ÈPOCA CONTEMPORÀNIA 2.\nEl segle de les revolucions : Revolució francesa i revolucions liberals del XIX La industrialització: Els inicis de la industrialització inclouen el període comprès entre els anys 1750 i 1870, marcats per les transformacions agràries, l’augment de la població, l’expansió del comerç i les innovacions tècniques, entre les quals destaca la maquina de vapor i la seva aplicació al ferrocarril i la navegació. Naixement dels nacionalismes. Unificació d’Alemanya i d’Itàlia. Aparició de l’imperialisme i colonialisme. 3.\nEl segle XIX és una època de transformacions polítiques, socials, econòmiques i culturals. Els primers signes de transformacions en l’àmbit econòmic es produeixen a Anglaterra a mitjan segle XVIII amb l’inici de l’anomenada Revolució Industrial, que modifica no tan sols l'economia sinó també la demografia, les relacions socials i els hàbits i costums de tota una societat. Tradicionalment, la Revolució Industrial es divideix en dues fases : la dels inicis i la segona fase de la industrialització. La industrialització: Els inicis de la industrialització inclouen el període comprès entre els anys 1750 i 1870, marcats per les transformacions agràries, l’augment de la població, l’expansió del comerç i les innovacions tècniques entre les quals destaca la maquina de vapor, aplicada als tres sectors pioners de la mecanització: la indústria tèxtil, la siderúrgica i la ferroviària. La segona fase de la industrialització, anomenada també segona Revolució Industrial , es caracteritza per un extraordinari progrés científic i tècnic que dóna impuls a noves formes d'organitzar la producció i el treball. La indústria siderometal·lúrgica pren el relleu del sector dominant en la fase anterior, el tèxtil, mentre que el sector elèctric i el químic creixen enormement. A més es consoliden els nous mitjans de transport (tramvia elèctric, automòbil i aviació) i de comunicació (invenció del telègraf elèctric i difusió del correu i de la premsa). 4.\nDes del segle XVIII, a la majoria de països europeus hi governen monarquies absolutistes, que seran substituïdes en el segle XIX per altres formes de govern en les quals no tan sols els monarques, sinó també la societat, tenen dret a participar en la presa de decisions polítiques. Anglaterra, sota un sistema de monarquia parlamentària, va ser el primer Estat que va permetre a la burgesia d’intervenir en la política. Els principis ideològics i filosòfics de la Il·lustració s’apliquen per primera vegada a les colònies angleses de l’Amèrica del Nord i a França des de la fi del segle XVIII. Per a fer-ho va caldre en tots dos casos una revolució que modifica les institucions i l'organització tradicional de l’Estat. De la Revolució Francesa a l’Imperi napoleònic: A partir de 1789, a França es va desenvolupar un procés revolucionari que pretenia una transformació de les estructures de l’Antic Regim. Aquest procés va tenir un ressò universal i es va convertir en un punt de referència de les revolucions polítiques que van sacsejar Europa i Amèrica al llarg del segle XIX. El 1799 el general Napoleó Bonaparte va accedir al poder mitjançant un cop d'Estat. La seva capacitat militar li va permetre de formar un gran imperi amb un sistema de govern que intentava considerar les conquestes revolucionàries i, alhora, integrar el sistema de l’Antic Regim. L’expansió napoleònica va difondre per tot Europa les idees liberals sorgides de la Revolució i, com a reacció a l’ocupació napoleònica, es van començar a desvetllar sentiments nacionalistes en molts països. 5.\nDesprés de la derrota napoleònica, el 1815 es va celebrar el Congrés de Viena , l’objectiu del qual era restaurar l’ordre polític europeu, buscant l’equilibri entre les diverses potencies, i retornar els territoris als seus amos segons el principi de legitimitat. Tanmateix, el Congrés de Viena va deixar sense resoldre el problema de les nacionalitats. Alemanya i Itàlia en van ser les grans perjudicades, en no ser-los reconegut el dret a formar una unitat nacional. Les revolucions burgeses : Durant la primera meitat del segle XIX es van produir diversos cicles revolucionaris dirigits per la burgesia per tal de trencar amb el sistema de l’Antic Règim i consolidar alguns dels principis defensats per liberalisme. Destaquen les revolucions liberals de 1820, de 1830 i de 1848. Les revolucions de 1820 es van iniciar a Espanya amb l’alçament de Riego, que va comportar el restabliment de la Constitució de 1812. El seu àmbit va se l’Europa mediterrània, i a Nàpols, el Piemont i Portugal es van establir també constitucions. Les revolucions de 1830 van comportar per a França el triomf de la monarquia liberal i burgesa i per a Bèlgica la seva independència respecte dels Països Baixos. El moviment de 1848 es va originar a França i va implicar per a aquest país la consecució del sufragi universal, el reconeixement de la sobirania popular i l’establiment de la Segona República. Per a Prússia, va representar l’establiment d'una Constitució. A Itàlia, la revolució es va traduir en un moviment nacionalista contra Àustria, que ocupava la Llombardia i el Vèneto. 6.\nEl gust del públic i les formes artístiques franceses estaven marcats pels valors establerts, la dictadura de l’Acadèmia de Belles Arts i les exposicions oficials. Des del segle XVIII, es van celebrar a França els anomenats Salons de Pintors , certàmens oficials en que els artistes exposaven les seves obres. Durant la Revolució Francesa es van deixar de convocar, però l’emperador Napoleó III els va impulsar novament. Per a poder exposar en aquests salons oficials, calia que les obres fossin acceptades per un jurat compost per membres de l’Acadèmia, els quals s'inclinaven per obres de caire academicista, tant en la temàtica com en la tècnica, que eren les úniques acceptades pel públic, rebutjant així qualsevol obra amb tocs de modernitat. En el Saló de Pintura de 1863 es van rebutjar molts pintors, la qual cosa va produir un gran escàndol i el conseqüent permís per a obrir un saló paral·lel a l’oficial on poder exposar les obres de tots aquests artistes: el Salon des Réfusés . 7.\nEntre l’any 1750 fins al 1800, aproximadament, es va arribar al límit i es va esgotar l’estètica barroca i rococó. Els artistes van retornar a les fonts clàssiques i a l’Antiguitat grecoromana. Aquest nou moviment artístic, que va sorgir a partir de la 2 a 1/2 del segle XVIII i es va estendre durant els primers anys del segle XIX, rep el nom de Neoclassicisme i és l’estil dels primers moviments revolucionaris. Des de la fi del segle XVIII i durant la 1a 1/2 del XIX, es va desvetllar l’interès pel passat gòtic, el paisatge i l’individu. Va començar el Romanticisme , que esdevindrà la ideologia revolucionària, especialment des de 1830, i que estava íntimament lligat al sorgiment dels primers nacionalismes. En la cultura romàntica, en contraposició amb el racionalisme, hi predomina l’exaltació dels sentiments, la persona i la llibertat individual, però també la del poble i la nació. Els representants més importants del Romanticisme literari són: Goethe, Hugo, Byron, Bécquer, Larra, Espronceda, Verdaguer, etc. La música també es va identificar amb l’esperit romàntic, com a mitjà per a reflectir l’ànima de l’artista. Beethoven va iniciar una revolució romàntica i va convertir la música en el millor vehicle d'expressió per a mostrar el món interior. Altres grans músics romàntics van ser Listz, Mendelssohn, Chopin, Berlioz, Schumann... Ja a mitjan segle XIX els artistes en general, i els escriptors en particular, van preferir de descriure l’ambient real de la societat i d’oferir un reflex fidel de la vida quotidiana. 8.\nLes unificacions d’Itàlia i Alemanya : El procés d'unitat italiana es va produir entre els anys 1859 i 1871. Mentre el comte Cavour derrotava Àustria i incorporava la Llombardia i alguns Estats del centre, Garibaldi aconseguia apoderar-se de Nàpols i Sicília, i expulsar els Borbons del sud d’Itàlia. El 1861, el Parlament d’Itàlia va declarar Víctor Manuel II rei d’Itàlia, encara que fins el 1866 no es va incorporar el Vèneto i fins el 1870 Roma, que es va convertir en la capital. El canceller prussià Bismarck va aconseguir la unificació per mitja d'una política d’enfrontaments bèl·lics, però també mitjançant l’acció diplomàtica. El procés es va originar amb la creació el 1834 del Zollverein o Unió Duanera del Nord, que incloïa gairebé tot Alemanya, i va ser seguit per tres guerres: la dels Ducats (1864), que va representar la unió d’Àustria i Prússia contra Dinamarca, i l’annexió de diversos ducats danesos; la de 1866, contra Àustria i els seus aliats de l’Alemanya meridional, i la de 1870-1871, contra França, que va perdre Alsacià i Lorena. Imperialisme : Durant el darrer terç del segle XIX es va produir la gran expansió colonial. Europa es va disposar a dominar amplis territoris fora del continent per a dur-hi la seva pròpia economia i política. Les principals causes de l’imperialisme van ser demogràfiques, ja que l’increment de a població europea va fer necessari buscar fora de les seves fronteres millors condicions de vida; econòmiques, ja que les colònies es van convertir, d'una banda, en enormes fonts de primeres matèries i, de l’altra, en nous mercats per a donar sortida a la superproducció industrial i també polítiques, traduïdes en el desig de controlar punts estratègics 9.\nNEOCLASSICISME i ROMANTICISME Els corrents artístics amb els quals s'inicia l’art contemporani, el Neoclassicisme i el Romanticisme, es van desenvolupar a partir de concepcions plàstiques de vegades molt distants i d'altres totalment relacionades. Per aquest motiu, les fronteres entre aquests dos estils resulten, de vegades, difícil, de delimitar. L'art neoclàssic s'identifica amb la raó, mentre que l’art romàntic ho fa amb els senti - ments i la passió. Malgrat les seves divergències, parteixen d'unes arrels intel·lectuals similars, encara que es diferencien en l’actitud de l’artista, racional o bé passional, davant la historia i la realitat natural o social. Es pot afirmar que el Romanticisme parteix del Neoclassicisme, perquè n'assumeix la complexitat de les idees històriques, encarnades amb més senzillesa en l’art neoclàssic. Tanmateix, se'n diferencia en el fet que l’art neoclàssic pretén expressar valors universals i eterns, mentre que en el Romanticisme tan sols compta la pròpia sensibilitat de l’artista. A més, el Neoclassicisme esta lligat a l’art del món antic, grecoromà, i el Romanticisme a l’art de l’Edat Mitjana, i específicament al romànic i el gòtic. 10.\nEn la segona meitat del segle XVIII retornen el gust per l’Antiguitat i l’interès per les ruïnes. El Neoclassicisme condemna l’art immediatament anterior, és a dir, el Barroc i el rococó. Assumeix l'art grecoromà i el Renaixement com a models d'equilibri, mesura i claredat, les condemnen els excessos d'un art basat en la imaginació. Aquest estil remarca l’ordre, l’equilibri i la serenor. Al luxe i l’exuberància del Barroc s'hi oposen l’austeritat i la severa sobrietat d'una estètica artística que estima la veritat i la natura per damunt de totes les altres coses. Fou l’anomenada estètica de la raó. Les excavacions de Pompeia i Herculà i les publicacions dels seus descobriments van oferir l’oportunitat de precisar el concepte de classicisme i de conèixer els monuments i les obres d’art de l’Antiguitat. Es van obtenir reproduccions exactes de les principals obres arquitectòniques que es van difondre per tot Europa. Les acadèmies d'arts, creades aleshores, establien les normes artístiques, que recomanaven d'imitar els antics. Es va intentar de subjectar amb regle, la creació artística i de produir obres model, que aspiraven a assolir un valor d'universalitat. 11.\n

Durant el Neoclassicisme, l’arquitectura es va preocupar per la racionalitat, la simplicitat i la utilitat. Per aquest motiu s'ha arribat a anomenar arquitectura de la raó.

L'arquitectura neoclàssica s'oposa i reacciona en contra del marcat i abundant caràcter decoratiu del Barroc. S'inspira en les excavacions de Pompeia i Erculano i beu directament de les fonts de Grècia, Roma i el Renaixement. Els elements i les característiques significatives de l’arquitectura neoclàssica són els següents:

Les formes responen a una funció i una especialitat racionalment calculades. El moderat guarniment mira de destacar les diverses funcions dels elements arquitectònics.

