat, on el metro ha tingut una forta presència. Què va suposar per a un jove com vostè tenir una xarxa metropolitana de transport tan a l’abast?\n─En el meu cas, el metro ha estat un referent interessant en la meva vida. Sempre quedàvem a la baixada del metro, en un bar. La L1 sempre ha format part de la meva vida. Es podria dir que jo vaig néixer amb el metro.\n─És usuari del transport públic i, a més, per la seva trajectòria internacional coneix de prop els sistemes de mobilitat d’altres ciutats. Com valora el servei de Barcelona?\n─Barcelona és una ciutat increïble, en tots els aspectes. Hi ha coses que es poden millorar. I pel que fa al transport públic, jo que viatjo pel món crec que està molt bé. A nivell de netedat, de la quantitat de gent que l’agafa... que ho fa molta gent, tanta que a vegades està molt ple i hi ha moments que no pots entrar. Veig que ha d’haver-hi un equilibri entre la funció que fa, que és fantàstica, i la gent que l’utilitza.\n“Barcelona és una ciutat increïble en tots els aspectes”\n─La marca de Barcelona al món ens associa ràpidament amb Gaudí, el FC Barcelona i amb la bona cuina, de la qual vostè és el màxim exponent. Com es porta una responsabilitat com aquesta?\n─En el nostre cas, com en el del Barça, és una conseqüència, no és una recerca. És a dir, la recerca cap a l’èxit la fa una operació, per exemple, de màrqueting o de publicitat. Nosaltres intentem fer les coses bé, i estem encantats que això pugui ajudar la gent. Hi fa molt que una ciutat i un país mengin bé. Això és molt positiu per a la ciutat, per als turistes, per a tothom. A Barcelona crec que tenim uns vuit milions de turistes, això és molta gent que ha de menjar, dinar o sopar cada dia.\n─La cultura de l’esforç és un ingredient molt present a la seva carrera professional. Ens trobem davant d’una crisi de valors en què paraules com esforç i sacrifici no tenen cabuda?\n─Jo he tingut sort a la vida, encara que ha sigut molt dur, i parlar ara d’esforç podria resultar molt populista. Cada família és un món, i no és el mateix néixer a Barcelona que a Roses; a Catalunya o a Singapur. Depèn dell lloc on siguis, t’afecta la crisi de diferent manera. Cadascú ha de decidir si ha de fer més o menys esforç. El món des de fa uns 10.000 anys ha anat sempre millorant i millorant, mai ha anat cap enrere. Dins de les nostres possibilitats, sempre hem d’intentar ser millors. A Europa abans vivíem una mitjana d’uns 50 anys, i ara quasi estem en 85. Ara és un altra història, i des de fa uns 20 anys s’està descol•locant molt tot, amb els problemes de les retallades sanitàries, les pensions... i no es fàcil per a la gent.\nFa deu anys, la gent que treballava amb nosaltres ens deia que volien una feina segura, però el món i la vida no funcionen així! Per desgràcia! Això sí, s’ha de lluitar per no perdre els drets que hem lluitat per tenir. La gent ha treballat i lluitat molt per aconseguir-los. Vivim una època convulsa i és molt dur veure gent agafant menjar de les escombraries... i això està passant a Barcelona. No hi ha diners per a segons quines coses, però veus que es fan barbaritats i es dilapiden diners. Per exemple, el transport públic ha de ser molt bo, però no ha de ser gratis. No pot ser gratis. Falta un reequilibri, i no ha de ser només un canvi des de l’administració. La societat, els agents socials, han de mirar què passa i actuar. Podem començar des de les nostres famílies. Fa falta una revolució total de valors.\n“El Gran Recapte d’Aliments ha estat una iniciativa fantàstica”\n─Parlant del tema de la crisi actual i dels problemes amb el menjar, hi ha un gran projecte com el Gran Recapte d’Aliments del Banc d’Aliments...\n─Aquesta iniciativa ha estat fantàstica. Totes les maratons d’aquests tipus son fantàstiques, però no ens podem quedar aquí, en un procés d’un sol dia. Les accions haurien de ser diàries. Conceptualment, però diàries. Com en totes les societats, hi ha coses bones i dolentes. Un exemple positiu ens el dóna el món anglosaxó, sobretot els americans, i en particular Bill Gates, fundador de Microsoft, que ha treballat molt, ha guanyat molts diners, però quasi tot ho retorna a la societat. Això és brutal, això sí que és una revolució.\nEn parlava amb la meva dona l’altre dia. Jo he treballat, però no soc milionari, ni tampoc tinc fills, i no sé a quina edat em podré jubilar. Arribat en aquest punt, crec que no ens faran falta els diners de la jubilació. I em pregunto... per què no agafar aquest diners i decidir jo a qui els dono? A algú que li facin falta. Prendria la decisió i controlaria on anirien. Aquestes decisions són les que fan falta en una societat participativa. Està molt bé tenir un cotxe de gamma alta, però si ja en tens un, fa falta que en tinguis cinc? Amb el Bulli Foundation tornarem a la societat el que la societat ens ha donat i ha fet per nosaltres. Serà un llegat, el nostre llegat, i un compromís.\n─La creativitat i la innovació han estat les claus del seu èxit?\n─Sí, però n’hi ha molta, de gent preparada, i això de la innovació no s’ha de magnificar, el tema són les conseqüències. En el meu cas, estem parlant del món de la restauració. Hi ha una veritat, i és que tothom menja. I això és la causa; la conseqüència és el resultat del nostre treball per donar resposta a aquesta causa. Tenim la sort que hi ha molts catalans, moltíssims, que són els millors en el seu món i al món, però les conseqüències no són tan conegudes com quan parlem de la restauració. En el ram de la informàtica has de ser bo, però has de lluitar i ser molt creatiu i innovador per despuntar i ser el millor a nivell mundial, i això vol dir molta conseqüència. No té la mateixa repercussió que la restauració.\n─Vostè va voler sortir de la F1 de la gastronomia i dedicar-se a la investigació i a compartir coneixement a través de la Fundació Bulli. En quin punt està ara mateix la Fundació?\n─La Bulli Foundation va començar sent un cotxe i ara és un avió. És molt diferent de la dels seus inicis i la preparació que ha de tenir. Al Bulli pensem que d’aquí a poc arribarem al final del nostre treball i podrem tornar a obrir. La idea és que vegi la llum el 2015, a Cala Montjoi, i que sigui un punt molt important per atraure el turisme. I després tenim el nostre projecte de Bullipèdia a internet, molt complex i amb seu a Barcelona. Ara, el temps és el meu luxe. Trigarà a sortir, però tinc temps, des que vaig deixar la Fórmula 1 en tinc.\nEl xef en un moment de l'entrevista / Pep Herrero\nAdrià, al seu taller a Barcelona / Pep Herrero\nEntrevista a Ferran Adrià, un dels millors xefs del món.


Compromís Camp de Túria-Serrans es suma al Pacte Valencià contra la Violència de Gènere i Masclista – Compromís per Llíria\nPublicat el 22 setembre 2017 en Camp de Túria, Compromís, Llíria\nEl Consell aportarà 12 milions d’euros, després de reforçar un 10% les partides ja contemplades.\nL’Executiva Comarcal de Compromís s’ha adherit al Pacte Valencià contra la Violència de Gènere i Masclista, presentat per la Generalitat dilluns, i amb el qual es pretén acabar amb aquesta xacra a través de 300 iniciatives.\nDes de la Coalició es considera “imprescindible” que tota la societat siga coneixedora d’aquesta mesura, impulsada per la Conselleria d’Igualtat amb el suport de fins a 63 institucions, associacions cíviques, col·lectius socials i econòmics, sindicats i partits, que han ratificat el document, considerat ja el primer acord nacional en la matèria aconseguit per consens.\nPer aquest motiu, animen a tots els valencians a entrar a http://sumatalpacte.com/, on trobaran el manifest i podran signar el pacte, de manera individual o col·lectiva, ratificant el seu compromís de difondre el document perquè tots els ciutadans siguen coneixedors del mateix i també certificant la seua responsabilitat a l’hora de lluitar contra el masclisme, fomentar la igualtat en el seu dia a dia i educar en valors igualitaris als xiquets.\n“Aquest pacte ens situa als valencians al capdavant de la lluita per la igualtat”, expressen des de Compromís pel Camp de Túria, “perquè la lluita contra el masclisme i la violència de gènere és una lluita de tots que comença per acabar amb la desigualtat estructural”. Així mateix, es mostren satisfets per la unanimitat aconseguida a favor del pla, per al compliment del qual el Consell aportarà 12 milions d’euros, després de reforçar un 10% les partides ja contemplades. “Esperem que els valencians es bolquen amb la iniciativa i signen esta iniciativa”.\n← El Consell da facilidades en el transporte público para jóvenes del Camp de Túria, l’Horta y Hoya de Buñol\nCompromís demana la revisió de la concessió de la CV-35 →\nFrancisco Jose diu:\n22 setembre 2017 a les 12:37\nHola,me sumo y me comprometo.


