Correa assegura que Rajoy aprovava les despeses de les campanyes electorals del PP - Diari de Girona\nCorrea assegura que Rajoy aprovava les despeses de les campanyes electorals del PP\nEl cap de la trama Gürtel assenyala davant una comissió del Congrés que «és possible» que els mecanismes de finançament irregular del partit continuessin després que el PP va tallar qualsevol tipus de relació amb la xarxa corrupta l'any 2004\nFrancisco Correa (a la dreta), en una foto d´arxiu amb Pablo Crespo. europa press\nEl considerat cap de la trama Gürtel, Francisco Correa, va explicar davant la comissió del Congrés que investiga el presumpte finançament il·legal del PP, que creu que l'actual líder del partit i president del Govern, Mariano Rajoy, era qui aprovava les despeses de les campanyes electorals quan era secretari general i que «és possible» que els mecanismes de finançament irregular del partit, que ell mateix ha reconegut davant la Justícia, continuessin després de 2004, quan el PP va tallar la relació amb el seu entramat empresarial.\nCorrea, que va comparèixer mitjançant videoconferència des de la presó de Valdemoro, on compleix condemna per «arreglar» contractes per als expositors de Fitur de la Comunitat Valenciana, va avisar a l'inici de la seva intervenció que, seguint el consell del seu advocat i malgrat que volia col·laborar amb la comissió, no respondria a les preguntes que, des del seu punt de vista, afectessin temes que podrien perjudicar el seu dret a la defensa als tribunals.\nNo obstant això, després d'un primer interrogatori més tens amb el portaveu socialista, Artemi Rallo, després va rebaixar el to i va acceptar respondre moltes de les qüestions que li van plantejar els diferents diputats. Va ser després de preguntes del representant de Units Podem, Txema Guijarro, quan va admetre la possibilitat que els mecanismes de finançament il·legal del partit que ell ha reconegut en seu judicial en relació amb el PP valencià continuessin en la formació després que, després de l'arribada de Rajoy a la presidència del partit, Gènova tallés la seva col·laboració amb les seves empreses.\n«És possible que seguissin després», va assenyalar Correa, que va especificar que, tot i que abans havien treballat també per al PP a altres comunitats –Madrid, Castella i Lleó, Galícia, Catalunya o Andalusia–, després d'aquella ruptura amb la direcció estatal ja només van fer negocis amb la formació a València.\nCorrea va assenyalar que no podia dir si a la seu estatal del partit s'operava exactament igual que a la Comunitat Valenciana i, preguntat si, des del seu punt de vista, el secretari general del partit era qui aprovava en últim terme les despeses del PP en general i de les campanyes electorals en particular, Correa va respondre: «Crec que sí».\nRajoy va ser secretari general entre setembre de 2003 i octubre de 2004, però Correa va deixar clar que, tot i que alguna vegada va poder veure'l per Gènova, mai ha tingut una «relació d'amistat» amb el cap de l'Executiu. A més, malgrat que va admetre que l'habitual era que ells tractessin amb el director de campanya, quan se li va preguntar si ho van fer amb Rajoy en les que ell va dirigir, ho va negar.\nRelació amb Sepúlveda\nLa seva relació, va insistir, era amb el secretari de campanya, Jesús Sepúlveda –llavors marit de l'exministra Ana Mato–, amb qui va tenir una «activitat professional molt estreta». Així, va admetre que li va regalar un Jaguar –i que ell a canvi li va donar un altre vehicle–, però abans que fos alcalde de Pozuelo de Alarcón, i amb la intenció que li seguís fent encàrrecs professionals.\nLa comissió d'investigació va tancar el seu calendari de compareixences per al que queda de febrer i per al proper mes de març, entre les quals s'inclouen les d'un dels caps de la trama Gürtel, Álvaro Pérez el Bigotes, i les d'exdirigents del Partit Popular com els valencians Francisco Camps i Ricardo Costa i l'exsecretari general del PP madrileny i mà dreta d'Esperanza Aguirre, Francisco Granados.


Citen a declarar dos veïns de Vilademuls pel tall de l'N-II a Medinyà el 21-D - Diari de Girona\nCiten a declarar dos veïns de Vilademuls pel tall de l'N-II a Medinyà el 21-D\nEls encausats afirmen que no van participar en la protesta\nACN | Vilademuls\n26·02·19 | 15:52\nEls dos investigats entrant a declarar acompanyats de la seva advocada. Marina López/ACN\nEl Jutjat d'instrucció 3 de Girona ha citat a declarar com a investigats dos veïns de Vilademuls per tallar l'N-II a Medinyà durant les mobilitzacions del 21-D, coincidint amb la celebració del consell de ministres a Barcelona. Els investiguen per un suposat delicte contra la seguretat del transit per posar en risc la circulació a la via.\nEls dos investigats estaven citats a dos quarts de dues del migdia. A les portes dels Jutjats de Girona s'hi han concentrat una cinquantena de persones per donar-los suport. Els investigats han comparegut al jutjat, on només han respost a les preguntes de la seva defensa.\nA la sortida, l'advocada Montserrat Vinyets ha exposat que els Mossos d'Esquadra van identificar un dels veïns, que és pagès, quan traslladava bales de palla amb un vehicle. A l'altre el van identificar a través de la matrícula d'un vehicle. "Han contestat que no havien participat en els talls", ha subratllat la defensa.\nEls investiguen arran d'un atestat policial per la seva suposada participació en el tall de l'N-II a l'altura de Medinyà durant les mobilitzacions del 21-D, en protesta a la celebració del consell de ministres a Barcelona. La defensa espera que, després de les declaracions, el jutjat arxivi el cas. A més, exposa que l'atestat policial conté imprecisions com que es van abocar substàncies que posaven en risc la circulació a la carretera. "L'únic que hi havia eren palets i palla", ha dit.\nQuan han sortit de declarar, la cinquantena de manifestants han rebut els investigats a crits de 'No esteu sols'. Els Mossos d'Esquadra han acordonat la zona d'accés a l'edifici dels Jutjats de Girona per impedir l'accés.


La Generalitat crea un bloc adreçat als joves - VilaWeb\nDijous 21.09.2006 06:00\nLa Generalitat crea un bloc adreçat als joves\nLa Secretaria General de Joventut de la Generalitat de Catalunya obre 'Punt_J'\nEls primers blocs eren d'internautes que, bàsicament, recollien i descrivien enllaços. Més endavant s'hi van afegir internautes de tota casta, i ara hi abunda gent jove. Mentrestant, s'hi han afegit empreses i ara sembla que hagi sonat l'hora de l'administració. En efecte, la Secretaria General de Joventut de la Generalitat de Catalunya publica el primer bloc obert per una administració pública del país dreçat al jovent, es tracta de Punt_J.\nPunt_J ofereix informació amena i d'interès per als joves, recursos sobre habitatge, feina, sexualitat, música, salut, etc. Segons Olivié Bayón, secretari general de Joventut, han triat el bloc perquè és una mitjà, dinàmic i ràpid, que els joves fan servir habitualment. Els apunts, que s'ordenen temàticament per facilitar-ne la cerca, també es poden rebre al correu electrònic propi en un butlletí quinzenal.\nAxí, entre els últims apunts que s'hi han publicat, hi ha informació d'avals de la Generalitat perquè els joves es puguin emancipar, sobre com trobar feina o fer-se monitor; però també s'hi poden llegir apunts sobre un concurs de podcasts, un altre de fotografia, o sobre el Festival Àsia.


una alternativa mil·lenària de salut i benestar\n© 2012 by PeterLee\nUna de les pràctiques mèdiques més antigues i més utilitzades cada dia al món, és un tractament que consisteix en la inserció i manipulació d'unes agulles molt fines en punts específics del cos per tal de regular i tractar problemes de salut i desequilibris energètics i orgànics. Donada la seva gran influència en el sistema nerviós, ajuda a enfortir el sistema immunològic, desintoxicar i regular el funcionament dels òrgans interns i a aclarir la ment.\nLes principals avantatges de l’acupuntura són l’absència total d’efectes secundaris, la capacitat de regulació de desequilibris al cos, la simplicitat i els efectes visibles en poques sessions.\nSi bé es coneix popularment per la seva efectivitat en el tractament del dolor, segons l'Organització Mundial de la Salut, actualment l’acupuntura pot ser utilitzada per a tractar més de 300 malalties, essent molt efectiva en més de 60. Al 1979, l’OMS va establir que 43 dolències podien ser tractades amb èxit amb acupuntura. Són aquestes:\n• Malalties de l'aparell respiratori: sinusitis aguda, rinitis, refredat comú, tonsilitis aguda, bronquitis aguda, asma.\n• Malalties oftalmològiques: conjuntivitis aguda, retino-coroiditis central, miopia infantil, cataractes (sense complicacions).\n• Malalties bucals: mal de queixal, dolor post-extracció dental, gingivitis, faringitis aguda i crònica.\n• Malalties estomacals i intestinals: singlot, gastroptosis, gastritis aguda i crònica, hiperclorhidria, úlcera duodenal crònica, colitis aguda i crònica, disenteria bacil·lar aguda, restrenyiment, diarrees, ili paralític.\n• Malalties del sistema nerviós, ossi i muscular: mal de cap, migranya, neuràlgia del trigemin, vertigen, estrès, paràlisi facial (si no han transcorregut més de 3-6 mesos de l'incident), paraplegia incompleta després d'hemorràgia per malaltia perifèric-neural, seqüeles de poliomielitis (en casos de no més de 6 mesos de durada), síndrome de Menière, trastorns de la vesícula biliar, nictúria, neuràlgia cervicobraquial, dolor d'espatlla, epicondilitis (colze de tennista), ciàtica, lumbàlgia, artrosis, dolor d'esquena i osteoartritis.\n• Malalties ginecològiques i obstètriques: dismenorrea, síndrome menopàusic, menstruacions irregulars, hiperemesis gravídica, dolors menstruals.\n• Altres malalties i síndromes com pàrkinson, alzheimer, fibromiàlgia, insomni, depressió, ansietat, dolors articulars, fascitis plantar, al·lèrgies, etc...


El Codi Ètic té com objectiu establir els principis, comportaments, valors, pràctiques i conductes que han de regir i guiar les actuacions dels treballadors en particular i dels professionals en general que formen part d’alguna de les Societats integrants del grup Copcisa Corp, qualsevol que sigui la modalitat contractual que les pogués unir a aquesta Organització.\nAquest Codi, aprovat al 2015 i modificat al 2019, es configura com punt de partida del model d’ètica i comportament de la Companyia i entre els seus objectius hi ha també orientar com han de funcionar, no només les relacions entre treballadors, sinó també les actuacions d’aquests amb clients, accionistes, proveïdors, col·laboradors externs, institucions públiques i privades i amb la societat en general.\nEl Grup Copcisa Corp compta amb un òrgan, la Comissió de Seguiment de la Gestió del Risc, responsable de velar pel compliment del Còdi Ètic així com d’establir aquelles mesures preventives necessàries per a identificar, controlar i avaluar els possibles incompliments. A més, compta amb una Bústia Ètica que permet comunicar de forma senzilla qualsevol tipus de conducta irregular que es pogués produir. Aquesta iniciativa, de gran transcendència, posa al servei de qualsevol persona una eina eficaç per a consultar dubtes o comunicar els possibles incompliments del Codi Ètic.\nL’operativa de la Bústia Ètica ve recollida en el seu corresponent Reglament que és el que estableix las regles de funcionament del mateix. La finalitat última de la Bústia es possibilitar que treballadors i professionals informin de qualsevol risc o incompliment del Codi.\nLa persona, ja sigui treballador, proveïdor, subcontractista o col·laborador, haurà de contactar o amb el seu immediat superior jeràrquic o directament amb la Comissió de Seguiment de la Gestió del Risc, a través de qualsevol de les quatre vies següents:\nPresentant-se personalment i realitzant una explicació verbal directa.\nPer correu electrònic als responsables esmentats. En aquest sentit, la Comissió de Seguiment de la Gestió del Risc té un compte de correu personalitzat: buzonetico@copcisacorp.com\nTelefònicament a través del número 937 454 400 sol·licitant contactar amb la Comissió de Seguiment de la Gestió del Risc.\nO mitjançant la remissió d’una nota interna als responsables esmentats (dirigida a Comissió de Gestió del Risc, COPCISA CORP, S.A. c/Navas de Tolosa 161, 08224 Terrassa).\nEn tots els casos, es recomana que la persona reporti l’actuació de la forma més descriptiva i detallada possible, indicant referències a dies, incidents, fets i testimonis.


