El sentit i valor de les humanitats avui: humanitats en acció (Jordi Nopca)\nEl sentit i valor de les humanitats avui\nRaig verd publica el llibre col·lectiu ‘Humanitats en acció’, amb una vintena d’aportacions de nivell\nDurant l’última dècada han estat molts els assagistes i professors que han reivindicat la necessitat de les humanitats en un món marcat per l’utilitarisme, els algoritmes i l’auge dels totalitarismes. George Steiner, Martha C. Nussbaum, Marc Fumaroli, Jordi Llovet i Nuccio Ordine són alguns dels exemples destacats, als quals cal sumar-hi Marina Garcés amb Nova il·lustració radical (Anagrama, 2017) i la direcció del projecte Humanitats en acció, que Raig Verd acaba de publicar.\n“Llançar un llibre col·lectiu en un moment en què l’individualisme destaca tant és una forma de resistència”, assenyala l’editora Laura Huerga. El volum neix a partir de les intervencions dels vint autors a l’Aula Oberta de l’Institut d’Humanitats. “El grup de ponents era deliberadament heterogeni -diu Susana Arias, coordinadora de l’Institut, que va obrir les portes el 1986-. Hi ha filòsofs, professors, artistes, crítics d’art, investigadors, dramaturgs, novel·listes, poetes... Tots ells es van prestar a reflexionar críticament sobre la seva feina i van descriure el que sovint queda fora de camp”. Entre els participants -deu dones i deu homes- hi ha David Bueno, Eduard Escoffet, Ingrid Guardiola, Irene Masdeu, Joana Masó, Mireia Sallarès i Brigitte Vasallo.\nUna generació vetada\nElaborar l’experiència humana des de la llibertat i la dignitat\nUn dels punts forts del volum és la joventut i alhora expertesa de la majoria de col·laboradors. “La intenció era donar veu a una generació que no acaba de trobar el seu espai a les institucions reglades”, explica Marina Garcés. També es volia evitar un discurs a la defensiva. “Podríem pensar que en temps de neoliberalisme acadèmic el que cal és preservar el conjunt de disciplines maltractades que són les humanitats -recorda Garcés-. Hem volgut defugir aquesta premissa. Les humanitats no són només hereves d’un passat i no els espera un futur tan negre: es fan càrrec d’elaborar el sentit i valor de l’experiència humana, i en comptes de fer-ho des de la neutralitat se n’ocupen mitjançant dos valors fonamentals, la llibertat i la dignitat”.\nGarcés descriu el present com “un moment de guerra cultural reaccionària, conservadora i autoritària”. I afegeix: “A la precarització laboral i immobiliària s’hi ha sumat un enduriment de les condicions polítiques. La repressió s’ha incrementat, així com la censura i l’autocensura”. Bona part dels textos comparteixen la “dificultat d’orientació”. Al text Tradició, l’escriptor, traductor i editor Raül Garrigasait -que ha publicat recentment l’assaig El fugitiu que no se’n va, sobre Santiago Rusiñol- explica que no té gaire sentit detectar en la tradició “una mena d’essència immutable i permanent de la pròpia identitat”; l’herència, en canvi, és “un pes que cau a sobre” de l’individu, i entre les conseqüències més feixugues que assenyala hi ha “les jerarquies instituïdes durant el procés de modernització”. El trànsit entre l’Antic Règim i l’Estat modern és vist per l’autor com a decisiu per als idiomes d’Europa. Dos segles més tard, amb la creació de la Unió Europea, s’entra en una de les etapes més intenses “de destrucció de llengües de la humanitat”. En el cas del Principat, recorda que s’hi parlen encara més de 300 llengües. “Si escrius fora de la dotzena de llengües hegemòniques, et trobes l’herència de la subordinació a sobre, i en el millor dels casos l’abraces, la comprens i la capgires”. Garrigasait conclou que “si hi ha una virtut emancipadora de les humanitats és aquesta: la de fer-se una tradició que superi les servituds heretades”.\nLa cultura visual i la verbal es retroalimenten\nCadascun dels vint textos del llibre té com a títol una sola paraula que sintetitza el concepte investigat. Així, la investigadora en estudis afrocaribenys Karo Moret s’endinsa a Alter-i-tat(s) en la importància d’acceptar “les nostres múltiples i simultànies herències biològiques, socials, històriques i racials”. Segons Moret, la “beneïda hibridesa” es dona “sense possibilitat d’elecció, encara que hi hagi un ordre jeràrquic que l’organitzi aquí i allà”. Cal que Occident es plantegi d’una vegada “sortir de la construcció euro-nord-americana de l’altre [...] Al marge de les acadèmies i les escoles de pensament no occidentals, es garanteix una continuïtat en la percepció cartesiana del món -defensa-: res de supòsits, res d’ancestres, tu ets aquest que jo toco, percebo, veig, sotmeto, i aquell/aquella/allò que no sigui aquí amb tu no existeix”.\nGarcés recorda que la hibridesa interdisciplinar és clau en la construcció de les noves humanitats. “No hi ha una cultura visual i una cultura verbal contraposades -defensa-. La imatge i la paraula diuen els límits del nostre món”. Cal destacar, en aquest sentit, les aportacions de les artistes Lúa Coderch, María Ruído i Mireia Sallarès, del professor i investigador en cinema Pablo La Parra Pérez i de la professora i assagista Ingrid Guardiola, que a Negació defensa que “l’obediència, el sí submís, cec, continuista, és l’antítesi del respecte a l’altre i a un mateix”. L’autora de L’ull i la navalla (Arcàdia, 2018) recorda que, tot i que ara no es visqui en estaments socials tan rígids com fa unes dècades, “el que s’instaura és una cadena d’ordres més difusa, més profunda i menys evident que permet mantenir, en una aparent harmonia, l’ordre dominant”. I afegeix: “El discurs del terrorisme global i de la preservació de la democràcia occidental a qualsevol preu com a ideologia contribueixen a la vigilància ciutadana i a la segregació social”.\nLes trampes de la monogàmia i el totalitarisme dels algoritmes\nSi a Generositat el poeta Eduard Escoffet troba a faltar “un pensament més fràgil, vulnerable, més d’escletxa que de mur” poc abans de recordar que “la vida en comú és un infern, però l’únic repte possible”, Brigitte Vasallo, que ha publicat recentment l’assaig Pensamiento monógamo, terror poliamoroso (La Oveja Roja, 2018) es pregunta a Amor per les trampes del pensament monògam, que està construït per “la sang” i també “dels vincles que valen i dels que no valen, dels que són de veritat encara que siguin mentida i dels que no tenen nom encara que siguin tots els que voldríem anomenar”. “Si les persones i les comunitats poliamoroses podem oferir alguna cosa -continua Vasallo-és la reivindicació dels dols que no tenen nom, del dret a plorar a qui no toca, a enfonsar-te al llit perquè les teves comes i els teus punts i les teves subordinades ja no tenen lloc on anar, ja no saben en qui sostenir-se”.\nUn altre text d’un gran interès és el de l’escriptor i professor Manel Ollé, que es demana a Curiositat per l’essència dels algoritmes, “raó totalitària i teològica d’una omnisciència narrativa que no tan sols ho vol saber tot de nosaltres, sinó que ho endreça, ho filtra i ho narra tot a la seva manera unívoca i serial, a uns lectors privilegiats: els poderosos propietaris corporatius d’aquestes constel·lacions intel·ligents d’objectes digitals, dels cercadors, plataformes i xarxes socials”. La batalla per l’espai virtual acaba de començar, adverteix. Cal deixar enrere la ingenuïtat de veure-hi “només una eina emancipatòria, participativa i de revolta”: s’ha deixat “en mans irresponsables” -i interessades-“unes eines i unes dades potentíssimes per al control, la censura i la reescriptura del present, del passat i del futur”.\nLa subversió de la inacció\nArribar a la perplexitat, funció alliberadora del pensament\nEl filòsof i periodista cultural Eudald Espluga exposa a Inoperància que “de la mateixa manera que la ideologia de la creativitat o les retòriques terapèutiques de l’autorealització, el pensament crític contribueix -com a dispositiu discursiu- a la construcció d’un subjecte de rendibilitat”. En el capitalisme neoliberal actual el lector espera, tant de la literatura com de la filosofia, “que suposin un canvi en les nostres vides, que intervinguin en la nostra realitat immediata”. El gest radical per contravenir la rendibilitat és la inoperància, el deixar de fer. “I would prefer not to ”, recorda Espluga, parafrasejant Bartleby, l’escrivent, de Hermann Melville. Apel·lant a la perplexitat que María Zambrano va abordar en algun dels seus llibres, Espluga no reclama abandonar el pensament crític ni la creativitat, però sí que reivindica “aquesta funció alliberadora del pensament”. Bona part dels assajos d’Humanitats en acció assoleixen, conscientment o no, aquesta fita.