A AL 2 Imatges 1 Col·laborador/a 101 Visites Bústia de suggeriments\nalga f BOT Grup de plantes inferiors, generalment aquàtiques, caracteritzades per tenir una estructura senzilla anomenada tal·lus i per la presència de pigments assimiladors. A les Pitiüses, amb aquest nom també es designa una herba marina, però del grup de les plantes superiors o fanerògames, que correspon a l’espècie Posidonia oceanica. Aquesta planta marina és endèmica de la Mediterrània, on forma praderies submarines als fons arenosos i de vegades rocosos. Les tiges són robustos rizomes horitzontals i verticals, aquests últims per compensar la possible sedimentació; les fulles són cintes d’aproximadament 1 cm d’amplària i de fins a més de 80 cm de llargària; les flors, verdoses, són generalment hermafrodites; el fruit és carnós, semblant a una oliva, amb una única llavor. Les ones de la mar arrabassen i tiren a les platges les fulles acintades així com fragments de rizomes coberts per les restes de les fulles velles que ja han desaparegut. Precisament amb fragments d’aquests rizomes es formen les pilotes fibroses i brunes que apareixen a les platges després de les tempestes. Les fulles han estat tradicionalment recollides de les platges pels pagesos, que les han emprat com a llit dels animals de corral, en substitució del pallús, i les han bar-rejat amb els fems com a adob orgànic. També és un dels materials emprats en la construcció de les cobertes de les cases rurals. [CGT]\nCristòfol Guerau d’Arellano Tur [CGT]


Trepig: El umbral de la eternidad\nUn llibre és un regal que mai no es pot menysprear, tot i que no t’agrade. Potser la culpa és de qui ha rebut el regal que no ha sabut donar a conéixer les seues preferències literàries. El regal d’un llibre i (o) d’una flor –preferentment, pel meu gust, una rosa roja, encara que no siga el dia de Sant Jordi—són regals que sempre s’han d’agrair.\nHe vingut a dir això perquè em van regalar, fa un parell de setmanes –moltes gràcies!-- “El Umbral de la eternidad” (traducció al castellà) de Ken Follet, amb el segell de best-seller, una edició en lletra petita que em resulta difícil de llegir per problemes de la vista. Respecte a aquest llibre he de dir tres coses. Primera, sols acostume a llegir en castellà (espanyol) obres que han estat escrites originalment en aquest idioma. Segona, tinc un poc d’al·lèrgia als best-sellers. Tercera, des de fa un pocs anys, em resulta força difícil llegir lletra petita.\nPerò abans he dit que un llibre és un regal que s’ha d’agrair, i això suposa intentar llegir-lo. Si et cau de les mans, el deixes caure, però ho has intentat. També he de dir que no em suposa cap problema greu llegir en castellà encara que siga traducció i que, a més a més, sempre intente superar els prejudicis (ho dic respecte als best-sellers).\nAl principi m’ha agradat que les diferents històries (dècada dels 60 del segle XX) porten implícites crítiques contra els atemptats als drets humans, tant en la Unió Soviètica com en els Estats Units. Especialment d’agrair el fet que una dona negra dels Estats Units, és una lluitadora contra doble marginació, com a negra i com a dona.\nPerò quan porte prop de dues-centes pàgines llegides i me’n falten un millar, comence a esperar alguna cosa més perquè la defensa de la llibertat, la igualtat i els drets civils ja està feta. I el que espere són recursos narratius originals i qualitat literària per a poder suportar el millar de pàgines que falten (una altra cosa seria que estiguera arribant al final) I aleshores el recurs narratiu de l’autor (o autors) és especular sobre la vida privada i íntima d’un personatge mundialment conegut i admirat per una gran multitud, el que es diu una “famós” o un famós per excel·lència com va ser el president Kennedy, narrant suposades relacions sexuals, ben detallades, amb alguna de les secretàries del gabinet de la Casa Blanca. Un recurs, per a mi, de mal gust, perquè Kennedy no és un personatge de ficció i no és ètic clavar-se en la vida íntima d’una persona real, aprofitant-se de la seua fama, sobretot si ja ha faltat i no pot defensar-se, per tal d’aconseguir l’interés morbós de la “Xafarderia”.\nI dit això i alliberat d’un pes que m’aclaparava, continuaré llegint fins que em caiga definitivament de les mans o arribe al final. (per a poder-ho suportar, aniré alternant aquesta lectura amb alguna altra).\nPublicat per Josep Castelló a 22:18\nTALISMÀ (Carles Mulet)\nEl navegant (Joan-Lluís Lluís)\nANDALUSIA OCCIDENTAL I SUD DE PORTUGAL


L’inventari de cases pageses de l’any 2000 recomana la conservació de Ca Na Palleva (21/09/2005)\nAlertava que s’havia de tenir en compte aquest bé a l’hora de possibles ampliacions de la carretera de l’aeroport.\nL’Inventari de cases pageses d’Eivissa i de Formentera elaborat per l’Arxiu de Cultura Popular a instàncies del Consell Insular l’any 2000, i dins l’apartat Propostes d’Intervenció, recomana la conservació de Ca na Palleva, donat que ha tengut petites reformes que no han alterat la seua composició. Com a elements anexes a la casa destaca un pou i una era. És a dir, amb la construcció de l’autovia no només desapareixeria la casa pagesa sinó tota una sèrie de construccions auxiliars que aporten més valor al conjunt.\nA més a més, l’Inventari, a l’apartat Observacions, ja avisa de que s’hauria de tenir en compte aquest bé patrimonial en possibles ampliacions de la carretera de l’aeroport, donat que es troba a un costat de la mateixa.\nLa Secció de Patrimoni del GEN-GOB Eivissa es pregunta:\nPer què, si existeix aquest Inventari, elaborat per mandat de la Llei de Cultura Popular i Tradicional de les Illes Balears (Llei 1 de 19 de març de 2000) i es troba a la Conselleria de Patrimoni, no s’han seguit ni s’han fet servir les seues indicacions i recomanacions per part del Conseller de Patrimoni a l’hora de projectar el traçat de l’autovia de l’aeroport.\nPer què no es va optar per ampliar la carretera per l’altre costat i així s’hagués garantit la conservació d’una casa pagesa del segle XIX inventariada i de reconegut valor segons el document esmentat i l’entitat i persones que l’elaboraren.\nLa resposta és ben evident: per no perjudicar, una vegada més, els interessos empresarials de la família de la Consellera de Carreteres del Consell, la Sra. Matutes, donat que a l’altre costat de la carretera es troben les naus industrials conegudes com ZUMOS NATURALES, propietat de les empreses familiars.\nEl GEN, va adreçar dimarts dia 20 de setembre al President i al Secretari de la CIOTUPHA un tercer escrit sobre el tema, advertint i recordant al Consell aquesta dada, per tal que la tenguessin ben present.\nCom deim, aquest és el tercer escrit que el GEN adreça al Consell instant-lo, sobre la base de l’art. 7.2 de la Llei de Patrimoni de les Illes Balears (Llei 12 de 21 de desembre de 1998) a incoar expedients de Bé Catalogat de la casa pagesa de Ca na Palleva i de la cisterna de Can Malalt, afectades pel projecte de l’autovia de l’aeroport.\nEl GEN ha adjuntat a aquest tercer escrit còpia de la fitxa de l’Inventari de cases pageses corresponent a Ca na Palleva, la fitxa 466, on s’especifiquen clarament totes aquestes dades. Segons l’article de la Llei de Patrimoni esmentat, “la decissió de no iniciació del procediment haurà de ser motivada”. A dia d’avui i mesos després d’haver presentat la proposta, el Consell no ha inclòs a l’ordre del dia de ninguna sessió de la CIOTUPHA la proposta del GEN ni ha donat cap explicació de perquè no ho ha fet.\nEl GEN vol deixar ben clar a la Conselleria de Patrimoni que les raons de la no incoació de l’expedient de protecció no podran ser en cap cas la manca de valor patrimonial dels béns proposats donat que Ca na Palleva va merèixer ser inclosa dins un Inventari elaborat per una entitat independent (l’ACP) i on quedaven ben clares les recomanacions de conservació del bé.\nVolem recordar als responsables de Patrimoni del Consell que l’incompliment continuat de les Lleis de Patrimoni i Cultura Popular esta tipificat al Codi Penal.