Reconeixen un projecte que implica pacients expertes amb VIH en la docència - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona\nUn projecte docent de la Facultat de Medicina ha estat reconegut com un dels 50 millors que reben ajuts de l'empresa Gilead. Està liderat per la professora Maria Feijóo, del Departament d'Infermeria, i consisteix en implicar persones que viuen amb VIH en la docència al Grau en Infermeria de la UAB.\nEl projecte Cures de, per i per a les persones que viuen amb VIH, elaborat per Maria Feijóo Cid, professora del Departament d'Infermeria de la UAB, ha estat seleccionat per un comitè d'experts independents com un dels 50 millors projectes entre els més de 250 finançats per l'empresa Gilead a través de les seves beques Community Grants & Donations Program.\nA través d'aquest projecte, dones que viuen amb VIH, pacients expertes, han participat activament en el disseny i implementació de cinc tallers inclosos en l'assignatura d'infermeria i antropologia de la medicina del quart curs del Grau en Infermeria. Es tracta d'un projecte innovador que ha estat elaborat, dissenyat i avaluat conjuntament amb una de les pacients expertes, María José Vázquez Naveira.\nEl projecte vol afavorir un aprenentatge participatiu basat en la incorporació de pacients en la docència universitària, a més de fomentar una reflexió crítica sobre la desigualtat de poder subjacent en la relació terapèutica entre el professional sanitari i el pacient, així com estimular actituds i comportaments de respecte i solidaritat cap als sabers dels pacients.\nEn els tallers, les pacients expertes han compartit el seu coneixement basat en l'experiència personal i l'han contraposat amb el saber científic de les estudiants d'infermeria, les quals, havien llegit prèviament diversos articles associats als temes específics de cada taller. La iniciativa ha estat valorada positivament per l'alumnat i ha estat avaluada tot tenint en compte el seu potencial de canvi de l'orientació de la cura, és a dir, si fomenta cures centrades en la persona i si millora coneixements, actituds i pràctiques cap a les persones que viuen amb VIH.\nEl doble grau en Física i Matemàtiques que ofereix la UAB ha obtingut, un any més, la nota de tall més alta de tot el sistema universitari català, un 13,528 sobre 14. Del total de més d'un centenar de titulacions que ofereix la UAB, la nota d'accés ha pujat en 74 d'elles respecte el curs passat.


Mor als 92 anys el bisbe Pere Casaldàliga al Brasil\nBarcelona. Dissabte, 8 de Agost 2020. 16:07\nActualitzat: Diumenge, 9 de Agost 2020. 07:16\nEl bisbe Pere Casaldàliga ha mort avui al Brasil a l'Hospital Santa Casa de Batatais (Sao Paulo), als 92 anys.\n"Amb profunda tristor lamentem comunicar que Pere Casaldàliga ha mort en el dia d'avui a l'edat de 92 anys. Amb molt de dolor, però segurs com ell ho estava de la seva arribada a la Casa Pairal, us informarem en breu dels actes de comiat", ha anunciat a les xarxes socials les associacions Araguaia i ANSA, amb les quals treballava el sacerdot.\nTambé han anunciat la seva mort els missioners Claretians de Catalunya on han especificat que s'ha produït aquest migdia a l'hospital de Batatais alhora que han anunciat que es preveu que les seves restes siguin traslladades a São Félix do Araguaia (Brasil), localitat on estava treballant en els seus projectes humanitaris per ajudar els més pobres.\nAquest dissabte 8 d’agost de 2020 al migdia (hora catalana) ha mort el bisbe claretià Pere #Casaldàliga a l’Hospital de la ciutat de Batatais. Es preveu que les seves restes siguin traslladades a São Fèlix do Araguaia. EPD https://t.co/Rqm0FF5hEf pic.twitter.com/EqHAfkB4Jp\n— Claretians Catalunya (@ClaretiansCat) August 8, 2020\nEl sacerdot va ser ingressat el dilluns a l'hospital de São Félix do Araguaia (Brasil), tal com ho van informar aquell dia les entitats amb les quals col·laborava Casaldàliga. En concret, van precisar que havia estat ingressat "degut a problemes respiratoris agreujats pel Parkinson que pateix i l'edat avançada".\nEn aquella ocasió també van informar que Casaldàliga estava "acompanyat en tot moment i ben cuidat".\nEls problemes de salut, però, es van agreujar i el passat dimecres va ser traslladat al centre mèdic de Sao Paulo.\nCasaldàliga, nascut el febrer de 1928 a Balsareny, ha viscut gran part de la seva vida al Brasil ajudant les persones més humils i vulnerables. En concret 50 anys, els quals ha treballat, principalment, amb poblacions indígenes. Se'l considera un dels pares de la teologia de l'alliberament, que persegueix que l'església s'ha de posar al servei de les persones més humils.\nReaccions al Twitter\nA les xarxes socials, han començat arribar missatges de condol, que recorden la vida del missioner, entre elles les del president de la Generalitat, Quim Torra.\n"Tota una vida de lluita per la causa del món indígena; l’Església dels més pobres; la pau com a fruit de la justícia; l’alliberament de les persones i els pobles oprimits. Una vida plena, compromesa i solidària. Una vida de fe. Gràcies, bisbe Casaldàliga!", ha assenyalat Torra en el seu compte de Twitter.\nAixí mateix, han arribat missatges de condolença d'altres membres del Govern com el vicepresident i conseller d’Economia i Hisenda, Pere Aragonès, que tot i reconèixer que és ateu, ha manifestat que si fos d'una església seria de la de Pere Casaldàliga. A més, la consellera de la Presidència i portaveu, Meritxell Budó, ha precisat que aquest bisbe és un "exemple de vida compromesa en la defensa dels més desfavorits"; mentre que el conseller d'Acció Exterior, Relacions Institucionals i Transparència, Bernat Solé, que ha mostrat la seva admiració pel religiós i ha recordat una de les seves frases: "On no hi ha llibertat no hi pot haver justícia"\n— Meritxell Budó🎗 (@meritxellbudo) August 8, 2020\nTota l’admiració per Pere @Casaldaliga_ , que avui ens ha deixat després d’una vida sencera dedicada als més vulnerables: “On no hi ha llibertat no hi pot haver justícia"https://t.co/UoquyQN5uz\n— Bernat Solé i Barril (@bernatsole) August 8, 2020\nMés enllà del Govern, també s'ha fet ressò de la mort del sacerdot l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau.\nAra bé, les paraules d'admiració cap a Casaldàliga han arribat de tots els àmbits com, per exemple, de l'exconseller de Salut i ara a l'exili, Toni Comín, l'expresidenta de la mesa del Parlament, Núria de Gispert, l'exdiputat de la CUP al Parlament, David Fernández, la seva formació política, la tertuliana Pilar Rahola, l'Institut Ramon Llull, el periodista Francesc Escribano o Òmnium Cultural.\nEn Pere Casaldàliga ha estat EL referent indiscutible per a molts de nosaltres. Tant pel que fa a l’àmbit religiós com a l’àmbit polític i social, que per ell eren una mateixa cosa. Haver-lo conegut i haver tastat la seva amistat ha estat un dels grans privilegis de la meva vida. pic.twitter.com/8m61OXhfHJ\n— Toni Comín (@toni_comin) August 8, 2020\nHa mort Pere Casaldàliga; ha deixat una petjada d’amor, de solidaritat, d’afecte als altres.\nHa estat un home de Deu, un cristià humil i pacífic. Un exemple per molts. Descansi en pau.\n— Núria de Gispert. (@nuriadgc) August 8, 2020\n"El capitalisme per definició és lucre acumulat, és privilegi del capital, és exclusió de la majoria"\nMor Pere Casaldàliga i deixa un llegat important de reflexions davant el capitalisme i la injustícia.\nQue la terra et sigui lleu pic.twitter.com/nfchh0B4ij\n— CUP Països Catalans (@cupnacional) August 8, 2020\nUn cristià compromès\nD. E. P. 😢#PereCasaldaliga pic.twitter.com/ndiNNkiP0g\n— Pilar Rahola (@RaholaOficial) August 8, 2020\nHa mort Pere Casaldàliga, el nostre condol a família i amics. pic.twitter.com/ZgDYfOXq5D\n— institut ramon llull (@IRLlull) August 8, 2020\nLamentem la mort de Pere Casaldàliga, mort avui al Brasil, país on s'hi va traslladar fa 50 anys per treballar en els seus projectes humanitaris i d'ajuda als més vulnerables. La seva defensa dels més desafavorits davant dels poderosos li van valdre el títol de bisbe dels pobres. pic.twitter.com/MUmIu4ma8G\n— Òmnium Cultural (@omnium) August 8, 2020\nDes dels Països Catalans al Mato Grosso, una vida dedicada a lluitar contra les injustícies i pels drets dels pobles. Descansa en pau, et recordarem sempre, Pere✊🏼 pic.twitter.com/ESjHzcHS9Y\n— Poble Lliure (@Poble_Lliure) August 8, 2020\nParaula de #PereCasaldàliga: “Un poble només és lliure quan és independent, autònom i sobirà”. Descansa en pau, home lliure i compromès. pic.twitter.com/1RHeprzPmM\n— Acció per la República 🎗 (@AccioxRep) August 8, 2020\nPere Casaldàliga L'emotiu vídeo de la germana i les nebodes de Casaldàliga Núria Segura Insa\nObituari Escribano: "Casaldàliga deia que les seves causes valien més que la seva vida" El Nacional


13 de octubre de 2020 (13:29 CET)\nAquest matí, la sala de premsa de les Corts ha acollit la roda de premsa anunciada pel grup parlamentari de Compromís a la qual han assistit la portaveu d'infraestructures de Compromís, Belen Bachero, la diputada Papi Robles i el diputat Jesús Pla, qui han anunciat que davant els problemes, el mateix grup parlamentari al qual pertanyen, demana solucions, i d'aquesta manera, han anunciat que, Compromís condiciona el suport als Pressupostos Generals de l'Estat per al 2021 a millores al servei de rodalies valencianes. De la mateixa manera, els tres polítics de la formació valencianista Compromís, han posat èmfasi en unes millores, especialment en la línia Xàtiva-Alcoi, un servei que és molt precari i que amb la pandèmia s'ha vist agreujat, ja que la freqüència està reduïda a la meitat.\nAixí, amb la mateixa línia de Xàtiva-Alcoi, el grup parlamentari de Compromís demana un mínim: la reposició de la freqüència. No obstant això, valoren la implantació de les millores anunciades, és a dir, mesures de seguretat ferroviària i de millora del traçat. Per altra part, els diputats i la portaveu d'infraestructures han reclamat, com en altres ocasions, la cessió de competències del servei de rodalies a la Generalitat, de la mateixa manera que ho fa Catalunya i Madrid.\nNo han faltat propostes per a la coneguda línia C3, la qual va de València a Utilel, i que està invisibilitzada, ja que "es parla ben poc d'ella". Respecte a aquesta línia, el grup parlamentari de Compromís, denuncia que totes les inversions anunciades "no s'han aplicat", com per exemple el túnel que s'anava a construir perquè el tren no haja de fer la volta. Entre les qüestions que envolten aquesta via, la C3, Compromís demana l'electrificació de la via, ja que aquesta encara funciona a gasoil.


Una exposició analitza el paral·lelisme entre el romànic espanyol i l'antic art budista dels santuaris de Dunhuang\n‘Cartografia dels camins. Dunhuang i el romànic en la Península Ibèrica’ és el títol d'una exposició, que s'inaugura hui divendres, i que analitza els paral·lelismes entre el romànic espanyol i l'art de l’antic art budista dels santuaris de Dunhuang. La mostra estarà oberta fins al 23 d’abril en el Museu d’Història de València. En la iniciativa col·labora l'Institut Confuci de la Universitat de València.\nL'exposició organitzada per l'Instituto Confucio de Madrid en col·laboració amb l'Institut Cervantes de Pequín, la Seu Central de l'Institut Confucio/Hanban i la Dunhuang Research Academy. La comissària és Isabel Cervera (professora del Departament Historia i Teoria de l'Art, UAM, i directora de l'Instituto Confucio de Madrid).\nA la inauguració hi assistirà Vicent Andreu, director de l'Institut Confuci de la Universitat de València, i Glòria Tello, regidora de Patrimoni i Recursos Culturals de l'Ajuntament de València.\nInaugurada en l'Institut Cervantes de Pequín el 29 de juny de 2016, la mostra ha sigut exposada en la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona, i arriba ara al Museu d’Història de València. ‘Cartografia dels Camins. Dunhuang i el Romànic en la Península Ibèrica’ pretén mostrar i analitzar paral·lelismes i semblances entre les iconografies i l'imaginari del romànic espanyol i l'antic art budista dels santuaris de Dunhuang, des de les arrels històriques de la seua expansió.\nLa mostra enllaça la iconografia religiosa de les coves monacals de Mogao (Dunhuang), una de les parades llegendàries de la Ruta de la Seda, entre els segles IV i XIV, coincidint amb la qual va sorgir en el camí de Sant Jaume durant l'època romànica (segles XI i XIII). Les diferències evidents, en l'ordre territorial, cronològic i cultural, es converteixen en l'exposició en analogies visuals. La Península Ibèrica i Dunhuang no van tenir contacte directe en els seus processos de creació i formació d'identitats artístiques.