L’aparença solemne i severa, la simplicitat de les línies, l’harmonia dels volums i la recerca de la bellesa del conjunt.

La columna com a element base i indispensable en qualsevol construcció, i fins i tot el peristil. Es prefereix la columna d’ordre dòric amb fust acanalat.

 L’ús de frontons poblats de figures escultòriques.

El Neoclassicisme assoleix la seva forma més pura a França, i s’estén per Alemanya, Anglaterra, els Estats Units i Espanya.

\nEsglésia de la Madeleine. París La construcció va durar 85 anys des de finals del S. XVIII fins a principis del XIX, a causa dels canvis polítics i ideològics de l’època. Va ser concebuda com església, després temple al·legòric a la Grande Armée, estació, i finalment església altre cop. 18.\nEn el seu afany per trobar l’equilibri i les formes tradicionals, l’arquitectura de començament del segle XIX reprèn elements d'estils anteriors, especialment del gòtic, donant-los formes noves i adaptant-los a les noves necessitats. La renovació d’estils antics ha estat anomenada revival. Entre els revivals figuren el neoegipci, el neoindi, el neoromànic i el neogòtic, que és el més important de tots. Per aquest motiu podem afirmar que l’arquitectura del primer terç del segle XIX és eclèctica, ja que imita formes del passat i els imprimeix caràcter propi. El neogòtic L’estil neogòtic es converteix, a partir del tercer decenni del segle XIX, en l’alternativa al Neoclassicisme, encara que sense reemplaçar-lo, ja que les dues tendències van conviure al llarg de tot el segle juntament amb altres tendències més innovadores. Els seus principals teòrics van ser John Ruskin ( 18191900) i Eugene Viollet-le-Duc (1814-1879). Tots dos eren contraris a l’alteració del paisatge i de la vida humana a causa de la industrialització i proposaven una arquitectura racionalista, és a dir, funcional, que satisfés les necessitats de la seva època. D'aquesta manera, en els principals països europeus es van començar a aixecar edificis que imitaven les formes gòtiques. A Anglaterra es van restaurar i ampliar nombrosos edificis, com el col·legi de Cambridge i el castell de Windsor , el 1825 i 1826 respectivament, i, després de l’incendi del palau de Westminster el 1834, es va acordar que la nova seu del Parlament Britànic fos d'estil gòtic. En foren encarregats Charles Barry ( 1795-1860) i el francès Auguste Pugin (1812-1852). 19.\nA França també es van construir edificis neogòtics, tant religiosos com civils privats, però sobretot va ser molt important la tasca de restauració dels més importants monuments gòtics francesos: les catedrals de París, Reims, Chartres i l’abadia de Saint-Dénis, tots restaurats per Viollet-le-Duc, així com el conjunt urbanístic de Carcassona. A Alemanya el neogoticisme va ser molt ben acollit, ja que consideraven el gòtic com una manifestació de l’esperit germànic. El 1840 es van començar els treballs per a acabar la catedral de Colònia, iniciada en el XIII. Per tot el país es van aixecar nombrosos edificis d'estil gòtic, i a molts dels ja existents se'ls van afegir elements tan característics com les agulles calades. Tot i que el gòtic va ser l’estil més imitat durant el segle XIX, es van aixecar altres edificis amb les més diverses tendències. Així, es van fer construccions neo - egípcies , en les quals apareixen esfinxs, columnes palmiformes i lotiformes, neoxineses i neoíndies , que tenen el seu millor exemple en el Pavelló Reial de Brighton, realitzat per John Nash. El neobarroc va ser un altre dels estils historicistes les va utilitzar per a la construcció del palau de Justícia de Brussel·les, realitzat per Poelaent entre els anys 1866 i 1883, i sobretot l’Opera de París, construïda entre 1867 i 1875 per Charles Garnier. En la península Ibèrica va predominar l’estil neomudèjar , que va ressuscitar elements del plateresc i del mudèjar. En aquest darrer estil es van construir places de braus. Altres edificis, com el Banc d’Espanya a Madrid, es van fer seguint els estilemes del neoplateresc. A la fi de segle, a tot Europa es van cultivar corrents historicistes sense que cap prevalgués per damunt dels altres. Fins i tot, es va acabar donant a cada estil una determinada funció, motiu pel qual era freqüent construir en aquesta època esglésies neogòtiques, bancs neogrecs i neoromans , habitatges neorenaixentistes , seminaris i col·legis neoromànics i llocs d'expansió i lleure neoàrabs i neomudèjars. 21.\nLes conseqüències de la Revolució Industrial en l’arquitectura del segle XIX es van apreciar tant en les noves tipologies com en la forma de construir, els materials emprats i la funció de les noves construccions. En aquest segle van conviure el corrent d’arquitectura tradicional i conservadora, que recuperava els postulats d’estils artístics anteriors (egipci, grecoromà, mudèjar i gòtic), juntament amb un corrent d’arquitectura innovadora, que basava les seves propostes en la utilització de nous materials com el ferro i el vidre i que tractava de donar resposta a les noves necessitats d'una societat i una cultura industrials. Es va generalitzar l’arquitectura destinada al bé col·lectiu i la figura professional de l’arquitecte va entrar en crisi, ja que per primera vegada la figura de l’enginyer qüestionava l’anquilosament de les formes tradicionals i proposava l’ús de nous materials i noves tècniques, a més d'anteposar a la funció artística de l’edifici la seva utilitat. L’ARQUITECTURA DELS NOUS MATERIALS L'aparició dels nous materials, vinculada a la Revolució Industrial, va implicar canvis substancials en la manera de construir. El ferro , el formigó armat , el vidre i, en la segona meitat del segle, l’acer van permetre desenvolupar una arquitectura molt diferent de la historicista. 22.\nEl desenvolupament de l’arquitectura del ferro va estar directament relacionat amb les noves necessitats constructives que reclamava una societat industrialitzada. Es necessitaven vies fèrries, ponts, estacions, fabriques, escoles, hospitals, mercats i biblioteques. A més, calia construir aquests edificis ràpidament la baix cost, la qual cosa exigia solucions atrevides que només eren possibles utilitzant els nous materials. El primer pont de ferro construït al món va ser el que Darby i Pritchard van aixecar el 1777 sobre el riu Severn a Coalbrookdale (Regne Unit). A partir d'aleshores van ser nombrosos els que es van construir amb aquest material, no tan sols al Regne Unit, sinó també a la resta de països europeus industrialitzats. Sobresurten el pont sobre el riu Tweed, obra de Brown, considerat el prototip d'aquest tipus de construcció, i el de Clifton sobre el riu Avon a Bristol, obra de Brunel, tots dos al Regne Unit. A França es van construir en el primer terç del segle XIX el pont des Arts sobre el riu Sena (París), de Dilion i de Cessart, i el pont de Tournon, aixecat sobre el Roine per Seguin. Pel que fa al vidre, els progressos tècnics en la fabricació d'aquest material van permetre d’elaborar planxes de vidre més grans i resistents. Gràcies a això es van poder construir, combinant-lo amb el ferro, grans superfícies de sostres i parets transparents, i també grans finestrals. 23.\nLa combinació de ferro i vidre va ser especialment útil en la construcció d'hivernacles, com el del Jardin de Plantes, realitzat per Rouhault el 1833, i també museus i sales d’exposicions. A la península Ibèrica també va arribar la innovació que representava l’ús d’aquests materials. l’obra pionera va ser el Gran Saló dels Camps Elisis (Barcelona),actualment desaparegut, realitzada el 1853 per J. Oriol Mestres. Imitant el mercat parisenc es va aixecar a Barcelona el del Born (1873-1876), obra de J. Fontserè i J.M. Cornet. També es van construir estacions de ferrocarril com la d’Atocha a Madrid, de la ma d’Alberto de Palacio. En aquesta ciutat també es va erigir el Museo Arqueológico Nacional en el qual, malgrat el seu estil classicista, es van emprar els nous materials. 24.\nEstació d’Atocha. Madrid 25.\nDurant el segle XIX es van succeir diverses exposicions universals amb l’objectiu de donar a conèixer els avenços tècnics, comercials i artístics del moment. Les exposicions es van convertir en el marc idoni per al triomf i la difusió de la nova arquitectura enfront del postulats historicistes. La Primera Exposició Universal es va celebrar a el 1851. Per a construir l’edifici que l’allotjava, els organitzadors van convocar un concurs el 1850, el guanyador del qual fou Joseph Paxton (1801-1865), expert constructor d'hivernacles; que va presentar un projecte que va sorprendre per les seves favorables condicions de construcció, la seva rapidesa i el seu baix preu. L’edifici era desmuntable i estava format per elements prefabricats realitzats en sèrie. Per a la construcció del Crystal Palace (palau d'Exposicions) van intervenir-hi ferrers, vidriers i fusters, a part de l’arquitecte-enginyer que el va dissenyar. L’èxit d'aquesta construcció va ser tan gran que tots els països organitzadors de les exposicions posteriors s’hi van inspirar per a construir els seus pavellons. D’aquesta manera, a Nova York es va aixecar el 1853 un edifici similar, amb una gran cúpula al centre de la nau. Les exposicions universals es van succeir per Europa i l’Amèrica del Nord. Destaquen les de París (1855), Viena (1873), Santiago de Xile (1875), Sidney (1879), Amsterdam (1887), Barcelona (1888), Chicago (1893), Madrid ( 1894) o San Francisco ( 1894 ). De totes, la més important va ser la celebrada a París el 1889, centenari de la Revolució Francesa. L’Exposició, celebrada al Camp de Mart, estava formada per un conjunt de pavellons, entre els quals destaquen la Galeria de les Màquines i la torre Eiffel, les construccions de ferro més grans mai construïdes. Aquesta darrera, que duu el nom del seu constructor Gustave Eiffel, és una obra de 300 metres que, encara que va ser construïda per a ser desmuntada després de l’Exposició, es va acabar convertint en el símbol de la ciutat parisenca. 29.\n305+15 m 125 m 31.\nAquesta és una imatge del plànol que il·lustrava el projecte que Cerdà va presentar el 1859 per a la remodelació de la ciutat. El Projecte omplia tot el pla de Barcelona amb una quadrícula que enllaçava el Casc Antic amb els set municipis que existien al pla: Gràcia, Sant Andreu del Palomar, Sant Martí de Provençals, Sants, Les Corts de Sarrià, Sant Adrià del Besòs i Sant Gervasi. L'arquitecte Antoni Rovira i Trias va ser el guanyador del concurs municipal de 1859, convocat per l'Ajuntament de Barcelona, per al projecte d'Eixample de la ciutat. Rovira plantejava un model radial d'Eixample. El Ministeri de Foment de l'estat va decidir, però, que fos el projecte d'Ildefons Cerdà el que es realitzés. Un Reial Decret del 31 de maig de 1860 marcava l'inici de la urbanització del pla de Barcelona. 32.\nMagatzems Carson. Louis SULLIVAN 34.\nEl Modernisme va ser un ampli moviment artístic que va viure el seu període de màxima esplendor entre 1890 i 1910. Aquest corrent, que va rebre diverses denominacions segons els països (ART NOUVEAU a França, MODERN STYLE a Anglaterra, JUGENDSTIl a Alemanya, SEZESSIONSTIl a Àustria, STILE LIBERTY a Itàlia), va sorgir en diversos punts d’Europa, i donava resposta a les necessitats d'una burgesia enriquida amb la indústria i el comerç que buscava un art arrelat en el passat, però més elegant i de més gran qualitat que l’ofert pels artistes historicistes o els enginyers del ferro i el vidre. Caràcters generals de l’arquitectura modernista Encara que cada artista va desenvolupar el seu propi llenguatge expressiu , en tots va haver-hi un desig de donar curs a la fantasia i la creativitat , i de deixar-se endur per la subjectivitat i el plaer que proporciona l’art. L'antecedent més clar del Modernisme és el moviment angles Arts & Crafts, el principal representant del qual va ser William Morris, que propugnava una revalorització de l’artesanat enfront del maquinisme i va realitzar objectes decoratius i mobles emprant procediments artesanals. Això va acabar encarint aquells productes, que van quedar només a l’abast dels rics. 35.\nEn línies generals es pot dir que el Modernisme va tractar d'imitar els processos i les formes de la natura . D’aquí que abundessin les línies corbes i ondulants que recorden les ones del mar, les algues, els llargs cabells femenins. També era freqüent la representació de determinades flors (lliris, roselles, tulipes i determinats animals (paons, libèl·lules, cignes, papallones...), amb els quals van decorar no tan sols murs i sostres, sinó també objectes i mobles que complementaven i enriquien l’arquitectura. El desig dels artistes modernistes d'unificar les arts salvant la tradicional distancia entre les anomenades arts majors i arts menors els va dur a dissenyar no tan sols l’edifici, sinó tot el que contenia: mobles, llums, estores. En l’arquitectura modernista hi va predominar la perfecta adequació entre l’estructura de l’edifici i la seva ornamentació, deixant a la vista de forma conscient els elements estructurals com a part de la decoració. A Europa distingim dues tendències modernistes: el Modernisme ondulant , desenvolupat principalment a França, Bèlgica i Espanya, i en el qual domina la línia corba; i el Modernisme Geomètric , de línies rectes i plans perpendiculars, cultivat al Regne Unit i Àustria. 37.\nCasa de l’arquitecte. 1893-97 39.\nLa seva obra mostra una versió de l’Art Nouveau sensiblement diferent de la belga. Consisteix en una reducció progressiva a la geometria, a les formes lineals que suporten el disseny dels objectes i de les decoracions. Preval el gust pels plans, els volums i l’estructura geomètrica. Es podria dir que l’espai interior de l’arquitectura i els objectes que conté pertanyen al domini de la línia, del color, del joc de les trames quadriculades. Pel que fa a l’ espai exterior, entra en el camp del rigor volumètric, de la unió de plans, de la geometria de làmines de pedra, de la clara uniformitat dels colors dels revestiments, i tot això desenvolupat amb una síntesi perfecta d’organicitat i d’abstracció. 40.\n Biblioteca Claraboia central  41.\nFaçana posterior Interior  decorat per G. Klimt 45.\nEl Modernisme és un moviment cultural que es produeix a Europa a finals del segle XIX i principis del XX. Malgrat que aquest moviment cultural de recerca de noves formes i expressions afecta a totes les manifestacions de l'art i el pensament, és en l'arquitectura i les arts plàstiques on es mostra amb ple sentit. A Catalunya el Modernisme té unes dimensions i una personalitat especial que fa que puguem trobar manifestacions per tot arreu de la geografia catalana i en edificacions de molts diversos tipus: fàbriques, cooperatives agrícoles, ateneus, mercats i habitatges. El moment històric és idoni, creixement econòmic i reafirmació nacional. Aquesta situació a Catalunya contrasta amb un moment especialment pessimista a Espanya , on la pèrdua de les darreres colònies americanes posa en crisi el concepte de l'Estat espanyol i manifesta de forma meridiana l'anquilosament de les estructures de l'estat i la manca de modernitat en l'economia i la societat espanyoles. L' arquitectura modernista a Catalunya significa, per una banda, la modernització de les tècniques de construcció ( ús del ferro en les estructures, utilització dels elements prefabricats), al mateix temps que conserva elements tradicionals (construccions amb totxo vist) i enllaça amb l'estil gòtic amb el que guarda un cert paralel·lisme. És una arquitectura decorativa, integradora en l'edifici de totes les arts plàstiques. Els arquitectes són sovint decoradors també d'interiors i dissenyen tots els detalls: el mobiliari, la marqueteria, les vidrieres, els mosaics, la forja, etc. Hi ha una reivindicació de les artesanies en un moment de domini industrial. Com a trets generals de reconeixement de l'estil modernista podem definir: el predomini de la corba sobre la recta, l' asimetria , el dinamisme de les formes , el detallisme de la decoració en la recerca d'una estètica per se, l'ús freqüent de motius vegetals i naturals i les figures de dona . La cronologia exacta del Modernisme a Catalunya és difícil i sempre convencional. Podem situar-lo entre l'any 1888, any de l'Exposició Universal de Barcelona i el 1906, amb un epíleg fins l'any 1926, data de la mort d'en Gaudí. 46.\nPlanta  Secció de l’escenari  La UNESCO va declarar aquest edifici "Patrimoni de l'Humanitat" l’any 1987. 47.\nSecció longitudinal Vestíbul Escala  Platea i altres dependències  Escenari Claraboia central 48.\nMúsica Popular, M. Blay 49.\nMosaics de Lluís Bru 50.\nMosaics de Lluís Bru 51.\nEscenari des del costat de la música culta   Lucernari central i finestres laterals Voltes de vano  , amb 7 plomes de paó Bust d’Anselm Clavé i el salze  Sota un salze seguda una nina / trena joiosa son ric cabell d’or; és son mirall fresca flor cristalina / són sos adornos violetes de bosc... 56.\nEls materials constructius són: maó, formigó, ferro i pedra. Destaca la façana ondulant i l'estructura orgànica 60.\n