El Consell de l’Estudiantat qualifica d’’’insuficient’’ el nou decret de preus a la universitat – Lo Campus diari\nData publicació 25 juny 2017 25 juny 2017 per redacció\nEls representats dels estudiants critiquen que la major part dels estudiants hagin d’avançar íntegrament l’import de la matrícula\nEl Consell de l’Estudiantat de les Universitats Catalanes (CEUCAT) considera ‘’insuficient’’ el nou decret de preus i taxes universitàries que inclou la rebaixa del 30% per a les rendes més baixes en l’accés als graus i la implantació de les beques equitat en els màsters professionalitzadors. Des del CEUCAT es critica que la tarifació social implantada a Catalunya implica que l’estudiant ha de fer front al pagament complert de la matrícula i que en forma de beca equitat, se li retorna a partir de la segona quinzena de novembre, 4 mesos després d’efectuar-la. També es reclama que les beques per a màsters s’estenguin a tots els estudis i amb els mateixos descomptes que al grau.\nEls representats dels estudiants posen en dubte les dades facilitades per l’AGAUR, l’Agència de Gestió dels Ajuts Universitaris i de Recerca i del MECD, en què s’assegura que els trams 1 i 2 cobreixen un 5% de l’estudiantat, i els trams 3-5 un 1%, més, a banda del 24% que cobreixen les beques del ministeri. Si aquestes dades fossin certes, diu el CEUCAT, implicaria que el 70% de les famílies universitàries són considerades d’alts ingressos i creuen ‘’fermament’’ que no s’ajusta a la realitat socioeconòmica de Catalunya. En aquest sentit, els estudiants reclamen una revisió dels trams, la creació de beques en espècie per transport o habitatge i la creació de fons addicionals per a beques salari per a les persones que ho necessitin. Pel que fa a la tarifació social implantada en taxes universitàries, el CEUCAT critica que, exemple els exempts de matrícula que es resolen en menys de 2 setmanes, els estudiants han de fer front a la matrícula íntegrament abans no reben la beca equitat. Per tant, diu el CEUCAT, han d’avançar els diners més de 4 mesos. Per això proposen un procediment d’autoliquidació prèvia a la matrícula, de manera que l’estudiant pagui el que li correspon des del primer moment. També es demana que no s’hagi d’esperar al final de la convocatòria, el 15 d’octubre, per a fer la liquidació a les persones que compleixin els requisits. Els estudiants també demanen que les beques equitat introduïdes als màsters s’ampliïn a tots els estudis i no només als habilitants o professionalitzadores, ja que d’aquesta manera no beneficiarà més del 4% de l’estudiantat de màster. Per tant, el CEUCAT vol que s’arribi a tots els màsters universitaris i si no és possible, que com a mínim, les reduccions siguin les mateixes que amb els graus. El CEUCAT, en un comunicat, també lamenta que les propostes, incloses les que no tenen cost econòmic, dels estudiants han estat ‘’ignorades’’ per la Secretaria d’Universitats i Recerca (SUR).♦\nNOTA OFICIAL … CLICAR AQUÍ


Alaflai Augusta Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Amalfi 19, Agnone Bagni, Augusta, Itàlia, 96011 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Catania, Alaflai és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Alaflai és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal.lacions de barbacoa, lloguer de bicicletes, àrea de fumadors.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Alaflai és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Catania.


Història | Escola Garigot\nEl CEIP GARIGOT és un centre jove amb un curt període d’existència. El centre va fundar-se al curs 2002-2003, en el recinte de Can Roca, al centre de Castelldefels. Va ser un centre de nova creació atesa la demanda d’escolaritat en el nostre municipi.La implicació de tota la Comunitat Educativa va generar el Projecte Educatiu de l’escola.\nFou en el transcurs del curs 2005-2006 que es va fer el trasllat cap a la nova escola en l’ubicació actual.\nD’on surt el nostre nom?\nUna de les primeres decisions que havíem de prendre, era de dotar nom al nou centre. es va organitzar un “concurs” on tots els membres de la Comunitat podien proposar-ne. Finalment es va fer una votació, atenent a les propostes finalistes, i es va decidir el nom actual. Què o qui és en Garigot?\nCastelldefels, fa molts anys, tenia tres guaites que vigilaven les possibles arribades de perills (lladres, pirates, …). Un d’aquests guaites era un drac que havia trobat un vailet del poble per les muntanyes del Garraf. Aquest drac era especial i famós, tenia dos caps: un cap mirava cap a la banda de mar i l’ altre cap a la banda de muntanya.Un dia que el rei Joan II estava a punt de morir, perquè s’ havia perdut i l’ havien recollit uns vilatans, i només podia comunicar-se per escrit, feu unes ratlles inintel·ligibles:\n– Mireu, mireu, ha fet un gargot!!- diu en Guillem .\n– Un què – salta el Drac que acabava de treure els nassos a la cambra per a veure què passa – Un gar-got, han dit? Gar…Got, Gar…Got, Gar…Got Mai cap nom m’ havia agradat tant! Jo que ja fa temps que me ‘n buscava un … Aquest m’ agrada, sí senyor. A partir d’ara el meu nom serà Gar-i-Got. Un tros de nom per cada cap: el que mira a la muntanya serà el Gar i el que mira al mar, el Got . Segons conta la llegenda, escrita en el llibre ” L’ Olla del Rei”


Atenció als estudiants amb necessitats específiques - UAB Barcelona\nFacultat de Traducció i d'Interpretació > Els estudis > Atenció als estudiants amb necessitats específiques\nAcció tutorial a l’estudiant universitari amb necessitats específiques\nLa Facultat de Traducció i d’Interpretació compta amb un Pla d’Acció Tutorial a l’Estudiant amb Necessitats Educatives Específiques (PATnee), gestionat des del vicedeganat de professionalització.\nTipus de necessitat específica\nActuacions del Pla d’acció tutorial a l’estudiant amb necessitats especials\nRecomanacions als professors\nL’Espai Europeu d’Educació Superior obliga a redefinir l’acció tutorial que es porta a terme a la universitat, entesa com el suport basat en la realització personal i directa que rep l’estudiant per part d’un tutor (Tomás, 2001).\nD’altra banda, l’Estatut de l’Estudiant Universitari, aprovat al 2011, estableix la necessitat d’adaptar els programes de tutoria a les necessitats dels estudiants amb discapacitat i apunta que s’ha de promoure l’establiment de programes de tutoria permanent perquè les persones amb discapacitat puguin disposar d’un professor/tutor al llarg dels seus estudis (art. 22, cap. V de l’Estatut de l’Estudiant Universitari).\nL’objectiu del Pla d’Acció Tutorial a l’Estudiant amb necessitats específiques (PATnee) de la Facultat de Traducció i d'Interpretació és garantir que qualsevol estudiant pugui seguir els estudis en igualtat de condicions.\nEl PATnee va dirigit a estudiants amb alguna necessitat específica de suport educatiu (durant tot el període universitari o només durant un període) derivada de:\n- Altes capacitats intel·lectuals\nEl PATnee s’adreça a qualsevol estudiant matriculat o que vulgui accedir als estudis que s'imparteixen a la facultat:\n- Grau en Traducció i Interpretació\n- Grau en Estudis d’Àsia Oriental\n- Máster Oficial en Traducció, Interpretació i Estudis Interculturals\n- Traducció Audiovisual\n- Traducció i Interpretació Professional xinès-castellà\n- Postgrau de Traducció Jurídica\n- Postgrau de Correcció i de Qualitat Lingüística\nPer a l’articulació d’aquest objectiu general, hem definit els següents objectius específics:\n- Intermediar entre l’estudiant amb necessitats especials, el professorat i el Servei d’atenció a l’estudiant amb discapacitat de la UAB, el PIUNE i/o l'Unitat d'Atenció Psicopedagògica.\n- Vetllar perquè els materials d’aprenentatge, les metodologies docents i els espais de la Facultat siguin accessibles.\n- Tutorar els estudiants amb necessitats especials perquè puguin seguir els estudis en igualtat de condicions i gaudeixin de les mateixes oportunitats que la resta de companys.