Avisos – IES CANÓNIGO MANCHÓN\n29 de Juny de 2021 29 de Juny de 2021\nREUNIÓ EXTRAORDINÀRIA DE CLAUSTRE\n2 de juliol a les 10:00h\nConsulta la secció de secretaria, Admissió i matriculació i podràs conéixer totes les dates per al procediment d’admissió en el nostre centre per a qualsevol dels seus ensenyaments; l’ESO, els batxillerats així com els cicles que s’imparteixen. Aquest pròxim curs escolar, tindrem nous cicles formatius. Forma’t per a obtenir una bona eixida professional.\nSabies que el nostre centre va ser, fa 75 anys, el quart centre en tota Espanya amb aquesta mena d’ensenyaments? Pots veure el vídeo publicat per “Descobrint Crevillent”.\nCategories General Etiquetes Avisos\nComunicat del director\n21 de Novembre de 2020 9 de Setembre de 2020\nELS LLIBRES DE 1r, 2n i 3r d’ESO els repartirà el professorat els primers dies de classe.\nRECOLLIDA DE LLIBRES DE TEXT DE 4t ESO, PR4 I 2FPBO / 2FPBM\n2n FPBO / FPBM\nCAL PORTAR ELS DINERS DE LA FIANÇA I EL REBUT EMPLENAT\nCategories xarxa Etiquetes Avisos, xarxa, xarxa llibres


Campuzano veu necessària una força "tranquil·la i serena" que afronti els reptes del sobiranisme\nEl fins ara portaveu del PDeCAT al Congrés, Carles Campuzano, ha afirmat aquest dilluns que el sobiranisme necessita una força política "tranquil·la i serena" per afrontar els reptes del sobiranisme i del dret a decidir de Catalunya.\nLes paraules de Campuzano arriben un dia després que Marta Pascal no descartés la formació d'una nova formació independentista allunyada del maximalisme defensat pel cercle de l'expresident Puigdemont.\nCampuzano ha fet aquestes declaracions en l'acte de presentació del seu llibre 'Reimaginem la independència', d'Editorial Catarata. "És molt evident que en el sobiranisme hi ha necessitat d'una força política tranquil·la, serena, amb vocació d'utilitat, d'eficàcia i que posi l'autonomia o la independència al servei d'aquests objectius", ha dit Campuzano en referència als reptes de l'independentisme.\nEn el llibre es mostra explícit sobre la via unilateral, que qualifica de "error" i retreu al moviment independentista abandonar el principi de legalitat en la seva escapada cap al xoc amb l'Estat a la tardor de 2017.\nEl diputat ha repassat les principals idees del llibre, en què truca al sobiranisme a reflexionar sobre el procés independentista: "Tenim aquesta discussió pendent. Les coses no van anar com volíem que fossin", encara que ha reconegut que és difícil fer-ho mentre hi hagi dirigents a la presó i a l'estranger.\n"EL 'TENIM PRESSA' NO SERVEIX"\nPer això defensa trobar una sortida, però demana fugir de la lògica del "tenim pressa" que veu instal·lada en l'independentisme durant els últims anys. "El 'tenim pressa' no serveix per avançar cap als objectius", ha advertit, pel que creu que la discussió sobre el procés s'ha de basar menys en l'heroïcitat i l'èpica.\nTambé demana ser conscients dels límits que hi ha a la democràcia, com les majories democràtiques necessàries per emprendre projectes com la independència: "Els que estem per la independència som molts, al voltant del 50%. Ens dóna molta força, però també ens limita fins on poder arribar".\nAixí, ha subratllat que el segon límit democràtic és que les normes i els procediments que marca la llei han de ser respectats, ja que no ser "pulcres" respectant aquests procediments fa perdre raons l'independentisme.\nUna altra qüestió que creu que ha de preocupar a l'independentisme és "preservar la unitat civil del poble de Catalunya" sent conscients de la diversitat identitària que hi ha i aspirant a aconseguir majories àmplies i sòlides, no només el 51%. A partir d'aquestes majories, Campuzano ha argumentat que l'única manera de resoldre la situació actual és l'acord i que els catalans decideixin el futur polític.\nMARTA PASCAL I XAVIER RIUS\nA l'acte de presentació del llibre han assistit la Marta Pascal i Lluís Recoder, identificats amb les velles essències de Convergència i partidaris d'un possibilisme polític allunyat de les directrius que marca Puigdemont des Waterloo.\nDesprés de qualificar a Campuzano com un "bon polític", Pascal va deixar un encàrrec que els assistents a l'acte van comprendre a la perfecció: l'excoordinadora general del PDeCat va afirmar que la independència no s'aconseguirà "a través de cap drecera", en una clara referència a la unilateralitat que ha marcat al moviment independentista durant els últims anys.\nL'altre intervinent de la presentació va ser l'exconseller de Territori, Lluís Recoder, a qui no agrada de prodigar-se en actes públics des que va abandonar la primera línia política en 2012. Recoder ha exalçat la figura de Campuzano i ha destacat que en el llibre s'inclouen reflexions no habituals en l'espai polític al qual pertany Campuzano, com criticar la via unilateral i algunes de les coses que va fer l'independentisme a la tardor de 2017.\nTorra a Pascal: "Catalunya es dirigeix des del Palau de la Generalitat"\nMor el mag Montty causa del coronavirus


La creació de Wondu, el 2016, va suposar una important aposta per Ondunova, que va obrir la possibilitat de fer sèries d’impressió curtes i adquirir així nous clients. “Després d’haver coŀlaborat constructivament durant dècades amb la família Gomà, ara continuarem sols l’exitós creixement assolit pel Grup Ondunova, sota la bandera de Klingele”, ha explicat Jan Klingele, soci gerent del Grup Klingele. “Precisament a la regió econòmicament forta de Catalunya veiem extraordinàries oportunitats de futur”, ha afegit.\nEl grup Klingele és un proveïdor internacional de paper, solucions d’envasos i embalatges de cartró ondulat i adhesius. L’empresa familiar, fundada el 1920 i amb seu a Remshalden, al costat de la ciutat de Stuttgart, està dirigida ja en la seva tercera generació pel Dr. Jan Klingele.\nL’empresa té presència a Europa, Àfrica i Amèrica Central, amb dues fàbriques de paper, dotze plantes de cartró ondulat i vuit plantes de processament, i dona feina a 2.450 empleats.


Les reserves hídriques de Balears cauen quatre punts i se situen en el 51%\nÍndexs de sequera en Balears durant juliol - CAIB\nL'estat de les reserves hídriques a Balears ha caigut quatre punts al juliol respecte el mes anterior i s'ha situat en el 51 per cent de mitjana, segons ha indicat la Conselleria de Medi ambient i Territori en una nota de premsa aquest dijous.\nMés concretament, el descens es registra en totes les illes. Així, Mallorca passa del 55 per cent al 51 per cent; Menorca, del 60 per cent al 55 per cent; Eivissa, del 47 per cent al 45 per cent; i Formentera, del 51 per cent al 46 per cent.\nAixí mateix, en l'àmbit general, la situació és pitjor que fa un any quan les reserves hídriques de les Illes es trobaven, de mitjana, al 57 per cent.\nUD TRAMUNTANA NORD, EN ESCENARI DE PREALERTA PER SEQUERA\nDe les deu unitats de demanda (UD) que hi ha a Balears, la d'UD Tramuntana Nord entra aquest mes en escenari de prealerta de sequera. És a dir, tal com estipula el Pla Especial d'Actuació en Situacions d'Alerta i Eventual Sequera de les Illes, cal començar a prendre una sèrie de "mesures de gestió" en els municipis que integren l'unitat.\nD'altra banda, cinc unitats més, la de Tramuntana Sud, Palma-Alcúdia, Migjorn, Manacor-Felanitx i Eivissa, són a punt d'entrar en el mateix escenari, ja que han complert al juliol el segon mes en aquesta situació.\nSegons han explicat des de la Conselleria, atès que l'agost sol ser un mes sec i que les extraccions seran importants per causa del turisme i de l'increment de les temperatures mitjanes, és de suposar que la situació d'aquí a un mes sigui pitjor que l'actual i totes les UD passin a situació de prealerta.\nLes dades de precipitació de l'Aemet indiquen que juliol de 2019 ha estat normal en el conjunt de Balears amb variacions a cada illa: així, a Eivissa ha estat un mes sec (10 per cent); a Mallorca, normal (66 per cent); i a Menorca, molt humit (341 per cent).\nEls percentatges interanuals segueixen sent de superàvit a Menorca (122 per cent), però deficitaris a Mallorca (93 per cent) i a les Pitiüses (82 per cent). En l'àmbit de Balears l'interanual és de 95 per cent.\nDes de la Direcció general de Recursos Hídrics es demana "seny i moderació" davant un mes que es presenta "complicat". A Eivissa, de fet, és on la situació és més preocupant, ja que durant la segona quinzena de juny ja es va produir el 87 per cent de la capacitat total d'aigua dessalada, mentre que al juliol ja s'ha arribat al 92 per cent.


Comença l'urbanització de carrers a l'entorn de l'estació de la Sagrera | betevé\nEls treballs s'allargaran un any i mig i serviran per urbanitzar trams dels carrers Gran de la Sagrera, de Garcilaso i de Berenguer de Palou i per obrir dos vials més\nEster Magdaleno | Laura Siles | divendres, 15 de novembre del 2019, a les 15.41\nEls operaris han començat a treballar aquesta setmana en la urbanització de més de 20.000 metres quadrats al voltant de la futura estació de la Sagrera. Es tracta de la primera actuació de la qual es beneficiaran directament els veïns, després que el 1993 es va començar a gestar aquest gran projecte de transformació urbanística. L’Ajuntament va donar llum verda al projecte d’urbanització dels carrers a l’abril i fa un mes, aproximadament, es van començar a col·locar les primeres tanques.\nObres fins a la primavera del 2021\nL’actuació pretén millorar l’espai urbà, dinamitzar aquest entorn i començar a tancar la ferida urbana derivada de les obres de construcció de l’estació de gran velocitat, que van començar el 2008. Aquests treballs es faran en dues fases i s’allargaran fins a la primavera del 2021.\nEl finançament ha estat bàsicament privat\nEl pressupost de l’obra és de 6,9 milions d’euros, dels quals 1,76 milions d’euros els aportarà l’Ajuntament i els 5,14 milions d’euros restants els posarà Barcelona Sagrera Alta Velocitat. L’ens fa aquesta aportació a partir de les quotes urbanístiques derivades de la construcció dels blocs d’habitatges que actualment s’estan fent al carrer de Berenguer de Palou amb el carrer de Garcilaso. Els immobles ja estan tots venuts, amb un preu mitjà de 500.000 euros. “Fins ara s’hi havien fet obres d’estructura bàsica, com col·lectors, el calaix de l’estació, etc. Per fi es fa alguna actuació de la qual ens beneficiarem tots els veïns. I això ha estat possible perquè aquest edifici de pisos ha generat una sèrie de plusvàlues que han servit per pagar la urbanització dels carrers”, explica Oleguer Méndez, veí i membre de l’AV la Sagrera.\nComença la primera fase d’obres\nLa primera fase de treballs servirà per urbanitzar els eixos viaris del carrer Gran de la Sagrera, de Garcilaso i de Berenguer de Palou, entre els carrers de Costa Rica i de Ferran Turné. El tram de carrer Gran de la Sagrera entre els carrers de Costa Rica i de Garcilaso tindrà una calçada central formada per tres carrils i dos sentits de circulació, amb una vorera de cinc metres amb elements de jardineria, enllumenat i mobiliari. La vorera sentit muntanya tindrà una amplada de 2,20 metres.\nAl tram del carrer de Garcilaso per sota del carrer Berenguer de Palou s’hi habilitarà una zona d’aparcaments en cordó. En canvi, entre els carrers Gran de la Sagrera i de Berenguer de Palou hi haurà un cordó d’aparcament i un carril bici bidireccional al costat Besòs i al costat Llobregat hi haurà dos carrils de circulació i un de bus adjacent a la vorera.\nEl carrer de Berenguer de Palou entre els carrers de Garcilaso i de Ferran Turné es renovarà totalment. La vorera muntanya tindrà una amplada variable de 4,7 a 7,2 m, i disposarà d’arbrat i enllumenat. En canvi, la vorera mar serà de 4 metres i hi haurà punts de llum nous. La calçada central tindrà dos carrils de circulació (un de vehicles i un carril bus) i un únic sentit de circulació. A més, hi haurà un separador de trànsit que integrarà una filera de til·lers ja existents i dues parades de bus, i un carril bici bidireccional entre el separador i la vorera mar.\nQuè es farà a la segona fase d’obres?\nLa segona fase de les obres començarà d’aquí a uns mesos i servirà per obrir dos vials nous de connexió. El primer serà un tram del carrer de Josep Estivill que servirà per connectar la cruïlla del carrer Gran de la Sagrera i la baixada de la Sagrera amb el carrer de Garcilaso, a l’altura del carrer de Berenguer de Palou. El segon vial s’obrirà paral·lel al carrer de Berenguer de Palou i passarà per la part posterior del casal de barri de la Sagrera i de l’Escola 30 Passos. L’actuació també servirà per recuperar la font del Gaig, un element que es va retirar el 2001 i que, un cop restaurat, es tornarà a col·locar a prop de l’emplaçament original.\n— AVE — carrers — estació de la Sagrera — obres


