Lió, carrers amb la petja de la història en Barcelona a Regió7\nLió, la tercera ciutat més gran de França, després de París i Marsella, està marcada per la seva geografia. Hi conflueixen els rius Saona i Roine, que divideixen la ciutat en tres zones, i és coronada per dos turons, el Croix Rousse i el Fourvière.&\nFRANCESC POYATO / Viatjant per França en direcció nord, sempre es té la sort de passar per Lió si es va per l’est del país. En el nostre últim viatge per terres gal·les, hem fet coincidir un dia de cap de setmana per poder recórrer a peu aquesta atractiva i alhora acollidora gran ciutat, que malgrat la seva grandària continua conservant la seva estructura de ciutat única. Amb el cotxe aparcat, vam decidir recórrer Lió a peu, una ciutat que ja coneixíem, però a la qual vam tornar amb molt de gust.\nAbans d’explicar el nostre itinerari pel Lió que forma part del Patrimoni de la Humanitat, crec convenient fer una explicació de l’estructura de la ciutat. Així, Lió és una ciutat que té l’inici històric al turó de Fourvière, amb el riu Saona a la seva falda. Al nord queda el barri de la Croix Rousse i al sud d’aquest, davant del Vell Lió, hi ha la Presqu’île o península, banyada a banda i banda pel Saona i el Roine. Cap a l’est del Roine, la Part-Dieu, com a zona comercial, amplia la nostra visita.\nComencem la nostra petita ruta lionesa al matí, després de l’esmorzar a l’hotel, a l’estació del funicular que puja al turó de Fourvière. Reservem l’ascensió a peu per la muntanya per als trekkings d’estiu, i així arribem tranquils i frescos per poder veure l’excel·lent vista que ofereix el turó. També visitem la basílica de Nostra Senyora de Fourvière, un sobri temple blanc amb quatre amples torres que va ser construït el 1896 sota els dissenys de Pierre Bossa, que va tenir, al meu parer, l’encert de reunir gairebé tots els estils arquitectònics en una sola peça tan eclèctica com aquesta basílica.\nA dues passes de distància hi ha els jaciments romans, únics a Europa i des dels quals continuem, descendint a peu, cap a la Croix Rousse.\nLa Croix Rousse, a l’altra banda del Saona, és un barri que es va construir el segle XIX sobre terrenys que pertanyien al clergat. És molt divertit passejar per la Croix Rousse, un barri que es va edificar per acollir la indústria de la seda i els seus treballadors –els canuts– i que gràcies a la seva orografia ofereix un panorama urbà curiós amb passarel·les, carrerons i escales que van d’un carrer a un altre.\nEn direcció sud i abandonant la Croix Rousse, passat el migdia, arribem a la Presqu’île, el centre animat de la ciutat, on hi ha la majoria de les botigues i grans magatzems i que cal visitar en horari comercial per viure la seva animació. El recorregut a la Presqu’île s’inicia a l’Ajuntament –edifici del 1646 amb salons Segon Imperi– i l’Òpera –del 1892 i actualitzada el 1990 amb una enorme cúpula de vidre. Des d’aquí ens acostem a la bonica plaça des Terreaux, abans d’endinsar-nos a l’animadíssim carrer de vianants de la Republique, on trobem un no parar d’anar i venir de persones comprant.\nUna hora i una mica més de tranquil passeig ens porta a la plaça Bellecour, una de les més grans d’Europa –immensa, si la definim per la seva extensió– i des de la qual continuem pel carrer de Victor Hugo, a peu i comercial també, que acaba a la plaça Carnot amb l’estació de tren. En el nostre recorregut, no deixem d’endinsar-nos pels carrers que creuen perpendicularment, ja que val la pena observar alguns patis i façanes.\nEl Vieux Lyon, als peus de Fourvière, en horari ja gairebé de sopar, és la nostra última parada. És la part vella de la ciutat i es divideix en tres petits barris que formen un dels millors conjunts urbans d’estil renaixentista d’Europa: Saint Jean, Saint Georges i Saint Paul. Aquests tres barris es defineixen perfectament gràcies a la catedral de Saint Jean i a les esglésies de Saint Georges i de Saint Paul, respectivament. Durant el dia és un barri molt tranquil en què viuen 7.000 persones, però que es torna bulliciós a la nit.\nBons restaurants, bars i alguns hotels envolten la plaça i el carrer Saint Jean, autèntic epicentre de la nit de Lió. És, sens dubte, el lloc perfecte per anar a sopar i gaudir d’un Bouchon Lyonnais acompanyat d’un negre Côtes du Rhône.


La «Ilíada» torna a sonar en català amb una nova traducció d'Adesiara - Regió7\nFa pràcticament una dècada que l'editor Jordi Raventós sabia que, tard o d'hora, sumaria al seu catàleg de clàssics grecs i llatins un dels títols indispensables del cànon. Montserrat Ros va publicar del cant I al XII en dos volums entre el 2005 i el 2009 a la col·lecció Bernat Metge, fundada fa gairebé un segle per Francesc Cambó. Però l'aventura no va continuar i, quan es va jubilar, la traductora va oferir el seu treball, aleshores encara inacabat, a Adesiara, que va entomar el repte. Montser-rat Ros va morir el 6 de febrer del 2018 als 74 anys d'edat havent deixat enllestida la traducció i havent consignat tot un seguit d'anotacions -per acabar d'arrodonir el text- que no va poder dur a terme. Raventós, que va ser alumne de la filòloga barcelonina i va treballar amb ella a la Bernat Metge, va finalitzar el procés i ha editat un volum que conté l'edició bilingüe de la Ilíada, estudis introductoris de Jaume Pòrtulas i Francesc J. Cuartero, i un apartat de notes i d'índex de noms i topònims realitzat per Joan Alberich.


Edicions del Bullent: 'Ventalls de paper' de Lliris Picó #novetat\n'Ventalls de paper' de Lliris Picó #novetat\n«Em dic Clara, tinc 18 anys, m’agraden les teles boniques i els ventalls de colors. Sé cosir i tocar el piano i sóc anorèxica. Aquesta és la meua història».\nJa tenim ací un nou títol de la col·lecció Esplai Ventalls de paper de Lliris Picó, finalista del 38è Premi Enric Valor de Narrativa Juvenil.\nClara, una adolescent que lluita per refer-se d’un trastorn d’alimentació, i Carles, un dels seus companys de classe, fill adoptat de mare soltera, descobreixen la importància de la música, de la llengua, i el valor de l’amistat (i de l’amor) per a superar tota classe d’entrebancs. Amb les ciutats d’Alacant i València, i Muro del Comtat, com a espais literaris, i l’aposta pel mestissatge cultural com a rerefons, l’autora torna a tractar les relacions familiars, l’assetjament escolar i els problemes que han d’enfrontar els adolescents d’avui dia, amb una prosa intimista i elegant. Lliris Picó ja va guanyar el premi Enric Valor fa quatre anys amb Moisés, estigues quiet, una obra que amb tres edicions ha rebut una gran acollida per part dels lectors.\nLliris Picó i Carbonell (Ibi, 1972), és llicenciada en Filologia Catalana per la Universitat d’Alacant. Treballa a la Delegació d'Alacant de l'Institut d'Estudis Catalans, on realitza tasques d’administració, dinamització lingüística i gestió cultural. Ha publicat diversos estudis i articles sobre l’obra poètica de Gaspar Jaén en revistes com Caràcters i L'Aiguadolç. Ha col·laborat amb alguns mitjans de premsa escrita com ara el diari Información o El País mitjançant la publicació de diversos articles i relats, i amb el diari El Punt/Avui on ha publicat una columna periòdica en l’espai “Fil d’aranya” entre el 2011 i finals del 2014.\nÉs autora de les novel·les Helena: un record sempre és mentida (Columna, 2002), Les ales de la memòria (Marfil, 2003), L’olor dels crisantems (Tres i Quatre, 2005), Claus de serp (Marfil, 2007) i dels reculls de contes Amb D de Dona (Inèdit. 2010). És també coautora –amb Rafa Gomar, Joan Olivares,Carles Mulet, Francesc Bononad, et al.- del recull de relats 6000 estúpids i 10 més (Efímer, 2014).Les seues obres han rebut diversos guardons entre els quals destaquen el XXI Premi 25 d’abril Vila Benissa (2001) i el Premi de Narrativa Antoni Bru Ciutat d'Elx (2004) i Premi de Narrativa 9 d’Octubre de Sant Vicent del Raspeig 1998 i 2010. Amb Moisés, estigues quiet, guanya el 34é Premi Enric Valor i amb Ventalls de paper, va estar finalista de la 38 edició.\nPots fer un tast de les primeres pàgines en el nostre web:\nVENTALLS DE PAPER - Primeres pàgines\nPrograma per a la dinamització de les biblioteques escolars i el foment de la lectura 2021-2020\nPinzellades d'un any gris, vídeo de Roberto Sanz\n7a edició de 69 poemes d'amor, de Vicent Andrés Es...\nA Xàbia, 'Gat Vell. Dites marineres' de Francesc X...\n'L'Esperit del Cabanyal' arriba a la 4a edició\nFesta de la cultura popular. 20é aniversari del Pr...\nAutors a les aules 2019: vols una trobada amb un e...\nJose Colero presenta "Sonatines i sonats" en un ví...\nA Dénia: 'Gat Vell. Dites marineres' de Francesc X...\nGuia de lectura 'Unes veus a l'altra part del mur'\nRafa Gomar guanya el premi Soler i Estruch amb "Di...\nLa Setmana 2019: collita valenciana a Barcelona


Inici > La Facultat > Serveis i espais > Aules i laboratoris docents > Sol.licitud personal extern\nSol.licitud per a personal extern\nEl personal d'altres facultats i centres de la Universitat de València, o personal alié a la Universitat, pot sol·licitar la reserva d'espais en els termes i condicions que es detalla en la normativa de la Universitat . La sol·licitud es realitza omplint el seguent formulari:\n*Dia de la reserva:\n*Hora de finalització:\n*Nom i cognoms de la persona sol.licitant:\n*E-mail de la persona sol·licitant:\n*Descripció de l'activitat a realitzar:\nAules o laboratoris docentsSala de juntesSaló de grausSaló de actes\nAula o Laboratori sol.licitat:\n* Assenyalar aquest quadre si l'activitat a realitzar és gratuïta\nEn cas de NO ser gratuïta, és necessari omplir aquest imprés i enviar-lo a psicoespais@uv.es\nQue posa al "captcha"?\nLa resolució en la concessió d'espais i la seua regulació està sotmés al document Protocol per a l'ús d'espais docents de la Universitat de València, Estudi General (CG 1-III-2011).\nPots consultar els preus de lloguer d'espais en el Reglament d'execució pressupostària de la Universitat de València, que en el seu annex 2 (Preu públic per venda de béns i prestació de serveis no acadèmics) reflecteix les tarifes per la cessió temporal de locals. A això han de sumar-se els conceptes corresponents a vigilància i neteja si calgueren.\nReglament d'Execució Pressupostària de la Universitat de València\nInformació sobre protección de dades\nLes vostres dades s'incorporaran als sistemes d'informació de la Universitat de València que siguen necessaris per la tramitació de la vostra sol·licitud de reserva d'espais de la Facultat de Psicologia de la Universitat de València.\nPodeu exercir els vostres drets d'accés, rectificació, cancel·lació o oposició al tractament mitjançant correu electrònic dirigit a lopd@uv.es des d'adreces oficials de la Universitat de València (@uv.es o @alumni.uv.es), o bé mitjançant escrit acompanyat de còpia d'un document d'identitat i, si s’escau, documentació acreditativa, dirigit a “Protecció de dades - Servei d’Informàtica”, c/ Amadeu de Savoia 4, 46010. València.