DOS ALUMNES DE L’INSTITUT, GUANYADORS AL PREMI SAMBORI\nDissabte, 23 de març de 2019L'alumnat de l'Institut Pla de les Moreres ha participat en el 13è Premi Sambori Òmnium de narrativa escolar en catatlà a la demarcació Alt i Baix Penedès, Anoia i Garraf. Dos d'aquests alumnes han obtingut el tercer premi en diferent categoria. ...Més informació\nXERRADA- TALLER PER A MARES I PARES\nDissabte, 23 de març de 2019"Qui t'entengui que et compri" Quantes vegades hem sentit o hem pensat aquesta frase en relació als adolescents? No falteu a aquesta xerrada- taller que servirà per entendre millor aquesta etapa de creixement i per tenir més eines de comunicació ...Més informació\nDivendres, 22 de març de 2019Dijous van tenir lloc les tradicionals Proves Cangur de matemàtiques. Esperem, impacients, els resultats!Més informació\nTABÚ: TU TRIES QUÈ T'HI JUGUES!\nDivendres, 22 de març de 2019Una de les línies estratègiques del PEC del nostre centre és la coeducació. Dins d’aquest marc, la setmana vinent, els alumnes de 3r de la ESO realitzaran una activitat anomenada “TABÚ: Tu tries què t’hi jugues!” a l’espai de Can M ...Més informació\n42è PREMI COCA COLA DE RELAT BREU\nDilluns, 18 de març de 201913 alumnes de 2n d'ESO han participat aquest dissabte a la 42ª edició del Premi Coca Cola de Relat Breu, en català. Amb nervis, però amb molta il·lusió, han perdut la por al full en blanc i han escrit llurs relats sobre el tema d'enguany: "Tinc ...Més informació\n4º SORTIDA CLUB BTT PLA DE LES MORERES\nDiumenge, 17 de març de 2019Dimarts va tenir lloc la 4ª sortida del Club BTT Pla de les Moreres. L'itinerari seguit en aquesta jornada ha estat: Can Titó - Can Bernades - Collbàs - Dipòsits de Vilanova - Institut. ...Més informació


Calendari – Marinva\nTEAMLABS: Dues mirades per transformar l’educació.\nEl proper 19 de novembre a partir de les 18.00h participaré en una interessant sessió per compartir mirades i enfocaments sobre la transformació de l’educació. Transformació que podem aplicar a altres àmbits com ara l’espai dels recursos humans de qualsevol organitzatció.\nAprofitaré l’oportunitat d’aquesta trobada per presentar-vos el llibre ¿Jugamos? que ja ha aconseguit la segona edició!\ninnovació joc LudosCat ludoteques


Nit d'Ànimes'16 - Diables de Les Corts\nA Les Corts, el Tots Sants del barri es la Nit d’Ànimes! Una activitat del Casal de Joves de Les Corts que enguany hem celebrat tots plegats el passat divendres 4 de novembre.\nAixí doncs, amb la Repúbli-k de l’Avern, Krítik, l’Espai Jovecardí i el Casal vam organitzar una nova edició de la Nit d’Ànimes cortsenca. Enguany el casal es va transformar en un espai on esperits i dimonis diversos tenien via lliure per fer de les seves!\nTot va començar amb un espectacle de foc i percussió a la plaça Comas… Entre la festa i el foc, un diable va morir de manera sobtada. D’entre el públic va sorgir una figura sinistre que cridava esbojarradament coses sense sentit. Així va començar una processó fúnebre cap al Casal de Joves, on ja hi vam trobar una cua de gent esperant per entrar al passatge del terror.\nTot entrant trobaven al presentador de l’esdeveniment, la sinistra figura que cridava a la plaça. Aquest home era un bruixot que donava inici a la missió de torbar la sortida d’aquell lloc. Tot passant per diferents sales, passadissos que cobraven vida, dones cegues embogides, fantasmes diversos, exorcismes…\nEls participants es trobaven amb unes escales que donaven a un soterrani on haurien de trobar una nena perduda. Allò no seria més que una trampa de la que haurien d’escapar tot esquivant figures tenebroses i un maníac amb una aixada.\nAixí donàvem per finalitzat el nostre particular espectacle de terror. Als organitzadors ja només ens quedava recollir-ho tot i gaudir d’un merescut sopar conjunt al mateix casal.\nUn any més agrair a tots els col·laboradors i participants de l’esdeveniment, la vostra implicació i assistència. I per suposat a tots els veïns que van venir a gaudir de l’espectacle i el passatge del terror casalero!\nAnteriorPrevious post:Espectacle de Foc i Percussió a la Residència Sanitas Les Corts’16SegüentNext post:4º Aniversari Clínica Dental Solidària “Les 1001 Dents”