Maitia Trio & Joan Mas | Consorci del Lluçanès\nMaitia Trio & Joan Mas\nHome/Maitia Trio & Joan Mas\nMaitia Trio & Joan MasMarta Homs2019-11-20T09:39:07+00:00\nFàbrica Vella d’Alpens\n“Memòria, moviment, maitia”\nMaitia , en euskera “carinyo”, és la paraula que millor defineix el procés creatiu i interpretatiu, d’aquesta proposta. Música autobiogràfica i descriptiva , que resulta efímera després de cada concert, convertint l’experiència en única i exclusiva per ser compartida amb el públic.\nLa música que sentirem creix i es desenvolupa passant d’un estil a un altre amb naturalitat, sense demanar permís, i desapareix de la mateixa manera, avança a les palpentes amb tranquil·litat en la majoria dels temes creant a vegades bucles sonors que resulten coneguts en alguns temes, mentre que en altres ocasions sembla deixar-te a la deriva entre intranquils sons.\nSegons David Mengual “la vocació d’aquest disc és potenciar la complicitat per trobar un estat comunicatiu més real. Comunicar-nos i comunicar el nostre estat d’ànim i la realidat de les nostres vivències”.\nCANVI D’UBICACIÓ – Fàbrica Vella d’Alpens\nL’associació de productors locals del Lluçanès, Lluçanès a Taula es farà càrrec de l’espai de gastronomia i beguda del cicle Intrús.\nAmb el cost de l’entrada us podreu beneficiar d’un petit tast gratuït de productes locals del Lluçanès. A cada concert trobareu diferents productes i productors. Un gust pels sentits.


L’auge de preus del liti i el cobalt amenaça el futur del cotxe elèctric\nL’FMI ja ha alertat sobre la falta de reserves d’aquests materials essencials per fabricar bateries\n5 min. Barcelona 16/09/2018 00:04\nEls salars d’Atacama són uns dels paisatges més insòlits que amaga el nord de Xile, però també el punt de la Terra que concentra una de les principals reserves d’un material que ja és més valuós que l’or: el liti. Només entre el 2015 i el 2017, el preu d’aquest element químic s’ha duplicat i a finals de l’any passat ja se situava en els 12.000 dòlars per tona. Ara els experts alerten que aquest auge s’estira fins a gairebé els 17.000 dòlars i que això podria tenir un impacte negatiu per al futur prometedor del cotxe elèctric. Per què? El liti -juntament amb el cobalt, un altre mineral escàs i encarit-és essencial per fabricar les bateries que fan servir aquests vehicles.\nAquest estiu el Fons Monetari Internacional (FMI) va posar xifres a l’alarma i va avisar en un post que si la demanda d’una mobilitat més sostenible continua creixent caldrà mantenir un ull posat en l’evolució dels preus del liti i el cobalt. “Es va pensar com una solució a un problema ambiental i ara és un problema en si mateix”, raona la professora i investigadora del departament d’enginyeria minera de la UPC Pura Alfonso. El Fòrum Econòmic Mundial preveu que el 2025 el 90% de les bateries d’ions de liti del món es dedicaran exclusivament a la indústria del cotxe elèctric. Però el sector depèn de l’accés als materials per continuar creixent a bon ritme.\nSegons Xavier Mena, professor especialitzat en energia d’Esade, la projecció actual del liti assegura que hi ha reserves disponibles per als pròxims 10 o 15 anys. Pràcticament la meitat del liti del món es troba a Xile, seguit de la Xina (20%), Austràlia (17%) i l’Argentina (12%). “La intersecció entre Xile, Bolívia i l’Argentina és la regió coneguda com el triangle del liti ”, explica el degà de la Facultat de Ciències de la Terra de la UB, Albert Casas. Tot i així, l’expert confia que l’exploració geològica d’aquest material ha augmentat molt i es van descobrint jaciments favorables.\nEl pessimisme sobre l’estat de les reserves sí que s’agreuja en el cas del cobalt. “És un metall estrany que s’ha triplicat de preu durant l’any passat, fins als 80.000 dòlars per tona, amb un 60% de l’oferta mundial procedent de la República Democràtica del Congo”, explica Casas.\nEl cobalt ha patit diversos pics de preu durant l’últim segle i és un dels principals maldecaps del vehicle elèctric, ja que, malgrat que a la producció de bateries se’n faci servir menys quantitat, encara no se li ha trobat substitut. “És el que projecta un risc més gran de generar un coll d’ampolla”, apunta Mena.\nMentre que molts d’aquests materials s’extreuen a l’Amèrica del Sud i l’Àfrica, el procés continua als països on després es manufacturen les bateries. En aquesta part del cicle, la Xina és un dels estats amb més interès per controlar la demanda dels components i el seu preu. Els últims damnificats de la cadena són els fabricants, especialment els japonesos Nissan i Mitsubishi, que fins ara han liderat la cursa del cotxe verd. Per superar l’obstacle del liti i el cobalt, el sector també ha posat en marxa altres experiments, com ara la fabricació de bateries que funcionen amb aigua o carboni.\nL’explotació de recursos naturals i minerals sempre ha estat una causa recurrent de conflictes geopolítics, i el liti i el cobalt no són una excepció. A la República Democràtica del Congo, la mineria del cobalt -i d’altres materials que utilitza la indústria tecnològica, com el tàntal-és la responsable de nombrosos conflictes interns i situacions d’explotació laboral infantil a les mines. A més, a Xile l’auge del liti també ha despertat el debat ambiental per l’impacte negatiu que tot plegat genera als paratges naturals on hi ha les principals reserves.\nÉs per això que la Unió Europea està prioritzant la recerca de vies alternatives per extreure liti i cobalt dins el continent sense haver de recórrer a països amb minerals de sang. La professora d’enginyeria minera de la UPC Pura Alfonso explica que s’han trobat reserves a Escandinàvia, Portugal i fins i tot a Salamanca. No obstant això, l’extracció és un procés molt costós i aquestes reserves són més petites que les d’Amèrica del Sud o l’Àfrica.\n1. Què és el liti?\nEl liti és un element químic molt lleuger que es fa servir principalment per fabricar bateries. Això el converteix en un material estratègic per al desenvolupament del cotxe elèctric, que ara trontolla per l’escalada del seu preu i l’escassetat de les reserves. Pràcticament la meitat del liti del món es troba a Xile.\n2. I el cobalt?\nEs tracta d’un metall dur i resistent a l’oxidació molt usat en la indústria l’electrònica. El 60% de les reserves mundials són a la República Democràtica del Congo, on han provocat intensos conflictes interns i situacions d’explotació laboral de menors.\n3. Com s’extreuen?\nCom explica la professora de la UPC Pura Alfonso, el liti es troba a la naturalesa en dues formes. Per una banda, en mines subterrànies o a cel obert (n’hi ha a Austràlia o al Canadà), i per l’altra, en llacs salats situats a més de 3.000 metres d’altura, com els salars d’Atacama (Xile) i Uyuni (Bolívia). En el cas del cobalt, s’extreu sobretot de mines subterrànies a partir del coure i el níquel.


Enric I. Canela » Blog Archive » Jordi Llovet i Bolonya\nAra fa un any, el 27 de novembre de 2007 escrivia a Notícies de la premsa d’Universitats, Recerca i TIC del 22 de novembre: Avui he llegit a El País una columna de Jordi Llovet dirigida als estudiants. Jordi Llovet escriu molt bé, però la veritat és que no comparteixo res del que diu en aquesta columna. Diu que la reforma de Bolonya conduirà a uns plans mercantilistes d’unificació, de caràcter netament neoliberal, situats a les antípodes de tota concepció econòmicament desinteressada, civil, democràtica i sàvia de l’ensenyament del llegat cultural europeu… Bé, màxim respecte, però…\nAvui he llegit a El País Bolonya i els estudiants de Jordi Llovet. Càrrega a Bolonya els mals de l’educació. Res té veure el Pla de Bolonya amb la condició amb la que surten avui els titulats universitaris de Lletres. Les raons les hem de buscar més lluny. No passa igual a les bones universitats britàniques que si apliquen Bolonya (de sempre). Els mals estan en el model tradicional espanyol i no en el Pla de Bolonya.\nQuè cal tenir alguns valors fa molts anys perduts? Si, però no és Bolonya.


Errors de dominis - Manuals i Tutorials\nSi el teu domini mostra algun tipus d'error, es deurà a una fallada en algun dels processos (registre, transferència, caducitat ...). A continuació indiquem alguns dels errors més comuns:\nEn el procés de transferència, no s'ha acceptat la mateixa (via correu de confirmació al contacte administratiu del domini) i ha fallat per haver caducat l'enllaç d'Acceptació.\nHas de reiniciar el procés de transferència.\nwww.swpanel.com -> Cliqueu al menú lateral esquerre de color blau -> Dominis i Certificats -> Cartera de dominis -> Desplegar la pestanya "Gestionar" que apareix a la dreta del domini desitjat -> Reiniciar transferència\nEl codi d'autorització per a la transferència de dominis, també anomenat 'authcode', és erroni.\nContacta amb el registrador on es troba el domini actualment perquè te'n facilitin un de nou.\nxml Error: Falten Dades\nAixò sol passar en dominis .ES: Falten dades en el domini. El contacte administratiu i / o tècnic no és persona física.\nRevisa els contactes assignats al domini, ja que pot ser que no en tingui cap d'assignat. El contacte administratiu i tècnic en dominis .ES ** han de ** ser persones físiques, com a forma jurídica i el seu document d'identitat.\nFalten dades per realitzar el procés de transferència.\nRevisa les dades que has indicat per a realitzar la transferència. Normalment quan passa aquest error és perquè falta indicar l'authcode del domini\nFalta algun paràmetre imprescindible per operar.\nRevisa les dades DNS del domini: si les hi has assignat i si són correctes.\nEl client ha cancel·lat el procés del domini (transferència)\nHi ha hagut un error i no té informació.\nÉs un error temporal, s'ha de reiniciar manualment.\nwww.swpanel.com -> Fes clic al menú lateral esquerre de color blau -> Dominis i Certificats -> Cartera de dominis -> Desplegar la pestanya "Gestionar" que apareix a la dreta del domini desitjat -> Reiniciar transferència\nL'estatus del domini prohibeix l'acció (sol ser la transferència).\nEl domini es troba bloquejat: desbloqueja'l des del desplegable 'Gestionar' del domini--> Desbloquejar domini\nSi no es troba bloquejat, posa't en contacte amb Suport Gratuït\nEl domini fa menys de 60 dies que s'ha registrat\nEl domini fa menys de 60 dies que s'ha registrat i encara que no es trobi bloquejat, tingui aquests 60 dies de permanència.\nFalta contacte administratiu\nFalta el contacte. Crea una fitxa de contacte i assigna-la. Si ja tens una fitxa creada, assigna-la.\nCrear fitxa de contacte: Dominis -> 'Gestionar' del domini -> Dades Contacte Administratiu -> Canviar contacte -> 'Crear contacte administratiu'\nAssignar fitxa de contacte: Dominis -> 'Gestionar' del domini -> Dades Contacte Administratiu -> Canviar contacte -> 'Assignar'\nContacta amb el nostre Suport Gratuït\nCancel·lada, no s'ha proporcionat la documentació\nDominis .ES del tipus .org.es o .edu.es requereixen enviar documentació a ESNIC. Si no s'ha enviat, falla el procés.\nContacta amb el registrador on es troba el domini actualment perquè te'n puguin facilitar un de nou.\nOrdre de transferència eliminada. Anterior Estat: Transfer waiting for Admin Contact Approval\nAlgun dels paràmetres no és correcte. Per exemple, les DNS indicades no existeixen.\nRevisa la configuració del teu domini.\nFalta el contacte tècnic\nFalta el contacte tècnic.\nCrea una fitxa de contacte nou, o assigna-li un ja creat.\nEl domini es troba reservat. Vol dir que l'entitat registradora de l'extensió del domini, manté el nom que has volgut registrar, reservat.\nHauràs de cancel·lar el registre, processant l'abonament del càrrec del registre i procedir a registrar un domini nou. Dins d'aquest manual, busca l'apartat "Com registrar un domini a SW Hosting?"\nEl procés ha estat cancel·lat pel contacte administratiu del domini.\nHauràs de cancel·lar el registre, processant l'abonament del càrrec del registre i procedir a registrar un domini nou:\nDominis -> barra 'www' -> introdueix el nou domini -> Cercar -> Registrar -> finalitzar passarel·la de pagament\nDomini ocupat: no disponible. Ja existeix el domini i es troba ocupat. Hauràs de registrar un nou domini. Dins d'aquest manual, busca l'apartat "Com registrar un domini a SW Hosting?"\nAlgun dels paràmetres no es troba dins dels valors correctes. Per exemple: renovar el domini 15 anys (màxim 10).\nError: Contacte amb NIF d'empresa definit com a persona física** **xml error: 2306 - El PCA ha de ser una persona física\nNIF d' empresa i forma jurídica 'persona física' no és correcte.\nModifica aquests paràmetres perquè sigui NIF, forma jurídica 'societat' o 'document d'identitat' i 'persona física'.\nDomini en redemption period\nEl domini caducat es troba en l'última fase de caducitat en el qual es pot recuperar abans que s'elimini i quedi lliure.\nSi pots, recupera el domini des de l'SWPanel -> Dominis -> "Gestionar" del domini\nSi no pots recuperar-lo, posa't en contacte amb nosaltres obrint un Tiquet administratiu