Boker tov, Catalunya.: de febrer 2009\nPublicat per Jaume a 21:20 1 comentari:\nAvui us aconsello la lectura d´aquestes interessants reflexions sobre la identitat jueva a inicis del segle XXI d´en León Trahtemberg. A continuació, podeu llegir l´article en llengua catalana.\nSer Jueu al Segle XXI.\nAutor: León Trahtemberg.\nCada cop més semblaría que ser jueu en el segle XXI a Europa - i progressivament a tota la resta del planeta - repetirà el que significava ser jueu entre els segles XI i XVII a Europa, quan estaven en plena vigència les creuades, la inquisició i les expulsions. Per a entendre-ho només és necessari convertir alguns conceptes d´aquella època als còdigs de la modernitat.\nJa no es tracta de que els jueus utilitzin algun distintiu, sinó més aviat intimidar-los per a que no n´utilitzin cap. Ja no es tracta de convertir-los al Cristianisme per a salvar-se, sinó al antisionisme. Ja no es tracta de prohibir el seu accés a les universitats, sinó de convertir-los en una minoria oprimida per catedratics que han adoptat el credo i el financiament islàmic. Ja no es tracta de tergiversar el sentit de les seves celebracions religioses més tradicionals com el Pesaj (la Pasqua Jueva), aduïnt que era la oportunitat per a cometre crims rituals contra els nens cristians per a extreure´ls la sang que s´utilitzaría per a preparar el pà àzim (matzà). Ara es tracta de tergiversar el sentit de les conmemoracions nacionals com Iom Haatzmaut (la independència d´Israel) i l´Holocaust (genocidi de jueus comès pels nazis). Al primer se li associa el terme àrab "Nakba" (cataclisme palestí) i al segon s´aludeix per a referir-se al "holocaust palestí" (comès suposadament per Israel).\nEls escrits d´aquella època a Europa eren expressament antisemites, en canvi avui són antiisraelians, encara que utilitzant els mateixos tòpics del jueu intel.ligent però pervers, explotador inmoral i amb pretensions de dominar el món, que s´utilitzaven en aquella època. Parlar malament dels jueus era corrent en totes les classes socials, al igual que es fà avui en dia en relació amb els jueus i els israelians.\nAprofitar-se del talent dels jeus d´una manera discreta (els metges i els financiers jueus de les corts) però sense deixar d´atacar-los en públic, significa a l´Europa d´avui que els seus líders polítics s´aprofitin de la ciència i tecnologia israelianes, fins i tot la militar i el "Know How" del Mossad, però en secret, sense deixar d´atacar-los publicament, perquè és la postura políticament correcta, especialment en païssos on es pot trobar una important presència musulmana... Podría continuar, però és suficient.\nQuina opció tenien els jueus medievals? convertir-se, emigrar o restar al seu país com a objecte d´agressió o víctima d´algun progrom col.lectiu o assasinat individual. Una cosa no tan llunyana a la que els ha tocat viure als jueus que vivien en païssos islàmics desde la independència d´Israel i que estan vivint avui els jueus d´Europa (podríem incloure als veneçolans). La pregunta als dirigents jueus mundials i especialment als de cada comunitat és estan preparats per a aquest repte? Està educada la seva joventut per a mantenir-se amb el cap ben alt a aquest avalot antijueu amb la disfressa antisionista?\nQuan veiem dirigents que acoten el cap i es resignen a la seva sort, esperen pacientment que, gràcies la mà de D´u o la vocació tolerant i democràtica d´alguns gentils respectuosos amb les identitats personals, passi el temporal (fins a un nou round), ens hem de preocupar. Quan veiem joves i adults ignorants en temes jueus o israelians prendre distància del Sionisme i d´Israel, sometent-se a la propaganda palestina amplificada per la majoría de les agències de notícies europees, ens hem de preocupar. Quan veiem a jueus amagant la seva identitat, identificant-se amb l´agresor, atacant a Israel en el moment en el que els seus enemics animen a la seva destrucció, ens hem de preocupar. Quan veiem a intelectuals, liders empresarials o gremials brillar per la seva ausència en el tractament de la temàtica israeliana, per a no tacar-se en un tema complexe e impopular, ens hem de preocupar.\nCom a partir d´un lideratge d´aquestes característiques es pot cultivar una nova generació de jueus orgullosos de la seva identitat, actius a les seva comunitat, presents a la vida pública sense amagar el seu origen o el seu cognom? Saber recitar les oracions o donar diners per a les causes jueves els eximeix de donar guerra per Israel, què és la batalla pels drets dels jueus?\nAfortunadament, hi hà molts jueus dignes en els més diversos rols i postures ideològiques i religioses que donen la cara i participen en el debat, acomplint amb el sagrat precepte de velar per la continuïtat del poble jueu fins a la arribada del Messíes o de la democracia mundial. La pregunta és si en un futur pròxim encara contarem amb la massa crítica de jueus capaç de mantindre al poble davant aquests reptes o si progressivament aquesta es continuarà diluint com la capa d´Ozó que en algunes zones del món ja ni pot impedir la mortal radiació.\nPer ara, Israel posa sobre la taula una gran porció d´aquesta massa crítica, que protegeix encara als jueus crítics d´Israel. Però si les comunitats jueves no fan la seva tasca, el calentament global antisemita derretirà també a les comunitats anquilosades i pasives. En aquest sentit, les intifades i els atacs del Hezbollah i del Hamas ha Israel han de ser llegits no sols en el terreny de les explosions i de l´odi antisemites, sinó també en el de l´educació i les polítiques comunitàries jueves.\nEtiquetes de comentaris: actualitat, article d´opinió, món jueu\nEl passat Divendres a la nit, va ser profanada la principal sinagoga de Caracas, la sinagoga "Tiferet Israel", per homes armats, que van causar destrosses, van fer pintades antisemites i van profanar els rotllos de la Torah i altres objectes de culte. Desgraciadament, aquests incidents judeofobics són la conseqüència del missatge cada cop més obertament antisemita, demagògic i populista del govern d´en Hugo Chávez, que té en la República islàmica d´Iran a un dels seus principals aliats.\nA continuació podeu veure alguns dels missatges judeofobics del president Chávez o dels seus mitjans afins:\nEn aquest vídeo és dóna a entendre la existència d´una conspiració jueva contra el govern bolivarià. La influència dels protocols dels savis de sió és evident....\nEn el video següent, Hugo Chávez ressuscita el mite soviètic de que Israel és el puny del imperialisme nordamericà a l´Orient Mitjà:\nEn aquestes declaracions al canal àrab, Al-Jazeera, Hugo Chávez afirma que els israelians són pitjors que els nazis i torna a expressar el mite de que Israel és el braç armat del imperialisme:\nPublicat per Jaume a 17:56 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: actualitat., antisemitisme, judeofòbia, veneçuela\nPublicat per Jaume a 11:21 Cap comentari:


7 manualitats d’estiu fàcils per fer amb nens | Sarrià Petits\nHome » Crear » 7 manualitats d’estiu fàcils per fer amb nens\nL’estiu és una molt bona època per fer certes manualitats amb nens que a l’hivern poden fer més mandra i són de logística més complicada. A mi m’agraden molt les que comencen ja buscant coses pel bosc o per la platja. Així la preparació de la manualitat també es converteix en un joc en sí mateixa. Han de classificar, descartar o netejar i deixar assecar per després fer-ho servir.\nPintar closques de caragol era una de les activitats preferides de l’Emma a la casa de Menorca.\nAra que en són dos i d’edats diferents anem provant coses que puguin fer junts cadascú al seu nivell. D’aquesta llista n’hi ha algunes que hem provat i altres que farem. A veure què us semblen i us hi animeu!\n1. Decoració de pedres de riu, de platja… amb dibuixets, amb sanefes, fents que semblin animals (marietes,…). Hi ha uns retoladors molt xulos que van molt bé per fer-ho. Però també es poden fer amb pintura.\n2. Decoració de pedres, petxines… amb wahi tape. Un cop fetes se’ls pot enganxar un petit imán darrere i queden molt maques com a imán de nevera.\n3. Sortir al carrer a pintar amb guixos. Podem crear històries, escenàris… que ells poden fer servir per seguir jugant. A Jugaia en podeu trobar un pot ben gros per pocs euros.\n4. Fer collarets, incrustacions amb elements naturals en pasta de sal. Podeu fer servir petxines, caragols, pedretes… i fer creacions en pasta de sal. Al blog Tierra en las manos us expliquen molt bé com fer pasta de sal i també us dóna moltes idees per jugar amb elements naturals i pasta de sal.\n5. Fer vaixells amb bricks de begudes.\n6. Fer un mural gegant. Tan senzill com posar un paper gran a terra i donar-los pintures. Amb les mans, amb pincells, amb pedres, tronquets o esponges… tot s’hi val per pintar.\n7. Fer ventalls amb paper i pals de gelat.\n2 Respostes a “7 manualitats d’estiu fàcils per fer amb nens”\nClara, Tierra en las manos\nQuines bones idees Laia! Els ventalls de paper i pals de gelat els faré per mi!! M’han encantat! :-) I gràcies per la menció. Una abraçada bonica, Clara.\nUna abraçada Clara! :)


Potser en fem un gra massa | sixte moral | El Punt Avui\nPotser en fem un gra massa Potser en fem un gra massa Potser en fem un gra massa Potser en fem un gra massa + Potser en fem un gra massa E-mail\nNo es pot, en nom de segons quin respecte, suprimir usos i costums de la societat d'acollida\nAlumnes de l'escola l'Arjau de Vilanova i la Geltrú a l'entrada el primer dia de classe. M. DE LAMO.\nPotser en fem un gra massa Potser en fem un gra massa Potser en fem un gra massa Potser en fem un gra massa Potser en fem un gra massa E-mail\nEl Consell Escolar de Catalunya és un organisme que «aconsella» la conselleria d'Educació en aquells temes que requereixen cercar un consens social ampli, o bé elabora dictàmens sobre les diverses normatives i lleis que la conselleria tira endavant.\nAra estem immersos en el debat sobre si el curs escolar cal que comenci abans i, en tot cas, al llarg del mes de febrer preveure una setmana de vacances. El tema del calendari escolar és un tema recurrent i ho serà: el tempus de l'escola i el tempus del món laboral no acaben d'encaixar. I possiblement és difícil que sigui així. Cal, però, trobar els punts comuns que permetin adequar el curs escolar a la necessitat de tots els sectors implicats en el món escolar i el seu entorn, des dels professionals fins als mateixos pares i mares, i buscant el millor per a tothom. En aquest sentit el consell fa un seguit de recomanacions que després la conselleria farà seves o no.\nPerò també sembla que s'ha fet alguna consideració respecte de com hauríem d'anomenar els períodes de vacances, i així substituir el període de les vacances de Nadal per les vacances d'hivern i, és clar, les de Setmana Santa per les de primavera, per ser, diuen, respectuosos amb la pluralitat i per intentar separar el calendari escolar del calendari de les festes religioses.\nJo no seré qui defensi la manera com avui sembla que se celebra el Nadal, per exemple, però no tinc res en contra que les vacances segueixen dient-se de Nadal, Setmana Santa, estiu perquè són avui encara referents temporals i festius en la nostra societat. Possiblement no cal regular-ho tot. Hi ha coses que amb el temps es van adequant a allò que col·lectivament en cada moment es vol. Voler negar les influències de les festes en la denominació dels períodes de vacances és actuar amb manca de realisme i d'un voluntarisme i d'un bonisme innecessari. El que s'hagi de canviar ja serà la dinàmica social qui ho faci i, si és cert que hi ha temes en què cal una empenteta o una empenta decisiva perquè canviïn, en aquest tema no cal. Ni des del laïcisme més actiu es pot negar que aquests usos i costums socials arrelats a vegades tenen a veure amb celebracions que han evolucionat sense canviar de denominació. Quan un alcalde està en un vot de poble, més enllà de les seves creences personals –perquè és irrellevant per al cas–, està exercint una institucionalitat que no està renyida amb cap creença ni discrimina ningú, malgrat que el seu origen i la seva celebració actual tinguin un vessant religiós en l'imaginari col·lectiu i estiguin arrelats en bona part de la societat. No es pot, en nom de segons quin respecte, voler suprimir usos i costums de la nostra societat, que resulta que és la societat d'acollida. Fer-ho genera conflicte i serà l'evolució de la mateixa societat amb la seva diversitat que acabarà denominant els períodes d'oci com vulgui. Però a les escoles, més enllà d'aquests períodes d'oci, hi ha un seguit de celebracions sense cap ànim d'adoctrinar que combinen els aspectes pagans, com ara el carnaval o la castanyada, i n'hi ha que tenen un origen religiós, com per exemple Sant Antoni o Sant Jordi, que havent perdut bona part de la seva celebració religiosa també tenen una connotació molt social, lúdica i de relació. Ho eliminarem del calendari escolar? Passarem a dir-ne el dia del «porquet» perquè és l'animal que s'associa a Sant Antoni? Però alerta que aquest animalet també pot aixecar suspicàcies entre alguns sectors.\nÉs aquest el problema principal que avui té l'educació del país? Cadascú té les prioritats que té i deuen ser ben legítimes, però possiblement, amb les mancances que encara hi ha a les escoles en temes estructurals, iniciar un debat que jo no crec que estigui instal·lat al si de la societat no cal. Resolguem primer aquells temes que afecten la qualitat de l'educació de veritat. I així sembla que ho ha entès la conselleria d'Educació, que, de moment ho deixarà com està.\nEl Punt. Penedès 27-11-2009, Pàgina 40