Canvi climàtic. Sostenibilitat i impactes ambientals. | Geografia. El bloc de 2n de batxillerat\n← Solucions per a la sostenibilitat\nPaisatge i diversitat. Gestió del Patrimoni Natural. Espanya i Catalunya. →\nCanvi climàtic. Sostenibilitat i impactes ambientals.\nPosted on 13 Setembre 2014\tby Josep Maria Bofarull\nVivim en un planeta finit, on el present i el futur depenen de la quantitat de recursos disponibles i la capacitat de pressió que els diversos ecosistemes puguin suportar.\nL’Informe Brundtland (1987), o com se l’acostuma a definir “El nostre futur comú”, va ser el primer en definir el concepte de desenvolupament sostenible. Es reconeix per tan la influència antròpica (capacitat de transformar el medi per part de l’ésser humà) en el canvi climàtic.\nLa sostenibilitat com a concepte que parla de l’equilibri necessari vers l’entorn ha tingut una evolució històrica a partir de diferents cimeres internacionals:\nEstocolm (1972). Primera conferència internacional sobre el medi ambient. S’inicia la presa de consciència sobre el desenvolupament sostenible i es comencen a proposar mesures.\nDeclaració de Rio – Agenda 21 (1991). Es proposen 21 mesures per a la protecció de la diversitat ecològica i contra el canvi climàtic.\nCimera de Kyoto (1997). El protocol de Kyoto (tractat internacional fomentat per les Nacions Unides), representa un punt i apart en la conceptualització del canvi climàtic i la pressa de mesures per aturar-lo. Va ser un acord internacional que tenia com a objectiu reduir les emissions dels gasos d’efectes hivernacle (CO2, CH4, N2O i altres) va ser signat l’11 de desembre de 1997 a Kyoto per 187 estats.\nObjectiu: reduir més del 5% de les emissions d’aquests gasos fins el 2012. El compromís inclou la reducció de gasos contaminants a taxes inferiors a 1990. El país amb més emissions d’aquests gasos, els EUA, no es va comprometre a reduir les emissions declarant que aquest protocol afectaria a l’economia del país.\nEl protocol ha fracassat estrepitosament ja que no s’ha aconseguit limitar les emissions de gasos d’efecte hivernacle als nivells de les emissions de 1990. Expirat sense haver assolit els seus objectius, malgrat que la UE i Japó en van ser els països més compromesos, al no haver-lo signat països com els EUA (emet 10 vegades més CO2 que Àfrica per exemple), tot i que darrerament ha adoptat una postura més compromesa. i haver incomplert els seus objectius molts altres països, entre ells Espanya, per interessos econòmics.\nEls països en vies de desenvolupament rebutgen els acords per no dificultar el seu desenvolupament (cas de la Xina, Índia…) i Rússia finalment l’ha ratificat.\nFont: Els gasos d’efecte hivernacle i el Protocol de Kyoto.\nJohannesburg (2002). Compromís d’erradicar la pobresa i impulsar el desenvolupament sostenible per mitjà de noves pautes de producció i consum.\nBali (2007). Establiment d’un full de ruta per emprendre accions contra el canvi climàtic assumint responsabilitats segons el nivell de contaminació provocat.\nCopenhaguen (2009). Partint de l’acord signat a Bali, negociació sobre el nou protocol que ha de substituir el de Kyoto el 2012.\nRio+20 (2012). Molt criticada per ambientalistes, científics i per la societat civil per la seva escassa ambició i per la seva manca de concreció. Es defineix la necessitat de fer una transició del planeta cap una economia verda basada en un model de desenvolupament econòmic que tingui simultàniament com a objectiu l’eradicació de la pobresa i la protecció ambiental.\nCimera climàtica de París (desembre de 2015): al desembre de 2015 els principals líders mundials es van reunir a París per intentar renovar el desfasat, fracassat i molt millorable Protocol de Kioto. El repte és important, donar resposta al major problema global al que mai s’ha enfrontat la humanitat, amb conseqüències devastadores pel planeta.\nMés informació sobre les diferents Cimeres de la Terra: Cronologia Cimeres Medi Ambient.\nTotes aquestes conferències posen en evidència que els impactes ambientals que pateix el planeta Terra estan generant una forta crisi ecològica. Per tant, es fa evident que els recursos no són inesgotables i que la regeneració dels sistema és limitada.\nParlar de sostenibilitat en el segle XXI és parlar de tres pilars fonamentals:\nSostenibilitat ambiental: preservació del medi ambient, en el convenciment de que el planeta Terra és finit i que no podem comprometre l’equilibri ecològic global.\nSostenibilitat econòmica: limitació dels costos ambientals amb un consum responsable i viable del medi ambient amb un sistema financer compromès amb aquest objectiu.\nSostenibilitat social: la justícia social com a objectiu universal, amb la meta d’eliminar les desigualtats socials i amb el convenciment de que unes condicions dignes de vida que potenciïn la cohesió social són part indispensable de la sostenibilitat.\nVeiem quines són les característiques principals del que anomenem canvi climàtic (veure balanç energètic de l’atmosfera terrestre):\n1r. És un fenomen a escala global.\n2n El provoquen principalment els anomenats gasos d’efecte hivernacle.\n4rt Es manifesta en un augment de la temperatura mitjana mundial.\nDe fet podem establir una relació directa entre l’emissió de CO2 i l’augment de la temperatura (causa – efecte).\nFont:: Els gasos d’efecte hivernacle i el Protocol de Kyoto.\nEns trobem per tant davant d’una crisi ecològica global, cada vegada queda més clar que l’anomenat canvi climàtic, i el seu factor més visible, l’augment de temperatura a tot el planeta, és un símptoma d’aquesta crisi ecològica global que podríem resumir de la següent manera:\nEscalfament global: aiguats o sequeres; pèrdua de la diversitat, augment de les plagues, desglaç dels casquets polars. Des de 1960 la temperatura ha augmentat un 0,1ºC, però a l’oceà Antàrtic ha augmentat 0,2ºC. Tot apunta que si no es produeix un canvi global en les emissions de gasos d’efecte hivernacle al 2050 el volum de glaç a les glaceres haurà disminuït un 60%.\nAl següent enllaç podeu veure qui ha contribuït històricament al canvi climàtic. Els països desenvolupats han estat els responsables del 79% de les emissions del 1850 al 2011). http://www.cgdev.org/entity_iframe/node/3123359\nL’escalfament global també afecta als oceans, que veuen reduïda la seva capacitat d’absorbir CO2, afectant simultàniament a ecosistemes bàsics, com les algues (base de la cadena tròfica dels animals marins). Tanmateix, l’augment en l’escalfament dels oceans pot acabar transformant el ritme i la força dels corrents marins i per tant la seva influència climàtica sobre els continents (l’augment de catàstrofes naturals – tifons, tsunamis, huracans – són conseqüència d’aquestes alteracions tèrmiques).\nFinalment de la suma d’aquests fenomens (escalfament de l’aigua del mar, augment de la temperatura atmosfèrica, desglaç de les glaceres, provoca augment del nivell del mar, calculat gairebé en 10 mm a l’any. (Veure efectes a Espanya del canvi climàtic).\nEnllaç recomanat: Qué le està pasando al clima. (WWW Espanya)\nProducció massiva de residus (urbans, industrials, agraris, ramaders ….): que generen un important problema d’acumulació i contaminació i per tant fan immediata la seva reducció i tractament.\nEsgotament de recursos naturals: com a conseqüència de la forta pressió en la demanda, que situa al límit la biocapacitat del planeta i hipoteca la qualitat de vida de les futures generacions.\nPèrdua d’espais naturals: conseqüència del creixement incontrolat de les àrees urbanes, l’extensió dels conreus destinats a l’exportació i el fort creixement de les infraestructures destinades al transport (una conseqüència d’aquesta situació és la fragmentació dels espais naturals i l’empobriment de la biodiversitat).\nAquesta situació obliga a repensar el futur, buscant alternatives a l’actual mode de vida. Aquestes alternatives passen per reforçar l’educació ambiental de la població (consciència ambiental), promoure un consum responsable i reciclar, reutilitzar i REDUIR.\nAtmosfèrica: principalment CO2, com a conseqüència de la combustió de combustibles fòssils en: el transport, la indústria, les calefaccions, la generació d’electricitat. A més cal considerar la importància de la destrucció de la capa d’ozó resultat de la utilització dels CFC. Un efecte important d’aquesta contaminació atmosfèrica el tenim en l’anomenat boirum o smog a les nostres ciutats provocat pels motors de combustió dels vehicles.\nAigua: parlem dels rius, els oceans i els aqüífers. Parlem de contaminació de metalls pesats conseqüència dels abocaments incontrolats i els residus industrials, a més a més de les aigües residuals urbanes no tractades. Una dada, la indústria espanyola aboca aproximadament més d’un milió de tones de residus contaminants a l’any.\nSòl: els pesticides, les filtracions de les aigües residuals i els abocaments industrials contaminen el terra. Els productes més habituals són: petroli, dissolvents, pesticides i metalls pesats.\nQuímica: substàncies potencialment perilloses per la salut. Parlem tant dels pesticides com dels anomenats orgànics persistents.\nRadioactiva: resultat de les radiacions de l’urani enriquit (centrals nuclears), instal·lacions mèdiques, proves atòmiques, accidents nuclears.\nAcústica: parlem del soroll: fàbriques, transport, activitats d’oci. Pot generar: malestar, irritabilitat, insomni, sordesa … El llindar de perill està en els 120 decibels.\nTèrmica: augment de temperatura. Per exemple l’abocament als rius o el mar d’aigua amb una temperatura per damunt del llindar de confort de l’ecosistema pot provocar la seva alteració.\nElectromagnètica: antenes de telefonia mòbil, aparells electrònics …\nLumínica: la il·luminació artificial de ciutats i carreteres té un impacte directe sobre els animals i els vegetal.\n2. Segons l’Informe Greenpeace Espanya es troba en risc de patir un clima extrem.\nResumint, el model energètic de les societats industrials està basat en el consum creixent de combustibles fòssils: carbó, gas natural i petroli, de manera que la seva combustió alliberà a l’atmosfera una gran quantitat de gasos d’efecte hivernacle.\nLes conseqüències d’aquestes activitats són ben evidents: augment de la freqüència de les sequeres, canvis en la distribució de les espècies, pèrdua d’hàbitats, refugiats ambientals, augment de la temperatura mitjana global, que repercutiria en el desglaç de les geleres de muntanya i dels casquets polars, fet que comportaria l’elevació del nivell del mar que inundaria zones costaneres avui densament poblades, modificació del règim de temperatures i precipitacions a moltes regions del món, temperatures extremes, onades de calor i fortes precipitacions, ciclons, tifons i huracans poden ser més intensos, desertificació de certes zones climàticament fràgils del planeta, canvis en la distribució geogràfica de determinats conreus. (Veure concepte cost ambiental).\nPer acabar una dada interessant, el 2 de desembre del 2015, la Comissió Europea va adoptar un seguit de mesures dins de l’anomenada Estratègia Europa 2020, dirigides a una més gran eficiència en la utilització de recursos. En aquesta línia un dels conceptes que semblen interessants és el de l’economia circular, que hauria de permetre la transició cap a una economia més sòlida, on els recursos siguin utilitzats d’una manera més sostenible.\nObjetivo 13: Adoptar medidas urgentes para combatir el cambio climático y sus efectos (ONU) [Enllaç actualitzat]\nL’ONU i el Canvi climàtic.\nBB. Canvi climàtic\nAgencia Europea del Medi Ambient.\nCrítica d’Ecologistas en Acción a la Cimera de Rio 2012.\nEl primer trimestre del 2015 nou rècord mundial de calor (La Vanguardia 17/04/2015)\nEl juny de 2015 supera tots els rècords de temperatura mitjana a àmbit mundial (El Punt Avui 21/08/2015)\nJulio, el mes de más calor en todo el mundo desde que hay registros (Euroapress 21/08/2015)\nEspaña estima que tendrá que reducir las emisiones de CO2 un 28% para 2030 (El País 21/07/2015)\nConceptes del segle XXI:\nFont: NOAA (National Oceanic and Atmospheric Administration) [en línia] [Consulta 21/08/2015]\nVídeo: Canvi climàtic a Espanya.\n
Un desafio from Margalló-Ecologistes en Acció on Vimeo</a>.
\nFont: NOAA (National Oceanic and Atmospheric Administration) [en línia] [Consulta 14/12/2016]