El Diluvi, Varry Brava, JazzWoman i més per completar el cartell dels Premis Tresdeu | Tresdeu.com\nRedacció | 13 novembre 2018\nRedacció - 13 novembre 2018\nEns complau anunciar-vos que hui veu la llum el cartell dels Premis Tresdeu 2018. La primera edició d’un esdeveniment que premia i posa en valor les ments valencianes joves i creatives. Com vos hem anat dient al llarg de les darreres setmanes, la gala d’entrega dels Premis Tresdeu tindrà lloc el proper dijous 29 de novembre a La Mutant. La sala forma part del recinte conegut com Las Naves, al grau de València. Recordeu que l’entrada serà gratuïta i lliure fins completar aforament. Encara que si no voleu temptar a la sort podeu tindre accés garantit vinculat a les recompenses del nostre Verkami. A més, la gala tindrà actuacions musicals, personalitats entregant premis i tot baix la conducció de Pere Aznar, el sexy.\nLa Mutant obrirà les portes la vesprada del dijous 29 de novembre a les 20:00 hores. Està previst que la gala s’inicie a les 20:30 hores i l’entrada és gratuïta fins completar l’aforament. Així que si vols assegurar la teua butaca a La Mutant, una manera que tens és participar al nostre Verkami.\nA més d’ajudar-nos a construir les estatuetes, tots i totes les mecenes tindran la seua butaca reservada. Però hi haurà recompensa extra per als i les verkamistes VIP, després de la gala estaran amb els i les finalistes i presentadores, lliuradores de premis i jurat fent-se un refrigeri per xarrar i fer-se fotos amb cerveses Turia. Tens fins el mateix dia de la gala per fer-te mecenes i donar suport a la gala.\nEl presentador d’Assumptes Interns Pere Aznar, s’escaparà unes horetes del seu lloc habitual de feina per conduïr la primera edició dels Premis Tresdeu. Entre entrega i entrega de premis, recordem que són 9 categories i 5 finalistes per cadascuna, tindrem també quatre actuacions musicals.\nTindrem el gust d’escoltar algunes cançons de quatre grups valencians. La Plata, El Diluvi, JazzWoman & Periferia Norte i Varry Brava. Participaran en la gala fent entrega de premis personalitats del món cultural i creatiu valencià com l’actor i guionista de Videópatas Armando Arjona, la locutora de ràdio Clara Laguarda, l’actriu Olga Alamán o el músic Kiko Tur. Vos esperem el 29!\nCartell, Premis Tresdeu


Yassin al-Haj Saleh: 'Crida l'atenció la facilitat amb què heu sucumbit al pànic a Europa'\nL'escriptor sirià, una de les veus més importants del món àrab, reflexiona sobre la crisi del coronavirus des de la perspectiva del seu país\nL’escriptor i pensador sirià Yassin al-Haj Saleh (Ar-Raqqà,1961) coneix bé el significat de paraules ara tan de moda com confinament, crisi i tragèdia: perseguit pel règim, va passar setze anys de presó, es va veure abocat a la clandestinitat, va perdre amics, companys i familiars, inclosa la seva dona, i ara endura l’exili. Conscient de què significa viure vigilat i amb els drets retallats, Haj Saleh tem que el distanciament social a què ha obligat la pandèmia es consolidi com el model de les relacions futures, car minvaria la capacitat compensatòria de conceptes com ara ciutadania i democràcia i facilitaria l’exercici del poder als qui estiguin en posicions millors quan la por s’expandeixi.\n—La crisi sanitària ha aturat el món, fins i tot algunes protestes populars com al Líban, Xile o Algèria. Per què no ha aconseguit, en canvi, d’aturar les guerres, com les del Iemen, Líbia o Síria?\n—Perquè les potències i autoritats que governen aquests països són més perilloses per a nosaltres que el coronavirus. Baixar al-Assad considera que ell i el seu règim són més importants que Síria, la seva població, les seves ciutats, la seva història, la seva cultura, les seves creences. I assassinar mig milió de sirians o bé un milió i expulsar-ne més de sis a l’estranger no té la mateixa importància que la desaparició potencial de la seva dinastia. Si pogués, desenvoluparia una arma coronavírica per a utilitzar-la contra els que s’han rebel·lat contra ell, tal com va fer amb les armes químiques, els barrils explosius, la tortura i la fam. El seu protector, Vladímir Putin, ha arribat, en una ostentació de manca de sensibilitat, a vantar-se fa uns quants dies que les armes russes han demostrat la seva eficàcia a Síria i que Rússia té diversos pactes per a vendre armes per valor de 15.000 milions de dòlars. A la guerra del Iemen, el paper dels Emirats Àrabs Units és equivalent al de Rússia a Síria, i ni la salut dels iemenites ni arribar a solucions al seu país com més justes millor es troben entre les prioritats del govern més retrògrad de l’Orient Mitjà. Això s’aplica també al suport que presten al general Haftar a Líbia. Quant al dramàtic conflicte entre el dret que tenen els manifestants de protestar al Líban, Algèria i Xile i el seu dret de salut, és evident que posen per davant el de salut, la d’ells i la dels altres. Però aquesta no és la lògica que segueixen Putin, el seu subordinat al-Assad, ni tampoc Mohammed bin Zayed.\n—Quins seran els efectes socials i econòmics més importants de la crisi del coronavirus?\n—Depèn dels països. No sembla que els sirians que han emigrat al nord-oest vegin que la seva situació ha millorat o empitjorat. Tampoc sembla que sigui diferent per al conjunt dels refugiats a Europa, encara que sí que sembla que la violència intrafamiliar augmenta entre els que són a Alemanya, segons les dades de què disposem. Al Líban, la crisi del coronavirus ha reduït la pressió sobre un govern oligàrquic i corrupte que s’ha mantingut dempeus en detriment dels estalvis dels libanesos. A Egipte, els amos dels projectes industrials estan inquiets en vista de la paralització de les seves fàbriques i beneficis i volen que s’aixequi la quarantena. La salut dels treballadors no constitueix per a ells una prioritat. A grans trets, els sectors més febles ‒els pobres, les dones i els migrants‒ paguen el preu més alt quan van mal dades. No obstant això, en aquesta crisi crida l’atenció que el patiment dels països rics i forts és més gran que no pas el dels països més febles i pobres, com també crida l’atenció la facilitat amb què la gent ha sucumbit al pànic a Europa en comparació amb els altres continents.\n—Com ho expliqueu això?\n—La Covid-19 no és la causa de la crisi, sinó l’element que l’ha posada de manifest. El món s’ha mostrat, especialment als països rics i poderosos, incapaç de bregar amb una crisi sanitària, que no és la cosa més perillosa a què s’enfronta. Els problemes relacionats amb el clima i el racisme són molt més perillosos i tots dos neixen de l’estructura econòmico-política mundial dels països més rics i forts, que se’ns apareixen avui com els més conservadors i reticents al canvi, encara que això impliqui més riscs per a la humanitat i la vida.\n—Creieu que aquesta crisi implicarà el final del sistema neoliberal com el coneixem? El capitalisme es reformarà per sobreviure?\n—Jo no puc predir què passarà i no aconsegueixo de veure elements que convidin a l’optimisme. La meva confiança va dirigida, i això sí que em dóna una certa esperança, no a la manera com els estats aborden la crisi, sinó al fet que els canvis passaran de segur en les idees, l’organització, l’acció i la imaginació, derivats de la interacció de milers de milions de persones amb aquesta crisi. El món es troba en una crisi de pèrdua de rumb i absència d’alternatives, com una presó en un present perpetu que a Síria hem conegut bé durant mig segle de govern d’al-Assad. La presó origina carcellers de l’estil de Trump, Putin, Johnson, Xi Jinping, al-Sisi, Bin Salman o Bin Zayed. En un món sa, aquests senyors serien jutjats en una gàbia de ferro i no dirigirien països en què viuen milers de milions de persones. L’aparició de moviments i idees noves menarà, tanmateix, a un punt d’inflexió polític i ètic que necessitem per salvar-nos.\n—Creieu que és possible aquest canvi?\n—Crec que, si més de la meitat del món ha pogut obligar-se a prendre unes vacances durant dos o tres mesos, res no ha d’impedir un canvi en els sistemes organitzatius, laborals, econòmics i epistemològics. La crisi ha demostrat que la manca d’alternatives no és inevitable, sinó que es tracta d’una preferència dels servidors dels dogmes de creixement econòmic, sigui pel model xinès o pel capitalista occidental.\n—Ni tan sols l’ONU, l’OMS i la Unió Europea han estat capaces de donar una resposta conjunta. Compartiu l’opinió que som davant el declivi del sistema multilateral?\n—Més aviat temo que ens encaminem cap a un món que és menys mundial o cap a l’aïllacionisme i més fragmentació. Això que avui presenciem és l’aparició de les entitats polítiques tancades, unitats polítiques amb murs de protecció que s’obren i tanquen, o allò que Wendy Brown va denominar ‘estats emmurallats’. El mur de Trump amb Mèxic, i prèviament i simultàniament el mur de l’apartheid israelià, constituirien els símbols més destacats d’un món amb múltiples murs. Aquest és un exemple de pluralitat sense món i de sobirania basada en l’excepció, i que potser crea les excepcions que el revesteixen de legitimitat, una cosa que a Síria coneixem bé.\n—Això és inevitable?\n—Aquesta trajectòria no és inevitable, però la manera de bregar amb el coronavirus segueix aquest model nacionalista sobirà que no veig capaç de perpetuar-se. Em fa por que es perllongui el termini de vacil·lació entre aquest model i el retorn al curs natural de les coses o la lògica de ‘l’aquí no passa res’, a causa de la manca de visions més clares d’alternatives viables. La paràlisi potencial que se’n derivaria és més perillosa que no pas la situació actual.\n—Aquest perill serà més visible segons que ens anem acostant a la fi de la crisi del coronavirus i ens trobem davant el buit. L’hora de la veritat és a prop i pot ser que no hi hagi res després excepte el buit, que és bo només per als senyors que governen societats sense rumb.\n—En crisis precedents, han estat els Estats Units i els països europeus els qui han encapçalat la resposta. Ara els àrabs, però també els europeus, han demanat ajuda a la Xina. És el començament d’un nou ordre geostratègic?\n—Més aviat penso que molts països, àrabs i occidentals, però també la mateixa Xina, tendeixen cap a un model xinès de sobirania sense política i de desenvolupament econòmic sense drets socials, perquè no en tenen cap altre. Però això és perillós. S’assembla al capitalisme del segle XIX a Gran Bretanya tal com el va definir Marx. Comparteixo amb molts la visió d’un món sense privilegis per a Occident, però no la visió d’un món que augmenti el desenvolupament capitalista posant-lo a les mans d’un patró únic que sigui l’estat.\n—La necessitat de controlar la pandèmia ha facilitat l’aplicació de noves tecnologies que permeten més control social dels ciutadans. Perillen la democràcia i els drets individuals?\n—És clar. Si tenim present que els sistemes de control i vigilància als aeroports imposats després de l’11 de setembre de 2001 encara són vigents, tot i que semblaven excepcionals llavors, els efectes que puguin tenir les tecnologies de control sobre la pandèmia del coronavirus ja estem segurs que podran perllongar-se. La gent tendeix a obeir els governs en situacions de perill i les societats temoroses i tancades en si mateixes són més fàcils de governar. Per què els governs no havien d’inventar perills quan ells mateixos han estat al llarg de la història el perill més gran per a la llibertat humana, quan no se’ls resisteix de manera conscient? Potser el distanciament social actual es convertirà en el model a seguir en les relacions en les societats i la consolidació serà perjudicial per al concepte de ciutadania i el de democràcia. Però no tingueu cap dubte que facilitarà el govern als qui tinguin una millor posició quan la por s’expandeixi.\n—La lluita contra el coronavirus ha implicat una reducció important dels recursos econòmics i humans destinats a l’ajuda internacional. Com afecta això a la crisi dels refugiats?\n—Ja d’abans els recursos destinats als refugiats no eren gaire importants i qualsevol augment dels fons assignats es canalitzava amb el règim, sense que res arribés als veritables damnificats. La idea de les ajudes, en origen, té l’objectiu de pal·liar els efectes de les guerres en les oligarquies i evitar que s’ensorri el sistema internacional, però no són en cap cas perquè els damnificats puguin mantenir-se en peu i lluitar pels seus drets. Entre els refugiats a Turquia i Europa, els sentiments de xenofòbia augmenten i s’aboquen especialment vers els refugiats. Avui dia, que jo sàpiga, no hi ha hagut fets a lamentar, però els espais compartits entre els que arriben i la població autòctona es fan cada vegada més estrets, d’una manera que excedeix la mitjana general dels espais compartits, a parer meu. Els refugiats majoritàriament són al límit de la vulnerabilitat i la manca de drets, i també de l’oblit, pel fet que tothom està avui preocupat per la seva situació. El problema és que aquesta posició extrema pot acabar abastant els aturats, els empobrits, els malalts i els ancians. A més, hi ha el denominat refugi climàtic, de ritme més lent, però que no deixa d’enfrontar radicalment els models de desenvolupament i el control de la naturalesa actuals. Res d’això no és nou: tot precedeix la crisi del coronavirus. De fet, la crisi sanitària mundial sembla emmascarar amb la seva lletjor un panorama ja de per si molt desagradable.\n—Quins elements positius es poden extreure de la situació actual?\n—Com he dit anteriorment, el moment més perillós no és quan l’epidèmia és al seu punt àlgid, sinó quan retrocedeixi i arribi el moment de la relaxació, que serà quan veurem que no hi tenim res a fer excepte tornar a la situació anterior, respondre a la crida xinesa que s’elogia a tot arreu o bé combinar-les totes dues. La part que en pot resultar positiva és el vincle que estableixen molts entre el problema sanitari i el climàtic, i crec que hi ha un tercer problema que ha de relacionar-se amb els altres dos, que és el compost racisme-guerra contra el terrorisme, que ha portat a securitzar la política i a despullar l’economia del seu caràcter polític: tots dos es complementen, al meu entendre, en el sentit que allò que ha de dependre de la política ‒la seguretat‒ passa a dominar-la, i allò que ha de ser polític ‒l’economia‒ deixa de ser-ho. Després d’haver treballat per la inclusió de les classes més baixes en un moment en què l’economia era política, s’ha passat a excloure els migrants i refugiats i a vigilar-los en un temps en què la política s’ha tornat securitària. Això s’acompanya de l’expansió del racisme i el retorn de la tortura i la debilitació de la democràcia a tot arreu, sigui expandint les pràctiques de censura, control i detenció arbitrària o degradant la dimensió social de la democràcia. La vinculació d’aquests tres grans problemes serà la base d’una imaginació política diferent i de nous moviments socials i polítics que espero que comencin a sorgir ara mateix. Quan el coronavirus comenci la retirada serà el moment d’un començament diferent per a nosaltres.