es bo d dir: Marató de Barcelona\nDiumenge, 25 de març 2012 - 4h. 06' 23\nCada any, quan acabo la Marató de Barcelona, em prometo preparar-la mínimament bé per l'any vinent, una promesa que he anat fent aquests darrers anys, en la gairebé única prova d'asfalt que realitzo a la temporada. Sempre, per una causa o una altra, no puc cumplir la meva promesa, aquest any, una trencada de clavícula el 6 de gener em va deixar k.o. dos mesos, anant a norris tota la meva preparació, encara que abans de la trencadissa, ja vaig començar a fer els meus "pinitos". Afortunadament l'infortuni es solventa amb rapidessa i una gran efectivitat, podent participar a mitjans de febrer a la Marató de Campdevànol, seguidament venia la Botifarunner i al març l'U.T.Les Fonts i el sempre exigent Congost. L'operació, plaques i claus havien respost bé i vaig poder recuperar una mica de "fondu" i resistència, en quan a la velocitat i estona seguida corrent, es pot dir que 0.\nPerò les ganes de poder tornar a estar a la línea de sortida hi posarien la resta, si més no, ens farien arribar, fins que la gasolina s'acabés, conscient d'estar lluny de la millor forma. Tan se val, la qüestió era disfrutar de la cursa entre els ja 20.000 participants, una xifra impensable tan sols fa uns anys, ara ja podem dir, que la Marató de Barcelona, és una senyora Marató i que per mèrits propis, estar entre les millors d'Europa i del Món.\nPer acabar-ho d'adobar, el dissabte anem de bòlid, el pare de l'Assumpta té una greu caiguda i anem de bòlid d'hospitals aquí i allà. Acabem a Bellvitge, sense dinar i passant la tarda-nit amb l'angoixa d'un ningú saps res, estar clar que no pots anar a cap centre un dia festiu, un autèntic caos, i a més ... ets pell. Jo arribo a casa a les 11 de la nit, que amb el canvi d'hora, ja són les 12, i ara a fer-te el sopar, jajaja... em toquen les tantes i abans de fer cap a Montjuic, he de tornar a passar per Bellvitge, potser he dormit un parell d'hores, però tan fa, Bcn bé mereix un esforç.\nAbans de les 7 del matí ja estic aparcat sobre les fonts, al costat del Mnac, un lloc ideal que cada any que passa, la gent el té més controlat. Em quedo dins el cotxe, picant quatre galetes i anar bevent el meu suero oral. Vaig veient la gent com tira avall, però no tinc ganes de sortir del cotxe i després tornar a pujar, prefereixo apurar fins l'hora de la sortida, aprofitar cada minut per a poder descansar una mica més a ser possible.\nA tres quarts de vuit, ja preparat, vaig cap a les fonts on s'ha quedat per a fer-hi la foto els del Club, en correm gairebé una vintena, però la gran qüantitat de gent fa impossible fer una foto de tot el grup, una foto, dels que som, que encara no he vist enlloc :-(( . Saludo els del Km0 i alguns coneguts més, abans d'entrar als calaixos. Tot està apunt, un pet de música envaeix el marc fins que la mítica Bar-ce-looo-na de Montserrat Caballé i Freddy Mercury indica que la sortida està a punt de produïr-se. Les fonts brollen com mai i l'espectacle ... és únic.\nPrecisament, per la gran aglomeració de gent vers els altres anys, la primera part de circuit es fa a l'inversa, els primers 10kms., el circuit és el mateix però en direcció contraria, en comptes d'enfilar la carretera de Sants, enfilem el carrer Tarragona i pujarem a la Diagonal, pel carrer Berlin i l'Av. de Sarrià.\nVull córrer còmode, no vaig amb ningú, ni tinc cap compromís amb ningú, això em permeterà córrer a la meva bola, penso que estaré sobre les 4h. Em van passant gent coneguda que ha sortit més enrera però que va per feina, ens saludem i cadascú torna anar a la seva. Hi ha una gran qüantitat de coneguts, molts hi coincidirem una hora o una altra, d'altres, no ens veuríem en tot el dia.\nEls primers kms. passen ràpid, en un moment som dalt la Diagonal, al Camp Nou i a la Travessera de les Corts per tornar a plaça d'Espanya. El ritme és més bo del que em pensava, vaig massa ràpid, però relativament còmode, faig via pensant on petaré, de moment tot això que tinc.\nKm.10 - 49'45, a 5'km, continuo dient-me que massa ràpid, en un principi el ritme era de 5'30, però les cames sembla que vulguin anar per feina. Tant fa, vaig acumulant coixí per quan arribi el defalliment, que arribarà ja que fa moooolt de temps que no corro ... una hora seguida! Abans d'enfilar el llarg tram de la Gran Via coincideixo amb el Joan Llopart amb qui la farem petar uns quants kms., una mica de companyia, tampoc va malament.\nGirem a l'esquerra tot pujant el passeig de Gràcia, km14, el Badell i el Maià m'atrapen i els veig prou frescos, encara que el Maià ja es queixa d'un bessó. No hi ha secret, s'ha d'anar amb compte i afluixar una mica. Estic content de que hagin conservat una mica, el Badell ja sap on va, però el Maià hi debuta i temia que el portéssin a vendre.\nKm.15 - 1h.15', continuo anant a cinc pelats i les cames ja ho comencen a notar ... ja? El Joan va fent la goma als avituallaments fins que a la Sagrada Família ja el perdo definitivament de vista després d'haver saludat a l'Adrià i al Gerard, dos muntanyencs vilafranquins que també han fet un extra al calendari. La meva fita inmediata és passar la Meridiana i arribar a la mitja per agafar un gel, menjar i beure una mica a l'avituallament i agafar forces per a un nou tram.\nAfluixo un pèl, ara ja vaig uns segons per sobre de 5', Km.20 - 1h.41', feia mooolt de temps que no corria tanta estona seguida i ja començo a notar l'esforç. A la mitja hi trobo el Ppong a la vorera, amb problemes, m'hi aturo i efectivament està fotut i ha decidit plegar després d'anar per davant del globus de 3h.15'. Ha petat i l'hi ofereixo el mòbil per a trucar a l'Angela, a mi, no em vé d'un minut, em passaran uns 1.500 corredors, és el que té no anar a competir, i esmerço força temps fins trobar el núm. i poder deixar-li un sms. Ens acomiadem, ell agafarà el metro i jo intentaré arribar al mateix lloc, corrent, jajaja... l'aturada m'ha anat bé, semblo recuperat i trobo al Gorka, la setmana passada corria a Roma, i m'acompanya fins al Pont de Calatrava on continuarà el seguiment de la Marató.\nKm.25 - 2h.13', encara estic on fire tot i la parada, baixar de les 4h. sembla un fet encara que les cames i genolls comencen a queixar-se i molta gent ja camina, jo encara em veig amb forces, marcant-me micro objectius. Els Capis Artigas-Missis Pocchi, animen el cotarro a la Rambla Prim amb el petit Marc. No puc estar-me d'aturar-m'hi i fer-la petar breument aprofitant per poder tornar a contactar amb la Cicling. Continuo camí rambla avall, un altre tros pesadot però ja estem al 26, girarem a la dreta per "tocar" la torre Agbar i baixar per l'altre costat, un altre tram de 5kms. feixucs però la gentada i la cridòria de la Plaça de les Glòries és impressionant i no et deixen defallir.\nKm.30 - 2h.44', tinc una hora i quart per a fer 12kms., ara ja volto els 5'30 que és el ritme que hauria d'haver anat des d'un principi, però bé tot això que tenim encara que ara vé el tram més dur de la cursa abans no tornes a entrar a Bcn. Al km.30 em torno a avituallar bé, gel, picar alguna cosa, beure i refrescar-nos que la calor comença a apretar.\nA l'Avinguda Litoral s'hi couen ous, molta gent ja tira la tovallola i t'inviten a caminar. El meu ritme baixa moltíssim i les Torres Mapfre no arriben mai. Allà estarem a bon port i començarà de nou la carrera amb la sensació de tornar a entrar a la ciutat. Ja vaig a 6', em deprimeixo encara que la petada estava cantada, només calia saber a on i aquest tram hi tenia tots els números. Intento salvar el clatellot i torno a marcar-me microcicles. Em permeto caminar uns metres per fer d'una tirada des de l'Arc de Triomf fins l'arribada, ho veig una muntanya, però ho probaré.\nKm.35 - 3h.16', el temps passa inexorablement, encara frego les 4h. però ara ja no sé si estaré per sota o per sobre. A l'Arc de Triomf, després d'haver passat penosament el Parc de la Ciutadella, hi trobo a faltar a l'Assumpta, de guardia a Bellvitge, els crits de la gent em tornen a posar a lloc i et fan passar per un estret passadís fins aixemplar-se a la Ronda Sant Pere. Emocionant, més, quan algun dels anònims espectadors et criden pel nom, fins i tot en diferents idiomes. Impossible parar encara que les cames ja estan a punt d'explotar, el cos ja no dona per més i els fotuts genolls no paren de grinyolar. Abans de Plaça Catalunya, l'amic Cargol, l'Angel de Km0, em dona l'última empenta per encarar el final de carrera.\nEncara que aprofito la baixada del Portal de l'Angel direcció a la Catedral, el meu ritme continua essent penós, sobrepassant amb escreix els 6'km., m'he de conformar en no parar i continuar endavant. Arribats a l'avituallament correcat, no hi tinc pas esma per a saludar a ningú, encara que a pocs coneguts hi veig, vaig tan cardat, que seria incapaç de beure'm una Voll, impossible. El meu pas per la Catedral, és un vist i no vist, em trobo ja a Via Laietana i girem Carrer Ferran amb un aroma de pastissería que enamora, mmm... això no es fa. Fins a la plaça Sant Jaume em sembla el Tourmalet, però procuro no parar, de moment cumpleixo el fet de no parar. Em vénen presents les grans actuacions castelleres que hi hem fet en aquesta plaça, grans exhibicions, castells inigualables de gamma extra tan sols al nostre abast i lluitant frec a frec amb els Minyons, de moment en sortim victoriosos, talment el Barça quan va al Bernabeu. Sublim.\nEl cap em porta a Les Rambles, segueixo "al trote", la Marató ja és al sac, ara toca acabar-la el més bé possible. Km.40 - 3h.50', ahí estamos, però ja tiro la tovallola, ja he arribat al mínim de patiment en el "baremu Bodi", potser és baix, però és el que hi ha, el que hi ha hagut sempre, no importa 3h.58'-59' o 4h.02'-04-08'... Passat Colom, el Paral.lel és un infern, la gent es llença a terra enrampada a 2kms. de l'arribada, la calor apreta d'allò més i la gent cau com a mosques, jo? ... també sóc una mosca i tiro definitivament la tovallola, arribarem amb un penós ca-co.\nEl Manolito encara m'esperona quan estic trotant, uff!, menys mal, jajaja... vaig alternant fins arribar al capdemunt de l'avinguda on hi torna ha haver-hi una munió de gent. Del km.40 fins al final hi estic 16 minuts i de la 9.052a. posició, passo a la definitiva 10.766a.\nJa estic dins la recta d'arribada. No sento res especial, no estic massa content encara que tot a transcorregut sobre el previst, era el que comptava i durant mitja carrera m'ho he passat prou bé, després, bé, després, comença la Marató. Abans de creuar la somiada línea d'arribada, coincideixo amb un novell vilafranquí, és la 1a. i el felicito, ell si està satisfet, amb raó, aquest dia no l'oblidarà mai, per a mi, no deixa de ser una més.\nAmb la medalla posada, no acabo de veure cap conegut per a fer-la petar, de fet no en tinc massa ganes, però m'agrada saber com li ha anat a la gent, si els anat bé, estic content, si per contra han llepat, compartim penes. Surto del tancat i m'assec a les escales del costat d'una de les fonts, corredors que es mullen les cames, d'altres estirats a terra ... El cap navega, he de tornar a Bellvitge on de moment no hi ha novetats, i torno a prometre esforçar-me l'any vinent, un any més, un any més que procurarem estar a la línea de sortida, no hi vull faltar, és la meva unica cursa d'asfalt en tot l'any, és la MARATÓ DE BARCELONA, la nostra, i una Marató que d'un temps ençà, val moooolt la pena.\nPublicat per bodi a 20:34\nEtiquetes de comentaris: maratons\nUna marató és una marató encara que sigui d'asfalt i si és la de Barcelona, millor. Felicitats campió i més després de la trencadissa de la clavícula i el dissabte a l'hospital.\n8 d’abril de 2012, a les 19:44\nProcurem no faltar mai a la cita de la capital. Vaig seguint la teva recuperació, doncs això, a recuperar-se bé que hi ha molta feina a fer ;-))\n9 d’abril de 2012, a les 19:32\nLo teu és molt gran Bodi, d'admirar. Una persona normal no fa el que has fet tu en aquestes darreres setmanes després de lo de la clavícula.\nEnhorabona, una marató més a la saca i una medalla més que t'has penjat. De gran vull ser com tu, jaja.\n10 d’abril de 2012, a les 11:57\nTothom té el seu mèrit en el que fa, lo important és passar-ho bé, eps!, que el teu repte també té el seu intringulis, sobretot per què fa quatre dies que corres, però per altra banda, poques coses ja se t'han d'explicar, has après ràpid, jajaja... a cuidar-se.\n10 d’abril de 2012, a les 20:20\nCursa de Sant Quintí de Mediona\nDescobrint el Garraf