Tot seguit, presentem una breu història de les actuacions del cor Mestral. El treball que una formació coral du a terme al llarg d'un curs és mostrat públicament en un acte únic, sempre diferent, arriscat perquè els errors no es poden amagar. Aquest acte únic és el concert, en directe, davant les persones que tenen interès per conèixer el resultat d'una tasca llarga, metòdica, monòtona a voltes, però sempre estimulant. Per això, uns mesos després del començament dels assajos, es varen programar les primeres actuacions.\nUn cop celebrats els primers concerts, actuar en públic ja va anar sent quelcom habitual. Els concerts van anar sovintejant i es convertien en una activitat cada vegada més corrent, però mai rutinària. Poc a poc, el cor Mestral va ser conegut i reconegut. Poc a poc, també, el nivell de dificultat de la seva música va anar augmentant. Poc a poc, però de forma constant, creixia el nivell de qualitat de les seves interpretacions.\nEl Cor Mestral té el dret a sentir-se molt orgullós del treball fet i del repertori del que disposa en l'actualitat. Se'n pot sentir orgullós perquè és el resultat de molt esforç; i de molta voluntat, tant dels i de les cantaires com del seu director i perquè pocs cors interpreten la música que actualment fa el nostre, tot i reconeixent modestament, les limitacions d'una coral formada només per afeccionats.\nLa relació de concerts que us oferim vol ser una mostra dels moments més significatius de tots i cada un dels anys d'història del cor Mestral. Aquestes no són les úniques actuacions. N'hi ha moltes més, alguna d'elles potser molt entranyable i valuosa, tot i que no figuri en la relació següent.


L’ICL Manresa perd el cara o creu jugat a Melilla (68-66) | NacióManresa\nL’ICL Manresa perd el cara o creu jugat a Melilla (68-66)\nMuñoz i Costa disposen del tir de la victòria però no el converteixen\nXavier Sucarrats, Manresa | 06/10/2017 a les 23:18h\nL'ICL Manresa ha perdut en un final igualat a Melilla | FEB\nL'ICL Manresa ha donat la cara, ha tingut les seves opcions però ha acabat perdent a la pista del Melilla Baloncesto. El partit ha tingut alternances si bé és cert que els locals han dominat el marcador més estona. Gabriel Lundberg al primer quart i Álvaro Muñoz al tercer han aguantat els bagencs. El mateix Muñoz i Lluís Costa han tingut el tir de la victòria però els llançaments triples no han entrat. Els manresans sumen la primera derrota de la temporada i experimenten de primera mà que la LEB Or no té res de fàcil.\nLluís Costa, Gabriel Lundberg, Álvaro Muñoz, Ashley Hamilton i Jordi Trias han format un quintet inicial que es pot convertir en clàssic en els esquemes d'Aleix Duran. Dani Rodríguez, Miki Servra, Diego Kapelan, Pablo Almazán i Fran Guera han estat els escollits per Alejandro Alcoba. Els primers protagonistes han estat Guerra i Lundberg. El pivot local i l'escorta visitant assumien el pes anotador del seu equips, amb unes estadístiques millors i més varietat de recursos per part del danès de l'ICL Manresa. Mentre que Guerra feia mal des de sota Lundberg tant podia anotar de tres com sortir en ràpids contraatacs. Precisament, les contres i el domini en el rebot permetien als manresans dominar el marcador. Sempre amb rendes entre els dos i quatre punts. El Melilla Baloncesto era capaç d'oferir una bona rèplica i no quedava enrere. Edu Duran aconseguia avançar el seu equip (16-15, minut 9). L'encert exterior de Jokubas Gintvainis i Javi Mugica semblava que deixaria el seu equip al capdavant al final del primer període però Mamadou Samb ho ha impedit també de tres. Guillem Jou ha entrat al parquet al tram final de quart però no ha pogut desfer l'empat (21-21, minut 10). El desencert ha marcat l'inici dels segons deu minuts. Quan es portaven tres minuts de període el parcial era de 2-2. Aleix Duran ha fet tornar a la pista Costa. Per uns moments, ha semblat que l'ICL Manresa millorava les seves prestacions. Però només ho ha semblat. Guerra tornava a fer mal. A la faceta anotadora hi afegia la captura de rebots en atacs. A més, el Melilla Baloncesto defensava molt bé. L'activitat defensiva ha permès als nord-africans marxar al descans amb avantatge sense haver lluït massa en atac (36-32, descans).\nL'ICL Manresa continuava sense superar la defensa local tornant dels vestidors. El Melilla Baloncesto ha assolit un màxim avantatge de nou punts (41-32, minut 22). Els jugadors manresans estaven molt erràtics. Excepte Muñoz.. El jugador d'Ávila ha estat clau per mantenir els seus dins de partit. Tot solet ha anotat disset punts, amb cinc triples inclosos. El darrer servia perquè l'ICL Manresa es posés per davant al marcador molts minuts després (52-53, minut 29). Aleix Duran ha passat de l'alegria a l'emprenyada quan el seu equip ha concedit un 2+1 a Mamadou Samb a poc d'acabar el quart (55-53, minut 30). La dinàmica ha canviat ja dins el quart definitiu. Després d'una cistella incial dels locals, l'ICL Manresa ha aconseguit un parcial de 0-7 al seu favor. Tot i ser només una renda de tres punts, Alcoba demanava temps mort. Als darrers minuts, la tensió es podia sentir sobre el parquet. Anotar tornava a ser una tasca molt cara. Qualsevol petit parcial podia decantar el partit per a qualsevol dels dos cantons. Un triple d'Almazán capgirava el marcador en un moment delicat (64-63, minut 39). Costa sumava els seus dos primers punts per avançar els bagencs altre cop dins el darrer minut. Un rebot capturat per Guerra amb cistella posterior situava el 66-65 a manca de dinou segons. Hamilton empatava havent-se jugat dos segons de joc més. El Melilla Baloncesto disposava d'una possessió que podia ser la definitiva. Rodríguez anotava de dos. Encara quedava 3'7''. Duran demanava el seu darrer temps mort per poder servir el camp ofensiu. L'ICL Manresa ha disposat de dos llançaments triples per guanyar el partit. Però ni Muñoz ni Costa han estat encertats. Primera derrota del curs, 68-66.\nL'ICL Manresa és el quart classificat de la lliga LEB amb un balanç d'una victòria i una derrota amb la jornada encara incompleta. Només el Melilla ha vençut els dos partits. La propera jornada serà ja el proper dimecres. Els d'Aleix Duran rebran el Tau Castelló al Nou Congost a dos quarts de nou del vespre.\n- Estadístiques i resultats\n08:17 L'Abacus acollirà la presentació del llibre «Obriu les portes», basat en el tema de Txarango