'Els imams perden autoritat davant del radicalisme a la xarxa' | Diari de Tarragona\n'Els imams perden autoritat davant del radicalisme a la xarxa'\nEntrevista a Anna Teixidor, Periodista i escriptora. Autora de 'Combatents en nom d'Al·là. De Catalunya al gihad'\n20 de Marzo de 2016 - 20:17 hs\nAnna Teixidor Colomer és coautora de diversos reportatges sobre els processos de radicalització gihadista. Foto: MARC FARO COSTA\nAnna Teixidor Colomer (Figueres, 1978) és llicenciada en Humanitats i Periodisme i doctora en Comunicació Social. Ha escrit sobre el republicanisme federal del primer terç del segle XX. Actualment és periodista a TV3 i coautora de diversos reportatges pel 30 minuts. Acaba de publicar el llibre Combatents en nom d’Al·là. De Catalunya al gihad (Ara Llibres).\n- Per què és partidària de donar veu a les persones que han estat captades o col·laboren amb les xarxes gihadistes?\n- Crec que se’ls ha de donar veu perquè així podem copsar les seves contradiccions. Podem veure els seus alts i baixos emocionals i conèixer el procés de radicalització. Així també donem eines perquè els experts estudiïn els processos de radicalització i les seves motivacions, de cara a identificar els símptomes i poder-los contrarestar.\n- Per això va voler fer el llibre ‘Combatents en nom d’Al·là. De Catalunya al gihad’?\n- Amb el Marc Faro i el Lluís Montserrat havíem fet un 30 minuts, ‘A la recerca del paradís’, sobre les desenes de persones que han sortit d’Espanya per anar a combatre amb l’Estat Islàmic. Llavors una editorial, Ara Llibres, em va contactar per tractar dels casos a Catalunya. Ens semblava interessant conèixer com els gihadistes justifiquen la seva evolució i les seves accions.\n- Vostè recull testimonis d’homes i dones d’entre 19 i 34 anys. Quina història és la que li ha arribat més endins? Potser la del Tarek, el primer gihadista català a Síria?\n- La història del Tarek va ser molt intensa perquè va ser llarga. La relació a través de les xarxes socials va durar un any i mig. Ell deia que estava combatent a Síria per uns ideals de justícia i de lleialtat a la fe. Però la història de la Maryam també em va impactar. És una noia que havia crescut aquí, que s’havia convertit a l’islam, i que patia tot un procés de radicalització.\n- La Maryam és qui veu el seu marit marxar cap a Síria mentre ella es queda sola a Catalunya amb els tres fills, no?\n- Sí. El cas de la Maryam em va sotragar perquè em va explicar com el seu home va marxar. Jo no m’imaginava que un gihadista podia abandonar la família i marxar a combatre plorant. Intenta convèncer-la que ella i els nens marxin amb ell. Plora perquè abandona la família, però marxa.\n- N’hi ha prou amb un ressentiment envers Occident per acostar-se al gihadisme? Quin paper hi tenen la manca d’identitat i les crisis personals?\n- Hi ha moltes casuístiques. A l’hora de determinar els perfils, Europa ha fracassat. És veritat que en bona part dels casos hi ha una manca d’identitat. Ens equivocaríem si atribuíssim la radicalització únicament a factors socials i econòmics.\n- I la formació i l’educació rebuda, quin paper hi juguen?\n- La formació no és determinant. Sabem que han marxat a combatre a Síria persones amb doctorats, que són enginyers...\n- Què falla perquè un noi que ha fet tota l’educació a Catalunya es faci gihadista?\n- En Tarek em deia ‘jo no em sento de Catalunya, perquè aquí diuen que sóc marroquí; però quan vaig a casa dels avis, al Marroc, tampoc no sóc d’allà. Sempre he sigut estranger, sempre he sigut immigrant’.\n- La radicalització proporciona la identitat que els manca?\n- Ells veuen que l’islam és la seva religió i la seva pàtria, la umma, on se senten estimats. A més, els qui els capten els fan sentir com uns escollits. És important dir que els captadors utilitzen tècniques com les de les sectes. I cal deixar clar que la radicalització l’experimenta una part molt petita dels musulmans. La gran majoria rebutgen els postulats gihadistes, i són els més perjudicats per tota aquesta situació.\n- Segueix sent tan fàcil ara sumar-se a l’Estat Islàmic?\n- Els fluxos estan molt més controlats. Potser ara ja no marxen tant a Síria però sí que estan disposats a fer tasques de finançament, de suport logístic. Aquesta adhesió espiritual i econòmica és també molt perillosa.\n- Vostè ha documentat casos de persones que han marxat amb l’Estat Islàmic des de punts de Tarragona.\n- Sí. El segon punt amb més nombre de reclutaments gihadistes, després de Barcelona, són les comarques tarragonines. Tarragona és un punt on històricament els tentacles del gihadisme han aflorat. És on hi ha més influència del salafisme. Cal dir que no tots els salafistes són gihadistes, però tots els gihadistes són salafistes. No és que el salafisme aposti per la violència, però difon unes creences incompatibles amb el nostre sistema de valors democràtics.\n- Hi ha una tasca encara pendent de fer per part de la comunitat musulmana?\n- Potser no tenen eines suficients. Ens consta que, a les mesquites, s’està fent tot un treball. Les prèdiques dels divendres miren de fer pedagogia. Però els mateixos joves ja no es creuen el que diu l’imam. Un imam precisament de Tarragona m’ha explicat que es troben que, als seus congressos, hi van cada cop menys joves, perquè creuen que als imams els controla el discurs la policia. Per tant, els joves donen cada cop menys credibilitat als imams, mentre que sí que donen autoritat al que troben a les xarxes socials.\n- Els mestres i professors tenen eines per poder detectar processos de radicalització?\n- Estem pendents que Ensenyament expliqui i activi un protocol de detecció de la radicalització. És molt difícil contrarestar la narrativa gihadista, però als mestres se’ls ha de donar eines perquè puguin actuar. No com a policies, està clar, sinó com a educadors. Ara s’està fent formació específica a policia de proximitat, a mossos, a funcionaris de presons, i ara aviat es farà per a directors d’institut.\n- Es pot tornar a la vida normal després d’haver estat captat per una xarxa gihadista?\n- Segons els experts, els processos de desradicalització duren més d’un any. Ara bé, caldria també fer un seguiment de les vídues i dels nens orfes de pares que han mort en combat a Síria. La realitat és que falta una atenció assistencial per a aquestes persones, psicològica sobretot.\n- Perquè poden idealitzar-los i seguir les seves passes?\n- És un gran problema que les persones que han marxat a combatre a Síria esdevinguin exemples de comportament dins de la seva comunitat. Les comunitats musulmanes han de procurar que no siguin referents, sinó una vergonya, perquè són una desviació clara del que és l’islam.\n- Veig que ressalta vostè la necessitat de l’atenció assistencial tant en la prevenció com en la reintegració.\n- Venim d’un procés de crisi econòmica al llarg del qual els mediadors de les comunitats, i els equips d’integració que hi havia a les poblacions, han quedat reduïts a la mínima expressió. Aquests mediadors, aquests educadors, feien de contenció, d’altaveu de la comunitat, de les seves inquietuds. Jo no puc dir que, si haguéssim conservat tota aquesta xarxa d’atenció, hauríem evitat radicalitzacions, però la retallada de recursos en integració social evidentment que ha perjudicat.\n- Els dos anys de feina que hi ha darrere el llibre li han permès resoldre tots els interrogants sobre el fenomen del nou gihadisme?\n- He resolt incògnites, però me n’han sorgit de noves. Cada cop que conec una persona radicalitzada se’m plantegen noves preguntes. Jo he fet una aportació. Ni molt menys pretenc contestar totes les preguntes. Sobretot miro de donar sentit a la feina de periodista, i de ser fidel al compromís social de la professió.