Coberta de les golfes.

Arcs parabòlics que van ser recuperats després de l'eliminació dels apartaments que s'havien construït a les golfes durant el franquisme. Material: maó.

\nDissenys gaudinians Recommended


lo carrer del riu: Ser o no ser del català a la Franja\nAragó és trilingüe. A més del castellà, parlat a tot el territori, s'hi parla català a la franja oriental –de Ponent des del punt de vista català– i aragonès en gran part de la província d'Osca. Per donar cobertura legal a aquesta realitat lingüística, el vigent Estatut d'Autonomia d'Aragó mandata –en l'article 7.2 del Títol Preliminar– les Corts d'Aragó a elaborar una Llei de llengües que "estableixi les zones d'ús predominant de les llengües i modalitats pròpies d'Aragó", i que, a més, en reguli "el règim jurídic, els drets d'utilització dels habitants d'aquests territoris" i en promogui "la protecció, recuperació, ensenyament, promoció i difusió del patrimoni lingüístic d'Aragó".\nLa negociació d'aquesta nova llei, després de diversos fracassos històrics, encarrila la seva recta final un cop el govern aragonès, encapçalat pel socialista i catalanoparlant Marcelino Iglesias s'ha mostrat disposat a tancar un acord que permeti l'elaboració d'una llei que compti amb el més ampli consens.\nL'elaboració del nou text legislatiu però, no serà fàcil. La filtració interessada d'un esborrany de l'avantprojecte ha servit per definir els principals punts de confrontació, que són el grau de reconeixement i la denominació de les llengües. Segons el text extraoficial, el català tindria la consideració de "llengua pròpia i històrica" i se n'impulsaria l'ús a l'escola i l'administració tot i que sense declarar-ne la cooficialitat.


The Sun Resort and Restaurant Koh Phayam (Ranong) Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBuffalo Bay, Koh Phayam, Koh Phayam (Ranong), Tailàndia, 85000 - Veure al mapa\nNotable 7,6 (106 comentaris)\nNotable 7,2 (173 comentaris)\nDissenyat tant per oci com per negoci, The Sun Resort and Restaurant està situat idealment a Koh Phayam; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Situat només a 3.7 km del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, The Sun Resort and Restaurant és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de neteja diari, servei de compra d'entrades, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara televisió de pantalla plana, llençols, tovalloles, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia) per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses platja privada, pesca, jardí, esports d'aigua (no motoritzats), per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Koh Phayam (Ranong), el The Sun Resort and Restaurant és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (29) Parelles (16) Viatgers en solitari (4) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (1) Grups (7)\nTots els tipus de viatgers (66) Parelles (24) Viatgers en solitari (9) Famílies amb infants petits (13) Famílies amb infants grans (3) Grups (17)


Endesa a Fulleda:telèfon i contacte\nEndesa en Fulleda: punt de servei\nTelèfon de Endesa a Fulleda\nPunt de servei Endesa a Fulleda\nContractar el subministrament de llum amb Endesa a Fulleda\nEndesa a Fulleda\nAqui trobaras tota la informació que necessites sapiguer de Endesa a Fulleda. Tot fulledense que tingui preguntes amb el seu subministrament de llum podrá trobar en esta aquesta página web tota la informació que necessiti.\nEndesa s'ocupa de distribuir la llum a gran quantitat dels ciutadàns de Lleida. Per això, compta amb gran percentatge recursos per atendre als clients amb qualitat. Depenent dels processos que el fulledense vol completar, pot preferir de anar a alguns dels punts de servei sense la necesitat de cita previa propers a Fulleda. Així mateix, sempre pot trucar previament als telèfons que aperèixen seguidament:\nTelèfons de Endesa a Fulleda\nEndesa brinda una atencio personalitzada on qualsevol client pot anar de manera presencial i ser escoltat immediatament. Els punts de servei de Endesa que un fulledense té mes properes es mostran a continuacio:\nDirecció C\_ Mare Molas 67 C\_ Francesc Macià 35\nCP 43202 25007\nMunicipi Reus Lleida\nDirecció C\_ Via Roma 16 Carretera de Tarragona 12 Baixos\nCP 43840 43830\nMunicipi Salou Torredembarra\nFulleda es un municipi que fa part de la comunitat autònoma de Cataluña que compta amb un total de 257210 punts de sumbministrament amb un consum anual de 967009768,9 MWh. Endesa es la companyia encarregada de subministrar la llum en la zona.\nEndesa es la companyia responsable de distribuir el gas natural al municipi de Fulleda. Per això, si el ciutadà fulledense vol anar a la oficine que sigui de Endesa sense necessitar cita prèvia, té a disposició punts de servei properes a la seva casa.\nOficines de Endesa a Fulleda\nAdreça C\_ Mare Molas 67 C\_ Francesc Macià 35\nAdreça C\_ Via Roma 16 Carretera de Tarragona 12 Baixos


La víctima de la Manada: «Jo no sóc cap heroïna»\nL'emotiva carta de la víctima de la Manada: «Jo no sóc cap heroïna»\nLa jove, que ha enviat la missiva a 'El Programa de Ana Rosa', ha volgut donar les gràcies a totes aquelles persones que, directa o indirectament, l'han ajudat en algun moment\nper Alba Francín divendres, 28 de juny 2019 - 20:14h\nL'emotiva carta de la víctima de la Manada: «Jo no sóc cap heroïna» | España Diario\nLa víctima de la Manada ha trencat el seu silenci. En una carta que ha enviat a 'El Programa de Ana Rosa', la jove ha explicat en detall com ha viscut tot el procés des d'aquella fatídica matinada del 7 de juliol de 2016. Dotada d'una enorme emotivitat, la missiva també pretén donar les gràcies a totes les persones que l'han ajudat al llarg d'aquest temps, sigui de manera directa o indirecta.\n«Vaig recuperant el timó de la meva vida»\n«Després de gairebé tres anys, aquest procés per fi ha acabat. Ha sigut llarg, intens i, sobretot, esgotador». Amb aquestes paraules començava l'escrit de la víctima, que continuava fent patent que «el pitjor no va ser la situació viscuda, sinó tot el que va venir després».\nAmb tot, la jove també ha volgut deixar clar el següent: «Arribat aquest moment, puc assegurar que va valdre la pena i que a poc a poc vaig recuperant el timó de la meva vida».\nLa jove se sent profundament agraïda\n«Gràcies a totes les persones que, des del primer moment, es van involucrar en ajudar-me», prossegueix. «No podia haver estat més afortunada amb la qualitat de les persones que m'han ajudat. Des d'aquell jutge d'instrucció que mai va dubtar de mi, fins a l'advocat que em va tocar aquell 7 de juliol de 2016, passant, sense cap mena de dubte, pel fiscal, metges, policies, psicòlegs i la parella que em va trobar».\nLa jove ha volgut donar les gràcies a totes les persones que l'han ajudat | Archivo\nI és que, si bé és cert que «són moments en els quals ningú sap com actuar», la jove considera que «vosaltres ho vau fer fàcil».\n«Jo no sóc cap heroïna»\nFins i tot, la víctima confessa que la resposta de la gent ha aconseguit fer minvar la seva por: «Gràcies també a Pamplona i a Navarra, que amb tot el seu empeny han fet més fàcil que alguna vegada pugui tornar. Gràcies de nou a aquelles primeres associacions i persones per portar això al carrer, formant un eco per tots els racons d'Espanya. Gràcies per no haver-me deixat sola».\nFent èmfasi en aquestes afirmacions, la jove recalca que «us estaré eternament agraïda, però jo no sóc cap heroïna». En aquest sentit, vol fer patent que «la força per continuar, moltes vegades, me l'ha donat tota la calor i el suport que he sentit en aquest camí».\nPer concloure la missiva, la víctima ha volgut llançar un missatge a la població: «No podem oblidar-nos que la lluita ha de continuar, i hem de ser el canvi que volem a la societat, ja que això s'ha cobrat la vida de moltes companyes. Recordeu: expliqueu-ho, no els deixeu guanyar a ells».\n'La Manada’: insults i amenaces en el seu dia a dia a la presó Sevilla.\nFrancisco Serrano (VOX), crític amb la sentència de ‘La Manada’.\nDURES IMATGES: Greu accident de Jorge Lorenzo\nL'original mesura de l'Ajuntament de Barcelona per combatre l'onada de calor\nViolació La Manada