L'Infini-rien' de Pascal o el capitalisme metafísic de la 'pascaline' - Revista Mètode\nBlaise Pascal, de dama d’Elx amb el logotip d’un dels valors més importants de la borsa de Londres: British Petroleum Corporation. Les inicials de l’empresa, BP, coincideixen amb les del filòsof francès.\nQuè pot dir la ciència sobre les qüestions de la fe, de Déu i de la religió? Qualsevol científic, sense vacil·lar, respondrà: Res, res de res. El científic es disculparà adduint que la ciència tracta només el món real, on pot aplicar el seu demolidor mètode basat en l’experimentació i l’observació fins arribar a conclusions “comprovades científicament”. I aquest territori, afegirà el científic, no inclou Déu.\nNo obstant això, fa poc vaig trobar-me un exemple netament científic que desacredita aquesta actitud de rentar-se les mans per part dels científics davant les qüestions més misterioses i intangibles del nostre esdevenidor. El filòsof i matemàtic (i moltes altres coses) Blaise Pascal (1623-1662) ens va deixar una excepció notable que es troba molt a faltar en els nostres investigadors contemporanis. Per recuperar el cas, cal retrocedir fins als temps en què els pensadors es preocupaven tant per temes d’arrel científica com per altres de caire més artístic i espiritual. Eren uns temps en què no existia la marcada dicotomia actual entre les ciències i les arts. Era l’època de Pascal. De l’aposta de Pascal.\nDéu i el bingo\nL’aposta –le pari– o l’infini-rien presenta unes reflexions pioneres a l’entorn de la teoria de jocs però relatives a les qüestions de fe i de Déu. O sigui: a quelcom metafísic. Pascal prova de convèncer-se sobre la conveniència de tenir fe i ens insta a creure que Déu existeix mitjançant les matemàtiques. Concretament, involucra la teoria de la probabilitat. El passatge proposa una idea que va més enllà de les qüestions de fe i que ha estat transcendental en múltiples disciplines que van, entre tantes altres, de les finances fins a la puntera lògica quàntica. Mostra com, a partir d’una situació incerta, és possible inferir, mitjançant una correcta aritmètica, un conjunt de decisions desvinculades de l’atzar.\n«La vida esdevé, segons Pascal, un meravellós joc d’estratègia. I la manera de manipular la felicitat és idèntica a la valoració de molts dels productes que es negocien als mercats financers mundials d’avui dia»\nLes altres contribucions primerenques a la ciència de la incertesa van partir del mateix Pascal i dels seus col·legues coetanis, encara que sempre s’adreçaren a una altra qüestió molt més materialista: els diners. Més exactament, al diner fàcil del joc. El segle XVII acollí un conjunt de científics-matemàtics molt ociosos i sense complexos entre el qual, a més de Pascal, van destacar Bernouilli, Huygens i Fermat. Dedicaren una part important dels seus temps a l’estudi d’una qüestió aparentment intranscendent i que no té res a veure ni amb les llunes de Júpiter, ni amb la refracció de la llum o ni tan sols amb el càlcul infinitesimal. Aquests científics rivalitzaven entre ells per veure qui rebentava abans la banca d’un casino. Estudiaven les estratègies científiques capaces de derrotar l’atzar en algun dels jocs de casino o bé es plantejaven qüestions probabilístiques com ara el problema de la ruleta. Tots ells també pugnaven en concursos de dotació apetitosa, promoguts per un o altre rei europeu interessat a tenir la millor loteria de l’estat. Els nostres científics justificaven la bondat de la seva loteria argumentant que el seu procediment era el més just, el més equitatiu en premis o bé el més convenient per la pròpia corona (vegeu el cas de Casanova a MÈTODE, núm. 38 p.19-22). D’aquesta forma tan lucrativa és com va iniciar-se el que s’anomena la teoria de la probabilitat i que tantes aplicacions ha tingut en totes i cadascuna de les branques de la ciència.\nL’acotació històrica ens serveix per a descriure l’esperit de l’aposta de Pascal. Aquest va voler resoldre els dubtes de fe emprant el mateix formalisme matemàtic, paral·lelisme que encara avui porta molta cua si s’analitza detalladament. El text de l’infini-rien té la valentia de posar al mateix nivell el bingo i la fe en Déu.\nUn text inacabat i ple de misteri\nSi busqueu bibliografia sobre l’aposta de Pascal, trobareu un munt de referències. Hi ha unes quantes versions del mateix text i també hi ha múltiples comentaris crítics amb grans dosis d’imaginació sobre la manera com fou escrit el text de l’infini-rien. Pascal no va publicar el passatge, ni tan sols el va donar mai per acabat. Potser a causa del temor de possibles represàlies eclesiàstiques o potser perquè no n’havia quedat convençut, o bé simplement perquè la mort el va atrapar abans de donar per bo el text… qui ho sap? El cas és que allò que anomenem infini-rien són un parell de papers rebregats, amb mala lletra, farcits d’anotacions i esborradures. Els paperots es van trobar quan Pascal va morir i estaven plegats com si s’haguessin portat a la butxaca durant molt de temps. Aquesta manera de treballar sembla que no era gens pròpia de Pascal. Els seus pensaments normalment sortien des del seu escriptori, amb una pulcra cal·ligrafia i de manera ordenada. El text de l’aposta és un llegat del tot atípic i ple d’interrogants.\nFragment dels papers que conformen el passatge de l’aposta de Pascal.\nTotes aquestes anomalies són les que han donat llibertat als estudiosos de l’obra de Pascal per novel·lar totes les circumstàncies que envolten l’infini-rien. D’una banda, els crítics han hagut de remenar el text com han pogut. De fet, és impossible traçar una lectura lineal de l’original. És necessari recórrer a anotacions sovint il·legibles amagades en un racó o altre del paper. La tasca del comentarista és absolutament paleogràfica i el resultat entre un o altre crític arriba a diferir notòriament segons com hagi fet la prospecció geològica al llarg del parell de papers de l’infini-rien. Tot són interpretacions que procuren afilerar els pensaments de Pascal per tal de fer-los intel·ligibles. No hi ha manera de saber quina seria la versió més propera a allò que ell pensava realment. Hi ha un alt grau de lliure interpretació i, fins i tot, de tergiversació. El seu contingut vol ser minimitzat fins a la mera anècdota dins la vasta obra de Pascal o, a l’inrevés, vol ser enaltit tot lamentant-se que no hagués pogut donar una versió definitiva i més extensa.\nD’una altra banda, els comentaristes també s’han hagut d’esforçar a escenificar el procés d’escriptura del text, a justificar-lo. Un dels comentaristes més fantasiosos i romàntics, que no vol dir que no fonamenti les seves hipòtesis en proves contrastades científicament, s’imagina un Pascal primer escrivint a l’escriptori amb lletra clara. Només havent encarrilat el passatge, es gita al llit però no pot dormir. Aleshores, agafa ploma i paper i es posa a escriure des del llit estant. Potser fins caure rendit. El tram té encara una cal·ligrafia acceptablement clara, però es nota que no va ser realitzada des d’un escriptori còmode i confortable.\nA partir d’aquí, Pascal inicia la seva escriptura desordenada als marges del paper o entremig de línies de text ja escrites amb abreviacions indesxifrables i corregeix parts ja redactades amb vistoses esborradures. Segurament repassa l’infini-rien durant les seves conegudes passejades pels jardins d’algun palau on prestava els seus serveis d’educador. I així comença el caos. El comentarista visualitza un Pascal angoixat. No està content amb el que ha escrit i no sap acabar el text. Per si se li acut alguna idea, guarda els papers de l’infini-rien a la butxaca de la seva casaca. La preocupació és tan intensa que no aparca la qüestió en cap moment. De tant en tant, hi va anotant noves consideracions. Està capficat i cada cop més angoixat pel pànic post-mortem.\nViure jugant. Jugar com si especuléssim a la borsa\nPerò, què explica Pascal? L’esborrany té un format de diàleg entre un mestre de fe convençuda (Pascal) que anima el seu deixeble per tal de que arraconi els seus dubtes i es disposi a creure en Déu. L’infini-rien arrenca plantejant el gran dilema: Déu existeix o no existeix? Pascal admet que no sap respondre la pregunta, cosa gens usual en la seva època. Tot seguit, proposa una sortida a l’agnosticisme. Assigna una probabilitat indeterminada a la possibilitat que existeixi Déu i l’oposada al fet que no existeixi. Aquesta solució trenca el bloqueig mental provocat per la incertesa i que, com esmentàvem en començar l’article, paralitza el científic. És també controvertida pels religiosos de fe cega pel fet d’incloure l’atzar en la naturalesa de Déu i obre una nova via per parlar sobre les coses espirituals d’una manera cientificomatemàtica. El mestre clama: “Parlem amb les llums”.\nEl mestre Pascal incita el jove que aposti que Déu existeix. Reconeix que la tria implica un cert sacrifici. Anar a l’església, donar caritat i comportar-se segons els preceptes religiosos. Pascal defensa que la recompensa de vida eterna supera àmpliament el sacrifici religiós durant la vida mundana. Malgrat això, el jove deixeble no cedeix tan ràpidament i recorda que no és segur que Déu existeixi. No obstant això, el mestre insisteix: tenim molt poc per perdre i molt a guanyar en el joc de la vida.\nEl següent argument és el definitiu i és on fa servir el poder de les matemàtiques. Pascal apel·la al sentit pràctic. S’adreça al deixeble i el repta: Què és el que més desitges? Per sobre de tot, oi que vols ser feliç? Evidentment, el jove respon que sí. Doncs, optima la teva funció felicitat per tal que obtingui un valor màxim. La teva funció felicitat té tres ingredients: un pessic de sacrifici, uns grams de plaer pecaminós i finalment unes tones –una quantitat infinita– de recompensa que gira al teu favor en el cas que hagis estat un bon minyó i que Déu existeixi.\nRasquem una mica en la manera com Pascal s’aproxima a la qüestió de la fe. La gestió de la felicitat que proposa és comparable a la gestió del patrimoni en la ferotge borsa contemporània. Com a broker, cal especular. Comprar i vendre a fi d’obtenir el major guany possible al marge de la incertesa que ens governa. Un capitalisme en l’estat més salvatge aplicat a qüestions metafísiques! La vida esdevé, segons Pascal, un meravellós joc d’estratègia. I la manera de manipular la felicitat és idèntica a la valoració de molts dels productes que es negocien als mercats financers mundials d’avui dia.\nCreguem, no fos cas…\nL’argument de l’esperança, denominat així pels comentaristes, parteix del següent propòsit. La mitjana de la nostra felicitat segons la probabilitat que Déu existeixi i que no existeixi ha de ser positiva. És a dir: el plaer mundà, sumat a la recompensa incerta de vida eterna, ha de superar el sacrifici intrínsec de tota religió quan aquestes quantitats estan pesades sobre la possibilitat d’existència d’un ésser suprem. Imposant aquest fet sobre la nostra estratègia vital, s’arriba a la conclusió que cal creure en Déu si hi ha alguna possibilitat que Déu existeixi, per més remota que sigui. Això es pot veure matemàticament, només cal que aquesta probabilitat sigui diferent de zero. Pascal addueix que l’infinit de la vida eterna es menja qualsevol mortificació religiosa. De fet, aquest raonament dóna títol al passatge: infini-rien. A més, és precisament aquest argument el que convenç definitivament el jove.\nDibuix dels engranatges de l’interior de la pascalina, també propietat d’IBM.\nSi acceptem l’argument de l’esperança de Pascal, podem concloure que, per si de cas, millor practicar la fe. Qualsevol agnòstic hauria de tenir en compte aquesta demostració científica. Els números parlen per si sols. Sigui quin sigui el nivell de confiança en la presència d’un ésser celestial, cal creure en Déu. En canvi, un ateu sí que tindria dret a no ser creient. Allò que raona Pascal no serveix en aquesta situació, donat que l’ateu fixa una probabilitat zero a la presència de Déu. Tanmateix, aquesta és una elecció arbitrària, sense fonament, com també ho és creure en Déu cegament. M’atreviria a qualificar l’opció atea com d’alt risc i s’ha de ser molt imprudent per actuar com un descregut. A veure qui és el valent que gosa ignorar Déu i menysprear la recompensa per uns miserables i escarransits sacrificis!\nOsmosi entre ciències i arts\nAquesta és la manera com Pascal va atrevir-se a parlar d’allò espiritual i misteriós. Ho va fer matemàticament, servint-se de mètodes científics. És un experiment prou interessant per tenir-lo en compte. S’hi pot estar o no estar d’acord amb el plantejament de Pascal, però no se li pot negar el seu valor. I és veritat que la ciència no pot amb tot. Malgrat això, res no ha d’impedir als científics aventurar-se i explorar un terreny que no els hi és propi. El resultat pot ser xerrameca, encara que difícilment serà en va. Els desconeixedors de la ciència creuen que aquesta és arrogant i s’enutgen davant el seu rigor dictatorial. Un cop més, els comprenc. Exercicis similars han de servir per fer-los canviar d’opinió. Se’ls ha de mostrar que la ciència també és ociosa, també pot ser divertida. És pura recerca, és pura hipòtesi. Potser així, els no-científics sabran una mica de ciència, una mica de probabilitats i del seu gran poder a l’hora d’extraure conclusions altament no trivials a partir de molt pocs elements de partida. Mentrestant, els científics convindria que s’aproximessin a altres temes impropis de la seva disciplina. Evitaran rovellar-se per culpa de l’obcecació de l’especialització i, qui sap?, potser n’extrauen quelcom de profitós. Ja sigui per a la seva tasca d’investigador o per al seu dia a dia.\nSense anar més lluny, se m’acudeixen uns quants casos de lletrats que s’infiltren en el terreny científic. Penso en l’escriptor francès Alfred Jarry (1873-1907) i la seva ciència de les solucions imaginàries: la patafísica. Aquí, a casa, també tenim un cas. Francesc Pujols (1882-1962), amb el llibre recentment reeditat: Hiparxiologi o ritual de la religió catalana, aposta per una espiritualitat científica. Llàstima que Pujols no tractés l’infini-rien i no el desenvolupés dins el seu corpus discursiu batejat, de manera un punt estrafolària i molt pomposa, amb els noms de “ciència de l’existència” o “ciència universal catalana que estudia tota l’existència”.\nPer acabar, predico amb l’exemple, però des de la ciència. Donat que ja hi ha hagut molts comentaristes que han posat més pa que formatge, deixeu-me imaginar Pascal jugant al capitalisme metafísic. El veig avaluant meticulosament el seu patrimoni de felicitat. Fa càlculs amb una màquina de la mida d’una capsa de sabates que ell mateix va inventar: la pascalina. Constantment, compta la seva dosi de sacrifici i la corresponent de plaer terrenal. Vol tenir el màxim de plaer mundà però alhora mantenir un rèdit suficient de sacrifici per assegurar-se la vida eterna. Busca una estratègia de mercat òptima. Esquiva amb picardia els sacrificis i controla els riscos de portar una mala vida. I per què no actuem de la mateixa manera? Ara tenim calculadores portàtils molt més lleugeres. Tenim ordinadors per gestionar de millor manera la nostra felicitat a temps real. I no ens oblidem de creure en Déu, però atenció: només per si les mosques!\nGouhier, Henri, 1971. Blaise Pascal. Commentaires, Vrin.\nHacking, Ian, 1995. El surgimiento de la probabilidad, Gedisa.\nPascal, Blaise, 1981. Obras, Clásicos Alfaguara.\nPujols, Francesc, 2003. Hiparxiologi o ritual de la ciència catalana. Llibres de l’índex.\nhistòria de la ciènciaPascal