Els professionals del màrqueting haurien de renunciar a la personalització? | Martech Zone\nUn article recent de Gartner va informar:\nEl 2025, el 80% dels venedors que han invertit en personalització abandonaran els seus esforços.\nPrediccions 2020: professionals del màrqueting, no són tan interessants per a vosaltres.\nAra, pot semblar un punt de vista una mica alarmista, però el que falta és el context, i crec que és aquest ...\nÉs una veritat bastant universal que la dificultat d’una tasca es mesura en relació amb les eines i els recursos a la seva disposició. Per exemple, cavar una rasa amb una cullereta és una experiència infinitament més miserable que amb una retroexcavadora. De manera similar, l’ús de plataformes de dades i solucions de missatgeria obsoletes i obsoletes per impulsar la vostra estratègia de personalització és molt més costós i difícil del que cal. Aquest punt de vista sembla avalat pel fet que, quan se’ls demana, els venedors citen, manca de ROI, els perills de la gestió de dades o tots dos, com a principals raons per abandonar-se.\nNo és d’estranyar. La personalització és difícil i cal reunir moltes coses en una simfonia perquè es faci de manera eficaç i eficaç. Com passa amb molts aspectes del negoci, l'execució amb èxit de l'estratègia de màrqueting arriba a la intersecció de tres components crítics; Les persones, els processos i la tecnologia, i les dificultats sorgeixen quan aquests components no segueixen el ritme o no poden mantenir-se.\nComencem per Persones: La personalització significativa i eficaç comença per tenir la intenció correcta, de situar el client al centre d’una narrativa centrada en el valor. Cap quantitat d’IA, analítica predictiva o automatització no pot substituir el factor més important de les comunicacions: l’equalització. Per tant, tenir les persones adequades, amb la mentalitat adequada, és fonamental.\nA continuació, vegem-ho procés. Un procés de campanya ideal hauria de tenir en compte els objectius, els requisits, les aportacions i els terminis de cada col·laborador i permetre als equips treballar de la manera que tinguin més confiança, comoditat i efectivitat. Però massa comerciants es veuen obligats a comprometre’s, trobant els seus processos restringits i dictats per les deficiències de les seves eines i plataformes de màrqueting. El procés ha de servir a l’equip i no al revés.\nPer últim, parlem Tecnologia. Les vostres eines i plataformes de màrqueting haurien de ser un punt d’habilitació, un multiplicador de força, no un factor de limitació. La personalització requereix que els professionals del màrqueting Saber els seus clients, i coneixement els vostres clients necessiten dades ... moltes dades, de moltes fonts, recopilades i actualitzades contínuament. Només tenir les dades no és prou. És la possibilitat d’accedir i escanejar ràpidament estadístiques útils a partir de les dades que permet als professionals del màrqueting oferir missatges personalitzats que mantenen el ritme i el context de les experiències actuals dels clients.\nMolts dels més familiars i confiança les plataformes lluiten per satisfer les demandes cada vegada més grans que desafien el venedor modern. Les dades emmagatzemades en estructures tablulars antigues (relacionals o no) són intrínsecament més difícils (i / o costoses) d'emmagatzemar, escalar, actualitzar i consultar que les dades en estructures no tablulars, com ara matrius.\nLa majoria de plataformes de missatgeria heretades utilitzen una base de dades basada en SQL, que requereix que els professionals del màrqueting coneguin SQL o els obliguen a renunciar al control de les seves consultes i segmentació a TI o Enginyeria. Finalment, aquestes plataformes antigues solen actualitzar les seves dades mitjançant ETL i actualitzacions nocturnes, cosa que restringeix la capacitat dels venedors de lliurar missatges rellevants i oportuns.\nPer contra, plataformes modernes com Iterable, utilitzeu estructures de dades NoSQL més escalables, que permeten fluxos de dades en temps real i connexions d'API de diverses fonts simultàniament. Aquestes estructures de dades són intrínsecament més ràpides de segmentar i són més fàcils d’accedir per impulsar elements de personalització, reduint significativament el temps i el cost d’oportunitat de la creació i el llançament de campanyes.\nConstruïdes més recentment que els seus competidors més titulars, la majoria d’aquestes plataformes també inclouen o admeten de forma nativa múltiples canals de comunicació, com ara correu electrònic, push mòbil, aplicació integrada, SMS, push del navegador, reorientació social i correu directe, que permeten als venedors lliurar més fàcilment un continu continu d’experiència a mesura que els consumidors mouen la seva experiència a través de canals de marca i punts de contacte.\nTot i que aquestes solucions poden aplanar la corba de sofisticació dels programes i escurçar el temps per valorar el màrqueting, l’adopció ha estat bastant lenta entre les marques més grans o de llarga tradició, tradicionalment més conservadores i averses al risc. Per tant, gran part de l'avantatge s'ha traslladat a marques noves o emergents que porten molt poc bagatge tècnic o heretat emocional trauma.\nÉs probable que els consumidors no deixin de banda les seves expectatives de valor, comoditat i experiència. De fet, la història ens ensenya que és probable que aquestes expectatives creixin. L'abandonament de l'estratègia de personalització no té cap sentit en un mercat ple de gent, en un moment en què l'experiència del client és sens dubte la millor oportunitat de qualsevol venedor per oferir i diferenciar el seu valor de marca, sobretot perquè hi ha moltes alternatives viables disponibles.\nA continuació, es detallen cinc compromisos que poden prendre els professionals del màrqueting i les seves organitzacions per ajudar-los a aconseguir una evolució reeixida:\nDefiniu el experiència vols lliurar. Que aquest sigui el punt de la brúixola per a la resta.\nAccepteu que el canvi és necessari i cometre a la mateixa.\nAvaluar solucions que poden ser noves o desconegudes.\nDecidiu que el recompensar del resultat és superior als riscos percebuts.\nDeixeu que la gent defineixi procés; deixeu que el procés estableixi els requisits de tecnologia.\nEls venedors tenir per cavar la rasa, però no tenir utilitzar una culleradeta.\nSol·liciteu una demostració iterable\netiquetes: iterablepersonalització del màrquetingpersonalitzaciópersonalització de vendes\nEl brot de COVID-19: impacte publicitari i de màrqueting


La força de la història - Diario de Mallorca\nMaria Antònia Pascual\n30·12·21 | 00:09\nQuan Khaled Hosseini (Kabul 1965) escrigué Mil Sols Esplèndids l’any 2007 explicà una història de supervivència, possible només gràcies a la força de l’amor en temps de desesperació. La història passa a l’Afganistan i transcorre entre els anys seixanta i els noranta del segle XX, les dècades de la invasió soviètica, la guerra, e9 €l règim talibà i l’arribada dels nord-americans. El llibre es divideix en quatre parts, a la quarta i darrera sembla que es pot entreveuré una mica d’esperança i que un petit raig de llum s’obre camí entre la foscor. Però ... Ara, avui, l’any 2021 acabem de comprovar que a l’Afganistan no hi ha treva. L’arribada, altra vegada, dels talibans al poder fa témer que la xaria es torni a imposar de manera estricta i que les dones tornin a patir la més dura de les repressions, això fa que el cor se’ns ompli de tristor.\nA Mil sols esplèndids, partint de la intimitat de les vides de dues dones a Kabul, Hosseini teixeix el relat d’allò què va passar a l’Afganistan durant aquelles dècades de confusió política i cultural, que afectà en gran manera a les dones i que va destruir el que representava cultura, art i llibertat.\nEnguany s’han complit vint anys de la demolició dels Budes de Bamian, considerades una meravella del món. Aquestes grans estàtues havien sobreviscut a més d’un mil·lenni de terratrèmols i hiverns brutals, però en pocs dies un acte de terrorisme cultural les feu desaparèixer. La preservació de Bamian i de tota la seva riquesa patrimonial i arqueològica, que s’ha intentat protegir des de l’aleshores per part dels estats membres de la Unesco, torna a trobar-se ara en perill.\nLa força de la història que ens conta Hossein a Mil Sols Esplèndids la tenen sempre les veus de les dues dones, Mariam i Laila, la seva resiliència i la seva desesperació fan que uneixin forces contra la tirania del marit compartit. Dues dones nascudes en circumstàncies molt diferents, però que el destí les du a viure juntes situacions extremadament dures, això fa que es crei entre elles un vincle i que l’estimació que acaben tenint l’una per l’altra els doni el coratge necessari per tirar endavant. Aquesta és una història d’heroisme i de vida, hi ha més que pena i tristor, hi ha també amor, amistat i lligams. El llibre et deixa amb llàgrimes als ulls, però també encén l’espurna de l’esperança ... Malauradament ara s’ha tornat a apagar.\nÉs una lectura molt recomanable a pesar de la seva duresa, les vides d’aquests milers i milers de Mariams i Lailes no poden quedar apagades, les hem de tenir presents.\nEl títol del llibre fa referència a la descripció de Kabul que feu Saib Tabrizi, un poeta persa del segle XVII «... eren incomptables les llunes que brillaven sobre els seus terrats, o els mil sols esplèndids que s’ocultaven rere els seus murs.»


CRÒNIQUES DE LA RONDA 2 A LA LLIGA CATALANA.\ndilluns, 28 de gener de 2019 22:16 |\nCRÒNIQUES DE LA RONDA 2 DE LA LLIGA CATALANA EN: CLIQUEU EN LLEGIU-NE MÉS...\nLLINARS - SANT BOI 4,5 a 5,5 ... derrota per la mínima, i "el presi" no pot rematar la remontada!\nEns venia un equip habitual de la 1ª Divisió, i que també ha militat a la Divisió d'Honor.\nHem aconseguint fer la nostra millor alineació (com sempre, plena de joves), però el nostre oponent també, ha presentat un equip molt compacte, que obria en 2.344 (únic tauler al que superàvem) i tancava en 2.124. Durant gran part del matx semblava que ens guanyarien bé, ... però vet aquí, ... al nostre equip no se'l pot donar mai per vençut. S'ha remontat fins a l'empat a 4,5; quedant per resoldre la partida de "el presi" que, en els apuros de temps, ha tingut alguna possiblitat de lluitar per les taules, però que no ha sabut trobar.\nToca refer-se d'aquesta derrota, i a preparar el matx contra el Sant Cugat, que va baixar la temporada passada de la Divsió d'Honor.\nLLINARS B – CALLDETENES 4,5 – 5,5\nQuina llàstima! Perquè va ser per la mínima però el pitjor va ser el gust ranci de com es va escapar el punt en l’últim sospir. (O l’empat del matx com a mínim). Es va començar guanyant 3-1 i es va anar torçant fins al 3,5 – 3,5 i amb tres partides en joc. Sobre els taulers pintava un 1,5 – 1,5 i per tant un empat, però en Parra al tauler 1 que el va defensar amb un atac contundent, li deia al delegat, tu tranquil que guanyo. Tranquil·líssim, i no era per menys, la posició era envejable. Mentre passaven els minuts i s’apurava de temps i la cosa seguia amb alegria per les blanques, però... el rellotge va jugar en contra i va entrar el fatídic error que mai entenem que pugui ocórrer i així va passar. L’Òscar Ceruelo per altra banda va tancar el matx per acabar guanyant merescudament un final amb els 4 alfils en joc i peons.\nAquest equip lluitarà per la categoria perquè ha demostrat que l’elo només és un indicador aproximat, però que aquest equip te força per estar a Preferent si s’ho creu com fins ara.\nCASTELLDEFELS B – LLINARS 6 – 2\nESTANY B – LLINARS D 1 -3\nSi la setmana passada l'equip B anava a Moià, aquesta setmana ens tocava a nosaltres, desplaçar-nos fins a l'Estany, petit poble després de Moià, ens toca doncs, matinar.\nArribant allà, ens reben tots amb una gran admiració, no és gens habitual que se'ls hi aparegui fins allà a dalt un equip totalment femení. De fet al seu club, no té ni una dona. I a sobre, marxem amb 3 puntets!!\nLa primera a acabar és la Gloria, el seu contrincant, es deixa peça al principi de la partida, i la Gloria no dubte en aprofitar l'ocasió i guanyar-lo ràpidament. La Tura també s'aprofita d'una errada del seu contrincant i també guanya. Jo la segueixo, el meu contrincant no sap com fer fora un alfil que l'impedeix l'erronc, i es rendeix a pocs moviments del mat. La Noemí, comet un error i perd torre, amb la qual cosa decideix abandonar la partida, ens queda un llarg camí de tornada i ja tenim el matx guanyat!!\nQuan arribo al club, em trobo amb els jugadors del Calldeltenes, que em comenten amb admiració, que tenim molts nens jugant i entrenant, i me n'adono per segona vegada en el mateix dia, que som l'enveja de molts clubs!! Quin orgull pertànyer al Llinars!!\nSITGES SUB12 - LLINARS SUB12 1,5 – 2,5\nAvui ens esperava un rival força dur, el Sitges, però els nostres petits no tenen por de ningú i van a per totes, lluitant totes les partides de principi a fi! El primer puntet va arribar ràpid de la mà del Roc Boix, amb la seva gran soltura i contundència (0-1) i donant ànims a la resta. L´Alejandro Fernàndez, que debutava avui amb l'A, portava la partida molt favorable i jugant molt bé, però un cop tàctic del rival va desequilibrar la balança (1-1). A prop de les 3 hores el rival de l´Adahara Carrasco, amb torre de menys i forçat a entregar la dama va optar per abandonar (1-2). I ens quedava la Laura Toquero, que portava una partida molt llarga i igualada desde el principi i va arribar a un final amb peó de més, amb molt poc temps al rellotge va optar per assegurar les taules i donar una victòria a l´equip (1,5-2,5)! Fantàstic!! Ja van 2 de 2!!\n(Crònica d’en Manel Carrasco)\nSITGES SUB12 B – LLINARS SUB12 B 1 – 3\nAvui amb el sub12B hem anat a jugar contra el Sitges B, amb la linea de forces següent: Noah, Iago, Ariadna i Lledó, amb un contundent 1-3 aquests/es jugadors/es s han portat els tres punts cap a Llinars.\nVull destacar i donar la benvinguda tan al Noah com a l'Ariadna.\n(Crònica de La Reportera mas ditxaratxera. Rafi Arjona)