Carlos Acosta porta a Catalunya dues úniques funcions de dansa | Diari Sant Quirze\nInici » a-ultimesnoticies » Carlos Acosta porta a Catalunya dues úniques funcions de dansa\nDistingit amb el títol de comanador de l’Ordre de l’Imperi Britànic, Carlos Acosta està considerat un dels més cèlebres ballarins de finals del segle XX i principis del segle XXI.\nEls propers dies 3 i 4 de desembre el públic tindrà una oportunitat única per veure ballar –en la Factoria Cultural de la ciutat de Terrassa– l’estrella internacional Carlos Acosta en la gira per Espanya amb la seva companyia.\nAcosta Danza, una companyia que està recolzada pel Ministeri de Cultura i el Consell Nacional de les Arts Escèniques, dóna llum a la riquesa de la cultura cubana i els seus artistes. El repertori de la companyia inclou obres existents i també noves d’artistes cubans, així com peces de coreògrafs reconeguts mundialment que s’inspiren en aquest meravellós país: Paysage, Soudain, la nuit, del visionari coreògraf suec Pontus Lidberg i Satori, del coreògraf cubà Raúl Reinoso, com Twelve una peça de dansa-esport de Jorge creo i finalment acaba amb el duo interpretat per Carlos Acosta Mermaid.\nPer a més informació i compra d’entrades, es pot consultar la pàgina web de La Factoria Cultural:\nCarlos Acosta Diari Sant Quirze Factoria Cultural de Terrassa News SQ Terrassa\t2021-12-02


Hamilton s’exhibeix al Brasil i dona més emoció al Mundial\nLewis Hamilton durant el GP d'Interlagos | Europa Press\nEl britànic sortia des de la desena posició i ha signat una remuntada espectacular\nLewis Hamilton ha guanyat el Gran Premi d’Interlagos (Brasil). El britànic ha sortit des de la desena posició i ha fet una cursa brillant per mantenir totalment vives les seves esperances de ser campió del món. El pilot de Mercedes ha retallat la seva distància respecte al lideratge que ostenta Max Verstappen fins als catorze punts. Les tres proves que queden fins a la finalització del Mundial seran totalment decisives.\nMax Verstappen tenia davant seu una gran quantitat de fer un pas de gegant cap a la consecució del seu primer títol Mundial. El francès partia des de la segona posició, però ha superat Valtteri Bottas en la sortida i s’ha col·locat primer. Per part seva, Hamilton ha guanyat tres posicions d’una tacada a la primera volta. Tres voltes després, el pilot de Mercedes ja era quart i, tot seguit, el seu company d’equip, Valtteri Bottas, li ha cedit la tercera posició. Aquest fet no és gens habitual per part del pilot finlandès, ja que ha privat al britànic d’algun punt durant aquest curs.\nUn cop Hamilton s’ha situat tercer, ja només tenia Sergio Pérez entre ell i el seu rival en la lluita pel títol. El vigent campió i el mexicà han mantingut una interessant disputa durant tres voltes que ha acabat guanyant el pilot de Mercedes. Cap a la meitat de la prova, ha començat la batalla entre els dos gladiadors que s’estan disputant el títol mundial. La primera trobada entre tots dos ha acabat amb Hamilton sortint de la pista i Verstappen aprofitant aquest fet per distanciar-se del seu contrincant.\nLa lluita entre tots dos ha tingut un segon capítol i el britànic ha estat el guanyador en aquesta ocasió assolint el lideratge de la cursa quan faltaven onze voltes pel final. L’actual campió estava amb la moral pels núvols després de passar de la desena a la primera posició i ha aconseguit distanciar-se de Verstappen i tenir un final de cursa molt plàcid.\nValentino Rossi s’acomiada de Moto GP amb un bany de masses\nL'italià s'ha acomiadat del motociclisme després de 26 anys en actiu


L’opció Neymar es refreda: “Soc més feliç que abans al PSG” L’opció Neymar es refreda: “Soc més feliç que abans al PSG” – Món Esport\nEl brasiler dona a entendre que renovarà amb el club francès\nRedacció Abril 14, 2021 3:07 pm\nNou gir de 180 graus pel que fa al cas Neymar. El futbolista brasiler del PSG, després de deixar-se seduir pel Barça i el seu bon amic Leo Messi i haver congelat la seva renovació amb el club parisenc, ha protagonitzat unes declaracions en les quals ha refredat la seva possible tornada a Barcelona.\nUn cop ha finalitzat el partit de Champions entre PSG i Bayern de Munic, en el qual els francesos han passat a les semifinals de la Lliga de Campions, Neymar ha atès la premsa. “No tinc res a dir sobre la meva renovació, soc més feliç que abans aquí, m’hi sento com a casa”, ha declarat.\nSi bé és cert que aquestes paraules denoten que no sempre ha estat content a França, com ja se sabia des de fa temps, també allunyen, i molt, el seu possible retorn a can Barça. Tanmateix, la renovació del brasiler encara no s’ha executat i cal dir que quan va abandonar el club blaugrana per marxar al PSG, sempre havia dit que no tenia cap intenció de fer les maletes.


David Cassan: “L’orgue pot semblar molt auster però avui hi ha tot un jovent que el renova” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nPosar música en directe a un film: com va això?\nS’ha de veure abans, és clar, i de fragmentar-lo en diferents seqüències, per fer tal tipus de música o tal progressió. S’ha d’evitar seguir imatge per imatge perquè aleshores falta una estructura. És més interessant preveure una progressió que vagi a un crescendo i la música tindrà més força que si segueixes les imatges sense més.\nPreparar-s’ho bé, doncs.\nAixí pots preparar els leit motiv, és a dir, els temes que acompanyen cada personatge, que poden aparèixer, tornar, transformar-se...\nI és important fer silencis. Improvisar non stop és un error. El film ha de respirar i un silenci pot dir més, artísticament, que molts acords.\nNo és el primer cop que toca amb aquest film de Murnau.\nL’he fet molts cops. És una obra mestra, el més aconseguit de Murnau. Només va tenir mala sort: va aparèixer el mateix any que El cantor de jazz i va quedar del tot eclipsat.\nEs permet emprar diferents ritmes, diferents estils?\nEn efecte. Quan veig una imatge intento sempre veure quina serà la música que li anirà bé, que la sostindrà, la reforçarà. No importa que sigui jazz o atonal o com sigui, només cal trobar la música adient per a cada seqüència. És sorprenent l’efecte que pot tenir la música sobre cada imatge. Per exemple, he aplicat una dansa renaixentista a un film ultramodern o sobre un film històric un so actual. No hi ha límits. Cal intentar-ho, equivocar-se...\nChaplin al principi no volia paraules, però sí música.\nLa música és capaç de transmetre coses que no es poden dir amb paraules. Els mots poden expressar conceptes abstractes, però la música té un poder inigualable: pot fer sentir. I és universal. No cal traduir-la i no es corre el risc que en la traducció les paraules siguin menys belles. I en una pel·lícula pot transformar una imatge.\nL’escena terrorífica del passadís a ‘El resplandor’ amb una altra música...\nI parlàvem de Chaplin: a voltes passa alguna cosa terrible però la música és alegre, com si digués “no és tan greu”. En una escena dramàtica si la música va massa forta pot sobrepassar la imatge, només s’apercebrà la música. Ha de tenir una gradació. S’ha de trobar el punt culminant del film i tenir la intel·ligència de la imatge i l’acció: aquesta escena és dramàtica però no tant. O és divertida amb rerefons de tristesa.\nMolt diferent improvisar amb un piano o un orgue?\nNo massa. En la tècnica, és clar, però la música és la mateixa. L’orgue, això sí, sona més orquestral, té més sons, més diversos; en canvi el piano té una versatilitat que no té l’orgue.\nPropostes com aquesta guanyen adeptes a l’orgue?\nÉs possible. Quan s’improvisa per a un film es fan coses que no et pots permetre en un repertori clàssic. Així fas sentir l’orgue d’una altra manera i potser fan venir ganes al públic d’escoltar la resta del repertori.\nL’orgue va ‘in crescendo’, oi?\nÉs un instrument molt atractiu. A França s’omplen les classes de joves amb molt talent. De manera caricaturesca es podria pensar que l’orgue és un instrument auster, per a persones de certa edat, però hi ha tota una joventut que l’està renovant.\nCom vostè mateix.\nEstem passant una bona època, amb les noves tecnologies que permeten fer descobrir l’orgue d’una altra manera. És un instrument que ha evolucionat com cap altre... des del temps dels grecs. És el dia i la nit avui amb els ordinadors, s’arriba a jugar amb els paràmetres del so. És un instrument que va amb els temps.\nAniversari amb premi


Enguany la trobada internacional d'susaris de Moodle, la Moodle Moot Global 20, també s'ha virtualitzat i l'IOC, un any més, també hi és present.\nMoodle és el programa de codi lliure que crea entorns virtuals d'ensenyament i aprenentatge més utilitzat del món, entre ells el campus virtual de l'IOC. La Moodle Moot és una trobada de desenvolupadors i usuaris de moodle on es comparteixen experiències i es donen a conèixer novetats tecnològiques del programa.\nL'IOC té una doble participació. Per una banda el professor David Pinyol presentarà les conclusions de l'estudi Are students reading their teacher's comments? (Els estudiants llegeixen els comentaris del professorat?). I per una altra, el dissenyador web Roger Segú, que col·labora amb el disseny del nou campus IOC, parlarà sobre Interactive components for teacher's authoring content al IOC (Component interactius per la creació de continguts del professorat de l'IOC).\nEsperem que les experiències obtingudes a l'IOC siguin també d'utilitat a molts altres professionals de l'ensenyament en línia que utilitza moodle.