Peu de foto: El Papa saluda un grup de joves a la parròquia romana de Santa Magdalena, aquest diumenge a la tarda\nFrancesc, 4 anys promovent "la cultura de l'encontre"\nEl secretari d'Estat del Vaticà, Pietro Parolin, diu que "la confiança recíproca amb el poble" és el que més el va colpir el dia de l'elecció\nFrancesc ha estat notícia aquest dilluns pels 4 anys del seu pontificat a la seu de Pere. Són molts els qui han felicitat el Papa dels pobres, de les perifèries, dels gestos de conciliació, de la unitat dels cristians i, en definitiva, de la cultura de l’encontre, sense renunciar a la seva missió d’anunciar Jesucrist. El 13 de març de 2013 passarà a la història com el dia en què el cardenal argentí Jorge Mario Bergoglio va ser elegit Papa, adoptant el nom de Francesc i en un moment en què es convertia en el primer pontífex llatinoamericà. Han passat ja 4 anys des d'aquell dia en què el món va conèixer la veu del Sant Pare. Durant tot el dia, les xarxes socials s'han omplert de missatges d'afecte i felicitacions dirigides al Papa des de diferents llocs del món. Molts han destacat la importància de la «Cultura de l’Encontre» i del diàleg fratern que proposa constantment el bisbe de Roma, com a model de comunicació que permeti a les societats «construir ponts i no pas murs».\nEl secretari d’Estat del Vaticà, Pietro Parolin, ha recordat aquest mateix dilluns, en una entrevista concedida a la Ràdio Vaticana, que ell era encara a Caracas, com a nunci de la Santa Seu a Veneçuela, en el moment de l’anunci del nou Papa ara fa quatre anys. D’aquell moment, el cardenal Parolin ha destacat que la primera reacció va ser de "gran sorpresa per aquest nom, per l'elecció del cardenal Bergoglio, no considerat entre els papables, i pel nom de Francesc, que presenta ja unes característiques pròpies". En aquesta línia, ha afegit que l'ha colpit sobretot "aquesta confiança recíproca amb el poble, quan va demanar la seva pregària perquè Déu el beneís".\nAquests han estat quatre anys viscuts molt intensament per un pastor universal, Jorge Mario Bergoglio, que havia arribat “gairebé des de la fi del món”, com ell va dir també en les primeres paraules. Francesc està realitzant una obra de gran renovació en l’Església. Aquest últim any, per exemple, ha estat molt intens, amb la publicació de l’exhortació Amoris Laetitia, la històrica abraçada amb el patriarca Ciril a Cuba, la Jornada Mundial de la Joventut a Cracòvia i el viatge ecumènic a Suècia pels 500 anys de la reforma luterana, tot plegat emmarcat també en l’Any Jubilar de la Misericòrdia. Ràdio Estel també vol enviar avui la seva felicitació al Sant Pare per aquests quatre anys d’una autoritat que, com ell diu, és sobretot servei.\nEs pot escoltar AQUÍ l'edició de Diari del Papa corresponent a aquest dilluns 13 de març.


Mas acceptarà que la seva reunió amb Rajoy sigui pública i dins d'aquest mes - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMas acceptarà que la seva reunió amb Rajoy sigui pública i dins d'aquest mes\nHoms trobaria "de sentit comú" realitzar aquestes converses "en un context de discreció"\nMas i Rajoy, en un acte institucional passat. Es tornaran a veure acn\nEl portaveu del Govern, Francesc Homs, ha admès que el President català, Artur Mas, prefereix una reunió "discreta" amb Mariano Rajoy, però acceptaria que fos coneguda i anunciada, si Moncloa ho vol, encara que sense donar peu a "menysprear" el President de la Generalitat.\nEn la conferència de premsa posterior a la reunió de l'executiu català d'ahir, el també conseller de Presidència va assenyalar que, des de la Generalitat, tampoc posaran inconvenients per les dates, fins i tot si es fixa la trobada en les pròximes dues setmanes de juliol, llevat dels dies en què hi hagi ple del Parlament o reunió del Govern català.\nHoms ha assenyalat que és d'"un sentit comú aclaparador" que aquestes converses entre els dos presidents "valdria la pena fer-les en un context de discreció", allunyades dels focus mediàtics, sense perjudici que s'informi la premsa del contingut de les reunions a posteriori.\n"Crec que la gent ens demana que actuem d'aquesta manera, que ho fem així, però si això no pot ser així, ho farem de la manera que ells vulguin", ha afegit.\nHoms ha avisat que, en el cas que amb el format d'una reunió anunciada prèviament als mitjans de comunicació hi hagués "la temptació" de "visualitzar un menyspreu al senyor Mas i al Govern", haurien de saber que, per aquesta via, "el problema no el resolen", perquè "el que vol votar -en una consulta- és el poble de Catalunya".\nLa Generalitat sempre ha apostat perquè les reunions de Mas i Rajoy siguin discretes, un format que ja es va utilitzar en l'última trobada coneguda, a final d'agost de l'any passat, quan els dos presidents es van citar a Madrid i el contingut de la reunió es va fer públic uns dies més tard.\nS'ha de veure si la Moncloa accepta aquest format, però, en qualsevol cas, Homs va remarcar ahir que Mas no deixarà passar l'"oportunitat" de diàleg per una discussió sobre si la reunió ha de ser pública o discreta.\n"No passarem ara del debat sobre la data o sobre l'oportunitat de fer la reunió al debat sobre el format", va afirmar el portaveu.


La tardor en potència de W. G. Sebald | Lucas Capellas\nEls Premis Ciutat de Barcelona han premiat la traducció de l’obra Austerlitz de W.G. Sebald que ha fet Anna Soler Horta. El jurat li ha atorgat el guardó en la categoria de traducció en llengua catalana “per haver aconseguit traslladar d’una manera esplèndida el ritme absorbent i la riquesa de l’univers d’aquest clàssic contemporani en llengua alemanya, conservant-ne intacta la capacitat d’interpel·lar-nos com a ciutadans europeus”. Lucas Capellas diu això sobre el llibre:\nL’escriptura cerebral i els personatges dissenyats sota el signe de la malenconia farien que, d’haver de servir-se de l’antic –i bell, i per sort encara significatiu– símil estacional, bona part dels seus lectors escollissin la tardor a l’hora d’il·lustrar el temperament literari de W. G. Sebald (1944-2001). Farien bé. Per això em sorprèn adonar-me, ara que torno a Austerlitz (2001), llibre profundament elegíac, que la narració pren com a punt de partida un dia d’estiu. No ho recordava. El seu narrador, o més ben dit, la seva veu narrativa bàsica, comença relatant una de les seves arribades a Bèlgica, concretament a Anvers, un radiant dia de juny de 1967. També a Els anells de Saturn (1995) –el seu altre llibre fet d’un sol relat– Sebald havia adoptat com a referència inicial la mateixa estació, però de forma molt més fonamental i, en conseqüència, si se’m permet, més recordable: el narrador explica com, a les acaballes de la canícula de l’any 1992, emprengué un pelegrinatge pel comtat de Suffolk (la mis en prose del qual, ens dona a entendre algun indici i el calendari simbòlic que regeix l’estructura temporal del llibre, sí que comença a la tardor). Però ha estat l’estiu inicial d’Austerlitz el que no recordava, i és Austerlitz el llibre de què parlaré a continuació.\nNascut l’any 1944 a Wertach, Alemanya, Sebald va residir a Anglaterra a partir dels 21 anys, on desenvolupà la seva trajectòria acadèmica com a professor a la Universitat d’East Anglia, a Norwich, i més tardanament la seva obra literària, escrita tota ella en alemany. Com és sabut, la prematuritat de la seva mort l’any 2001 va fer que Austerlitz, el seu últim llibre en prosa i el més excel·lent, restés com el cim més alt d’una literatura que, potser, no havia esgotat encara les possibilitats de superar-se a si mateixa. Si Austerlitz és el llibre més brillant de l’autor, com crec que accepta amb unanimitat la crítica, és perquè en ell s’aprofiten a la perfecció tots els elements que l’autor ja havia posat en joc als seus llibres anteriors, dels que no es pot dir que siguin immadurs (Susan Sontag ja els utilitzava per respondre afirmativament a la pregunta per la possibilitat de la “grandesa literària” l’any 2000). En el pla de la matèria literària, la persistent presència dels morts en la vida dels vius, la història natural de la destrucció, els exiliats d’Els emigrants (1992). En el pla discursiu, l’energia assagística i la corresponent documentació històrica i cultural, matèries primeres i de vegades aclaparadores d’Els anells de Saturn que a Austerlitz s’adeqüen a les exigències de la construcció d’un personatge que, sense abandonar l’autor el terreny de la difosa frontera que separa la ficció de la realitat, està subjecte a una voluntat creativa més estrictament novel·lesca (“medi” que Sebald rebutjava en favor de la prosa, i, certament, no per cap capritx nominal).\nAquest personatge és Jacques Austerlitz, amb qui conversa al llarg de diverses trobades casuals la veu narrativa bàsica –la que arribà a Anvers un radiant dia de juny de 1967 i que com a primera persona indeterminada vol correspondre, com la resta de narradors de Sebald (i els de tants autors a cavall entre el s. XX i el XXI), a una sort d’identitat autoral dins la ficció narrativa–. L’any 1967 a Bèlgica i, més endavant, l’any 1996, després d’algunes visites a Londres i una posterior pèrdua de contacte, a Londres altre cop, novament per casualitat. És en aquesta última trobada quan Austerlitz deixa enrere les enciclopèdiques lliçons d’història de l’arquitectura d’època industrial i colonial, tema exclusiu de les converses d’antany, per emprendre el relat de la vida profundament fracturada que habita dins seu; la pròpia vida on no havia pogut capbussar-se fins a la irrupció d’un episodi de memòria involuntària en escoltar, per la ràdio d’una llibreria de vell londinenca, la conversa de dues dones que parlen sobre com varen ser, de nenes, transportades amb transbordador dels Països Baixos a Anglaterra l’estiu de l’any 1939.\nEl que segueix a partir d’aquí és la recerca dels camins de la devastació, perfilats en particular pel rastre dels seus pares, pel rastre que deixen els desapareguts abans d’abandonar la Història –alberg de l’horror més absolut– i dipositar a les fotografies, en dret exclusiu, la seva finitud. Quan al començament feia referència a la cerebralitat de l’escriptura de Sebald pensava en la contenció general amb què brunyeix les seves llargues subordinades d’orfebre, dotades d’una càrrega emotiva que molt sovint frega una intensitat poc comuna. Així està escrit el relat d’Austerlitz, i amb la distància que proporciona l’estratificació del discurs, l’“escriptura periscòpica” –tal com l’autor anomenava aquest recurs en una entrevista amb el crític James Wood l’any 1997– apresa de Thomas Bernhard, a qui el professor d’East Anglia llegí amb admirable agudesa. Lluny de l’acarnissament d’aquell, però ben assimilades la tensió de la seva frase i l’eficàcia de la repetició, Sebald construeix també una prosa graduada: la veu d’Austerlitz arriba al lector a través de la del narrador bàsic, l’alter ego de Sebald, de la mateixa manera que els valuosos records de la mainadera d’Austerlitz, Vêra Ryšanová, testimoni de factura literària fascinant, es llegeixen des de la distància que sumen les veus d’Austerlitz i el narrador. L’operació resulta en una compressió textual, ja que l’alter ego esdevé una mena de referència fixa, però paradoxalment, lluny d’enquistar-se, el domini narratiu queda distribuït de manera que com deia amb certa ironia Sebald el narrador “mai fingeix que sap més del que és realment possible”. Així es fa lloc, a més, a una obliqüitat molt coherent i molt volguda en el contacte amb allò que es narra.\nSi bé Austerlitz és en bona mesura l’escriptura del que a Parla, memòria Nabokov anomenava “trames temàtiques” d’una vida, l’enterboliment que caracteritza a Austerlitz des de la seva aparició (i que també caracteritza el narrador) no s’esclareix a mesura que el personatge rastreja la seva veritat. Potser perquè comprendre, com escrivia Hannah Arendt, és un “procés inacabable” i, en conseqüència, sense “resultats finals”. Sebald sembla negar la possibilitat “d’estar a casa al món”; la Història, diu en una ocasió Austerlitz, està travessada per incomptables i fines línies fetes de marques de dolor… Potser la xarxa que teixeixen és massa densa. Així, la introversió del text es conserva, i amb ella la seva tardor particular. Com un segment de vida –i això és el que crec que entén Sebald quan afirma que el seu medi és la prosa– Austerlitz abraça un espai delimitat que, malgrat concretar-se en tant que text, es resisteix a una major clausura formal, permetent que els seus extrems apuntin a un abans i un després sense lligar. Una sensible forma de fer espai a la malenconia, sempre fixada en la seva fretura. En el món de Sebald, l’estiu no és més que la tardor en potència, una llanguida aproximació a l’enderroc.\nEn un article dedicat al poeta Ernst Herbeck, Sebald asseverava que “la major part del que es llegeix sense parar en la més recent literatura sembla ja insípid uns anys més tard”. Curiosament, ha estat en plena canícula que hem rebut la notícia que l’Editorial Flâneur portarà Austerlitz a les llibreries aquest mes de setembre, altra vegada traduït al català i de nou a càrrec d’Anna Soler Horta, que fa disset anys va traduir també Els emigrants. Brillant ocasió per entrar en contacte –o reprendre– amb una de les veus més grans de la literatura contemporània. I que el lector decideixi si Sebald ja sembla insípid o no.\nSi et fas subscriptor de Núvol et pots endur un exemplar d’aquest llibre. Reserva el teu exemplar a subscriptors@nuvol.com