LA INCREÏBLE HISTÒRIA DE LA PERA GEGANT | Pati de llibres\nA la petita i idíl·lica Vilasol hi viuen dos amics, un elefant que es diu Sebastian i una gata que es diu Mitcho. En Sebastian, la Mitcho i els habitants de Vilasol estan molt tristos perquè el seu estimat alcalde, en Jeremies Severí Bartolomé Olsen, a qui anomenen afectuosament JB, ha desaparegut. En absència d’en JB, el vicealcalde Twig ha pres el poder. El seu pervers nou ajuntament li fa ombra a la vila, i en Twig amenaça amb quedar-se amb el càrrec d’en JB per sempre. Un bon dia, en Sebastian i la Mitcho van a pescar i descobreixen una ampolla. A dins hi ha un missatge d’en JB i una llavor estranya. En JB és viu i ha naufragat a l’Illa Misteriosa. Demana a en Sebastian i la Mitcho que vagin a salvar-lo, però els adverteix que el viatge és perillós.


Alberg Ave Gratia Plena (Itàlia Salerno) - Booking.com\nCampània 10.543 establiments\nHotels a Salerno 607 establiments\nOfertes al Ave Gratia Plena, Salerno (Itàlia)\nInfo i preu de les habitacions Instal·lacions Llegeix-ho Cal saber Comentaris de clients (578)\nVia Canali snc, 84121 Salerno, Itàlia – Situació excel·lent! Mostra el mapa\nL'han puntuada els nostres clients després d'allotjar-se al Ave Gratia Plena.\nAssegura't un bon preu al Ave Gratia Plena - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,4.\nFoto de Salerno del viatger Alice Li Jung\nMolt bé 8,4 578 comentaris\nAquest allotjament és a 4 minuts a peu de la platja. L'Ave Gratia Plena és un alberg acollidor situat al centre històric de Salerno que ofereix un allotjament senzill amb bany privat. L'estació de tren de Salerno és a menys d'1,5 km.\nL'alberg està situat a 5 minuts amb cotxe del port de Salerno, on podreu agafar ferris cap a Malta i Sardenya. El famós poble costaner d'Amalfi és a 30 minuts amb cotxe.\nAve Gratia Plena treballa amb Booking.com des del 18 de febr. de 2011.\n뀐 Aquest allotjament té una puntuació de la ubicació excel·lent (9): està situat a la zona més ben valorada de Salerno!\nQuan vols allotjar-te a Ave Gratia Plena?\nAquesta habitació té un bany privat amb terres enrajolats i mobles senzills.\nNo badis: Han reservat Ave Gratia Plena 1 vegada al nostre web en les últimes 12 hores.\nEstació de tren de Salern 1,4 km\nPort de Salern 1,5 km\nEstadi Arechi 6,8 km\nGruta de la Maragda 17,4 km\nVarious Cafeteria o bar 0 km\nAeroport internacional de Nàpols 45,7 km\n7,9 "La situació i l'esmorzar."\n4 raons per triar Ave Gratia Plena\nInstal·lacions de Ave Gratia Plena\nLlegeix-ho Ave Gratia Plena accepta peticions especials, que pots escriure al pas següent.\nEl Ave Gratia Plena accepta aquestes targetes i es reserva el dret de fer una retenció temporal a la teva targeta abans de l'arribada.\nEl B&B Luxury Salerno Central té una puntuació de 9,1\nEl número 2 de 13 hotels a Salerno (segons 8.532 opinions autèntiques)\nEn arribar, els clients han de comprar la targeta del circuit Hostelling International i la del circuit nacional AIG.\nL'alberg es troba en una zona amb el trànsit restringit. Cal que us poseu en contacte amb l'establiment per obtenir les indicacions exactes per arribar-hi amb cotxe i l'autorització per entrar a la zona.\nMostra els comentaris de: Tots els enquestats Famílies (109) Parelles (220) Grups d'amics (137) Persones que viatgen soles (112) Persones en viatge de negocis (37) Mostra els comentaris de: Totes les puntuacions Fantàstic: 9+ (223) Força bé: 7 – 9 (282) Bé: 5 – 7 (60) Malament: 3 – 5 (11) Molt malament: 1 – 3 (2)\nAra hi ha 14 persones buscant allotjament a Salerno\nCom arribar al Ave Gratia Plena des de Aeroport internacional de Nàpols\nHem trobat més allotjaments com Ave Gratia Plena que han agradat a altres viatgers\nLocated in Salerno, Salerno Suite offers accommodation with a terrace and kitchen. Complimentary WiFi is offered throughout the property. All units feature air conditioning and a flat-screen TV.\nEncara estàs buscant? Mira't altres hotels semblants a Ave Gratia Plena\nAlbergs a Salerno\nHotels barats a Salerno\nÚltims comentaris del Ave Gratia Plena\n"Equilibri preu qualitat"\n눉Dificultat per aparcar el vehicle\n눇Ubicació i instalacions\n눉El soroll que hi ha a la plaça.\n눇La situació i l'esmorzar.\nEl millor de Salerno Clica aquí per veure més allotjaments a prop de llocs d'interès populars de Salerno\nAeroport internacional de Nàpols (NAP) 45,7 km


Les persones majors de 60 anys s'hauran d'injectar una tercera dosi. | GTRES\nPedro Sánchez anuncia l'aprovació d'una tercera dosi de reforç per a totes les persones més grans de 60 anys i els sanitaris\nper Blai Melgar 17/11/2021 18:39h\nEl president del Govern anuncia que Espanya injectarà una tercera dosi de la vacuna contra la Covid-19. Els beneficiaris daquesta dosi de reforç són tots els majors de 60 anys, i el personal sanitari i sociosanitari.\nDesprés de mesos d'especulacions, Pedro Sánchez ho ha fet oficial: «Acaba de finalitzar la reunió de la Ponència de Vacunes del Ministeri de Sanitat i s'ha acordat vacunar amb una tercera dosi els més grans de 60 anys i el personal sanitari i sociosanitari».\nAixí ho ha formalitzat el president del Govern espanyol durant la roda de premsa que ha tingut lloc a la VII Cimera Espanya-Turquia. Encara que aquesta decisió haurà de ser ratificada ara al Consell Interterritorial de Salut en què estan representats el Ministeri de Sanitat i les comunitats.\nLa tercera dosi abans haurà de ser ratificada. | ACN\nPedro Sánchez ha assenyalat que és important «seguir amb la vacunació sense pausa» per mantenir les bones dades de l'índex de contagis del país. Actualment, Espanya ja compta amb més del 88% de la població més gran de 12 anys vacunada. Una de les millors dades entre els països europeus.\nD'altra banda, Sánchez s'ha mostrat completament convençut que Espanya està en una situació molt bona per afrontar una nova onada com la que s'està produint en altres països d'Europa. «Estem molt millor que fa un any per abordar qualsevol repunt que es pugui produir al nostre país», ha assenyalat el president.\nPer fer aquesta valoració, Pedro Sánchez es basa en les dades i la indicència acumulada i també en les hospitalitzacions i els llits d'UCI ocupats. «Amb tota prudència i humilitat, en termes relatius, la incidència acumulada és francament inferior al que està succeint en altres parts d'Europa», ha afirmat abans d'assegurar que Espanya té «baixos nivells d'hospitalització i llits UCI» per coronavirus.\nNo es descarta un repunt de contagis\nMalgrat tot, igual que apuntava la ministra de Sanitat fa uns dies, Carolina Darias, s'està seguint minuciosament l'evolució de les dades per si calgués aplicar restriccions per Nadal en cas que augmentin els casos.\nEn aquest sentit, Darias ha afirmat que les comunitats autònomes tenen «via oberta» per sol·licitar l'ús del certificat Covid per accedir a determinats espais on es poguessin produir aglomeracions. Aquesta mesura ha estat avalada pel Tribunal Suprem en àmbits territorials concrets, durant un període de temps determinat en funció de les dades de la pandèmia.