Historia Lengua Catalana - Ensayos universitarios - 11080 Palabras\nPágina principal Ensayos Historia Lengua Catalana\nHistoria Lengua Catalana\nPáginas: 45 (11080 palabras) Publicado: 5 de diciembre de 2012\nLa historiografia catalana parla del Casal de Barcelona, no de la Casa d’Aragó; allò de la Casa “catalano-aragonesa” es una invenció de la historiografia catalana.\nLes incorporacions del regne d’Aragó es fan sense unitat política (regne de València, regne de Mallorc, etc.).\nAl nord està Occitània, la llengua s’anomena occità o llemosí; en aquesta època els comtats de Catalunya estroben sota domini o sobirania del rei de França; se sol dir que es de l’any 988 els comtats catalans són independents “de facto” del rei de França, ja que quan es produeix aquell any l’atac d’Almanssor sobre Barcelona, el rei de França no proporciona ajuda, d’aquesta manera es trenca el pacte senyor-vasall d’ajuda mútua i per tant la regió adquireix la seua independència .\nNo obstant això, larealitat es ben distinta, ja que formal,ment la independència catalana no s’aconsegueix fins a l’any 1258 amb el Tractat de Corbeil; el rei Jaume I renuncia a qualsevol aspiració sobre la regió d’Occitània i el rei de França llibera del compromís vassallàtic al rei d’Aragó, és la independència jurídica de la regió.\nAra el professor parla de la costum en l’època de tancar els pas cap al sud de totsels regnes hispànics, Castella vs Navarra, Barcelona vs Urgell...,etc.\nLa unió d’Aragó i Catalunya, no es més que un pacte per la supervivència política d’ambes; gracies a esta unió es conserven la llengua catalana i l’aragonès durant l’època.\nCastella sempre tracta de tancar el pas a la Corna d’Aragó.\nS’ha parlat molt d’aquest tema, cadascú intenta donar els seus argumentssegons els interessos que el conven .\nFilològicament, al segle XIX en Alemanya, concretament en l’any 1856 es crea la primera gramàtica de les llengües romàniques, amb les seues diferències i relacions. Friedrich Ditz considera al català com una llengua romànica; d’altra banda Merleuque considera que la llengua romànica és l’occità, i que el català ve d’esta; aquest home en l’any 1925 publica “DerCatalanims”, en aquesta publicació elabora la tesi de que el català es una llengua romànica més però d’ascendència gàl·lica.\nEl català probé d’una romanització de la Gàl·lia, diu que la colonització d’ Hispània probé del sud d’Àfrica, açò explicaria els substrats diferents de les llengües de la península.\nAlguns exemples de les diferències: ell llatí hispànic, que ven del nord d’Àfrica diu“comedera” (ibero-romànic), i el llatí que ve del sud de França diu “manducare” (gal·lo-romànic, aquest es suposa que era més vulgar que el que provenia del nord d’Àfrica.\nEls filòlegs catalans durant l’època de Franco deien que era una “llengua pont” per allò de que no els mataren o caiguera sobre ells la ruina.\nColl diu que en el català el 80% de les paraules tenen uns arrels gal·loromanes, el 20%iberoromanes, i que el 5% són autòctones.\nBlasco diu que els trets morfosintàctics i fonètics del català provenen d’un substrat gal·loromà.\nSegons els catalans, el català ha sigut una llengua independent des del començament, però cal tindre en compte que uns altres diuen que al començament català i occità eren la mateixa llengua; el català es més paregut a l’occità, el gascó i elprovençal són més diferents; qualsevol llengua sense estat te problemes de delimitació.\nDes que la Corona d’Aragó deixa de tindre vincles polítics amb l’Occitània i aquesta passa al regne de França, l’occità anirà perdent força, s’atomitzarà paulatinament , entrarà en decadència i anirà cap a baix.\nSi apliquen la llista dels 16 trets fonètics de Sanchis Guarner anem a veure quins són els trets quecomparteixen el català i l’occità abans de la batalla de Muret (a partir del segle XIII el català i l’occità comencen a diferenciar-se).\n16 TRETS QUE DIFERENCIEN EL CATALÀ DE L’OCCITÀ\nFrança ha anat poc a poc (segles XIII-XVII) introduint-se en l’occità, hui hi ha unes diferències, malgrat que abans no les havia.\nL’occità és una llengua que no ha evolucionat tant com ho ha...\nOrigen de la lengua catalana\n...Orígens de la llengua i de la literatura catalana. (Ampliació de les pàgines 15, 16 i 17 del llibre) ALGUNS CONCEPTES PREVIS. Substrat: llengua que en un territori determinat, ha estat substituïda per una altres a conseqüència d'una conquesta o colonització, però que influeix en la nova llengua aportant-hi alguns elements lingüístics (DIEC). • Superstrat: Llengua que, en un territori determinat, s'ha introduït àmpliament dins l'àrea d'una altra i, sense arribar a...\nHistoria llengua catalana\n...El català, llengua romànica 1. El substrat Abans de l’arribada dels romans, el territori que actualment ocupa la llengua catalana, estava ocupat per altres llengües i cultures. Les restes lingüístiques, no escrites, que aquests pobles van deixar constitueixen el substrat preromà de les llengües romàniques. Els elements més importants del substrat preromà del català són els que provenen del: •\tSubstrat Indoeuropeu: Representat per les restes dels pobles indoeuropeus que...\n...HISTÒRIA DE LA LITERATURA CATALANA – VOLUM I Introducció: No podem parlar de l’existència d’una literatura catalana escrita fins a la segona meitat del segle XIII. Aquesta aparició tardana, en relació amb les altres literatures romàniques, trova la seva causa en el fet que els autors catalans solien escriure en llatí o bé en provençal. Això, però, no significa una inexistència també de la literatura catalana oral en segles anteriors. La...\n...La enseñanza de lenguas extranjeras en las escuelas catalanas (Educación Primaria) La necesidad europea de educar a los niños y niñas para que estén preparados para el futuro, convierte la enseñanza de las lenguas extranjeras como uno de los objetivos principales. Cataluña, así, presenta unos contenidos curriculares y varios programas de implementación de las lenguas extranjeras muy acordes con el contexto multicultural y...\n...Els orígens de la llengua catalana La llengua catalana es va originar de manera molt gradual i insensible a partir de l’evolució del llatí vulgar, s. VII i VIII. El territori actual de Catalunya va ser ocupat per els musulmans a principis del s. VIII. Al final del s. VIII, aquests van ser expulsats per els reis francs d’una part del territori: és el que s’anomena Catalunya Vella. En aquesta zona s’hi van formar diversos comtats que es van declarar...\nHistoria De La Lengua Y Aportes De Otras Lenguas\n...evolución de la lengua española UN FACTOR IMPORTANTE EN LA DIVERSIDAD DE LA LENGUA Aprendizaje esperado Identifican algunos de los factores históricos que han incidido en la evolución de la lengua castellana: su origen en la lengua latina, su constitución como lengua que da unidad a la diversidad lingüística que existía en España a fines del siglo XV, su expansión a América como lengua de la colonización....\nDemocracia Y Rendicion De Cuentas\nLa Educación Física Como Herramienta Para El Desarrollo De Los Fundamentos Técnicos Del Fútbol


Què faries amb 150.000 € a la Garriga? | La Garriga Digital\n– Implicar la ciutadania en la presa de decisions sobre el destí d’una part dels recursos públics, a través d’un procés ordenat i obert a tothom.\n– Generar corresponsabilitat en la presa de decisions i dur a terme una tasca pedagògica.\n– Generar intel·ligència col·lectiva en benefici del poble i dels interessos públics.\n– Fomentar la implicació, tant de les persones associades com de les no associades, en la presa de decisions públiques.\n– Identificar les principals necessitats del poble i fer partícip la ciutadania de les solucions posant a la seva disposició eines de democràcia deliberativa i de democràcia directa.\n– Totes les persones que viuen i/o treballen a la Garriga. Podeu presentar propostes individualment, en grup (família, etc.) o com a entitat.\n– Presentant propostes fins al 31 de maig\n– Prioritzant col·lectivament les propostes en una jornada participativa que es realitzarà després d’analitzar la viabilitat de les propostes rebudes.\n– Votant les propostes que hagin estat prioritzades. Podran votar totes les persones majors de 16 anys empadronades al poble.\nOmplint el qüestionari d’aquest web: clica aquí.\nOmplint la butlleta de participació que hem repartit casa per casa i dipositant-la a les urnes que trobareu als següents punts de recollida: Oficina d’Atenció Ciutadana de l’Ajuntament, Biblioteca, Escola Municipal d’Educació, Casal de la gent gran “L’esplai”, Casal de Joves, Torre del Fanal, Pavelló de can Noguera, Pavelló de can Violí, Escola Municipal de Música, Serveis Socials, als baixos de la Biblioteca.\nArticle anteriorOdón Elorza de visita a la Garriga a la Festa de la Primavera\nArticle següentEl cantant garriguenc Frans Cuspinera presenta nou videoclip: “Mai sabràs”