Buch segueix ignorant el criteri dels Mossos sobre el tall de la Meridiana - El triangle\nLa policia catalana torna a recomanar que es desplaci la protesta després que l'ANC informés que la vol mantenir\nEls Mossos d'Esquadra ha tornat a recomanar al departament d'Interior de la Generalitat que la protesta independentista que talla cada dia l'avinguda Meridiana de Barcelona canviï de lloc i s'ubiqui a l'esplanada de l'estació de tren de Sant Andreu Arenal, publica El Periódico.\nSegons la mateixa informació, l'ANC ha informat la Generalitat que pretén seguir interrompent el trànsit a la confluència entre la Meridiana i el Passeig de Fabra i Puig vint dies més després del 18 de març, quan s'esgota la darrera comunicació d'aquesta protesta per part de l'entitat que presideix Elisenda Paluzie.\nEl conseller d'Interior, Miquel Buch, ha rebut la proposta dels Mossos, que seria la mateixa que li havien adreçat anteriorment, i l'ha descartat, afegeix també El Periódico. Interior havia mantingut que no existia cap document policial que recomanés una modificació del tall de la Meridiana.\nLa conselleria, en canvi, ha decidit canvis d'emplaçament de manifestacions com la de Jusapol i va atendre una recomanació de la Meridiana per limitar l'abast de la recent concentració convocada per Societat Civil Catalana als túnels de Vallvidrera.\nEls talls de la Meridiana s'han mantingut els darrers dies malgrat que s'ha demanat als ciutadans que extremin les precaucions per evitar la transmissió del coronavirus.\nPrevAda Colau demana als ciutadans que no surtin a sopar per frenar el coronavirus\nLa Generalitat tanca zones comercials, pistes d’esquí, gimnasos i locals d’oci


Per a llogaters | Cardona Habitatge\nQuins beneficis tindràs\ncom a futur llogater?\nLocalització d’habitatge en bones condicions de tots aquells propietaris inscrits a la Xarxa de Mediació pel Lloguer Social.\nTramitació gratuïta, gestió i supervisió del contracte de lloguer.\nGestió i resolució de qualsevol conflicte que es derivi de la relació contractual.\nSol·licitud d’ajuts municipals per al pagament del lloguer d’habitatges inscrits a la Borsa.\nInformació actualitzada sobre la borsa d’habitatges al municipi.\nSubvencions per a llogaters\nSUBVENCIONS EN RÈGIM DE CONCURRÈNCIA COMPETITIVA EN EL MARC DE LES BASES REGULADORES PER AL PAGAMENT DEL LLOGUER EN IMMOBLES DE CARDONA\nSón subvencions que atorga l’Ajuntament a través de la l’Oficina Local d’Habitatge de Cardona, destinades a finançar el lloguer d’immobles que constitueixin l’habitatge habitual.\nS’estableixen tres tipus d’ajuts al lloguer:\n1.- Un ajut del 50% del lloguer amb un màxim de 100 euros mensuals, en el cas d’empadronar-se a Cardona i de signar un contracte de lloguer a qualsevol habitatge del municipi, com a domicili habitual i permanent.\n2.- Un ajut del 50% del lloguer amb un màxim de 100 euros mensuals, per a joves del municipi, fins als 31 anys d’edat, en el cas de signar un contracte de lloguer a qualsevol habitatge del municipi, com a domicili habitual i permanent.\n3.-Un ajut del 50% del lloguer amb un màxim de 150 euros mensuals, en qualsevol dels dos casos anteriors, sempre que el contracte de lloguer sigui d’un habitatge situat al nucli antic de Cardona o de La Coromina.\nEn els tres supòsits s’entén que es tracta de contractes nous o recents.\nEl termini màxim de la prestació atorgada en qualsevol de les modalitats, serà de vuit mesos des de l’aprovació de la subvenció.\nSón subvencions anuals. El termini per presentar-les es de l’1 de gener al 30 de novembre i, es poden presentar a l’Oficina Local d’Habitatge o a través de la seu electrònica de l’Ajuntament.\nSUBVENCIÓ DE LA GENERALITAT PER L’AJUDA DE LLOGUER ALS MAJORS DE 65 ANYS\nLes persones que vulguin presentar la sol·licitud presencialment han de demanar cita prèvia a través del 93 693 03 56 o demanant hora a Serveis Socials de Cardona, al telèfon 93 869 21 47.\nPer a més informació sobre la documentació i els procediments a seguir, premeu a l’enllaç.\nSUBVENCIONS PER AL PAGAMENT DE LLOGUER 2021 GENCAT


Dissabte 20 de gener. Inauguració de Can Met\nLa inauguració de Can Met constarà d'una conferència a càrrec de Joan Surroca, professor d´Història i museòleg, amb el títol "Per la Cultura de Pau".\nHora i lloc: a la 1 del migdia a Can Met.\nDissabte 20 de gener. Assemblea general de socis\nNo cal dir la importància que té la vostra presència a l'assemblea anual de la IAEDEN, ja sabeu que la força i la constància de qualsevol entitat prové de la participació dels seus associats. No hi falteu! Després de l'assemblea hi haurà una xerrada a càrrec d'en Joaquim Guillamet i Leonel Mansó. Hora i lloc: 7 de la tarda a Can Met (sota el local de la IAEDEN). Dissabte 20 de gener. Diaris de bicicleta\nDesprés de l'assemblea general de socis en Joaquim Guillamet i Leonel Mansó ens faran una petita xerrada per presentar el seu projecte de viatjar durant dos anys per sud Amèrica amb bicicleta. La data de sortida per aquesta aventura serà 10 dies després d'aquesta xerrada. Hi haurà pica-pica per tothom! Hora i lloc: 8 del vespre a Can Met (sota el local de la IAEDEN).\nDissabte 27 de gener. Concentració contra la MAT\nEl proper dissabte 27 de gener a les 12h del migdia a la plaça de Sant Jaume de Barcelona concentració contra la MAT: MOLT ALTA TRAÏCIÓ. Durant la concentració es farà una acció-performance i es llegirà un manifest adreçat al nou President de la Generalitat. Convoca: No a la MAT\nDilluns 29 de gener. Debat a Figueres a l'entorn del tren\nEl proper dilluns 29 de gener a 1/4 de 9 del vespre al Cercel Sport de Figueres es farà una xerrada informativa i debat sobre el projecte de variant del tren convencional i sobre el trasllat de l'estació de Figueres. Hi participaran: Ajuntament de Figueres, Ajuntament de Vilafant, Plataforma per la Promoció del Transport Públic i Salvem l'Empordà. El debat estarà moderat pel periodista Josep Puigverd. Organitza: Salvem l'Empordà\nConeix Can Met Galeria d'imatges


Blog - PRESENTACIÓ DE L’INFORME DE CONJUNTURA DE SABADELL I L’ÀMBIT DE LA CONCA DEL RIPOLL I LA RIERA DE CALDES • Cambra Sabadell\nPRESENTACIÓ DE L’INFORME DE CONJUNTURA DE SABADELL I L’ÀMBIT DE LA CONCA DEL RIPOLL I LA RIERA DE CALDES\nPublicat en\tLobby Notícies per cambra Sabadell\nEtiquetes: economia empresa informe conjuntura estudis Sabadell\nL’Ajuntament de Sabadell, Banc Sabadell, Cambra de Comerç de Sabadell, Centre Metal·lúrgic i Gremi de Fabricants de Sabadell, amb la col·laboració del CIESC, han presentat aquest matí a la seu de la Cambra de Sabadell, el 2on Informe de Conjuntura de Sabadell i l’àmbit de la Conca de Ripoll i la Riera de Caldes, corresponent al darrer trimestre de l’any 2017.\nEl President de la Cambra de Comerç de Sabadell, Antoni Mª Brunet, ha obert l’acte, tot destacant que “aquest tipus d’estudis en permeten fer un estret seguiment de les dades econòmiques més significatives del territori i conèixer quina és la seva evolució i les perspectives de futur”.\nXavier Anies, Director de Segment Empreses del Banc Sabadell ha centrat la seva intervenció en parlar de les previsions que es contemplen per aquest any. Segons Anies es preveu “un creixement més equilibrat i sostenible”. En un altre moment de la seva intervenció, el representant del Banc Sabadell ha remarcat que “Espanya, amb un creixement del PIB del 2’8 serà el país de la zona euro amb més bones perspectives”. Per sectors, la demanda domèstica i les exportacions seran les que registrin millors augments.\nL’encarregat de presentar els Indicadors de seguiment i anàlisi sobre la conjuntura econòmica de Sabadell i l’àmbit de la Conca del Riu Ripoll i la Riera de Caldes, ha estat David Moreno, soci consultor d’Activa Prospect. “En el quart trimestre del 2017-ha dit- s’ha registrat una lleugera moderació del creixement econòmic en el nostre territori, que es situa en el 2,6%, inferior al 3,4% registrat a Catalunya.\nSegons aquest informe, entre els sectors amb millor creixement, destaquen la indústria del metall, construcció, immobiliari, serveis i suport a la producció.\nPer la seva part, Josep Milà, Secretari Tècnic del CIESC, ha intervingut per explicar les dades més significatives de l’enquesta de clima empresarial. En base al resultat, Milà ha remarcat que “les perspectives segueixen sent bones de cara al primer trimestre d’aquest any, tot i que s’observa un cert refredament i alentiment”.\nEn relació a la marxa del negoci, la majoria d’empreses enquestades consideren que “l’activitat es mantindrà estable en aquests tres primers mesos de l’any”. Pel que fa referència a les empreses exportadores, es manté la mateixa tònica positiva pels propers mesos, tal i com va succeir en el quart trimestre de l’any passat”.\nFinalment y com a cloenda de la sessió, ha intervingut Eduard Navarro, regidor de Treball i Empresa de l’Ajuntament de Sabadell.\nNavarro ha agraït als autors dels informes i a la resta d’entitats la seva participació en aquesta iniciativa que permet evidenciar el “gran potencial d’aquest territori, en el que viuen 500.000 persones.”\nEl representant de l’Ajuntament s’ha mostrat favorable a enfortir els lligams i la col·laboració entre l’administració i les institucions i entitats econòmiques de la ciutat, ja que, segons ha dit, “aquest tipus d’espais de reflexió i anàlisi ens ajuden a millorar el debat col·lectiu”.