Navega pels ítems (167 en total)\nPresentació del llibre "El Teatre Bartrina del Centre de Lectura de Reus", d'A. Quintana... [et al.]\nPresentació celebrada el 14 de maig de 1998 a la Sala d'Actes del Centre de Lectura de Reus a les 20.00h. Organitzat conjuntament amb Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, demarcació de Tarragona\nEl Centenari dels fets de 1898\nConferència celebrada a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 7 de maig de 1998 a les 20.00h. Organitza: Centre d'Estudis de Parla Catalana i Museu d'Història de Catalunya\nL'Estand fonogràfic: Escriptor del mes, "Miquel Martí i Pol" : programa nº 21\nPrograma de ràdio de l'emissora Punt 6 Ràdio (FM.104mhz) emès el 7 de maig de 1998\nPresentació del Canal Reus Televisió\nConferència celebrada a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 27 de novembre de 1998 a les 18.00h. Dins les Segones Jornades de Comunicació. En col·laboració amb Punt 6 Ràdio\nII Jornades de Comunicació: taula rodona i cloenda\nTaula rodona i cloenda celebrades a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 28 de novembre de 1998 a partir de les 20.00h. En col·laboració amb Punt 6 Ràdio\nEl Periodista com a testimoni de la realitat\nActe celebrat a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 28 de novembre de 1998 a les 18.00h. Organitzat conjuntament amb l'Associació Punt 6 Ràdio\nEmpreses d'economia social\nCelebrada a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 6 de maig de 1998, a les 20.00h. Organitzat conjuntament amb l'IMFE\nEl Periodista davant el nou mil·leni\nConferència celebrada a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 26 de novembre de 1998 a les 20.00h. En col·laboració amb Punt 6 Ràdio\nLa Música, identitat d'un poble\nCelebrada a la Sala d'actes del Centre de Lectura el 5 de maig de 1998, a les 20.30 h.\nLa Ràdio pública com a alternativa\nConferència celebrada a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 25 de novembre de 1998 a les 20.00h. En col·laboració amb Punt 6 Ràdio\nPresentació del llibre "La façana, l'establiment i la seva història", de Josep Risueño\nPresentació celebrada al Centre de Lectura de Reus el dia 24 de novembre de 1998\nL'Estand fonogràfic: presentació del llibre "Aventures i solidaris", de Xavier Joanpere\nPresentació emesa al programa de ràdio "L'Estand fonogràfic" de l'emissora Punt 6 Ràdio (FM.104mhz) el 30 d'abril de 1998\nAdéu a la mili: xerrada-col·loqui\nXerrada-col·loqui celebrada a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 23 d'octubre de 1998\nXile: prou d'impunitat. Acte per la Justícia\nConferència celebrada al Centre de Lectura el 28 d'octubre de 1998\nComerç just: consum responsable\nConferència celebrada a la Sala d'actes del Centre de Lectura de Reus el 29 d'abril de 1998 a les 19.30h. Organitzat conjuntament amb: IMFE\nPresentació del llibre de Ramon Amigó "Siurana de Prades: la terra i la gent\nPresentació celebrada a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 19 d'octubre de 1998 a les 20.00h\nEuskadi una esperança de pau\nConferència celebrada al Centre de Lectura el 16 d'octubre de 1998. Organitzat conjuntament amb el "Col·lectiu 1714"\nColombia: la permanent violació dels drets humans\nXerrada-col·loqui celebrada al Centre de Lectura el 6 d'octubre de 1998\nGuatemala, un camí difícil cap a la Pau\nConferència celebrada a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 18 de setembre de 1998\nAssemblea general ordinària de socis: gener de 1998\nAssemblea celebrada a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 30 de gener de 1998\nRecepció anual a les entitats ciutadanes: nomenament de socis d'honor\nActe celebrat a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 16 de gener de 1998\nXerrada-col·loqui sobre la situació actual a Chiapas (Mèxic)\nXerrada celebrada el 3 de març de 1998 a la Sala d'Actes del Centre de Lectura, a les 20.00h. Organitza: Centre Llatinoamericà\nPresentació del llibre "El Gabriel Ferrater de Reus", de Ramon Gomis\nPresentació celebrada el 17 d'abril de 1998 a la Sala d'Actes del Centre de Lectura de Reus a les 20.00h.\nLliurament dels premis del II Concurs Literari 8 de març i xerrada: "Frederica Montseny: una dona anarquista i independent"\nActes celebrats a la Sala d'actes del Centre de Lectura el 13 de març de 1998 a les 19.00h. Organitza: Col·lectiu per a la igualtat de la dona itzà\nCelebrat al Centre de Lectura el 27 de març de 1998\nEl Paper de les administracions en el futur de la llengua catalana|\nCelebrada a la Sala d'actes del Centre de Lectura de Reus el 16 d'abril de 1998, a les 20.00h.\nCelebrada a la Sala d'actes del Centre de Lectura el 28 d'abril de 1998, a les 19.30h. Organitzada conjuntament amb IMFE\nCelebrada a la Sala d'Actes del Centre de Lectura el 18 d'abril de 1998\nGoigs del glorios Martir Santa Adrià que se venera en la Parroquia de Santa Maria la Antiga, ahont és sa Reliquia Santa, 1836\nGoigs a llaor de Santa Prisca Verge i Màrtir Venerada a l'antiga Parròquia de Santiga, Bisbat de Barcelona, Es celebra la seva festa el 18...


Espanyol? Gens ni mica. Sóc sikh, panjabi i català | Articles d'opinió | Plataforma per la Llengua\nEspanyol? Gens ni mica. Sóc sikh, panjabi i català\nMarga Payola Dilluns, 19 de juny de 2017\nAquesta setmana hem vist en Gagandeep Singh Khalsa, portaveu de la comunitat sikh a Catalunya, al diari Politico, un dels més influents de Brussel·les. Arribat del Panjab, a l'Índia, ara fa nou anys i bon col·laborador de la Plataforma per la Llengua, recentment guanyador del IV Premi Martí Gasull i Roig, sap prou bé que l'idioma que parles defineix qui ets, d'on ets i des de quina perspectiva et projectes al món.\n"Com és possible, 'The new catalans' a la portada de Politico?", vaig pensar.\nI començo a llegir el text, i de seguida t'adones per què és l'article destacat de la portada i de la setmana a la capital europea.\nSom un exemple d'acollida ben feta, que resol els problemes i no en crea de nous. On el respecte entre el nouvingut i la població d'acollida és mutu i l'esforç per a entendre l'altre és compartit. El reportatge explica que: "En un moment de xenofòbia creixent arreu d'Europa, els nacionalistes catalans han estat extraordinàriament acollidors amb els immigrats", i per tant, segons Brussel·les, el sistema d'acollida a Catalunya és un exemple a seguir per a tots els països d'Europa.\nCatalunya ha estat sempre una terra de pas i d'acollida per la seva situació geogràfica. L'arribada d'immigrants ha estat un fet continuat, encara que amb intensitats diferents. Aquest fet ha repercutit directament en el creixement de la població, de la mateixa manera que ha contribuït al progrés econòmic i social del país.\nEn el període 2001-2008, la població de Catalunya registra un creixement de 850.000 persones, un dels més alts de la seva història, i el nombre de residents estrangers supera la xifra d'un milió d'habitants per primera vegada.\nSón molts els esforços que s'han fet des de les administracions, però també des de la societat civil, per tal d'integrar bé aquesta gent a casa nostra. I fer-ho a través de la llengua catalana és una d'aquestes maneres. De fet, segons dades del cens de 2011, el 82,1% de la població estrangera que viu a Catalunya entén el català, fet que representa un augment significatiu respecte de les dades de l'any 2000, quan la xifra era del 61,1%. Segons la mateixa font, el 40,4% d'immigrants europeus sap parlar català, seguit dels llatinoamericans amb (36,2%) i els africans (35,2%).\nUn dels projectes de país que es fa des de l'administració i la societat civil és el projecte "Voluntariat per la llengua", que després de catorze anys ha superat les 100.000 parelles lingüístiques. I més d'1,7 milions de persones han après català amb els cursos del Consorci per a la Normalització Lingüística.\n"El català, llengua comuna", diem sempre des de la Plataforma per la Llengua. I és que a Catalunya es parlen actualment més de 280 llengües diferents. I aquesta és la feina que fem des de l'ONG del català des de fa 25 anys, treballar amb els "nous catalans" perquè coneguin i aprenguin la nostra llengua, i contribuir així a la cohesió social. "Els catalans apreciaven que jo parlés tan sols quatre paraules en català. Em pensava que la meva barba o el meu turbant crearien una distància, però estaven contents d'escoltar el català. No he vist mai cap país que estimi tant la seva llengua", diu Gagandeep a Politico. I afegeix: "Els sentiments dins meu són una barreja. Sóc sikh, panjabi, però penso que ara també sóc català. -I espanyol?- Gens ni mica". I és que la llengua que parles defineix també la teva identitat.\nLa feina de la Plataforma per la Llengua amb la comunitat sikh de Catalunya ve de lluny, fins i tot hem editat conjuntament el llibre Els de cinc rius de Catalunya, presentat recentment pel mateix president Carles Puigdemont.\nI la societat mateixa ha reconegut l'esforç i la feina que en Gagandeep i el seu equip han fet a favor de la llengua catalana quan en l'últim Premi Martí Gasull i Roig va fer guanyadora la Comunitat sikh de Catalunya.\nTots els membres i voluntaris de la Plataforma per la Llengua ens sentim orgullosos de la portada de Politico. En Martí Gasull n'estaria ben satisfet, de veure els resultats i el reconeixement internacional de la coherència i la constància de la feina feta.


Hotel El Rebozo Valle De Bravo Mèxic - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 80 allotjaments a Valle De Bravo.\nCarretera Libre Circuito Avandaro Km 6.5, Col Avandaro, Avandaro, Valle De Bravo, Mèxic, 51200 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel El Rebozo és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Valle De Bravo. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Valle De Bravo. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets .\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, spa, massatge, parc infantil, ping pong, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Hotel El Rebozo és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Valle De Bravo.\nTots els comentaris (78) Parelles (49) Viatgers en solitari (5) Famílies amb infants petits (16) Famílies amb infants grans (3) Grups (5)


Ciberoteca – Autor del mes - Grimm, compiladors de la tradició\nGrimm, compiladors de la tradició\n(1785/1786 Hanau (Alemanya) – Berlín 1863/1859)\nAmb la seua recopilació de contes tradicionals van aconseguir que tots cresquérem amb personatges com la Caputxeta roja, Cendrosa o Hansel i Gretel. Però l'aportació dels germans Grimm anà molt més enllà de les històries infantils que coneixem.\nJacob i Wilheim van ser els majors de set germans. El seu pare, pastor calvinista i advocat, va ser secretari de l'Ajuntament d'Hanau.\nVan estudiar dret i literatura a la Universitat de Marburg. Allí va nàixer el seu interés per la poesia popular i la investigació de les tradicions.\nFruit d'eixe treball de recuperació de les tradicions veuran la llum dos obres: Contes per a xiquets i familiars (1812-1815) i Llegendes populars alemanyes (1816-1818). La senzillesa d'estil i la bellesa d'aquestes narracions van enlluernar el públic d’aleshores quasi de la mateixa manera que ho fan actualment. Van tindre gran èxit entre xiquets i majors de totes parts.\nS'ha parlat molt també que la recopilació d'aquests contes tradicionals va ajudar en la creació d'un sentiment d'unitat i tradició comuna de la cultura alemanya. En una època en què emergia la unitat d'Alemanya, es feia necessari formar una consciència comuna, una tradició, un passat que identificara els alemanys com a tals. “En tots aquests contes —afirmen els propis Grimm— es troba un mite alemany ancestral que es creia perdut”.\nEncara que siguen recordats mundialment per aquests contes infantils, la seua obra i la seua influència anà molt més enllà, sobretot pel que fa als seus treballs sobre lingüística.\nJacob, format en filologia, es va dedicar a recuperar les històries que, oralment, formaven part de la tradició alemanya. Ajudat pel seu germà, va treballar àrduament en la “Gramàtica alemanya”, obra que va exercir una enorme influència. De fet, està considerada com l'obra que inaugura els estudis filològics alemanys.\nVan passar per la Universitat de Gotinga per a recalar, després, en la de Berlín. En aquest ciutat van viure fins a la seua mort.\nFormaren part dels Set de Gotinga. Jakob, de fet, va ser el líder d'aquest grup de professors de la universitat que es van enfrontar al rei de Hannover per violar la seua constitució.\nEn els seus últims anys van treballar en el “Diccionari alemany” (1852-1861), obra de referència en 32 volums que no es va concloure fins a 1954.\nContes per a xiquets i familiars (1812-1815)\nLlegendes populars alemanyes (1816-1818)\nGramàtica alemanya (1819-1837)\nHistòria de la llengua alemanya (1848)\nL'antic idioma alemany (1851)


REF: T649-4 file_copy Copiar l'enllaç\nA l'agència de serveis immobiliaris ShBarcelona tenim el plaer de presentar aquest meravellós pis de lloguer temporal ubicat al barri de Sants. És una opció ideal per a estudiants que vinguin uns mesos a formar-se en la ciutat de Barcelona.\nEl pis se situa al carrer Vallespir, dins el barri de Sants. Aquesta zona residencial disposa de tots els serveis essencials al seu voltant com, per exemple, supermercats, botigues, bars i restaurants.\nGaudiu de viure en un barri allunyat dels punts turístics però molt ben comunicat amb ells, ja que a 5 minuts caminant arribarà a la coneguda Estació de Sants.\nLa parada de metro més propera és la de la mateixa estació: Sants Estació (L3 i L5).\nUn pis ideal per compartir\nAquest bonic apartament disposa de tres dormitoris, tots ells compten amb llit doble i estan moblats amb armaris espaiosos i zona d'estudi.\nEl saló compta amb un ample sofà i una butaca, un lloc molt relaxant on gaudir d'una bona pel·lícula.\nLa zona de menjador està separada i disposa d'una bonica taula amb espai per a 4 persones.\nLa cuina independent està totalment equipada, i part de ser molt espaiosa, té tots els estris que pugui necessitar durant la seva estada.\nEl bany complet disposa d'una ampla dutxa i armaris on guardar les seves pertinences.\nAquest pis compta amb tots els elements perquè vostè no hagi d'invertir ni el seu temps ni els seus diners en res més.\nEl pis té un bonic balcó que dóna al carrer Vallespir. Un lloc ideal on poder desconnectar prenent alguna cosa després d'un dia per la Ciutat Comtal.