El projecte del Parc Samà arriba als tribunals de justícia - Revista Cambrils\nEl projecte del Parc Samà continua sent notícia destacada\nEl pols que mantenen lAjuntament i lempresa promotora tindrà una continuïtat als tribunals de justícia. Per una banda, lAjuntament va aprovar, en la sessió plenària del 14 doctubre, la interposició dels recursos contenciosos administratius davant el conseller de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat. Aquesta mesura sha pres perquè el conseller no va respondre als recursos dalçada que lAjuntament va interposar contra els acords de la Comissió Territorial dUrbanisme daprovar definitivament el Pla Parcial i el Pla Especial a les finques del Parc Samà i Mas den Blai. Això es fa, segons va explicar lalcalde, amb la intenció de retornar les competències sobre la planificació del territori a lAjuntament.\nParal·lelament, lAjuntament continua els tràmits per fer la modificació puntual del Pla General a la zona del Parc Samà per retornar-lo a les condicions aprovades lany 1995. Abans de fer-se la modificació puntual daquesta zona, ara fa dos anys, el Pla General contemplava un desenvolupament urbanístic i de golf al Parc Samà que abastava una superfície de 90 hectàrees i possibilitava la construcció de 180 vivendes. La modificació feta fa dos anys va obrir la possibilitat de desenvolupar 150 hectàrees i construir 520 vivendes, que és el que reclamava lempresa promotora. Així doncs, en la sessió plenària del passat 14 doctubre es va aprovar provisionalment la modificació puntual del Pla General daquesta zona. Recordem que al ple del passat 5 dagost ja es va fer laprovació inicial daquesta modificació. Tant la interposició dels recursos com laprovació provisional del Pla General van ser aprovats per majoria amb els vots favorables dels membres de lequip de govern, els vots en contra dels representants de CiU i PP, i labstenció dels de la PLIC.\nRecurs de Med Cambrils Golf\nLempresa promotora Med Cambrils Golf SL, per la seva banda, ha presentat un recurs contenciós administratiu per lacord pres per lAjuntament en el ple del passat 28 de desembre que rebutjava la verificació del Pla Especial. És per aquest motiu que en un dels punts del plenari del 14 doctubre es va ratificar un decret dalcaldia que nomenava uns representants jurídics per a la defensa de lAjuntament davant la demanda de lempresa promotora del projecte del Parc Samà. Sobre aquesta qüestió lalcalde, Robert Benaiges, va recordar que a finals de desembre de lany passat hi havia un govern en minoria i una oposició en majoria, el plenari va rebutjar la verificació del Pla Especial ja que hi havia uns informes negatius de Cultura de la Generalitat, va manifestar.\nReunió a tres bandes a la seu de la Conselleria dObres Públiques\nRepresentants de lAjuntament, de lempresa promotora i de la Generalitat van mantenir una reunió a tres bandes el passat 6 doctubre a la seu de la Conselleria dObres Públiques, a Barcelona. Per part de lAjuntament hi havia lalcalde i un representant de cadascun dels partits polítics al govern municipal. Per laltra banda, hi havia tres representants de Med Group i dos de la Generalitat: el director general dUrbanisme, Joan Llort, i el secretari de la conselleria, Pere Torres. El conseller Felip Puig no hi va ser present. Aquesta reunió tenia per objectiu, segons va manifestar lalcalde, que seguéssim en una taula i en parléssim per tal de trobar una solució que satisfés a tothom. Després de tres hores de discussió, però, no es va arribar a cap acord satisfactori. Segons lalcalde, nosaltres defensàvem les condicions del Pla General aprovat lany 1995, però no es va arribar a cap acord. La reunió va ser llarga, dura i tensa. En aquesta reunió va quedar clar que lempresa promotora manté el seu criteri i que pensa arribar fins al final, crec que lAjuntament té totes les de guanyar, va manifestar Benaiges. Una altra de les conclusions que els representants municipals van extreure daquesta reunió és el posicionament partidista de la Generalitat fent costat a les postures defensades per lempresa. Lalcalde ho explica així, nosaltres pensàvem que la Generalitat havia de fer dintermediari, però el que feia és costat a lempresa promotora i fins i tot prenia postures més bel·ligerants que la mateixa empresa.\n§ Reunió de la Comissió Territorial §\nAl no haver-se produït cap acostament entre els dos posicionaments, lAjuntament segueix endavant amb els processos encetats. Benaiges també va avisar de la situació incongruent que es pot donar a la propera reunió de la Comissió Territorial dUrbanisme de Tarragona, es pot trobar damunt la taula dos documents contradictoris. Per una banda, laprovació definitiva del text refós del Pla Parcial i del Pla Especial, i, per una altra banda, laprovació provisional de la modificació puntual del Pla General. Qui guanyarà? Realment, és una situació curiosa.\n§ Med Cambrils Golf ja ha comprat els terrenys§


Roba Estesa, Marc Buxaderas, l'empresa Entrenúvols i la FECETC, Premis Aspid 2019 - TOTLLEIDA\nImatge del grup roba estesa\nACN Lleida .- L’Associació de Paraplègics i Discapacitats Físics de Lleida (Aspid) ha distingit en la 25a edició dels Premis Aspid el grup Roba Estesa, en la categoria a la Solidaritat; l’empresa d’esports d’aventura Entrenúvols, en la d’Innovació; la Federació de Centres Especials de Treball de Catalunya-FECETC; en la d’Empresa, i el monologuista Marc Buxaderas, en la de Comunicació.\nAixí mateix, l’entitat ha reconegut amb una menció especial el professor de l’Institut del Pont de Suert, Carles Hidalgo. El lliurament dels guardons, que coincideixen amb el 25è aniversari de l’entitat lleidatana, es durà a terme divendres a la Llotja de Lleida amb la presència del president de la Generalitat, Quim Torra, a més d’altres autoritats, socis i representants del tercer sector.\nEls Premis Aspid tenen l’objectiu de donar suport, fer visible i donar un reconeixement a les persones, institucions i iniciatives que són un exemple clar de defensa dels drets del col·lectiu de persones amb discapacitat, alhora que ostenten una trajectòria a favor de l’equitat social i de la millora de la qualitat de vida de les persones amb discapacitat, contribuint d’aquesta manera a una transformació social en pro de la seva integració.\nRoba Estesa, Premi Aspid 2019 a la Solidaritat\nEnguany, el Premi Aspid a la Solidaritat ha recaigut en el grup Roba Estesa, la banda femenina i feminista de música festiva i combativa nascuda al Camp de Tarragona. El jurat ha valorat que el fet d’haver incorporat a l’escenari una persona que interpreta les lletres en llengua de signes, ha contribuït «a acostar un bé cultural com és la música a un col·lectiu que estava privat d’aquest dret».\nEl grup ha preparat prèviament les lletres de les cançons per tal que les persones sordes rebin el seu el sentit, així com les vibracions del to, permetent-los percebre el missatge de l’artista. El grup Roba Estesa ha estat pioner al país a l’oferir aquest tipus d’espectacle per a persones sordes. El jurat ha considerat que aquesta iniciativa és «un magnífic exemple d’una pràctica de responsabilitat social cap a les persones sordes, que promou no només una participació activa i normalitzada d’aquest col·lectiu en una actuació musical en directe, sinó també la sensibilització de la societat cap a aquest tipus de discapacitat».\nEntrenúvols, Premi Aspid 2019 a la Innovació\nL’empresa Entrenúvols ha estat distingida amb el Premi Aspid a la Innovació. A més de compartir la passió del vol lliure amb els seus clients, aquesta empresa lleidatana ha donat un pas més i ha facilitat que les persones amb discapacitat puguin gaudir d’aquest esport d’aventura. Per facilitar-ho, disposen de cadires adaptades per poder volar amb persones que tinguin problemes de mobilitat, des de persones amb lesions medul·lars altes fins a persones que, tot i tenir una mobilitat àmplia, no sigui capaç d’enlairar-se i aterrar pel seu propi peu.\nEn aquest cas, el jurat ha considerat que la iniciativa de facilitar que tothom tingui la possibilitat de volar amb parapent «és un magnífic exemple d’una pràctica en relació amb la responsabilitat social cap al col·lectiu en qüestió». «Una pràctica que promou no només una participació activa i normalitzada de les persones amb discapacitat en un esport d’aventura, sinó també la sensibilització de la societat cap a les capacitats de les persones amb discapacitat», segons el jurat.\nFederació de Centres Especials de Treball de Catalunya, Premi Aspid 2019 a l’Empresa\nLa finalitat de la FECETC és treballar per facilitar la inserció laboral de les persones amb discapacitat i altres col·lectius amb risc d’exclusió social, tant en centres especials de treball com en empreses del mercat ordinari, i fer possible que els centres especials de treball esdevinguin empreses competitives en el marc laboral. El jurat ha volgut reconèixer l’entitat » perquè promou, no només una participació activa i normalitzada de les persones amb discapacitat en el mercat laboral, sinó també la sensibilització del món empresarial».\nMarc Buxaderas, Premi Aspid 2019 a la Comunicació\nEl guanyador del Premi Aspid 2019 a la Comunicació és el monologuista Marc Buxaderas. Es tracta d’una persona amb paràlisi cerebral tetraplègica espàstica, que va decidir tirar endavant un projecte de sensibilització de la societat sobre la inclusió de les persones amb discapacitat. Buxaderas va posar en valor els seus dots comunicatius passant de fer monòlegs d’humor sobre la seva experiència personal i penjar-los al YouTube a fer-los a dalt dels escenaris, o bé davant d’alumnes a les escoles o en jornades motivacionals d’empresaris.\nAmb sentit de l’humor i un toc d’acidesa, Buxaderas es presenta com a monologuista i conferenciant, denuncia els errors d’uns a l’hora de fomentar la inclusió i lloa els encerts d’altres en la defensa de drets individuals i col·lectius. El jurat ha destacat que Buxaderas «promou no només una reflexió serena de les persones assistents a les seves actuacions, sinó també la sensibilització de la societat cap a les dificultats de les persones amb discapacitat».\nMenció especial per a Carles Hidalgo\nFinalment, el jurat dels Premis Aspid 2019 ha decidit concedir una menció especial al professor de l’Institut del Pont de Suert, Carles Hidalgo. En el decurs de les activitats dels Cicles Formatius de Grau Mitjà de Tècnics en explotació d’estacions d’esquí, i més concretament dins de l’assignatura de discapacitats, ha enfocat aquesta assignatura a través de projectes basats en la utilització del mètode ‘Aprenentatge Servei’. La proposta educativa combina processos d’aprenentatge i de servei a la comunitat en un sol projecte, en el qual els participants es formen tot treballant sobre necessitats reals del seu entorn amb l’objectiu de millorar-lo.\nEn el cas d’Aspid, ha consistit en un projecte d’intervenció ajudant en diferents tasques en la iniciació de persones amb diferents graus i tipus de discapacitat en activitats d’esquí adaptat a l’estació d’esquí Boí Taüll. Per aconseguir fer aquest treball, Hidalgo ha organitzat una formació amb monitors de l’Escola d’Esquí i Snowboard de la Vall de Boí, amb la finalitat d’ensenyar les tècniques d’esquí que es necessiten per conduir una persona amb corretges, el mono-esquí o el bi-esquí. El jurat ha considerat que Carles Hidalgo «promou, no només una participació activa i normalitzada de les persones amb discapacitat en els esports d’hivern, sinó també la sensibilització de la social».\n25è aniversari d’Aspid\nAspid va ser fundada l’any 1994 per un grup de persones amb discapacitat física per donar cobertura a les necessitats del col·lectiu i promoure l’autonomia i els drets d’aquestes persones en tots els àmbits de la vida, tant social, laboral com cultural. Actualment, s’ha convertit en una entitat consolidada dins la societat lleidatana i en un referent en la demarcació en l’àmbit de la discapacitat física, i ha anat evolucionant amb l’oferiment de diferents serveis.