La gran estafa de la TDT | card.cat\nPublicat el 8 de Maig de 2016 per Serafí Lliteres\nSintonitza, gira l’antena, torna a ressintonitzar, ara aquest ja no funciona, ara no es veu res… La TDT és possiblement un dels majors enganys massius que s’han produït durant aquesta darrera dècada, i això que no n’hi ha hagut pocs.\nEs va començar a implantar allà pel 2004 prometent una qualitat visual molt superior a la vista fins aleshores. Si bé és cert que la qualitat visual era millor, al principi aquesta millora no era prou substancial ja que la resolució no millorava en excés i les limitacions tècniques dels llavors predominants televisors de tubs catòdics no permetia aprofitar del tot aquesta nova tecnologia. Després començaren a arribar els televisors de pantalla plana que sí significaren un canvi important en el gaudi diari de la visualització de continguts: Millor reproducció dels colors, connexions digitals, menys consum… però moltes de les “capsetes” de TDT existents no tenien connexions digitals per aprofitar del tot la tecnologia d’aquelles pantalles. I tornem-hi, torna-hi una altra vegada a escurar-se la butxaca per a poder tenir la cosa en condicions.\nDesprés els usuaris coneixeríem quina era la veritable raó per a la que havia sigut creada aquella tecnologia: posar fronteres al camp audiovisual televisiu. S’havien acabat les emissions de televisions properes, a partir d’aquells moments el govern “gestionaria” les llicències per emetre i lluny de considerar-ne cap d’interès públic, aquestes llicències es vendrien al millor postor, als grans amigots de l’estat.\nA les illes això ha suposat l’aniquilació total d’aquelles televisions locals que ja s’encuidaren d’anomenar “pirates”, era impossible per cap d’elles assumir la despesa de pagar la llicència. Aquestes emisores locals és cert que potser tenien una qualitat no comparable amb la resta, però oferien un servei proper a la gent dels seus pobles.\nPerò el drama dels illencs no s’acaba aquí, el que havia sigut normal fins llavors amb governs de dretes i esquerres, veure pel·lícules, esports, programació infantil… en el nostre idioma va esdevenir una autèntica odissea.\nMai hem tornat a tenir aquella televisió i mentalitzau-vos que mai la tornarem a tenir. D’ençà la TDT es repeteix de forma sistemàtica la mateixa jugada: El PP entra amb la destral i fa destrossa i el PSOE i la resta de partits “d’esquerres” que hi col·laboren es conformen i venen com un èxit recuperar-ne les miques d’aquella destrossa. L’estat té un pla i el portarà a terme fins a les darreres conseqüències tant si governen uns com si ho fan els altres, tant si duen la destral i van de cara, com si fan cara d’amic amb una bona rialla i després te la fan per darrera. La televisió, com a servei públic i de país, a l’estat espanyol s’ha acabat.\nActualització: Pels qui creuen que veig bubotes o que exager, un company m’ha fet arribar aquesta informació que és fresca de la setmana passada: El “Ministerio de industria” prohibeix que es pugui veure Euskal Telebista a Navarra.\n4 comentaris a “La gran estafa de la TDT”\nPau quina el 8 de Maig de 2016 a les 21:42 ha dit:\nNo menciones una altra dada terrorÍfica: la darrera concessió de tdt s,ha atorgat al Tito Floren (que per cert entre futbol, escoletes, obres, Son Espases… el veuré fins i tot a sa sopa) i al seu Reial Madrid. Jo q el Barça i el Madrid o qualsevol altre equip tenguin un canal propi de pago me sembla bé (ja se’l pagaran es 4 fanàtics) però que els donin una llicència en obert a tot l’estat em sembla irrisori, propi d’un país de pandereta. Interès general dius… no saben ni que és si donen tanta importància a un simple club de futbol…\nPd: haurem de tornar a cantar allò de … Hala Madrid, hala Madrid, el equipo del gobierno…\nSerafí Lliteres Maçanet el 8 de Maig de 2016 a les 22:46 ha dit:\nNi tan sols és un canal de futbol, és un canal que només parla d’un equip de futbol. Com tu dius… pandereta\nJordi Caldentey el 9 de Maig de 2016 a les 7:48 ha dit:\nTotalment d’acord.. Es tractava d’impedir la democratització de la informació i de la comunicació.\nA més de posar murs de Berlín televisius entre els territoris de llengua catalana, han limitat al màxim ‘por problemas técnicos’ els canals en català i, alhora, han multiplicats els que emeten en foraster.\nDe passada, cercaren retardar el moment històric en què la població s’acostumi a la televisió per internet i l’han conservada un parell d’anys més encarxofada en el sofà badant davant els mitjans nacionalistes espanyols d’adoctrinament de masses.\nCom dius molt bé, Seeafí, una gran estafa.\nSortosament, a poc a poc però sense aturall, avança -i més entre el jovent- el costum d’informar-se per les xarxes socials i de mirar televisió per internet. I això toca els dallons i lleva la son de valent a l’Estado’, que pagaria per poder pegar grapada també a la xarxa, com la Xina, l’Iran i Corea del Nord.\nLa batalla està a l’aire.\nSerafí Lliteres Maçanet el 9 de Maig de 2016 a les 10:41 ha dit:\nPels qui creuen que veig bubotes o que exager, un company m’ha fet arribar aquesta informació que és fresca de la setmana passada: El “Ministerio de industria” prohibeix que es pugui veure Euskal Telebista a Navarra http://www.elmundo.es/pais-vasco/2016/05/04/5729a111268e3ee6708b45c0.html


Nom: CA L'ARBOSSER\nAdreça: Ca l'Arbosser\nCa l’Arbosser és una bonica construcció de dues plantes i golfes, amb vessants a laterals i cornisa catalana d’una sola filada.\nLa façana principal presenta un portal d’arc de mig punt de grans dovelles i tres finestres rectangulars d’estil renaixentista al primer pis en molt bon estat. La porta original de fusta ha estat substituïda per un tancament de vidre. L’obertura central, més gran que les laterals, té el guardapols acabat als extrems amb dos caps d’angelets, mentre que les dues dels costats tenen acabaments de cul-de-llàntia. Les finestres de la planta baixa són rectangulars de pedra amb reixa quadriculada de ferro. El parament és de pedra irregular vista a la façana principal i al lateral dret, i arrebossat a la part posterior i al lateral esquerre. La coberta ha estat refeta però s’ha mantingut el sistema constructiu d’encaballat de fusta. A l’interior la sala central conserva la volta de rajol pintada de blanc.\nAl costat dret i a la part posterior de la casa hi ha diversos cossos de servei afegits que no alteren el caràcter de l’edifici principal. Ca l’Arbosser és una bonica construcció de dues plantes i golfes, amb vessants a laterals i cornisa catalana d’una sola filada.\nLa façana principal presenta un portal d’arc de mig punt de grans dovelles i tres finestres rectangulars d’estil renaixentista al primer pis en molt bon estat. La porta original de fusta ha estat substituïda per un tancament de vidre. L’obertura central, més gran que les laterals, té el guardapols acabat als extrems amb dos caps d’angelets, mentre que les dues dels costats tenen acabaments de cul-de-llàntia. Les finestres de la planta baixa són rectangulars de pedr...\nAjuntament Riudellots de la Selva Fitxa núm. 1


Patrimoni / 2017\nLes passejades gastronòmiques són itineraris pel territori centrades en una part molt interessant del patrimoni: la gastronomia.\nEl coneixement del patrimoni gastronòmic material i immaterial es fa a partir de passejades comentades pel territori que, de moment, ens han fet descobrir convents, comerços, restaurants i espais que ens transporten a les nostres tradicions culinàries. Cada ruta es contextualitza amb els aspectes històrics relacionats i es complementa amb tasts i tallers gastronòmics que fan entendre els gustos i elaboracions de cada moment.\nLa nostra idea és que no es pot fer valer el que no es coneix, així que amb aquest projecte volem redescobrir amb una mirada nova espais, costums i sabors que ens faran entendre millor la nostra identitat, però que sobretot ens faran estimar la nostra ciutat, ja que de moment la nostra recerca es centra en la ciutat de Palma.\nDisciplina: Patrimoni immaterial, Gastronomia\nArea geogràfica d'influència: Illes Balears