L'alcaldessa de Navarrés, Estela Darocas, s'ha reunit amb el diputat de Cooperació Municipal, Emili Altur, per a explicar-li el projecte que volen impulsar des del consistori per a rehabilitar el castell del municipi.\nL'alcaldessa ha assenyalat que “el castell, d'origen musulmà, es troba en situació de deteriorament, ja que tan sols queden quatre murs i una torrassa”. “És una llàstima que aquesta fortalesa, que és un emblema del nostre municipi, acabe de deteriorar-se sense que hàgem pogut fer cap intervenció per a remediar-ho”, ha indicat Darocas.\nEl diputat de Cooperació s'ha compromès a estudiar el projecte que han presentat des del municipi, i ha informat a l'alcaldessa de les diferents ajudes que poden sol·licitar. “Des de la Diputació col·laborarem amb els municipis perquè puguen dur a terme projectes de restauració en els seus edificis històrics, ja que creiem que és el nostre deure ajudar a protegir aquestes infraestructures que constitueixen un símbol d'identitat en la població”.\nD'altra banda, l'alcaldessa ha sol·licitat al diputat la seua col·laboració per a dur a terme la neteja del jaciment l'Ereta del Pedregal. “Es tracta d'un antic poblat que volem habilitar perquè reunisca les condicions òptimes per a ser visitat”, ha explicat l'alcaldessa.\nL'Ereta del Pedregal és un jaciment que data de 2.800 anys abans de cristo i consisteix en restes d'una muralla al costat dels quals s'han trobat puntes de fletxa i destrals, un cullerot, punxons i comptes de collaret. El jaciment està envoltat de camps de cultiu i una part està protegida per una tanca metàl·lica.


Orquestra Versatile | Sonabé.cat\nTag Archives: Orquestra Versatile\nConcert de la Versatile\nEl 3 de juny de 2010 l’ Orquestra Jove Versatile, a les 12.40 h. oferirà el concert “Exili 39”. L’orquestra estarà dirigida per Santi Escura, autor de la partitura.\nLloc : Teatre Municipal el Jardí . Plaça Josep Pla de Figueres\nEtiquetes: 2010, Alt Empordà, Figueres, música, Orquestra Versatile, Santi Escura\nAvui el Sonabé us presenta a la cantant Melissa Sánchez, una de les veus joves més esplèndides de la comarca.\nMelissa neix a Roses l’any 1991. Des de petita s’entusiasma per la música i amb només anys comença els seus estudis musicals i s’estrena cantant per primer cop en públic. Uns anys després es converteix en alumne dels prestigiosos professors musicals Clara Valero i Santi Escura i amb 14 anys guanya el concurs televisiu “Cantamania”.\nDes de l’any 2008 participa com a cantant solista en els concerts de la Jove Orquestra Versatile i del grup de góspel Gospel Viu, dirigit per Moisès Sala.\nPodeu escoltar a la Melissa en el CD “Cantamania” que trobareu a la Biblioteca de Figueres.\nEtiquetes: 2010, Alt Empordà, Cantamania, Clara Valero, Gospel Viu, música, Melissa Sánchez, Moisès Sala, Orquestra Versatile, Roses, Santi Escura\nCategories Gospel, Vocal\nConcert de Nadal de la Versatile a Llançà\nConcert de Nadal a càrrec de la Coral Palandriu de Llançà, Coral de Selva de Mar i l’Orquestra Jove Versatile, el dissabte 19 de desembre de 2009, a la Casa de Cultura de Llançà, a les 21 h.\nEtiquetes: 2009, Alt Empordà, Coral Palandriu, Coral Selva de Mar, Figueres, Llançà, música, Orquestra Versatile\nConcert de la Versatile i la Polifònica de Figueres\nEl proper 25 d’abril de 2009, al Teatre Jardí de Figueres, a les 21 h podeu escoltar el concert de concert de Fires amb la Coral Polifònica de Figueres i l’Orquestra Versatile del Casino Menestral Figuerenc.\nEtiquetes: Alt Empordà, Casino Menestral Figuerenc, Coral Polifònica de Figueres, Figueres, Fires 2009, música, Orquestra Versatile, Polifònica de Figueres, Santa Creu\nCategories Concert, Coral, Orquestra\nConcert de la Jove Orquestra Versatile a Figueres\nDel 14 al 19 d’abril de 2009 l’Associació alt empordanesa de prevenció i ajuda de les malalties del cor Corfi organitza la Setmana del Cor amb un seguit d’activitats. La presència musical serà a càrrec de la Jove Orquestra Versatile, que oferirà un concert el 14 d’abril, a les 20.30, al Teatre Jardí.\nEtiquetes: Alt Empordà, Corfi, Figueres, música, Orquestra Versatile\nL’Orquestra Versatile a Calella de Palafrugell\nfoto propietat de diaridegirona.cat\nEl proper 29 de març de 2009 l’Orquestra Versatile de Figueres oferirà un concert a Calella de Palafrugell.\nFont: Casino Menestral Figuerenc\nEtiquetes: Alt Empordà, Calella de Palafrugell, Casino Menestral, Figueres, música, Orquestra Versatile


Universitat de Barcelona - El rector de la UB es reuneix amb la secretària d’Estat de Recerca, Desenvolupament i Innovació\nInici > Notícies > El rector de la UB es reuneix amb la secretària d’Estat de Recerca, Desenvolupament...\nEl rector de la UB es reuneix amb la secretària d’Estat de Recerca, Desenvolupament i Innovació\nCarmen Vela, secretària d’Estat de Recerca, Desenvolupament i Innovació del Ministeri d’Economia i Competitivitat, va rebre ahir dimecres, 11 d’abril, el rector de la UB, Dr. Dídac Ramírez. També van assistir a la reunió Román Arjona, secretari general de Ciència, Tecnologia i Innovació, i M. Luisa Poncella, directora general d'Innovació i Competitivitat, a més de Víctor Gómez, gerent de la Universitat, i David Ceballos, cap del Gabinet del Rectorat.\nEn la trobada, que va discórrer amb cordialitat i molt bona entesa, el rector va traslladar diferents preocupacions i demandes de la UB en relació amb el programa INNOCAMPUS i altres ajuts concedits a la nostra Universitat. Així mateix, es va tractar de les necessitats del Parc Científic de Barcelona, del qual el Ministeri n’ha estat patró.\nLa secretària d’Estat va mostrar comprensió envers les demandes de la Universitat i es va establir la manera d’afrontar-les i fer-ne el seguiment. Alhora, va manifestar al rector el seu suport a la tasca i els projectes presentats, com és la voluntat de liderar una comunitat de coneixement i innovació (KIC) en salut i envelliment a través del campus d’excel·lència internacional HUBc.


El Auditori Teulada Moraira acollirà, diumenge que ve 1 de març, l'espectacle ‘L’ESO canta amb cor’ en el qual participaran més de 300 alumnes de secundària de les localitats de Paiporta, Benissa i Teulada Moraira, a més de components del cor del Conservatori Professional ‘Mestre Berenguer’ de Teulada, la Coral Teuladina i l'Escola de Teatre Municipal de Teulada.\nL'espectacle, que tractarà sobre les emocions, començarà amb la cançó “RqRqR” interpretada per tots els participants, una obra amb l'objectiu de detectar els principals problemes relacionats amb la violència de gènere entre l'alumnat.\nDesprés d'elles, serà el torn del cant individual que iniciarà Paiporta amb “Clowtata 3” i “Quijote-Sancho”; li seguirà Benissa amb les obres “Ojos brujos” i “El fantasma de l'òpera”; finalment, els amfitrions, interpretaran al costat del Conservatori Professional ‘Mestre Berenguer’ de Teulada i la Coral Teuladina “Odi et estime” i “El cant dels ocells”.\nDesprés del cant individual es farà una dramatització per part de l'Escola de Teatre Municipal de Teulada titulada “Entre parèntesi”. Finalment, tots els participants interpretaran “Ai mai mind” una peça inèdita composta especialment per a aquest esdeveniment; un cant adolescent, un viatge en el qual s'expressen les emocions i el canvi que suposa l'adolescència.


Nous equipaments i sostenibilitat, prioritats de Montserrat Ballarín com a regidora de l’Eixample | betevé\nRedacció | Dissabte, 16 de Juliol del 2016, a les 09.10\nEl cinc de juliol, Montserrat Ballarín va celebrar el primer Consell Plenari com a regidora de l'Eixample. Arriba al càrrec arran del pacte de govern a l'Ajuntament entre Barcelona en Comú i el PSC. Amb poques setmanes, Ballarín ha començat a prendre el pols al districte, del qual n’és veïna. MONTSERRAT BALLARÍN, regidora de l'Eixample "Intento que allò més urgent no em tapi allò que és realment important. Per exemple, l'educació és una prioritat des de sempre. Ens hem trobat, només arribar, amb un dèficit molt important de places d'escola pública aquí a l'Eixample." L’atenció a les persones és un dels focus d’interès de Ballarín, que té una extensa experiència a l’Ajuntament en representació del partit socialista. Després d’haver tornat a la universitat el 2011 com a professora de dret financer i tributari, ha tornat a la vida política i ha assumit també la regidoria de Comerç i Mercats. MONTSERRAT BALLARÍN, regidora de l'Eixample "Pel tema de les sinergies amb el comerç, també és cert que moltes coses, les que tenim pensades sobre associacionisme, promoció comercial, les volem assajar aquí. I com a districte estem treballant en projectes com les superilles, com els entorns escolars per tal de millorar el que és la sostenibilitat en el nostre districte." Altres qüestions que són prioritàries per a la nova regidora són el turisme i la manca d'equipaments. Assegura que té molts temes sobre la taula, alguns dels quals ja encarrilats pel regidor anterior, i un estiu intens per endavant.\nEn demanar-li per les seves prioritats, Ballarín comença parlant d’educació: “És una prioritat des de sempre”, i assenyala que “ens hem trobat amb un dèficit molt important de places d’escola pública aquí a l’Eixample”. L’atenció a les persones és expressament un dels focus d’interès de Ballarín, que té una experiència extensa a l’Ajuntament en representació del PSC. Durant dos mandats, de 2003 a 2011, va ser regidora d’Hisenda i d’Educació, a més de regidora de les Corts i presidenta delegada de l’Àrea de Benestar Social de la Diputació de Barcelona.\nNascuda a Osca el 4 de juny de 1968, Montserrat Ballarín va arribar a Barcelona el 1986 per estudiar a la universitat i s’hi va quedar. Doctora en Dret, des de 2002 és professora titular de la Universitat Pompeu Fabra. El juliol de 2011 va quedar fora del Consistori i es va reincorporar a l’Àrea de Dret Financer i Tributari del Departament de Dret de la UPF com a docent i investigadora.\nCom a militant socialista, va col·laborar amb Jaume Collboni en les primàries que el van escollir com a candidat a l’alcaldia, i també va participar en l’elaboració del programa electoral del PSC. Diu que la proposta de Collboni de tornar a l’Ajuntament va ser una sorpresa per a ella, que va acceptar per vocació de servei a la ciutat. A banda de regidora de l’Eixample, també ho és de Comerç i Mercats.\nLa CUP vol que l’Ajuntament declari Felip VI i la casa reial persones “non grata” a Barcelona