salvemlazonaagricoLHa: Paral•lelismes positius\nSortia a la premsa aquesta setmana a tota plana que el projecte del FC Barcelona a Viladecans, el Barça Park, havia estat informat negativament per la Generalitat de Catalunya sobre el lloc on es pretenia fer.\nUna decisió que aposta per la salvaguarda dels espais naturals i també del conjunt del delta del Llobregat, una zona que cal Trabal i més de la meitat del terme municipal de L’Hospitalet de Llobregat comparteix. Ja es va informar en aquest mateix bloc que la mateixa Generalitat de Catalunya va també informar molt críticament el projecte de l’Ajuntament de L’Hospitalet sobre cal Trabal, del que de moment ‘nunca más se supo’.\nQuan no saps d’una persona en un temps cal pensar que no hagi pres mal i hagi desaparegut del mapa. O per contra que, com si es tractés d’algun grup de rock dels anys 1970s, esperi el moment oportú per a ressorgir. Normalment però amb un projecte que tampoc no fa el pes...\nL’experiència del macro-projecte del Barça Park ubicat sobre terrenys deltaics com els de la marina de L’Hospitalet ha de servir d’exemple. No és dir ‘no a tot’. És dir ‘aquí no’. I s’ha de saber dir ‘aquí no’ perquè habitualment hi ha alternatives que no són lesives pel patrimoni natural, històric i cultural d’un poble. Cal Trabal també és delta del Llobregat i molts dels arguments emprats per desestimar el projecte de Viladecans també són plenament vàlids i vigents a la riba nord del Llobregat. De fet ambdues zones tenen moltes més coses en comú del que sembla. L’informe de Cal Trabal de la Generalitat de Catalunya també va ser contundent. Òbviament tots aquests esdeveniments van sumant fets provats en qualsevol eventual procés penal. I donen la raó als que fa temps que venim lluitant pel que creiem és quelcom emparat per la Llei. I la lògica.\nAra que s’acosta un nou curs polític fora un bon moment per apostar per una ciutat més sostenible i més propera als ciutadans i deixar-se de projectes refets, refregits, apedaçats o fins i tot innovadors però que xoquin frontalment amb la realitat diària de la nostra ciutat.\nPer si les mosques i els mosquits estarem al cas i no baixarem la guàrdia. Recordem la dita cinematogràfica. Mai segones parts foren bones. Ara els vents bufen a favor de la conservació del delta del Llobregat. Canviem de pel·lícula.\nPublicado por Plataforma Salvem la Zona Agricolha en 11:35 a. m.\nEtiquetas: Cal Trabal, delta del Llobregat, FC Barcelona


El Senat constitueix, a proposta socialista, la Ponència d’Estudi sobre la insularitat i designa com a ponent el senador per Mallorca Cosme Bonet – psibpsoe\nEl Senat constitueix, a proposta socialista, la Ponència d’Estudi sobre la insularitat i designa com a ponent el senador per Mallorca Cosme Bonet\nL’objectiu de la ponència és doble: analitzar els efectes de la insularitat per elaborar un document amb conclusions que es remeti a les institucions i posar el fet insular en l’agenda política de l’Estat\nEl Senat ha constituït, a proposta del Grup Socialista, la Ponència d’Estudi sobre la Insularitat i els Territoris Extrapeninsulars, que es durà a terme en el si de la Comissió de Despoblació i Repte Demogràfic, i per a la qual ja s’han començat a designar els ponents que en formaran part.\nEl senador per Mallorca, Cosme Bonet, serà un dels dos ponents socialistes que hi participaran, mentre que en la pròxima reunió de la comissió es designaran les entitats i experts dels quatre territoris afectats -Illes Balears, Canàries, Ceuta i Melilla- que també es convocaran per participar-hi com a ponents perquè expressin la seva opinió sobre com afecta la insularitat en els respectius territoris.\n“La voluntat dels Socialistes de les Illes Balears és que una àmplia representació de la societat civil balear pugui participar de la ponència, dins de les limitacions que marca l’actual situació de crisi sanitària”, ha apuntat Bonet.\nPer al senador socialista, aquesta ponència “és una oportunitat per analitzar conjuntament quines són les dificultats que comporta la insularitat per als ciutadans de les illes i de Ceuta i Melilla”, alhora que permetrà elaborar un document de conclusions que es remetrà a les diferents institucions.\nRespecte d’això, Bonet ha posat de relleu la importància de poder dur a terme una ponència d’aquestes característiques en el marc de la cambra alta, atès que possibilitat “poder el fet insular en l’agenda política de l’Estat”.\nAnterior\tMANIFEST DIA INTERNACIONAL DE LES PERSONES AMB DISCAPACITAT - 3 DE DESEMBRE DE 2020\nPròxim\tEl PSIB-PSOE valora positivament l’alt grau de compliment del Pacte de Reactivació, el qual “es veurà reflectit als pressuposts per al 2021”


Materials acadèmics 39 registres trobats 30 - 39 anar al registre: La cerca s'ha fet en 0.03 segons.\n3 p, 37.0 KB Antropologia de l'Educació  / Massot, Margarida ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n1 p, 14.8 KB Antropologia de l'Educació  / Mèlich i Sangrà, Joan Carles (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Pedagogia Sistemàtica i Social) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n4 p, 19.4 KB Antropologia de l'Educació  / Mèlich i Sangrà, Joan Carles (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Pedagogia Sistemàtica i Social) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació


Miguel Bosé es farta del coronavirus: "És la gran mentida dels governs"\nMiguel Bosé es farta del coronavirus: “És la gran mentida dels governs”\nEl cantant inclou al govern d'Espanya en la seua teoria de la conspiració.\nEl cantant Miguel Bosé ha incendiat les xarxes socials este divendres amb un polèmic tuit en el qual acusa els governs, i nomena explícitament al d’Espanya, de mentir amb les mesures de restricció del coronavirus.\nEl comentari l’ha fet sobre altre tuit en el qual es mostra un vídeo de la ciutat de Ginebra, a Suïssa, en el qual en menys de dos minuts s’observa que els ciutadans actuen amb total normalitat en un dia assolellat, gaudint de passejos i terrasses sense cap mena de distància social ni mesures de seguretat com a màscares.\nLa veu de la persona que grava el vídeo va descrivint el que capta l’objectiu de la càmera. Assegura que és el dia 1 de juny i insisteix diverses vegades que Ginebra és la seu de l’Organització Mundial de la Salut (OMS) que va declarar la pandèmia i està sent especialment prudent en les seues recomanacions de desconfinament als països. Bosé escriu en lletres majúscules: “Suïssa, com els països nòrdics d’Europa, saben des del principi de la gran mentida dels governs, el d’Espanya inclòs”.


Postgrau en Disseny i l'Art del Jardí - UAB Barcelona\nUniversitat Autònoma de Barcelona > Estudiar > Màsters i Postgraus > Màsters i postgraus propis > Història, Filosofia i Art > Postgrau en Disseny i l'Art del Jardí\nPostgrau en Disseny i l'Art del Jardí\nEl postgrau en Disseny i l'Art del Jardí neix de la necessitat i voluntat de formar professionals en disseny de jardins. El curs vol donar un gran valor al disseny creatiu i a la seva expressivitat formal, vol incidir en formar un perfil professional específic de directors/es de jardins que abasti tots els àmbits d'actuació necessaris per un bon disseny i desenvolupament de jardins, patis, terrasses, etc., atenent en grau mesura, la perspectiva artística, tècnica i fins i tot científica en aquests dissenys i creacions.\nAdreçat a dissenyadors/es d’interiors que desitgin completar la seva formació com a dissenyadors/es de jardins per a oferir un servei integral als seus clients, així com per arquitectes/as, arquitectes/as tècnics i artistes/as (graduats en Belles Arts, història i Història de l'Art), enginyers tècnics agrícoles\nEls jardins són la domesticació del paisatge, un recull d'elements de la natura endreçats i mostrats com a obra d’art. Aquest curs pretén dotar a l'alumne de les eines per a crear i dirigir bons projectes d’enjardinament, entesos aquests tant com espais exteriors o interiors, ja siguin públics o privats, on els elements principals siguin matèria viva, amb la clara voluntat de crear ambients a la recerca de la bellesa i el benestar. El desenvolupament del curs, ampliarà les bases i fonaments del disseny d'interiors per adaptar-les a aquests espais sensibles i vius, aprenent a diagnosticar i a adoptar les solucions tècniques més adequades sota paràmetres de creativitat i bellesa, tenint en compte els requeriments i limitacions del medi ambient, i essent professionals en els diversos nivells que la disciplina requereix.\nÉs requisit imprescindible estar en possessió, en el moment de la matrícula, d'un títol universitari de grau o equiparable (títol universitari de grau EEES de mínim 180 crèdits ECTS; un títol de llicenciatura, diplomatura o enginyeria previ a la implantació del EEES de mínim 3 cursos acadèmics). Els coordinadors de postgrau poden admetre a estudiants sense títol universitari, que per causa justificada siguin considerats aptes per seguir amb normalitat el curs. En cas de superar-lo, podran optar a un certificat signat per la rectora de la UAB.\nRequeriments idioma: És necessari conèixer com a mínim un dels dos idiomes en els que s'imparteix la docència (castellà i catallà).\nEs podran inscriure totes aquelles persones interessades en la jardineria i el disseny de jardins ja sigui des de la vessant professional com la d'interès particular, i que compleixin amb els requisits d'accés. És recomanable comptar coneixement d'eines i habilitats per la representació (digital i/o analògica).\n- Col.laborar en grups multidisciplinaris com a especialista en disseny de jardí o de la distribució de la matèria vegetal en l'espai public o privat.\n- Completar la feina feta en un interior com a interiorista, amb l'arranjament de l'espai exterior.\n- Arranjament d'espai d'esbarjo en hotels (terrats, terrasses) o en edificis comercials.\n- Arranjament dels espais al voltant d'edificis d'oficines o de fabriques en zones industrials, per donar valor afegit a la marca a partir del seu aspecte exterior.\n- Atendre encàrrecs particulars per l'arranjament de l'exterior d'un habitatge, tant si es tracta d'una terrassa en un bloc de pisos com si es tracta d'un exterior d'habitatge unifamiliar aïllat o entre mitgeres.\n- Assessorar la recuperació o restauració de les plantacions en espais verds malmesos o degradats.\n- Més enllà de la implementació d'un projecte, l'arquitecte paisatgista també pot intervenir en l'àmbit de la consultoria, estudis, ensenyament i investigació.\n- Col.laboració en equips multidisciplinar en projectes d'espai públic.\n- Especialista en guiatge cultural de jardins\nCodi de l'estudi: 4310/1\nDates: del 16/11/2020 al 31/05/2021\nDiploma de Postgrau Disseny i l'Art del Jardí