Narinant.cat: Austria - Viatges\nFeu click AQUÍ, i comprobeu tot el que podeu trobar per "VIATGES A AUSTRIA" a Google.\nTota la informació per fer el vostre viatge a:ÀUSTRIA\nMapes: itineraris, distàncies\nJardins de Burggarten a Viena\nSi us calen hotels a Àustria podeu trobar de gran bellesa, qualitat i confort en moltes de les seves principals ciutats:\nI podeu consultar les millors Centrals de Reserves en català per trobar hotels i allotjament a més de 300 ciutats i pobles d'Àustria:\nApartaments a Viena i Salzburg\n"Els exclosos", Elfriede Jelinek.\nLa guanyadora del Premi Nobel de Literatura 2004 ens acosta a una història basada en un cas real que parla dels joves que volen escapar de l’ombra de l’anterior generació. Un obrer ambiciós, Hans, i tres estudiants, Rainer, Anna i Sophie, formen una colla per assaltar, robar i ultratjar vianants...\n"La Pianista", Elfriede Jelinek.\nErika Kohut té uns quaranta anys i és una solitària professora de piano al Conservatori de Viena. Viu amb una mare sufocant i possessiva, de la qual s’escapa regularment per assistir a cinemes porno per satisfer la seva forta repressió sexual.\n"Les amants", Elfriede Jelinek.\nLa Brigitte i la Paula són dues obreres que volen fugir del seu destí d’obreres, però que mai no podran escapar del seu destí de dones. L’una, la Brigitte, constitueix el bon exemple; allí on les noies s’haurien d’emmirallar per saber què han de fer. La Paula, en canvi, és el mal exemple. Allò que no s’ha de fer mai si ets una dona, perquè, si no, acabes malament com ella.\n"El malaguanyat", Thomas Bernhard.\nSentir Glenn Gould interpretant les Variacions Goldberg de Bach a la classe de virtuosisme de Vladimir Horowitz, a la cèlebre escola Mozarteum de Viena, empeny al narrador a una decisió radical: "Un dia d'abril, no recordo exactament quin, em vaig dir: S'ha acabat tocar el piano. I no vaig tornar a posar la mà a l'instrument."\n"Plaça dels herois", Thomas Bernhard.\nEl 15 de març de 1938 Hitler va proclamar l'annexió d'Austria a Alemanya a la Heldenplatz (Plaça dels Herois) de Viena.\n"Viatge al passat", Stefan Zweig.\nUna història de passió burgesa de principis de segle narrada de manera magistral, com sempre, pel mestre dels sentiments melancòlics. Un home jove, pobre i mogut per una «voluntat fanàtica» s’enamora de la dona del seu ric benefactor, però l’envien uns quants mesos a Mèxic per a una missió de confiança. La Gran Guerra esclata. Ells no es tornen a veure fins nou anys més tard. L’amor, ¿ho pot resistir tot...?\n"El món d'ahir. Memòries d'un europeu", Stefan Zweig.\nUn dels testimonis més commovedors i atractius del nostre passat recent. Zweig recorda, desposseït i en terra estranya—en unes circumstàncies personals d’insospitat dramatisme—, els moments cabdals de la seva vida, paral·lela al desmembrament d’aquella Europa central que es volia més lliure i segura, a recer de la bogeria i la tempesta.\n"La llengua salvada", Elias Canetti.\n"La torxa a l'orella", Elias Canetti.\n"El joc d'ulls", Elias Canetti.\n"Història somiada", Arthur Schnitzler.\nFridolin, un metge vienès jove, feliç i ben acomodat, amb èxit, casat i pare, se sent arrossegat cap a un món ignot a mig camí entre el son i la vigília, en el qual, empès pel desig, viurà unes experiències de rara i fascinadora intensitat. Amb una subtilesa fora del comú i unes capacitats descriptives i psicològiques extraordinàriament modernes, Arthur Schnitzler ens porta cap a un terreny ambigu i ambivalent, de màgica ensonyació.\n"La senyoreta Else", Arthur Schnitzler.\nLa senyoreta Else està passant unes vacances amb -i a costa de- la seva tia. Tot sembla anar bé fins que rep una carta. La seva mare li comunica que el seu pare té uns deutes i que si no les paga podrà anar a la presó. Cal aconseguir els diners. Per sort en l'hotel on està Else es troba von Dorsday, un amic del seu pare. Si Else pogués demanar-li els diners segurs que von Dorsday és incapaç de negar-se, sempre l'ha mirat amb molt bons ulls…\n"La marxa de Radetzky", Joseph Roth.\nLa fi d'un imperi i de fons aquesta marxa suposadament militar i suposadament marcial. Us agradarà sobretot per la força amb la que la imaginacio domina un argument ampli i heterogeni, servida amb un estil sintetic i mesurat.\nI per acabar algunes de les nombroses obres vinculades a Mozart, els seus coetanis o a la seva època:\n"Memòries", Lorenzo da Ponte.\nPoeta i llibretista, és una figura de referència de la música clàssica i de la societat vienesa. A les Memòries, Lorenzo Da Ponte passa comptes amb la seva atribolada vida, explica el com i el perquè dels escàndols i les intrigues constants de la seva carrera, la seva amistat amb Casanova, Salieri, la seva trobada amb un músic de la cort de Josep II, de nom Wolfgang Amadeus Mozart, els constants viatges a l’estranger, les fugides, els canvis de feina i d’ocupació.\n"Mozart", Gabriel Jackson.\nBiografia d'un dels grans artistes de la història de la humanitat i una de les nostres lectures preferides !!!.\n"Autoretrat de Mozart, a través de la seva correspondència", Pere-Albert Balcells.\nMozart, un personatge polièdric. Balcells ens el presenta en el seu estat més pur, sense prejudicis de cap mena i amb un rigor i una estètica envejables. A través de la seva correspondència, com indica el subtítol ens fa descobrir les mil cares de la personalitat del geni de Salzburg: l'humor, la seva relació afectiva amb el món, amb Leopold, amb Konstanze, l'amor propi, l'evasió reflexiva i la música. Un llibre, un treball excel.lent i recomanable a tothom que estigui interessat en conéixer Wolfgang de primera mà.\n"Mozart i la seva època", Francesco Salvi.\nAquest llibre descriu la vida, l'obra i el marc històric i geogràfic de Mozart i s'acompanya d'acurades il·lustracions a tot color. Els lectors podran familiaritzar-se amb la vida vienesa de finals del segle XVIII, així com amb les orquestres i els instruments que Mozart tenia al seu abast (lit. juvenil).\n"L'edat d'or de la música: Iniciació al classicisme vienès", Miquel Desclot.\nUna excel·lent introducció al moment de màxima esplendor en la història de la música: el Classicisme vienès. I és també un mitjà per conèixer millor l'obra de músics tan extraordinaris com Haydn, Mozart, Beethoven o Schubert.\nDiccionari Català - Alemany.\nCafè Central a Viena\nVolen a Graz i Linz des de Girona. També tenen vols a Bratislava (Eslovàquia) a tocar de Viena, des de Girona i Alacant.\nVolen a Viena des de Barcelona\nAmb aquestes centrals de reserves en català podreu reservar el vol fins a Àustria en qualsevol companyia:\nInclou un llistat de tots el aeroports austriacs que ofereixen vols regulars\nÀmplia xarxa d'oficines per tot Austria\nCompara preus entre les grans companyies.\nEspecialistes en viatges a Austria\nCasa natal de Mozart a Salzburg\nÀustria a Viquipèdia\nÀustria a l'Enciclopèdia\nNotícies a partir de la paraula "Àustria".\nInstitut de cultura d’Alemanya amb acords amb Àustria present arreu del món, amb l'objectiu de la promoció del coneixement de la llengua alemanya a l’estranger i la cooperació internacional en el camp de la cultura.\nEspai de la literatura alemanya en català del PEN Català, plataforma per a la projecció internacional de la literatura.\nCapítol del programa "Karakia" de TV3 dedicat a la cuina austríaca.\nEva Martínez Bordons ens descobreix uns dies culturals a Viena (2008).\nEl viatge en cotxe de quatre amics per set països d'Europa a l'agost del 2007, visitant Viena.\nEstudiants de batxillerat acompanyen els supervivents als actes de commemoració de l'alliberament del camp (2007).\nEn David Ferrer i uns amics van estar l'any 2006 de ruta en bicicleta pel Danubi.\nUna parella viatgera visitant les principals ciutats: Viena, Graz, Klagenfurt, Lienz, Insbruck, Salzburg, Linz i St Pölten (2006).\nLa Virginia Carmona i en Pere Compte en bicicleta de Passau a Viena i Bratislava.\nTambé podeu visitar la secció d'Àustria de El bloc dels Viatges o Viatgeaddictes on es van incorporant periòdicament nous relats i blocs.