Projecte | Enfocant\nInici / Projecte\tProjecte\tPosted on 19 Octubre 2007\nEl nostre editorial fundacional deia:\n"Aquest projecte que ara comença neix a partir de l'experiència acumulada per un seguit de persones en el món del que podriem anomenar informació militant a la xarxa, és a dir, gent que durant molt de temps hem compaginat l'activisme en diferents moviments i col.lectius amb un interès per la difusió mediàtica de determinades lluites, realitats i maneres de veure les coses que no estan sovint a l'agenda dels mitjans més convencionals.\nAixò és el que volem ser. Un més dels espais comuns on poder trobar-nos i compartir el que fem."\nPreguntes Més Freqüents sobre el projecteQuè volem amb Enfocant.net?\nEnfocant.net vol ser una pàgina web que reculli notícies, informacions, anàlisis i convocatòries produïdes per l'ampli espectre multiforme de les àrees de l'esquerra no institucional de les què ens sentim més propers. En aquesta línia, Enfocant.net vol ser un projecte constructiu i propositiu, eina d'informació i de debat que no obviarà la crítica. Quin serà el mecanisme de funcionament?\nSobre la política de publicació ens agradaria remarcar dues coses:\n* El fet que una cosa no sigui publicada no vol dir que nosaltres estiguem en contra. Aquest projecte es realitza mitjançant la col·laboració voluntària dels seus membres, i simplement sovint no donem a l'abast.\n* Per la mateixa raó en cap cas ni pretenem ni podem ser exhaustius.\nEsperem que tothom sigui conscient que la gent que fem Enfocant.net entenem que simplement recollim les notícies que a nosaltres ens semblen més destacables i interessants, en la mesura de les nostres disponibilitats, ni més ni menys que això. El fet que una cosa surti o no en portada al nostre web no implica de cap manera una correlació directa amb les nostres particulars preferències polítiques.\nEnfocant.net és un projecte gestionat per l'Associació per la Difussió de la Comunicació Alternativa Telemàtica (ADCAT), associació sense afany de lucre. Tant Enfocant.net com l'ADCAT són projectes sense afany de lucre, financiats i mantinguts per les aportacions particulars dels seus membres.Guardareu la meva ip?\nHo farem en la mesura que tant la legislació com la jurisprudència vigents ens obliguin. Aquest és un principi general que volem seguir en la mesura que puguem, per tal de mantenir la supervivència del projecte. De totes maneres, informem als nostres lectors que hi han mecanismes tals com Tor, per tal de poder accedir al nostre web amb una altra ip que no sigui la facilitada pel vostre proveïdor de serveis. De moment, que sapiguem, és absolutament legal tant l'ús com la publicitat d'aquestes eines encaminades a guardar la nostra privacitat.Quines particularitats tècniques té Enfocant.net?\nEnfocant.net té la intenció de funcionar únicament amb programari lliure.


El Centre Teatral Escalante assaja la nova producció “L’Aneguet Lleig”\nRosa Pérez Garijo, diputada de Teatres: “Les producciones pròpies podran recórrer tota la província ja que tenim molts auditoris i teatres municpals que poden gaudir d’aquestes obres”\nEl Centre Teatral de la Diputació de València ha reprès els assajos de “L’Aneguet Lleig”, la seua nova producció que presenta a la companyia Albena Teatre, amb la qual començarà la temporada 2015-2016 el pròxim mes d'octubre.\nLa diputada de Teatres de la Diputació de Valencia, Rosa Pérez Garijo, ha assistit a un dels assajos per a donar suport a l’equip de l’Escalante: “Volem donar més suport a l’Escalante, un espai que ja té un camí propi a la Diputació i també al món del teatre, per a facilitar que puguen vindre més escolars ja que és fonamental per a la formació de la ciudadania”.\nA més, la diputada de Teatres ha anunciat que les produccions de l’Escalante podran recórrer tota la província “ja que tenim molts auditoris i teatres municipals que poden gaudir d’aquestes obres”.\nUna adaptació del clàssic\n“L’Aneguet Lleig” és una versió lliure de l'obra clàssica d'Hans Christian Andersen, dirigida per Carles Alberola, qui també signa el text amb Ernest J. Sorrentino. Albena Teatre prepara el seu nou projecte, després de l'èxit de “M’Esperaràs?”, “Ficció”, “Kafka i la nina viatgera” i la reposició d'una de les seues obres més emblemàtiques “Besades”. La companyia valenciana va celebrar l'any passat els seus 20 anys.\nEn paraules de Vicent Vila, director de l'Escalante, “en aquesta ocasió voliem comptar amb Albena, una de les companyies valencianes de major tradició i projecció teatral que ja va obtenir un gran èxit en l'Escalante amb Joan, el cendrós”.\nNou actors en escena\nAmb nou actors en escena, ‘L’Aneguet Lleig’ naix de la coproducció entre el Centre Teatral Escalante de la Diputació de València i Albena Teatre. És un musical amb cançons originals i creades per a aquesta obra, amb adreça i text de Carles Alberola, que s'ha basat en el clàssic d'Hans Christian Andersen aportant la seua visió lliure de la història. El projecte, a més, compta amb Noèlia Pérez i Josep Zapater en les composicions originals de l'obra.\nPer a Toni Benavent, productor executiu i un dels creadors de la veterana companyia valenciana Albena Teatre, “sempre és molt gratificant fer espectacles amb una gran qualitat i nombre d'actors en escena”.\nAlbena Teatre compleix 20 anys i ha realitzat 22 espectacles, dos dels quals han sigut en l'Escalante Centre Teatral, ‘Joan el Cendròs’ i ara L’Aneguet Lleig”.\nPer a Carles Alberola, qui dirigeix i co-escriu l'espectacle, “crear, escriure i assajar el musical ‘L’Aneguet Lleig’ està sent una aventura fantàstica gràcies a comptar amb un gran equip. Escriure amb Ernest J. Sorrentino, la música i lletres de Josep Zapater i Noèlia Pérez, les coreografies de Cristina Fernández, l'ajudantia de direcció de Toni Agustí, l'escenografia i vestuari de Montse Amenós, les llums de Ximo Olzina, la prefectura tècnica de Marcos Orbegozo,…”\n“Tot açò fa que el treball siga un plaer i tot un repte. Comptem amb molt bons actors/cantants/ballarins i espere que siguem capaços de satisfer les expectatives i confiança que el Centre Teatral Escalante i la Diputació de València ha dipositat en Albena Teatre. Per a nosaltres aquest nou espectacle suposa tot un repte i ho afrontem amb tota la passió, rigor, professionalitat i esforç que sempre ha caracteritzat els nostres espectacles.”, afirma Alberola


Projectes a mida de suports per TPV | Countermatic | Notícies sobre comptadores de bitllets i detectors de bitllets falsos\nA Countermatic oferim projectes a mida segons les necessitats del client. Durant l'any 2018 hem treballat per desenvolupar el disseny dels suports per al punt de venda TPV de diversos clients, entre ells el grup Carrefour i Supermercats Keisy. En ambdós projectes s'ha dissenyat un conjunt de suports per agrupar els diferents perifèrics del TPV i alliberar el taulell per guanyar espai en el punt de venda.\nA continuació expliquem el projecte realitzat per les dues cadenes alimentàries:\n500 caixes de Carrefour Market s'han muntat amb els nostres suports articulats per al punt de venda. La solució està pensada per guanyar espai en el punt de venda i millorar la interacció amb el client.\nPal de 50 cm d'alt amb 48 cm de diàmetre, preparat per a la introducció de cables per l'interior. L'alçada de la torre permet col·locar els altres braços i suports per a tots els perifèrics, a més de col·locar el VESA per al visor digital a l'altura adequada. Suport i VESA per visor digital BA90 Diebold Nixdorf Braç i VESA per a pantalla tàctil 4820 5 LG Braç per escàner de mà Datalogic Braç amb suport d'impressora 4610-1NR integrat. Suport per datàfon VeriFone en el mateix braç de la impressora Tant el màstil com els braços compten amb passa cables per evitar trencaments Doble platina d'unió a la base. Color gris triat pel client.\nHem muntat totes les caixes dels supermercats Keisy amb el nostre conjunt articulat per al punt de venda. La solució està pensada per guanyar espai en el punt de venda i millorar la interacció amb el client.\nPal de 50 cm d'alt i 48 de diàmetre. Doble VESA per pantalla i Display situat per facilitar informació al client. Braç amb suport per datàfon VeriFone VX805 Segon braç curt amb suport per a impressora Suport per escàner fix. Tots els braços i pal principal porten passa cables per evitar trencaments En tots dos projectes els braços i el VESA per al monitor poden regular-se en altura a més de disposar d'un gir per poder-los col·locar a la mesura del caixer / caixera. Tots els braços i VESA van protegits amb un anell de subjecció per evitar folgances amb el pas del temps. Per consultar sobre projectes a mida, pot contactar amb les nostres oficines de Barcelona o Madrid on li atendrà un especialista.\nTruqui'ns, expliqui'ns el seu projecte i l'ajudarem a realitzar-lo.


Guipúscoa – Retrato Nómada\nSeberiana, als seus 90 anys, és de les poques persones que resideixen en Ikaztegieta que ha viscut la transformació del poble. I és que, fa gairebé 100 anys, el poble era molt diferent. Els últims canvis significatius del poble es van fer a la plaça, davant de l’església. Fins fa no molts anys, ens conten […]\nOthmane d’origen sahrauí, es va acostar a saludar-nos i a informar-se sobre el que anàvem a fer durant la nostra visita a Ikaztegieta. Volia participar, juntament amb la seva família, i contar-nos la seva història. Porta 6 anys vivint a Ikaztegieta al costat de la seva dona, les seves tres filles i els seus dos […]\nEl dissabte, el penúltim dia de la nostra visita a Beizama, Feli es va acostar a fer-se el retrat. Ens va dir que era del caseriu que es troba davant de la plaça on estàvem instal·lats, la plaça principal del poble. Des de la primera vegada que vam visitar Beizama, abans del projecte, ens va […]\nIzaskun, és del caseriu Otaegi, que pot veure’s des de la plaça principal del poble; muntanya a dalt, blanc, situat en el barri Aginagamendi de Beizama. Es tracta d’un caseriu amb valor arqueològic, segons em llegit a Internet. El primer cognom d’Izaskun no és Otaegi però, ens va explicar que és un cognom que està […]\nGurutze, va ser l’única que va néixer a Orexa en 1995. Quan vam arribar, ens va explicar el mapa demogràfic del poble. Avui dia Orexa té 33 habitants de menys de 25 anys, per tant, malgrat ser un poble jove, el futur d’un poble tan petit sempre és incert, i és que els joves tenen […]\nAlberto ha estat el nostre gran aliat al poble. Els últims dies ens va confessar que li vam donar una mica de pena quan, després de portar dos dies instal·lats en la plaça, havíem fet pocs retrats, i és que cada poble té el seu ritme. Va prendre la iniciativa, va fotografiar el conjunt de […]\nAratz és una sort pel poble d’Orendain. Amb 10 anys viu juntament amb el seu germà Aieko i els seus pares molt aprop del frontó on ens vam resguardar els dies de pluja i vent. Un xaval molt maco, especialment maco. És molt aficionat a la bici de muntanya, més que al frontó o al […]\nNascuda en el 2006 és natural d’Orendain. És remera de l’Orioko Arraunketa Elkartea i ara mateix competeix en les categories de Bateles i Skull. En tota la costa cantàbrica, és un esport molt arrelat. Ens va cridar l’atenció que malgrat viure en Orendain, un poble de muntanya i interior, el seu esport sigui el rem, […]