Articles amb l'etiqueta lozano - Torelló\nDimecres, 1.6.2016 17:45h\nERC-JpT demana per la pudor de l'aigua i per l'apagada de llum al centre\nEl grup municipal d'ERC-JpT es va preocupar en el darrer Ple de maig per l'episodi de pudor a l'aigua a algunes zones de Torelló i pel tall d'electricitat al més passat al centre de Torelló que va durar fins a 7 hores. Xevi Lozano va ser qui va demanar pel tema de l'aigua, deixant clar que coneixien que el motiu era per una microalga (Geosmina) que apareix al riu quan està net i en èpoques com la primavera. La intervenció del regidor van anar encaminada a la previsió del que va succeïr, "el mateix que va passar a Orís quan va subministrar aigua de la potabilitzadora i prou", va recordar Lozano. En canvi a Masies de Voltregà no han tingut aquest problema perquè van barrejar d'un bon inici l'aigua de pou i el de la potabilitzadora. És per això que Xevi Lozano va demanar que s'hauria d'haver previst aquesta situació al decidir donar aigua només de la potabilitzadora i haver avisat que això passaria, i al no haver fet ni barrejat d'un inici l'aigua de pou i de la planta potabilitzadora ni haver avisat abans del que passaria, s'hauria hagut d'informar a la població un cop van sorgir les primeres queixes i demandes d'informació. L'alcalde va dir que s'havia informat per Twitter, per la web i per comunicat de premsa "què més podíem haver fet?", es va preguntar. Xevi Lozano li va respondre que una bustiada als veïns afectats. Per la seva banda, Jordi Casals va demanar sobre quines gestions havia fet l'ajuntament amb Endes arran de l'apagada al centre de Torelló. L'alcalde va manifestar que Endesa tenia un problema de no transperència i que se li reclamava un número real d'atenció als ajuntaments. Casals va dir que hauria calgut informar al llarg de ltall de llum des de l'ajuntament a la ciutadania, ni que fos per xarxes socials, tal com s'havia fet en el passat mandat en episodis com les inundacions i apagades de llum, i que a més de denucniar l'opacitat d'Endesa, "s'hauria d'informar als veíns, comerços i empreses de quin tipus d'accions poden emprendre vers Endesa pel perjudici de tantes hores sense llum".\nDimecres, 1.6.2016 17:15h\nXevi Lozano mostra preocupació pel futur del Carnaval de Torelló\nEl regidor d'ERC-JpT, Xevi Lozano, va mostrar en el darrer Ple la preocupació del seu grup pel futur del Carnaval. "Ja estem a les portes de l'estiu i encara no tenim novetats sobre com s'encararà la propera edició del Carnval", va dir el regidor, recordant que només s'havia fet una reunió sobre Carnaval amb tots els grups i que no hi havia hagut cap tipus de retorn. L'alcalde va admetre que no han trobat encara a ningú que vulgui assumir el lideratge del Carnaval i que si hi haguessin novetats ja informaria a la resta de grups. Lozano va reiterar l'oferta de mà estesa per treballar conjuntament pel futur del Carnaval, tal com el grup municipal d'ERC-JpT ha reiterat en diverses ocasions, "una col.laboració que també pot servir per buscar algú que vulgui liderar el Carnaval", va emfatitzar el republicà.


Els helicòpters de la Generalitat han realitzat 229 serveis d'emergències sanitàries i rescats enguany\n29 de agost de 2016 (15:22 CET)\nEls helicòpters de coordinació i emergències de la Generalitat han realitzat 229 serveis entre gener i el 22 d'agost d'enguany, segons ha informat el director general de l'Agència Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències José María Ángel.\nD'aquesta xifra, 143 corresponen a trasllats sanitaris urgents, duts a terme pels helicòpters medicalitzats C-9 i A-9 amb base a Castelló i Alacant, l'activitat de la qual cobreix tot el territori de la Comunitat Valenciana. A més d'aquests dos helicòpters, el de coordinació V-1, pot realitzar també trasllats sanitaris quan és necessari gràcies a la seua versatilitat d'aquesta aeronau. D'aquesta forma, l'helicòpter C-9 ha efectuat fins al 31 de juliol 115 trasllats sanitaris urgents, d'ells 57 són trasllats primaris i 58 secundaris. L'A-9, per la seua banda, ha dut a terme 22 vols d'aquest tipus, dels quals 12 corresponen a trasllats primaris i 10 secundaris. La xifra de 143 es completa amb els 6 efectuats per l'helicòpter V-1, tots ells secundaris.\nEls trasllats sanitaris primaris són aquells en els quals l'equip mèdic associat a l'helicòpter intervé per primera vegada, mentre que els trasllats secundaris són aquells que mouen pacients entre un hospital i un altre. "És a dir, quan des d'un hospital es precisa traslladar a un malalt a un altre centre sanitari per a rebre un tractament específic, realitzar determinades proves o ser ingressat en una unitat especial d'un altre hospital. D'aquesta manera, es garanteix que en unes situacions d'emergència vital els pacients puguen ser tractats de la manera més ràpida possible", segons ha explicat el director general de l'Agència Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències, José María Ángel.\n"Els helicòpters medicalitzats van tripulats pel pilot i personal d'emergència a més de l'equip mèdic de la Conselleria de Sanitat, la qual cosa els converteix en autèntiques ambulàncies en l'aire, capaços d'evitar un trasllat per carretera i el temps vital que est comporta", ha afegit Ángel.\nQuant als grups de rescat dels consorcis de bombers de les tres províncies valencianes han realitzat 86 serveis entre rescats i cerca de persones desaparegudes a la Comunitat Valenciana. La major part de l'activitat s'ha desenvolupat en la província d'Alacant, on es comptabilitzen 65 rescats, 14 a València i 7 a Castelló. Del total de serveis 72 han sigut rescats i 14 cerca de persones desorientades o perdudes.\nSegons les dades que gestiona l'Agència Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències, la major part d'aquests rescats s'ha efectuat a senderistes extraviats en zones de difícil accés o amb fractures en extremitats inferiors, ciclistes, persones que practicaven altres activitats amb cert risc com a parapent, barranquisme o espeleologia.\nEl director de l'Agència de Seguretat i Resposta a les Emergències, José María Ángel, ha afirmat que "resulta importantíssima la labor que realitzen els grups de rescat especialitzats, sobretot els caps de setmana i vacances, que és quan més casos d'aquest tipus es donen", i ha afegit que "abans d'eixir a realitzar una activitat de risc cal estar segur que un es troba en condicions físiques òptimes, que la climatologia és l'adequada i que a més coneix el terreny i els camins de retorn. En cas que sorgisquen complicacions és també molt important comptar amb un mòbil amb bateria per a posar-se en contacte amb els serveis d'emergència cridant al 112" .\nL'helicòpter del grup de rescat del Consorci Provincial d'Alacant és un BELL 412 bimotor, una màquina multifuncional destinada per a les cerques i rescats, extinció d'incendis i transport de material, amb capacitat per a transportar fins a 15 persones. La tripulació està formada pel pilot, dos rescatadors, un metge o infermer i el mecànic gruista. Quant a l'helicòpter de Coordinació i Emergències de la Generalitat V-1, es tracta d'un Augusta A109 tripulat per un pilot, dos rescatadors, equipe SAMU (metge, infermer) i mecànic gruista. Té capacitat de transport de fins a 7 persones i una càrrega màxima de 1.290 quilos.


Som de l'EGAN: Cova de les Rondes (La Llacuna)\nCova de les Rondes (La Llacuna)\nLa primera sortida de l’any d’espeleologia ha estat la mítica integral de les Rondes. Hi hem anat: el Karre, el Toni, l’Estrellla, el Mario, l’Àngel, el Pol, el David i la Judit. El Karre ha de revisar un tros del recorregut per portar-hi la seva filla i els seus companys de classe i, aprofitant l’avinentesa, els altres ens hi hem apuntat per tornar a fer espele després de les festes, malgrat el fred que fa aquest començament d’any.\nA 2/4 de 9 del matí el termòmetre del cotxe marca -1,5ºC al Canaletes i, de camí a la Llacuna, baixa fins a -3ºC. Tot i la gelada, el Pol ens espera a la boca havent-hi arrribat en bici des de Capellades, i tan fresc (mai millor dit).\nDe la integral de les Rondes, poca cosa a dir, ja que tothom la coneix. Atlètica, divertida i, aquesta vegada, amb forces rat-penats penjats a les parets hivernant.\nI un cop acabat el recorregut, cava, polvorons, neules i catànies per celebrar la primera sortida de l’any. Però el millor de la jornada ha estat, sens dubte, tornar a veure l’Estrella en plena forma.\nPer tots els qui llegiu el blog, molt bon any 2017 ple de coves, avencs, barrancs, muntanyes, cims...\nCOVA DE LA GÁNDARA (Cantabria)\nResum d'obertures de barrancs 2016


Andrea Peris - Nou Talent del Photogenic Festival 2017\n“La perspectiva oculta de Barcelona” neix de la barreja de la passió per la meva ciutat, l’arquitectura i la fotografia. Això em porta a crear un projecte molt especial per mi, on l’objectiu és donar a conèixer Barcelona des d’un punt de vista totalment diferent del que estem acostumats.\nVivim constantment en una rutina, passem cada dia pels mateixos racons de la ciutat i hem vist milers de vegades els edificis més significatius de Barcelona, però… perquè no imaginar cada dia una ciutat diferent?\nEn aquest projecte he capturat diferents imatges d’alguns dels elements arquitectònics de Barcelona, alguns més reconeguts que d’altres, però estic segura que tots hi hem passat per davant d’ells en més d’una ocasió. Amb aquestes imatges vull anar més enllà de la visió que tenim diàriament de la ciutat, que cada dia hi trobem alguna cosa especial en aquesta.\nRealment coneixes Barcelona? Ets capaç de saber on s’ha pres cada fotografia? Gira-la, vertical, horitzontal, dreta, esquerra, imaginat que pot haver-hi més enllà…


Cau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona | ACN | girona | Societat | El Punt Avui\nCau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona Cau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona Cau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona Cau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona + Cau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona E-mail\ngirona - 1 novembre 2015 16.52 h\nCau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona\nEls hotels de la ciutat han pogut penjar el cartell de complet dissabte passat i aquest cap de setmana\nDiversos infants gaudint d'una atracció aquest diumenge 1 de novembre del 2015 a les Fires de Sant Narcís de Girona ACN.\nCau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona Cau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona Cau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona Cau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona Cau un 10% la recaptació dels firaires durant les Fires de Sant Narcís de Girona E-mail\n“Anem baixant i no ens estabilitzem”. Així ha descrit la situació que viuen el president de l'Associació de Firaires de les comarques gironines, Joan Bagó. L'any passat, els firaires de les Fires de Sant Narcís ja van notar una caiguda del 20% de la recaptació i aquest any calculen que acabaran de tancar les festes aquest diumenge amb un 8 o un 10% menys de facturació que l'any passat. “Els firaires es queixen que Girona ja no és el que era, estan angoixats”, assegura. Unes xifres que contrasten amb els bons resultats que han obtingut els hotels de la ciutat que tant el dissabte passat com aquest cap de setmana han pogut penjar el cartell de complet i estan notant una recuperació del turisme francès.\nTot i que les fires van arrencar el cap de setmana passat amb força i un lleuger augment dels visitants, la caixa no ho ha notat. Una situació similar a la que va succeir l'any passat quan els firaires de Sant Narcís van donar a conèixer que havien notat una davallada de la facturació del 30% respecte l'any anterior. Una xifra que no va agradar a l'Ajuntament de Girona i que, posteriorment, van matisar situant-la al voltant del 20%. Ara, el president de l'associació, Joan Bagó, ha avançat que tancaran aquest diumenge – després de deu dies de Fires i Festes de Sant Narcís- amb un 8 o un 10% menys de facturació que l'any passat.\n“Continuem notant la crisi econòmica i la gran majoria dels firaires ha notat una baixada”, ha explicat. Segons comenta el president, els veïns i visitants acostumen a passejar però tenen molt present la butxaca. “Les famílies es parteixen els abonaments, vénen amb pressupostos tancats i veiem que no acabem d'arrancar”, assenyala. Una situació que preocupa i angoixa als firaires. “Es queixen que Girona ja no és el que era; sabem que no tornarem a l'època de vaques grasses però el problema és que anem tirant cap avall, no ens estabilitzem”, ha lamentat. Una situació que es suma a l'oposició de bona part dels firaires de realitzar el conegut 'Dia del nen', quan totes les atraccions estan a un euro, ja que asseguren que hi perden diners.\nTot i això, el president assenyala que la disminució de recaptació es tracta d'una tònica que porten notant en altres fires d'arreu de Catalunya i l'estat espanyol. En aquest sentit, enguany, quatre atraccions no han acabat ocupant el lloc que se'ls havia adjudicat a la Devesa davant la impossibilitat de cobrir les despeses i el preu que es demanava.\nEn aquesta línia, Bagó subratlla que, per sort, la meteorologia els ha acompanyat des del passat 23 d'octubre, quan van arrencar les Fires de Sant Narcís i tant els dos caps de setmana com els dies festius o el dimarts 27 d'octubre a la tarda han notat una gran afluència de visitants. Des de l'inici de les fires, només ha plogut un sol dia, el dilluns 26 d'octubre. Per tot això, els firaires tenen previst reunir-se properament amb l'Ajuntament de Girona per veure si es poden reduir les taxes que han d'abonar per ocupar la Devesa – que es mouen entre els 1.000 o més de 4.000 euros segons l'atracció- o estudiar altres opcions conjuntes per millorar la seva situació.\nPel que fa a la polèmica inicial arran de les possibles contractacions irregulars per muntar les atraccions gironines, el president dels firaires ha explicat que els inspectors de Treball els han visitat diversos dies. Segons sembla, van detectar algunes irregularitats i van enxampar alguna persona – principalment venedors de globus- que venien sense disposar del permís necessari.\nD'altra banda, és possible que l'Ajuntament de Girona acabi penalitzant a les atraccions que el passat dimarts 27 d'octubre, durant la jornada del Dia del nen, van fer pagar un euro amb cinquanta cèntims o fins i tot dos euros per gaudir de l'atracció.\nEls hotels gironins, plens\nEn definitiva, unes dades negatives que contrasten amb les xifres que ha facilitat l'Associació d'Hostaleria Girona i Radial. Segons ha comentat el seu president, Josep Carreras, els hotels de la ciutat van penjar el cartell de complet el dissabte del primer cap de setmana de fires i han tornat a arribar al 100% de la seva capacitat durant aquest divendres i dissabte de festa major.