El programa AlumniSAUJI organitza un seguit de tastos per conèixer els productes de la terra | Notícies Dígitals\nEl programa AlumniSAUJI organitza un seguit de tastos per conèixer els productes de la terra\n08/11/2017 alumnisauji, cates, programes\nAmb el nom «Aromes de la terra» el programa d’antic alumnat i amics de l’UJI ha llançat una sèrie de tastos per degustar vins, olis, cerveses i formatges de la província.\nEl divendres 17 de novembre a les 18.30 hores a la Llotja del Cànem serà el torn d’apreciar totes les sensacions que ofereix el vi i que despertaran tots els sentits. De la mà de la vinoteca castellonenca Vintast, es degustaran vins blancs, negres, rosats i cava de cellers de la Comunitat Valenciana, Rioja o Ribera.\nLa resta d’activitats continuaran el 16 de febrer amb un tast de Formatges de Catí, i finalment el 23 de març amb un tast de cerveses Montmirà de l’Alcora.\nLa inscripció ja està oberta i es pot realitzar per via online per http://inscripcio.uji.es o personalment a les oficines del programa a la Llotja del Cànem o Rectorat. Les activitats estan obertes a la societat en general, tot i que els membres AlumniSAUJI Premium i altres col·lectius vinculats amb el programa gaudeixen d’avantatges econòmics.\nEl Programa AlumniSAUJI està obert a tota la societat, ja sigui algun dels més de 45.000 antics alumnes de la Universitat Jaume I com d’aquelles persones sense estudis universitaris o que són exalumnes altres universitats però que volen mantenir una relació de proximitat amb l’UJI. Formar part d’AlumniSAUJI permet participar de la vida universitària i gaudir de nombroses avantatges en ocupació i millora laboral, formació, instal·lacions i activitats d’oci.\n← Tercera edició del MOOC de sistemes de gestió de l’energia\nL’UJI organitza el primer curs en línia dedicat a la formació per a l’ocupació →


Activitats Tuna Tour - Tuna tour\nActivitats Tuna tour\nEl Tuna Tour dels amants del snorkel\nPrepara’t per viure 2 hores d’aventures inoblidables de la mà de TunaTour: embarcaràs al nostre catamarà i et portarem a 5 km de la costa per submergir-te i nedar entre centenars de tonyines vermelles de més de 2 metres. Increïble… oi?\nViatge amb catamarà\nNedar entre tonyines (obligatori saber nedar)\nDegustació Tonyina Vermella (opcional)\n* Els nens no tenen inclosa la degustació\n* L’activitat de nedar entre tonyines vermelles es realitza a partir dels 5 anys.\nTonyines de dos metres? No et preocupis, Tuna Tour és una experiència tan segura com emocionant. És per això que està pensada per gaudir-la amb tota la família. Des dels més petits de la casa fins als més grans i aventurers. Estaràs sempre acompanyat pel nostre equip especialitzat que es preocuparà perquè la teva experiència sigui inoblidable. A més, les nostres instal·lacions són totalment accessibles perquè puguis entrar i sortir còmodament amb tota seguretat.\nUn cop arribem a les piscines gaudirem del primer contacte directe amb les tonyines.\nEls túnids tenen capacitats altament sensitives, per això, quan hi arribem, segurament ens estaran esperant curiosos per saber qui els ve a visitar. Ara sí! Arribarà el moment de ficar-se a l’aigua per gaudir de l’aventura. Recorda portar la teva pròpia màscara! Si no en tens cap, no et preocupis! Pots adquirir-la a la nostra botiga.\nEn el viatge de tornada gaudirem d’una degustació de sashimi de Tonyina Vermella Balfegó amb beguda inclosa. També podràs veure les imatges i vídeos de l’aventura que acabes de viure i que et podràs endur a casa per tenir-ne un record inesborrable.\nEn arribar a port podràs recollir els teus objectes personals i… No oblidis aconseguir les teves fotos! T'encantarà poder compartir-les! Encara que no hi ha res com viure l’experiència en primera persona.\n* Comptem amb armilles de flotabilitat per a tothom que les sol·liciti.\n* L’edat mínima per participar-hi és 5 anys i és obligatori saber nedar.\n* Durant els mesos d’abril, maig, juny i octubre també disposem de neoprens.\nReserva Snorkel Regala Snorkel Horaris i tarifes\nComoditat, seguretat i experiència al teu servei\nPrepara’t per viure 2 hores d’aventures inoblidables de la mà de Tuna Tour: embarcaràs al nostre catamarà al port de l’Ametlla de Mar i et portarem a 5 km de la costa per submergir-te entre centenars de tonyines vermelles, de més de 2 metres, a 20 metres de profunditat. Increïble… oi?\nImmersió entre tonyines.\nMaterial: neoprè / ampolla / ploms\nDegustació Tonyina Vermella\n* Titulació mínima obligatòria: openwater + 20 immersions. Consultar lloguer de jacket/regulador/aletes\nUn cop arribem a les piscines, el nostre equip de bussejadors experts explicarà les normes de seguretat per a la immersió, revisarà els equips i... arribarà el moment de ficar-nos a l’aigua! Ens submergirem a 20 metres de profunditat.\nEn arribar a port no oblidis aconseguir les teves fotos, t'encantarà poder compartir-les!\nAdults desde 65€\n* Es requereix titulació mínima: Open Water + 20 immersions.\n* Inclòs a l’activitat: neoprè, ploms i ampolla.\n* Possibilitat de llogar: jacket, regulador i aletes.\nreserva diving regala diving horarios y tarifas\nAprenentatge constant i connexió amb el medi marí\nPreus a consultar durant el procés de reserva\nConverteix la teva experiència en una aventura\nCelebra un esdeveniment inoblidable amb Tuna Tour i sorprèn els teus convidats amb una aventura única, en la qual gaudiran d’un càtering professional a bord del nostre modern catamarà amb la Costa Daurada i el Delta de l’Ebre com a escenari. Una experiència on tindrem cura del més mínim detall.\nPerquè el teu esdeveniment flueixi com les aigües del Mediterrani, pots consultar-nos sobre qualsevol necessitat: des d’un equip audiovisual fins a qualsevol cosa que se t’acudeixi. El límit el marca l’horitzó.\nSabem que viure noves experiències és molt important per a tu, i que cada cop és més complicat sorprendre’t, per això despertem les teves emocions a través d’una vivència autèntica: Tuna Tour ofereix una aventura tan real, que és difícil de creure.\nGaudeix-ho amb els teus!\nFestes privades, aniversaris... Qualsevol celebració es converteix en inoblidable gràcies a un entorn tan sorprenent com el que t’oferim.\nReunions d'empresa o «teambuilding»\nCamCanvia la sala de conferències per una aventura mentre navegues pel mar Mediterrani. Tant si necessites incloure dinàmiques de grup, com si simplement busques una atmosfera relaxant, t’oferim l’espai ideal.


#OpiniónPD | Cosmètica o cirurgia?, per Josep Lizondo (@Desmemoriats) - Plaza Deportiva\nCosmètica o cirurgia?\nVALÈNCIA. No m'agraden alguns trets de la personalitat de Bordalás. Preferisc entrenadors que s'afaiten una vegada cada quatre mesos, van en xandall, i s'exciten quan acusen als seus equips de penjar-se del travesser. Eixa necessitat que té l'alacantí de ser banyat en elogis, de cercar la portada, em retrotrau a temps de QSF. Un tipus que anava de Cruyff a les sales de premsa i no passava de Maguregui en la gespa. Bienquedaos, no gracias. Desconfie dels entrenadors que lluny de defensar la seua obra s'enreden en circs per a intentar negar allò que són.\nPerò això són bobaes, perquè del que es tracta és de resultats. Que vaja bé. I Bordalás ho té tot per a configurar un equip que evite el descens i puga viatjar a una zona una miqueta més elevada de la taula.\nEixa és la realitat pura i dura. I al mateix temps l'altra gran preocupació. Importa poc, més aviat res, que es fitxen jugadors a cost zero, cedits, o gangues com quan busques cracks al mode carrera del FIFA entrant al menú ‘agents lliures’ mentres fas marxa al Brentdford.\nEl tema és qui anirà a per eixos jugadors, i baix quines premisses. Més enllà de manies en quant a la personalitat de Bordalás (que es curen no escoltant les seues rodes de premsa), m'aterra la possibilitat de que el seu fitxatge haja sigut un mer crom per a fer-nos callar. Un pegat, pura cosmètica, quan la situació requereix una cirurgia integral. La seua arribada no té sentit si no va acompanyada d'una reforma sistèmica idèntica a la que va suposar l'arribada de Marcelino. No escometre eixes reformes és condemnar-lo al fracàs.\nPerquè el tema econòmic s'està, altra vegada, passant per alt entre els focs d'artifici que ha despertat l'arribada del míster. Com si el mer fet de portar a un entrenador que assegura rendiments anara a tapar la sagnia financera que està patint l'entitat. Estem en un escenari molt similar al de 2010, de retallades dràstiques de la massa salarial, dels costos, del pressupost, dels ingressos… Penúries de difícil solució fins i tot amb l'amo ajornant el cobrament dels seus préstecs. Ja diran d'on trau el VCF la ingent quantitat de diners que requereix per a evitar el col·lapse. I ja els avance que venent jugadors no és suficient.\nPer això tranquil·litza l'arribada de Bordalás. Per això aterra que només es quede en açò. Al 2010 et va eixir fantàsticament bé. Ho va fer perquè tenies a mitja dotzena de tècnics treballant dia i nit, un director esportiu que es recorria França amb cotxe perseguint futbolistes baix de les pedres. Que és com es va trobar a Feghouli o Mathieu. I un entrenador de bon nivell. Què tens ara? Un florer que es passa més temps al whatsapp inventant gestions que no escomet que treballant; Paterna arrasada; un llunàtic de president; un entrenador del qual no sabem la llibertat que té per a decidir i una plantilla que fa por veure-la.\nA l'espera de desenvolupar-se l'estiu, d'esta guisa, seria sorprenent que el VCF fera res molt diferent a lo vist durant el curs que acabem de liquidar. Fins i tot pot ser que siga prou més angoixant si la planificació queda a mans de la tropa que ens ha portat fins ací. Encara que d'eixa guerra està exempt Bordalás. La situació és tal que a poc que deixe a l'equip per damunt de la desena plaça serà heroi a Mestalla. Això sí, si fracassa, no té excuses. Ficar-se ací amb els precedents que hi ha implica renunciar a elles. I acceptar, de facte, ser enganyat.


Esta oficina permet apropar a tota la comarca el servei d’informació i tramitació de la Generalitat Valenciana com les ajudes al lloguer\nEn aquesta oficina es pot sol·licitar de la firma digital o de la Identitat Electrònica per a les Administracions Cl@ve entre altres tràmits\nL’Ajuntament de Morella recupera el servei PROP d’informació en les seues oficines. Així, després que l’anterior responsable canviara de lloc de treball, es va iniciar el procediment per a atorgar la plaça de nou, cosa que ha marcat que, durant uns mesos, l’oficina PROP no estiguera operativa.\nD’aquesta manera, este facilita els procediments amb la Generalitat Valenciana com la tramitació de firmes i certificats digitals com la Identitat Electrònica per a les Administracions Cl@ave, així com altres ajudes i sol·licituds d’àmbit autonòmic com les ajudes al lloguer, per exemple. Així, l’oficina dóna cobertura d’aquest servei a tota la comarca dels Ports i evita desplaçaments més llargs fins a altres nuclis de població més grans.\nL’oficina PROP de Morella compta amb un horari de dilluns a divendres des de les 8.30 hores fins a les 15.00 hores. A més, es va crear un apartat on es descriuen les diferents tramitacions amb totes les conselleries. L’alcalde de Morella, Rhamsés Ripollés, ha destacat que “comptar amb aquest servei a les oficines de l’Ajuntament de Morella facilita la informació i els procediments a la gent del poble i de tota la comarca que abans havien de fer el desplaçament fins a Vinaròs”. L’edil ha explicat que “el servei PROP es va recuperar a finals de l’any 2018 i ara havia estat uns mesos sense personal, però ja s’ha incorporat la persona que realitzarà les funcions en aquesta oficina” i ha afegit que “estaria bé que les borses de treball per a cobrir estos llocs es feren des d’ací i que donaren oportunitats a la gent del territori per a cobrir-les, així no estarien tant de temps sense el servei”. Finalment, Rhamsés ha recordat que “es poden tramitar diferents ajudes de la Generalitat Valenciana, així com sol·licitar diferents certificats i firmes digitals”.\nCal recordar que l’Ajuntament de Morella i la Generalitat Valenciana van signar el conveni per a aquesta oficina al mes de març de l’any 2017 i al mes de novembre es va posar en marxa.