Andorra disposarà de wi-fi gratuït als principals llocs d'afluència turística - FÒRUM.ad\nAndorra disposarà de wi-fi gratuït als principals llocs d’afluència turística\nOn: 11/04/13 14:04\nEn els propers nou mesos Andorra Telecom desplegarà la infraestructura necessària perquè els principals llocs d’afluència turística disposin d’una xarxa wi-fi gratuïta. La xarxa permetrà als visitants consultar mitjançant el mòbil aplicacions relacionades amb el comerç i el turisme. Aquesta connexió, que permetrà un accés ràpid a les aplicacions -que s’aniran creant al llarg dels propers mesos-, serà més lenta per a la navegació per Internet. El turista que vulgui més velocitat per a la navegació haurà de pagar un cost que oscil·larà entre els 3 o 4 euros diaris. L’objectiu és que en la propera temporada d’hivern la xarxa i les aplicacions ja siguin operatives. Ho ha anunciat aquest dijous al migdia el director general d’Andorra Telecom, Jordi Nadal, en una roda de premsa conjunta amb el secretari d’Estat de Diversificació Econòmica, Josep Maria Missé, i el director general de FEDA, Albert Moles. La iniciativa s’emmarca en els treballs realitzats en els darrers deu mesos pel clúster d’Innovació d’Actua i en el marc de convertir Andorra en Smart Country.\nAl llarg dels propers nou mesos s’aniran creant aplicacions relacionades amb el comerç i el turisme del país per tal que els visitants puguin localitzar a través del seu telèfon intel·ligent els serveis que busquen. El desenvolupament d’aquestes aplicacions es farà amb la implicació del sector del comerç i el turisme.\nParal·lelament, des d’Andorra Telecom es desplegarà la infraestructura necessària perquè els principals punts d’afluència turística disposin de xarxa wi-fi gratuïta i els visitants puguin consultar àgilment les aplicacions vinculades al turisme i al comerç.\nAquest accés gratuït bàsic també contemplarà la navegació per Internet, tot i que a una velocitat menor que un servei avançat, pel qual el visitant, pagant 3, 4 o 5 euros diaris -encara no està definit-, gaudirà d’una major velocitat en la connexió.\nEls privats que actualment ja ofereixin wi-fi gratuït podran o bé mantenir la xarxa que ja tenen o bé renovar-la amb la que oferirà de nou Andorra Telecom. La parapública no ha precisat el cost per al comerços a l’hora de posar el nou servei wi-fi -ja sigui renovant-lo o posant-lo per primer cop- però sí que ha avançat que serà una tarifa ‘raonable’. Els actuals punts wi-fi públics es renovaran i milloraran.\nAquesta és la iniciativa que dins dels treballs del clúster d’Innovació d’Actua vol convertir Andorra en un Smart Country. Ho han presentat en roda de premsa aquest dijous al migdia el secretari d’Estat de Diversificació Econòmica, Josep Maria Missé, i els directors generals d’Andorra Telecom, Jordi Nadal, i de FEDA, Albert Moles.\nL’objectiu és que aquest servei ja es pugui oferir al turista durant la propera temporada d’hivern i que l’oferta de les aplicacions vagi creixent en funció de les demandes del visitant, segons ha explicat Missé.\nEl desplegament de la xarxa gratuïta es farà en aquesta primera fase en els eixos comercials i Jordi Nadal ha destacat la necessitat, a l’hora de desenvolupar les aplicacions, de ‘l’alineament amb els comerços ja que aquests saben el que el turista vol’, i per tant es promouran que siguin patrocinades. La creació de les aplicacions anirà a càrrec tant d’empreses andorranes com foranes.\nEl director d’Andorra Telecom ha deixat clar que el resident també podrà utilitzar la xarxa wi-fi gratuïta: ‘evidentment que hi podrà accedir, però no ha de tenir sentit’ davant dels forfets mobiland que estan traient i els que trauran en el futur. A més, ha afegit que el servei de 3G ‘el farem més potent, millorant cobertura i velocitat, fent-lo més accessible en els forfets’.\nLa inversió de tot plegat, en una primera fase, no arribarà al milió d’euros, segons ha dit Jordi Nadal.\nPrevious Post: Dos ferits en un accident al vial del Pobladó que obliga a tallar la circulació en ambdós sentits de la marxa\nNext Post: La capital consultarà la gent gran per millorar el servei que reben en el marc d’un projecte de l’OMS


Pollastre de pages del Montseny - Venta online: Diferència entre pollastre ecològic i convencional - Pollastre del Montseny\nSegurament en alguna ocasió us heu preguntat quina és la diferència entre pollastre ecològic i convencional, i perquè abans d'anar a comprar pollastre ecològic has d'haver estalviat una mica més que amb l'altre.\nDoncs bé, hi ha una gran raó per la que el pollastre criat en llibertat és tan car, tres empreses que controlen el mercat global de pollastre convencional.\nQui es vulgui saltar aquest apartat i anar directament a les diferències, les trobareu unes línies més endavant, però així sabreu perquè és més car un que l'altre.\nEl pollastre és molt més controlable i manejable que la resta d'animals. Té un cicle de vida molt més curt que, per exemple, una vedella o un xai. Amb un quilo de pinso agafa més quilos de carn que qualsevol altre espècie i emmalalteix molt poquet. Aquestes qualitats les va veure fa molt temps una gran empresa.\nUn pollastre convencional no és simplement un pollet, engreixat i sacrificat. Al darrere hi ha unes estructures enormes. Per què us en feu una idea, s'inverteix més en la investigació de la producció de pollastre que en investigació en motors a la Mercedes.\nEl pollastre que consumim ha estat engreixat en una granja que ha comprat el pollet a una incubadora, la incubadora té galls i gallines que es dediquen a fer ous fèrtils per posteriorment recollir-los i posar-los a incubar. Aquests galls i gallines provenen d'una altra granja que de la mateixa manera incuben i venen el pollet. I aquests galls i gallines d'aquesta granja, provenen d'una altra granja on fan aquests galls i gallines. Tot comença amb les besàvies dels pollastres que nosaltres consumim. Les granges de bes-avies són inaccessibles. Provenen directament del laboratori on dia rere dia van obtenint millores genètiques per fer que un pollastre sigui més eficient i agafi més carn amb menys pinso i menys temps i, a més, que se'n vagi tota al pit i a la cuixa.\nRecordem que són tres les empreses que controlen les bes-avies de tot el món. D'aquestes grans corporacions, doncs, en surten els pollets especialment nascuts per donar a llum a uns altres pollets que seran les àvies, i que aquestes produiran un pollet especialment dissenyat per produir mares i quan les mares ponguin, s'enviaran els pollets d'un dia de vida a les granges de pollastres que tots hem vist en algun moment.\nL'alimentació per suposat està expressament formulada per cada fase, i incloent-hi qualsevol substància permesa o no contemplada a la normativa vigent, com va passar no fa gaire que van trobar arsènic a la carn de pollastre convencional, però que suposo que deu anar bé per fer créixer més i millor el pollastre. Amb tot això, i també gràcies a això, es pot produir pollastre suficient per a tothom i molt barat, perquè sembla molt lluny, però no fa tant que la gent passava gana. Però satisfetes les necessitats, caldria passar mica en mica del menjar "basura" a la carn de qualitat, i precisament és per aquest camí per on estem anant.\nPer això i per evitar molts problemes com la hipersensibilitat química múltiple, derivats del consum excessiu d'elements perjudicials per la salut ja siguin transgènics, químics artificials o naturals, va sortir diferents marques i registres que certifiquen els productes naturals, sans i ecològics.\nD'igual manera, hi ha químics naturals que tampoc son bons per la salut, però que s'accepten en l'ús alimentari, i també en alimentació del bestiar o fertilització de la terra. Des de Pollastre del Montseny creiem en una alimentació de qualitat, amb seny, amb productes de primera i que tinguin els menys contaminants possibles, tant naturals com artificials i que el resultat sigui una carn de qualitat i de confiança.\nAra si, ja podem explicar bé les diferències entre els dos tipus i que cadascú decideixi si comprar pollastre ecològic o convencional.\nEl preu barat del convencional l'hem explicat anteriorment, per les enormes corporacions que hi ha al darrere. També perquè al contrari del productor de pollastre ecològic que n'engreixa de 100 en 100 (amb el que ha de repartir totes les despeses en aquests 100), els productors de les granges convencionals ho fan de 50.000 en 50.000.\nNo és que un pollastre de pagès ecològic sigui car, és que el convencional és massa barat. A més la normativa no permet fer una granja de 50.000 pollastres ecològics. I sort n'hi ha, ja que no es tardaria gaire a començar amb les "males pràctiques".\nEl pollastre de pagès ecològic ha estat criat amb sortida a l'exterior, sol estar tancat a dintre fins que arriba el pagès i els obre perquè surtin. Mai estan engabiats, si hi han aus engabiades son gallines per fer ous. En canvi, el convencional no veu el sol, sempre tancat dins una nau enorme, al terra.\nEls pollastres de pagès tenen més de 80 dies de vida i gairebé arriben a l'edat adulta. El convencional s'està sacrificant amb 34 dies, i si es volen per fer a l'ast, es sacrifiquen abans.\nEls ecològics mengen productes certificats ecològics, lliures de químics artificials i transgènics, i han estat criats en patis i granges lliures de químics artificials. (cal remarcar una cosa per no enganyar a la gent, fa poc, l'òrgan encarregat de certificar la ecologia dels productes va permetre barrejar pinso ecològic amb el no ecològic per tal d'abaratir costos. Nosaltres pensem que si es fa, es fa bé).\nEn contraposició, els pollastres convencionals estan en un recinte tancat i mengen pinso no ecològic.\nPerò la diferència més important a primera vista és la qualitat. Sempre hi ha l'excepció, qui no els cria bé o no els dóna el que necessiten i ho perden tot. Però si l'animal ha estat ben cuidat, ha fet exercici, ha pres el sol, respira aire pur, mengen aglans com els nostres... la qualitat de la carn és excel·lent, en sabor, textura i aroma.\nEsperem que us hagi servit, i ja sabeu, Pollastre del Montseny, pollastre ben criat!


Can Musiquem - Allotjament a la Garrotxa, Girona\nAV. Narcis Arnau, 18\n972 44 85 99\nCan Musiquem es troba a Les Planes d'Hostoles. El poble és un municipi situat a la província de Girona, comarca de la Garrotxa. És conegut pels seus gorgs, per les rutes de trekking, la via verda i la proximitat amb el parc natural de la Garrotxa.\nApartament de 80 m2 per a 4/5 persones. Distribuït amb una habitació amb llit de matrimoni i una habitació amb dos llits individuals. Possibilitat de llit supletori. Tots els llits disposen de llençols. El bany està equipat amb assecador de cabell, tovalloles, paper wc i gels de bany. El menjador / sala d'estar amb sofà relax, TV, jocs de taula i informació turística. La cuina està equipada amb microones, vitroceràmica (4 focs), olles, paelles, estris de cuina, plats, gots, copes, tasses, nevera, rentadora, fregall i sabó de rentavaixelles. També compta amb una zona exterior amb barbacoa, taula i cadires. Equipat amb calefacció, aire condicionat i wifi ..