La Cotorra de la Vall: Emili Enguix, regidor d'Agricultura, expresa el malestar de Tavernes i demana un periode transitori de 3 anys per a les cremes agrícoles\nEmili Enguix, regidor d'Agricultura, expresa el malestar de Tavernes i demana un periode transitori de 3 anys per a les cremes agrícoles\nEl regidor d'Agricultura, Emili Enguix, de Compromís s'ha posat en contacte amb el departament de Prevenció d'Incendis de la Conselleria d'Agricultura per donar-los a conéixer el malestar del sector agrícola de Tavernes i per expressar la queixa davant la nova llei 7/2022 del govern de Madrid sobre residus i sol contaminants per a una economia circular.\nEl regidor Emili Enguix ha fet pales els perjudicis que per als agricultors suposa una mesura que va en contra del treball i agricultura tradicional dels nostre poble i del poble valencià en general i ha recordat que només es cremem els residus procedent del creixement dels arbres i llenya que impedeix la producció de fruits.\nSegons el regidor Emili Enguix, el departament de Prevenció d'Incendis li ha indicat que la norma deriva de la llei estatal, del govern de Madrid, al qual ja li han fet arribar el rebuig de l'agricultura valenciana a la nova llei. També han confirmat la demanda al Ministeri corresponent de no posar en vigor una llei d'aquestes característiques sense primer aplicar el seu període de transició, també contemplat en la llei.\nPla de Cremes de Tavernes\nEl regidor valler ha coincidit a demanar, com ha fet Conselleria d'Agricultura, que el govern de Madrid done el vistiplau pràctic a la disposició transitària quarta, on ve a dir que les poblacions - cas de Tavernes- que disposen d'un Pla de Cremes puguen seguir cremant sense problemes fins a un període de 3 anys, abans d'aplicar la llei.\nEmili Enguix ha confirmat que l'Ajuntament està a l'espera de la possible nota de la Conselleria per ampliar i donar més informació al sector.


Nacions Unides vacunarà a sis milions de nens afganesos contra la poliomielitis | Consumer\nNacions Unides vacunarà a sis milions de nens afganesos contra la poliomielitis\nData de publicació: Dimarts, 16 de Abril de 2002\nL’Organització per a les Nacions Unides (ONU) ha començat avui una campanya de tres dies a Afganistan per vacunar contra la poliomielitis a uns sis milions de nens menors de cinc anys. Més de 60.000 voluntaris ja han començat amb el programa de vacunació casa per casa a Kabul i en el camp, on viu la majoria dels afganesos, segons van informar funcionaris de l’ONU.\nAfganistan té una de les majors taxes de mortalitat infantil a causa de la falta d’assistència mèdica i aigua potable. D’acord amb dades de l’Organització Mundial de la Salut (OMS), aquest país ha tingut 360 casos de polio confirmats des de 1997. Això li situa entre un dels 10 països del món que pateixen la malaltia de forma endèmica, juntament amb el seu veí Pakistan.\nL’ONU va dur a terme en 1994 un intent previ per vacunar als nens afganesos contra la polio que va resultar inútil a causa de la guerra civil. Ara, el país es troba en relativa calma malgrat els enfrontaments ocasionals entre els homes de la guerra i les tropes afganeses bandereres per EUA\n“Si les següents campanyes de vacunació poden practicar-se sense obstacles, l’objectiu de parar la propagació del virus de la polio s’aconseguirà per a finals d’aquest any”, va dir l’OMS en un comunicat.\nNacions Unides està duent a terme un important esforç per erradicar la polio, una malaltia vírica infecciosa que paralitza els músculs d’els qui la pateixen, la majoria nens menors de tres anys d’edat. Encara que no hi ha un tractament per guarir la polio, ha estat àmpliament erradicada als països industrialitzats des de la introducció de vacunes en els anys 50.\ncampanya polio-ca vacunació


APRENDRE PER MEMORITZACIÓ, CLAU EN EL FRACÀS EDUCATIU ESPANYOL ~ AMPA ESCOLA EL VINYET\nAPRENDRE PER MEMORITZACIÓ, CLAU EN EL FRACÀS EDUCATIU ESPANYOL\n9.2.14 Informe PISA, Premsa, Reflexió Educativa 1 comentari\nArticle de SARA CARREIRA\nEl director de PISA critica l'immobilisme del sistema, i el ministre Wert carrega sobre els docents la responsabilitat de canviar la didàctica.\nEl director de l'informe PISA va explicar que Espanya no millora en el rendiment acadèmic perquè es continua ensenyant com fa dècades, mitjançant la memorització de fórmules i frases; perquè no s'aposta clarament per la capacitat de cada alumne per a aprendre, atenent a la seva particularitat; i perquè ni es valora ni es coneix el treball dels professors, a qui no se'ls dóna la llibertat per a ensenyar.\nAndreas Schleicher, que va participar a la Setmana de l'Educació de la Fundació Santillana, va criticar també la desigualtat d'un sistema en el que gairebé no hi ha movilitat social, qui neix pobre té moltes possibilitats de quedar-se així.\nEl ministre José Ignacio Wert, present a la xerrada, va respondre fent cas omís a les crítiques que li afectaven. Wert va carregar sobre el professorat la necessitat de millorar la didàctica dels temaris; va considerar que la equitat podria solucionar-se amb el transvàs d'alumnes a la FP, "que té gran empleabilitat"; i va dir que les revàlides no eren un mitjà per a filtrar alumnes amb dificultats, sinó un estímul per a que aquests millorin.\nPel que fa a l'anàlisis d'Andreas Schleicher, aquest va donar moltes claus del que passa a Espanya respecte altres països de la OCDE. Per exemple, va dir que dels 60 països analitzats, 40 havien millorat els últims anys, mentre que Espanya es mantenia sense avançar, "no hi ha dinamisme". Va explicar que si fos pels diners destinats a educació, Espanya hauria de tenir els nivells de Corea, que està en un lloc alt de la llista; que les aules tenen millors ràtios que a Singapur o Finlàndia, al capdamunt de PISA; que els nens passen prou hores a classe i que el salari del professorat es bastant acceptable.\nPer a Schleicher, els espanyols van malament a PISA perquè aquestes proves no es basen en allò que es sap -«Google ho sap tot», va dir gràficament- sinó en «què es pot fer amb allò que es sap». I en això Espanya falla estrepitosament: no s'interioritzen els conceptes, les idees subjacents en els problemes, sinó que s'estudien fórmules i es van repetint; els nens no tenen confiança i atribueixen als altres o a la sort els seus errors, mentre que un estudiant asiàtic respon de manera diferent («sé que si treballo dur, els meus professors m'ajudaran a obtenir l'èxit»); la classe socioeconòmica decideix més que la capacitat de l'alumne; i els pares, encara que es preocupen a l'hora de triar escola, ho fan preocupats «pel renom, però no pel rendiment, pels resultats reals».\nEva Casals 9 de febrer de 2014 a les 23:35\nQuin gustasso aquest article!


Aragonès crida a formar Govern "ja" i emplaça JxCat a "fer honor a la seva paraula" - EbreDigital.cat\nEl vicepresident amb funcions de president, Pere Aragonès, ha cridat a formar Govern “ja” i a evitar unes noves eleccions. Durant la seva compareixença al ple d’aquest dijous a la tarda per informar de la situació econòmica i social provocada pel coronavirus, el també candidat d’ERC a la presidència de la Generalitat ha emplaçat -indirectament- JxCat a “fer honor a la seva paraula i complir-la“. Aragonès s’ha referit així a les paraules del secretari general de Junts, Jordi Sànchez, d’investir el candidat d’ERC, encara que no es tanqués un acord per governar en coalició. També ha avisat que una nova cita electoral posaria “en risc” la majoria independentista, i que suposaria el “fracàs” dels 135 diputats i diputades.\nAragonès també ha avisat de la “desafecció” que hi ha a la societat provocada per la situació política i la crisi derivada de la pandèmia. Així, ha advertit que una repetició electoral allargaria encara més la interinitiat de l’executiu, i que “posaria en risc” la majoria independentista de les eleccions del 14-F. En la seva intervenció en la compareixença, i sense mencionar directament a Junts, Aragonès ha reclamat que es faci “honor a la paraula” per “evitar la repetició electoral“.\nEn clau de calendari de vacunació, el vicepresident ha demanat espaiar la segona dosi per tenir tothom de més de 30 anys vacunat abans del 15 de juliol.


Diana Morant es reunix amb Ximo Puig, Ana Barceló i alcaldes per a tractar el pla de vacunació massiva | Socialistes / Socialistas de Gandia. PSPV-PSOE\nDiana Morant es reunix amb Ximo Puig, Ana Barceló i alcaldes per a tractar el pla de vacunació massiva\nHomeDestacatsDiana Morant es reunix amb Ximo Puig, Ana Barceló i alcaldes per a tractar el pla de vacunació massiva\nL’alcaldessa de Gandia, Diana Morant, ha participat este matí en la reunió de treball per videoconferència que el president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, ha mantingut amb els 16 alcaldes i alcaldesses dels municipis de més de 50.000 habitants de la Comunitat Valenciana i el president de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies. També hi han assistit la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, Ana Barceló, i el secretari autonòmic de Promoció Institucional i Cohesió Territorial, el gandià Alfred Boix.\nEn la trobada, Ximo Puig ha agraït l’esforç realitzat per estes poblacions durant els últims caps de setmana en el seguiment de les mesures addicionals de restricció de la mobilitat. “Este esforç ha salvat moltes vides, i ha alleugerit la pressió hospitalària de manera decisiva”, ha afegit.\nA més, el president de la Generalitat i la consellera de Sanitat han traslladat als alcaldes i alcaldesses el pla de vacunació massiva dissenyat pel Consell, en el qual es definix el procés d’immunització. El pla de vacunació s’ha elaborat a partir d’un escenari que preveu administrar a partir d’abril 400.000 dosis setmanals, una xifra que finalment s’ajustarà als subministraments definitius. Es vacunarà en 161 municipis.\nL’alcaldessa de Gandia ha agraït la celebració de la reunió i s’ha posat, una vegada més, “a disposició de la Generalitat Valenciana per a coordinar-se en tot allò que siga necessari i avançar quan més prompte millor en l’esperat procés de vacunació massiva”. Tot i que les dades de la pandèmia han millorat, Morant ha recordat que no cal relaxar-se, cal actuar amb responsabilitat i continuar extremant les mesures de seguretat i precaució establertes per les autoritats sanitàries contra la covid-19.