Obra de teatre “Tot va bé, si acaba bé” al Parc Puigterrà - Canal Taronja Comarques Centrals\nIniciNotíciesCulturaObra de teatre “Tot va bé, si acaba bé” al Parc Puigterrà\nObra de teatre “Tot va bé, si acaba bé” al Parc Puigterrà\nEl Parc de Puigterrà de Manresa acollirà l’estrena de l’obra “Tot va bé, si acaba bé”, de William Shakespeare, que durà a terme la companyia teatral “Parking Shakespeare”, que celebra el seu desè aniversari d’activitat.\nAmb motiu de la Capitalitat Cultural s’han programat dues funcions especials pels dies 14 i 15 de juliol al Parc de Puigterrà. La companyia, amb alguns components manresans, representa ja fa deu anys comèdies de Shakespeare al Parc de l’Estació del Nord de Barcelona, però enguany estrenarà abans a Manresa\nLa companyia “Parking Shakespeare” representarà una de les comèdies menys conegudes del dramaturg, i l’última que els quedava per interpretar. Aquesta és una còmedia d’enganys i mentides, on els personatges miren única i exclusivament pel benefici propi i on les estratègies són cada vegada més fosques.\nAquest espectacle, que està co-dirigit per Mònica Bofill i Judith Pujol, es podrà veure gratuïtament a Manresa aquest dissabte i diumenge a 2/4 de 8 de la tarda.\nDesprés de l’estrena a Manresa, aquesta nova producció es podrà veure gratuïtament del 19 de juliol al 5 d’agost (a excepció dels dimecres), a les 7 de la tarda, al Parc de l’Estació del Nord de Barcelona.\n(Vistes 223, 1 Vistes avui)\nGabinet de crisi – 12/7/2018


Reparació - CATzona\nDurant segles, les violències estructurals han estat qüestions individuals, privades. Si feien el salt a lesfera pública, automàticament es tractava des del morbo i la curiositat, no com una responsabilitat compartida. Les violències masclistes eren privades i, per tant, la reparació i els processos posteriors no ens interpellaven. Com una mena de dol, cadascuna té la seva manera de reparar-se i, com sempre, com sempre en tots els aspectes de la vida, la teva reparació depèn també de la teva renda. Si tens o no tens entorn. Si aquest entorn té prou sensibilitat, formació o interès en acompanyar-te. Si tens o no tens recursos per fer una teràpia. Si tens o no tens independència econòmica daquell que exerceix aquesta violència contra tu.


...NI MOLT, MENYS.: 2011\nPoems! Poems everybody!\nParlàvem de l'atzar i ens suposàvem entesos en la matèria. Teoritzàvem, ens consolava en certa manera creure que, en certa manera, sabíem de que anava. Ens perdíem en l'anatomia dels escorpins, en la sinceritat i en els escrúpols, en l'anàlisi d'allò que ni tan sols havíem vist de prop. Perdíem el temps intentant no estimar-nos i de vegades ho aconseguíem i de vegades ens podia la carn o la set o la vergonya. Què collons estem fent? era la pregunta.\nDesprés del ball es feia fosc i intentàvem equalitzar els esdeveniments. La idea era seguir un esquema pactat a cegues i no trontollar, mantenir-nos ferms. T'estimo era tabú i ens semblava convenient.\nEn acabar jo taral·lejava un tango que tu coneixies de sobres a fi d'aparentar ser menys culpable, fingint una indiferència que als dos ens resultava feixuga. Encara nuus repreníem el nostre camí, el teu sempre paral·lel al meu. Sort que de vegades ens donava per ajuntar-nos. T'estimo era tabú.\nPublicat per Belceblues a 3:23 Cap comentari:\n[És un primer esbós. Cap suggerència amb el diàlegs? No sé ben bé com entrar.]\nEra evident que havia plorat i encara s'esforçava en negar-ho. No hi havia cap testimoni fefaent que delatara el plor, però ell ho notava. Havia de fer alguna cosa. L'abraçava com s'abracen les coses que volem conservar i parlava com si de la seua veu depenguera el destí del món sencer, almenys del seu. Tremolava, però, com suposo que tremolen els condemnats a mort quan es troben davant el patíbul. Després d'un llarg discurs va acabar dient:\n- ...de la mateixa manera que no m'agrada donar segones oportunitats, tampoc acostumo a demanar-ne.\nElla romania callada, com si del seu silenci depenguera el destí del món sencer, almenys del seu. També tenia por i també tremolava, però es deixava abraçar. Només va dir:\n- Ets un malparit... .\nDesprés d'aquell últim al·legat, tots dos tenien ben clar que encara hi havia esperança.\nPublicat per Belceblues a 6:14 3 comentaris:\nEn el seu caminar tort s'intuïa el fet. Ell, com de costum, venia de travessar deserts albins de felicitat adulterada; de navegar per oceans d'escuma de malta i de visitar aquelles antigues glaceres ofegades en bourbon. Bona mescla. Es perdia en el seu caminar tort per les sendes ja fetes de carrers que pugen i baixen. Com de costum, suava de tot. Suava torrents d'indiferència apresa i de calma, torrents prenyats de calma. Es passava les hores cercant una bona notícia, un bri d'esperança. Feia temps que estava resignat; resignat i neguitós. Amb 120€ i un bon "dealer" era feliç -feliç per l'engany- i ja no necessitava res més.\nPublicat per Belceblues a 0:12 Cap comentari:\nEs tanca la porta...\nAl carrer, estic al carrer.\nGrafia de les Morts Catalanes i BINGO! Là_pols, segueixo; Romer en Flor, la Plaça del moro aquell. Ballen vostès! Girota, Carrer del Brut i Romer de Fúria. Cau Paris i el Passeig de Noesmereixen. Rambla de Mallorca, Palmes. Ja la veig.\nA la dreta, la porta; la gegantina porta. De nou a casa.\nPublicat per Belceblues a 1:23 Cap comentari:\nNo demanaré disculpes per aquest parèntesi que m'he permès (quants en portem, ja?).\nAixò tampoc és un d'aquells "salconduits" literaris que solia penjar* en aquelles llargues nits. Tot ha canviat una mica: ara és tot més amable, més "simpàtic". La capital... i més coses. No sé, tot plegat fa que quan miro el meu rastre de lletres tot tinga un sentit diferent, de vegades és un matís, de vegades un gir de 180º.\nHaureu deduït que Cerdanyola ja és història. He fugit d'allò que per a mi significava l'avorriment més absolut, l'anada i tornada dels mateixos trens. Ara camino, i camino sovint per un carrer llarguíssim que em porta als meus quefers. M'ho prenc amb calma; però, i de vegades em costa sortir de casa.\nAl cap i a la fi, Barcelona no és res més que una de tantes ciutats irades. La ciudad de la fúria.\nEscolteu la cançó i quedeu-vos amb el final. Me vereis volver...\n* Els textos penjats ho són perquè abans han sigut condemnats a pena de mort.\nPublicat per Belceblues a 17:53 1 comentari:\nAvui ha sigut distint; millor, diria. He vetllat, com de costum, però ha sortit el sol i jo encara estava lúcid. En obrir la finestra se m'ha escolat dins l'habitació el despertar de tanta gent mesclat amb un matí fresc i dolcíssim, com quan tenia vuit anys i havia d'anar a escola, i la mare ja no hi era i el pare havia marxat també; tampoc sabia res del meu germà. Quan faltaven cinc minuts per a les nou agafava una bossa gran i feixuga / eixia / m'assegurava d'haver tancat bé la porta. Eren anys en els que un joc de claus representava responsabilitat i maduresa, una unflor de confiança al pit. Ja queden lluny... un tren m'espera.\nPublicat per Belceblues a 21:36 Cap comentari:\nDe qualsevol manera i a terra restava, entre papers bruts de poemes i la taca d'una pàl·lida llavor i tantes hores. Horitzontal i de qualsevol manera, com el perfil d'una moneda devaluada després d'una o de moltes crisis, restava immòbil a terra i de qualsevol manera rebia els embats d'una mar de records. La cambra, buida de mobles, reverberava crits i històries, paraules desterrades dels diccionaris; la cambra amagava però els laments i les pregàries. De qualsevol manera s'esvaïen el temps i la cambra, totes les coses, tot l'univers s'esvaïa. De qualsevol manera i a terra restava, no se sap si ella o jo.\nPublicat per Belceblues a 21:00 6 comentaris:\nCreua el cel blau\nl'avió que tira línies,\ntinta de núvol.\nPublicat per Belceblues a 17:49 2 comentaris:\nIl y a ceux qui mira les coses des d'un pla superior així com hi ha qui qui viu i vola arran de terra. Això és el poder; crea la il·lusió que cal establir diferències. Potser si un dia s'arriben a pagar més de vint copecs per la meua pell podré surar entre dues aigües, o ser invisible o res d'això, o qui sap si menys encara. A cada graó de l'escala afecta el terratrèmol. El poder no allarga l'hora final, la mort és innegociable.\nPublicat per Belceblues a 5:09 2 comentaris:\nEl no dormir s'està convertint en un hàbit, i en això veig quelcom que em preocupa. Hi ha, però, privilegis. El sacrifici de tantes hores en horitzontal i qui sap si somiant-te possibilita el poder contemplar com el temps es detura a les fosques o com la lluna refà el seu camí entre tant d'estel inamovible. El premi gran és el silenci; la nit roman callada i respectuosa amb mi i amb el meu rellotge. Sorgeix una pregunta: paga la pena renunciar a un grapat de somnis a canvi d'un grapat de versos o per tantes hores d'estudi i badall? La resposta la trobo en un sol matiner, amable i en jorns llargs però fructuosos. He sentit dir que un hàbit s'estableix als vint-i-un dies d'haver-lo encetat... . Espero no haver de passar mai vint-i-una nits seguides sense dormir.\nPublicat per Belceblues a 22:36 2 comentaris:\nLa boira no és més que un vapor que cobreix els matins amb un vel de misteri. La Boira no és llum ni foscor, la boira és silenci. Les nits emboirades abracen els pobres mortals contagiant-nos el tedi. Esborra paisatges llunyans, la boira és silenci. La boira és un canvi de ritme. Ella baixa, difumina les formes i les transforma en una taca intangible, en humitat ofegada. La boira és tancar els ulls sense tancar-los, la breu mort de tot allò que ens era visible, el vol d'un esbart d'àngels translúcids. Quan s'abaixa el teló arriba la boira, que espera potser un nou acte, potser el final del monòleg. La boira no és llum ni foscor, la boira és penombra.\nAixò passa pèr no dormir...\nPublicat per Belceblues a 16:39 4 comentaris:\nResum del que hem tingut durant aquests dies a Barcelona.\nJa fa dies que estem malalts d'un cel gris i sever, malalts de març. Barcelona moqueja i plora sobre els caps, sobre les cases; tus de tant en tant i badalla irada. La pluja hidrata façanes de cases enceses per dins... la vida s'amaga d'aquest malson subaquàtic, però és dilluns i cal mullar-se.\nA través de la meua finestra tancada i tacada de gotes veig uns bolets caminant pels carrers mulladíssims. Són paraigües i persones, però semblen bolets que caminen amb compte. La pluja hidrata també les voreres, deixant de regal rierols clandestins.\nBarcelona està malalta de març i jo hauré de sortir a contagiar-me, i algú mirarà a través d'una altra finestra tancada i tacada com esdevinc bolet jo també en un bosc d'edificis mullats.\nQuan surta el sol, si surt el sol, traurem les banyes.\nM'agrada defugir el vers... una mica i de tant en tant, és clar!\nPublicat per Belceblues a 17:34 2 comentaris:\nM'he enamorat d'una esquena; diré més, d'un trapezi; diré més, d'una piga. L'he vista solitària com l'últim estel d'un firmament inabastable, com la roent punta d'un cigarret en la negra nit de Cerdanyola. M'he oblidat de mi; una piga fosca i discreta, un rodolí perfecte. M'he meravellat d'allò tan simple. Cada racó del seu cos m'era indiferent tret d'aquell naufragi dèrmic enmig d'un oceà de pell bruna, cada moviment m'obligava a seguir amb els ulls aquell accident de tinta. No he gosat apropar-me, ni de molt, tocar-la. Era una piga llunyana; diré més, una esquena llunyana; diré més, una dona llunyana; diré més, un misteri. Era una lluna obscura i rodona.\nBé, ací ho teniu. M'agrada pensar que això és prosa poètica... Anyway, llegiu i jutgeu!\nPublicat per Belceblues a 19:41 8 comentaris:\nCom que no sé conrear el metre\ncom que no m'agrada, la trenco\ni això és el que queda:\nsolcs de blau, o verd, o roig,\ncamins esvaïts de carbonet grisós.\nCom que intento fugir dels tòpics,\nen faig abús, tots se'm rebel·len.\nNo he interioritzat cap més ritme\nque el d'un pasodoble amarg i aspre.\nNo em surten sonets, ni romanços,\nni noves rimades, tampoc sé on col·locar\nels punts ni les cames.\nSi! així potser... no ben bé...\ndel tot encara... segueix, segueix!!\nAixò que faig és un engany,\nuna farsa, una fal·làcia amorfa,\nun erm intent d'agradar-me.\nDe vegades penso que només seré recordat\nsi moro de tuberculosi,\ni fins i tot això és àmpliament discutible.\nPublicat per Belceblues a 17:44 1 comentari:\nQuedarà l'amor com a residu\ndel meu senyal imperfecte\namb tu,amb la teua simetria;\ndel primer cop que ens miràrem,\ntímidament, amb por,\ncom si ens anaren a detindre.\nNo sé tu,\nperò jo encara resto corprès\nper les teues formes simples*,\npel reflex solemne d'aquella escena:\ntu, i jo darrere,\nEntre la teua vida i la meua mort\nquedarà l'amor com a residu.\nEl dia que parles de mi en pretèrit\ni no haja marxat del tot encara...\nt'estremiràs i esbossaràs\nel meu nom als teus llavis, obriràs\nun ventall d'olors i paraules i "versos y abrazos"\nque et retornarà la brisa d'un temps\nque fou tot nostre.\nDel que hi hagué i el que ens queda,\nd'allò que ens pertanyia,\n*Einfache Formen, que diria Jolles.\nPublicat per Belceblues a 23:13 Cap comentari:\nPrenc dues cullerades\nd'una matèria mòlta,\nnegra i soluble.\nL'ouroboros es trenca.\nMiro com s'enterboleix l'aigua,\nque es transforma en un mirall\nd'opacitat i aromes.\nEnsucro el beuratge, el tasto\ni se'm pinta un somriure a la cara,\namarg alhora que dolç.\nEl millor cafè que he tastat mai\nme l'estic prenent ara mateix. Mentrestant,\na la meua finestra, con em un llenç,\napareixen els primers colors d'un alba nova.\nPublicat per Belceblues a 8:04 3 comentaris:\nQuan hom s'endinsa\nen el jardí de les idees ingrates\nno sap si trobarà foc,\nsi trobarà gebre. No sap\nsi veurà les fulles carregades\nde rosada, plorant a llàgrima viva.\nHi haurà, potser,\nun sensual ball de papallones?\nHi haurà un aquelarre d'ocells?\nHom no pot confiar mai en la metamorfosi,\nen la transformació de les\nen amables respostes.\nPublicat per Belceblues a 22:48 2 comentaris:\nPerquè el teu nom no vol marxar\ni a cada passa\namb cada foto\nvola en cercles sobre mi\ncom un voltor.\nEs precipita voraç\nPublicat per Belceblues a 19:17 2 comentaris:\nNo deixeu de passar per:\nOcupación: vivir ; Ubicación: El Mundo\nÉl, el voluntario\nEl sermó mut de la revindicació\nRomanç del Frare Gras\nABOVE THE TREE, CACAO & YOUR HIGHNESS (Plug In The Gear 2012, November 2nd.)\n...NI MOLT MENYS\nViñeta de noticia real (2)\n¿180° o 360°?\nParlàvem de l'atzar i ens suposàvem entesos en la ...\n[És un primer esbós. Cap suggerència amb el diàleg...\nEn el seu caminar tort s'intuïa el fet. Ell, com d...\nNo demanaré disculpes per aquest parèntesi que m'h...\nAvui ha sigut distint; millor, diria. He vetllat, ...\nDe qualsevol manera i a terra restava, entre paper...\nIl y a ceux qui mira les coses des d'un pla superi...\nEl no dormir s'està convertint en un hàbit, i en a...\nLa boira no és més que un vapor que cobreix els ma...\nResum del que hem tingut durant aquests dies a Bar...\nM'he enamorat d'una esquena; diré més, d'un trapez...\nCom que no sé conrear el metre faig prosa, com que...\nQuedarà l'amor com a residu del meu senyal imperfe...\nPrenc dues cullerades d'una matèria mòlta, negra ...\nQuan hom s'endinsa en el jardí de les idees ingra...\nPerquè el teu nom no vol marxar i a cada passa amb...


dij mar 25 11:29:49 UTC 2021\nPer passar d'un escriptori a un altre, en el cas de tindre més d'un instal.at, es pot canviar abans d'entrar.\nTinc un article que és del 2014 ("SABORS" I DERIVATS D'UBUNTU) però que està molt bé perquè parlo d'una vintena d'escriptoris. Alguns hauran canviat una mica però per fer-se una idea port ser útil:\nGuia Ubuntu/Triar una versió de l'Ubuntu Unity - Viquillibres (wikibooks.org) <https://ca.wikibooks.org/wiki/Guia_Ubuntu/Triar_una_versi%C3%B3_de_l%27Ubuntu_Unity>\nMirat el pun 3. i si no m'agrada Unity, què? <https://ca.wikibooks.org/wiki/Guia_Ubuntu/Triar_una_versi%C3%B3_de_l%27Ubuntu_Unity#i_si_no_m'agrada_Unity,_qu%C3%A8?>\nper saber com afegir un escriptori utilitzant el Centre de Programari del Ubuntu.\n25 mar 2021 12:07 por joan.inglada a gmail.com:\n> Entre aquest:\n> i aquest:\n> visualment el primer ha incorporat el > dia>  a més de l'> hora>  a dalt al centre i el menú "> Activitats> " a dalt a l'esquerra.\n> Hi ha algun avantatge operatiu de l'un respecte a l'altre? Si instal·lo el Budgie i no m'agrada podré passar a l'altre fàcilment?\n> Aquest missatge no l'ha analitzat cap antivirus en origen; està enviat des d'un sistema GNU/Linux i és poc probable que contingui programari maliciós.\n> Missatge de l'adreça <> miquel a adroer.cat> > del dia dj., 25 de març 2021 a les 11:09:\n>> En quan a funcionament i instal·lació ambdós están bé.\n>> Ara bé, personalment a mí no m'agrada l'escriptori Unity que és el que crec porta Ubuntu "normal". Ara no tinc clar si potser usa Gnome3.\n>> A mí m'agrada més i crec que és més fàcil l'interfície d'usuari de  l'escriptori que porta Budgie o Xubuntu o Lubuntu per citar-ne alguns altres.\n>> Pots fer una ullada de les diferents versions d'Ubuntu per potser triar un escriptori que t'agradi més:\n>> Guia Ubuntu - Viquillibres (wikibooks.org) <https://ca.wikibooks.org/wiki/Guia_Ubuntu>\n>> Enviado con Tutanota, el correo seguro y sin publicidad:\n>> 25 mar 2021 11:03 por >> joan.inglada a gmail.com>> :\n>>> Moltes gràcies Josep i Miquel.\n>>> No coneixia l'Ubuntu Budgie. Tenint com tinc el normal en USB d'arrencada, val la pena de baixar el Budgie?\n>>> Aquest missatge no l'ha analitzat cap antivirus en origen; està enviat des d'un sistema GNU/Linux i és poc probable que contingui programari maliciós.\n>>> Missatge de l'adreça <>>> miquel a adroer.cat>>> > del dia dj., 25 de març 2021 a les 7:06:\n>>>> Bon día Joan.\n>>>> Tal com ha dit el Josep, en principi si vols eliminar tota la informació del disc dur és ben senzill. Escollir tot el disc. Amb Ubuntu 20.04 LTS pots triar instal.lació reduida amb poc programari o més complerta amb molt programari.\n>>>> Si vols més detalls i una guia amb imatges fes una ullada al Primer Capítol d'aquesta guia:\n>>>> Guia Ubuntu/Índex Budgie 20.04 LTS - Viquillibres (wikibooks.org) <https://ca.wikibooks.org/wiki/Guia_Ubuntu/%C3%8Dndex_Budgie_20.04_LTS>\n>>>> Salut i sort!\n>>>> Enviado con Tutanota, el correo seguro y sin publicidad:\n>>>> 25 mar 2021 5:58 por >>>> josep.gallart a ubuntu.cat>>>> :\n>>>>> Hola bon dia, per fer una instal·lació neta nomes cal anar segint les instruccions de instalació i al hora de fer particions escollir tot el disc dur, el sistema fara les particions i formatara tot el disc.\n>>>>> El dc., 24 de març 2021, 22:56, Joan Inglada Roig <>>>>> joan.inglada a gmail.com>>>>> > va escriure:\n>>>>>> Hola companys, voldria fer una instal·lació neta en el pc de la meva dona, un hp amb la meitat del disc ocupat per un directori /home/eu/deja-vu amb 4170 elements, sumant 201,3 GB que conté 308 fitxers duplicity-full.20160614T182152Z.vol1.difftar.gz al vol308 de 52,4 MB cada un, amb dates des del 14/6/2016 fins avui. Per tant he decidit eliminar-ho tot i instal·lar l'Ubuntu 20.xx LTS.\n>>>>>> Em podeu dir com començar? Ja tinc el programa en un USB.\n>>>>>> Aquí he copiat informació de memòria i del disc dur.\n>>>>>> $ cat /etc/issue\n>>>>>> Linux Mint 17.3 Rosa \_n \_l\n>>>>>> $ free\n>>>>>>                        total       used       free     shared         buffers     cached\n>>>>>> Mem:       3888236    3541272     346964     200836      75760     947944\n>>>>>> -/+ buffers/cache:    2517568    1370668\n>>>>>> Swap:      4030460        432    4030028\n>>>>>> sudo fdisk -l\n>>>>>> sudo mount\n>>>>>> a:>>>>>> https://paste.ubuntu.com/p/C6GZKQ35xr/\n>>>>>> Gràcies a la bestreta,\n>>>>>> Joan Inglada\n>>>>>> Aquest missatge no l'ha analitzat cap antivirus en origen; està enviat des d'un sistema GNU/Linux i és poc probable que contingui programari maliciós.\n>>>>>> Ubuntu-cat mailing list\n>>>>>> Ubuntu-cat a lists.ubuntu.com\n>>>>>> Modify settings or unsubscribe at: >>>>>> https://lists.ubuntu.com/mailman/listinfo/ubuntu-cat\n>>>> Ubuntu-cat mailing list\n>>>> Ubuntu-cat a lists.ubuntu.com\n>>>> Modify settings or unsubscribe at: >>>> https://lists.ubuntu.com/mailman/listinfo/ubuntu-cat