Signatura del conveni de col·laboració amb Ediciones CPG\nA aquest acte van assistir al voltant de cinquanta persones, entre professors/es de l'institut i alumnat dels grups AGM2 i AGS2.\nLa particularitat d'aquest conveni és que l'empresa amb la… Continue\nAdded by IES SEP Esteve Terradas i Illa on March 19, 2009 at 1:00am — No Comments\nViatge a Madrid febrer 2009\nAdded by pepita tost on March 16, 2009 at 10:50am — No Comments\nRecuperar diaris en perill\nLa Biblioteca Virtual de Premsa Històrica, creada pel Ministeri de Cultura d'Espanya, permet l'accés lliure i universal als principals diaris publicats a Espanya des del segle XVIII en endavant. Actualment es poden consultar al voltant de 2.000 publicacions, que contenen 4.300.000 pàgines digitalitzades.\nSegons el propi ministre de… Continue\nAdded by Jordi Mora on March 14, 2009 at 3:00pm — No Comments\nEl Departament de Justícia organitza unes sessions sobre Administració digital i Web 2.0. Podeu trobar la informació penjada a la web de formació, amb els vídeos de les jornades.\nAdded by Jordi Mora on March 12, 2009 at 7:30pm — No Comments\nQuè és per tu Europa? Explica-ho en vídeo i guanya un viatge a Brussel·les\nLa Representació a Barcelona de la Comissió Europea convoca un concurs de vídeos curts, de tres minuts de durada, amb el títol La meva Europa. Tant pot ser en forma de reportatge, monòleg, espot, ficció, animació... el concurs és obert a tothom i a tots els estils amb una única condició: parla d'Europa!\nEl concurs té un doble objectiu. D'una banda, la Comissió vol conèixer quina és la visió que tenen… Continue\nAdded by Jordi Mora on March 11, 2009 at 8:44pm — No Comments\nPer començar amb el facebook\nUna presentació per entendre una mica més el facebook\nView more presentations from jordigraells. (tags:…\nAdded by Jordi Mora on March 9, 2009 at 1:30am — 1 Comment\nVisita a Sant Just Desvern: Art i Tipografia


Carnet de l'ESDAPC\nEl carnet ESDAPC permet al seu portador gaudir d’accés i descomptes a diverses entitats col·laboradores. La Coordinació de Recursos i Serveis ESDAPC treballa en l’ampliació de les seves aplicacions (pots suggerir-nos aplicacions a esdap@esdap.cat). Així, a més dels habituals serveis oferts pels carnets d’estudiant, ESDAPC estableix un vincle creixent amb museus i entitats culturals vinculades a les arts plàstiques i audiovisuals i al disseny. Destaquem que et caldrà el carnet per tenir accés al Centre de Documentació del Museu del Disseny de Barcelona i el seu fons documental, així com a l’ús de la seva biblioteca.\nEl carnet ESDAPC el tens vinculat a l'APP ESDAPC. Si encara no el tens descarrega't l'APP a iTunes o Google Play.\nCopistería - Papelería - Material de Oficina\nDescuento de 15% en todos los productos.\n- Services and equipment -\n- Leisure and culture -\nEl Fons bibliogràfic ESDAPC está en procés d’unificació documental en un arxiu virtual únic i accesible, l'espai dedicat a biblioteca a cada campus no només ofereix un fons bibliogràfic i documental de consulta, sinó també un lloc de recolliment i estudi. Destaquem la Biblioteca Daniel Giralt-Miracle (campus Vic), especialitzada en art, arquitectura i disseny, és un servei obert a tota la comunitat de l'ESDAPC, amb l’objectiu de donar suport a la docència, a la recerca i al desenvolupament de les activitats de la comunitat educativa. Actualment la biblioteca està immersa en el procés de catalogació de tot el fons. Més de 5000 documents ja estan catalogats.\nSi disposes del carnet ESDAPC tindràs accés directe al Centre de Documentació del Museu del Disseny, on podràs consultar material especialitzat.


Sinfonia Toscana: Natura E Arte Rosignano Marittimo Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nSinfonia Toscana: Natura E ArteVia Trebbia 2/4, Rosignano Marittimo, Rosignano Marittimo, Itàlia, 57010 - Veure al mapaNotable8,0Basada en12comentarisSinfonia Toscana: Natura E ArteVeure més fotos"The owner was very helpful and so friendly. The view was bea..."LeeUnited KingdomVeure més fotosVeure totes les 16 fotos\nAl visitar Castiglioncello, vosté es sentirà com a casa a Sinfonia Toscana: Natura E Arte, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Sinfonia Toscana: Natura E Arte també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Castiglioncello. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, instal.lacions de barbacoa. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com parc infantil, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Sinfonia Toscana: Natura E Arte és una selecció idònia per a la vostra estada a Castiglioncello.


El Govern permetrà obrir l'interior de la restauració fins a la mitjanit\n14 juny 2021 21:07\nEl Consell de Govern extraordinari que es durà a terme divendres aprovarà mesures noves per evitar la propagació de la Covid-19 a les Illes Balears per a les dues setmanes següents. Concretament, gràcies a la bona situació epidemiològica, se relaxaran restriccions i s’ampliaran cabudes i horaris en diversos serveis i celebracions.\nLes mesures que s’aprovaran divendres en el Consell de Govern extraordinari complementen les ja acordades dilluns, i que estan pendents de ratificació per part del Tribunal Superior de Justícia de les Illes Balears.\nConcretament, a partir de diumenge s’amplien fins a 15 persones màxim les reunions socials i familiars en exteriors (excepte la restauració, capacitat regulada per l’acord que s’aprovarà divendres) i 10 en espais interiors. També s’ha proposat mantenir els controls sanitaris en els ports i aeroports per a l’arribada de passatgers nacionals. D’altra banda, la mitjanit de dissabte a diumenge decaurà el toc de queda a les Balears, perquè no se n’ha proposat la pròrroga. Els llocs de culte, a més, es podran ocupar de bell nou al 100 % sempre que es garanteixi el metre i mig de separació entre nuclis de convivència.


BalearWeb :: Veure tema - No es visualitzen els articles\nNo es visualitzen els articles\nPublicat: Dc Gen 17, 2007 8:07 pm Assumpte: No es visualitzen els articles\nA "Editar articles" només em diexa visualitzar els de gener, els altres, els del 2006 no els agafa.\nPublicat: Dc Gen 17, 2007 8:13 pm Assumpte:\nHas configurat el bloc per mostrar només 1 article a la pàgina principal i aquest valor també afecta el nombre d'articles que es llisten a l'administració. Aleshores, per visualitzar la resta d'articles has d'anar a les pàgines següents.\nPublicat: Dj Gen 25, 2007 12:11 pm Assumpte: NO ES VISUALITZANT ELS ARTICLES\nHre canviat la configuració i que es visualitzin a la pàgina principal 10 articles. Però quan vaig a "Editar artcles" i que em visualitzi els dels mesos anteriors per fer arreangaments, no m'ho fa, tan sols es visualitzen els 10 darrers.\nPublicat: Dj Gen 25, 2007 1:08 pm Assumpte:\nHas seleccionat el més apropiat o l'opció de mostrar tots els mesos? Has mirat si al peu et surt un menú desplegable per accedir a les pàgines següents del llistat?\nPublicat: Dl Gen 29, 2007 1:44 pm Assumpte: editar articles\nPublicat: Dl Gen 29, 2007 3:24 pm Assumpte:\nQuè és exactament el que no et funciona?


Eco de Sitges, 5 d'abril\nMunicipalitzar o externalitzar\n“La regidora Vinyet Lluís vol agrair a les educadores la pressió que estan suportant per l’enrenou que tot aquest afer comporta i, juntament amb l’Ajuntament, aposta per aquest servei i té clar que, amb la nova licitació, hi estarà contemplada la regularització del sou i noves garanties per a les educadores.”\nArticle: “El SGI fa saber”. Eco 5 de gener.\n“No puc permetre que se m’acusi de mentir. Mai hem garantit que es compliria de forma immediata l’augment de sou de les educadores. És cert que s’ha estudiat contemplar l’augment, però també és cert que, malauradament, el pressupost del 2012, víctima dels deutes anteriors, no permet tancar unes condicions que donin marge per a contemplar un increment de sous que, els asseguro, m’hagués agradat anunciar”\nVinyet Lluís. Eco, 23 de març.\n“Traspassar les educadores al capítol 1 de l’Ajuntament suposa unes variables de sou molt més altes de les que tenen amb una empresa i, lògicament, en aquest moment, amb les dificultats econòmiques que té aquest Ajuntament, això és inassumible.”\nMiquel Forns. 20 de març\nCom si d’un petit castell de cartes es tractés, a l’Ajuntament li han anat caiguent al damunt alguns dels contractes de concessions administratives, a través dels quals es gestionen serveis prou importants. D’entrada, val la pena considerar que, probablement, no estariem parlant de tot això si el context econòmic no fos el que és, i si no es degués el que es deu a cadascuna de les empreses de referència, enmig d’un panorama de casuístiques particulars molt diverses, que van des del tancament del Centre Obert El Rusc, externalitzat durant la primera legislatura de Baijet, fins al cas de CESPA, embolicat encara en feixugues negociacions entre la corporació i l’empresa sobre la xifra final a pagar, que serà gran si les coses acaben bé i enorme si acaben malament. Pel mig hi ha la situació de l’escola de música, en ple concurs de creditors i gestionada per un administrador judicial que és, hores d’ara, qui paga les nòmines del professorat mentre es troba una sortida -que tot indica que passarà per un replantejament total del model- o la difícil situació de les educadores de les llars d’infants, que em servirà avui per a enfilar la crònica setmanal. Però no tot ha estat externalitzar. Salvaria avui l’Ajuntament al Club Natació Sitges? El cost del que fou una municipalització encoberta, que paradoxalment vingué després de la creació d’una piscina municipal de gestió externalitzada que precipità la crisi del club, i que propicià aleshores la creació d’un consorci públic-privat, i, a la vegada, l’obtenció d’un crèdit bancari que serví per a injectar diners a l’assedegada casa gran, es posa en questió quan la presidenta de l’entitat, Laura Pinel -que desitjaria ésser rellevada després de viure una de les etapes més trasbalssades en els 87 anys d’història del natació- admet que en la darrera assemblea extraordinària només hi assistiren dos socis. Ho han llegit bé, dos socis. Una evidència que costa d’entendre, tenint en compte els prop de 1500 abonats i l’esforç efectuat -300.000€ del pressupost municipal d’enguany- per assegurar el futur de l’històric equipament. En fi...\nDeixant de banda les grans obres, en general l’externalització respon als desitjos de les institucions públiques de donar un major ventall de serveis a la ciutadania sense inflar el seu organigrama organitzatiu ni tampoc descapitalitzar-se, i amb la confiança que poden oferir les empreses especialitzades del sector, que són contractades a través de concursos públics establerts dins d’un marc legal concret, en el que la part contractant és conscient, per exemple, que els treballadors de les empreses concessionàries difícilment tindran les mateixes condicions laborals que els seus homònims del sector públic. La facilitat amb la qual podien posar-se en marxa equipaments a partir de la cessió, per part dels municipis, de terrenys o patrimoni ha propiciat arreu una corrúa d’inauguracions amb la denominació municipal, que, ara que van maldades, fa mal a la vista si es prenen en consideració determinats aspectes de la lletra petita dels documents. És el cas de les llars d’infants sitgetanes, de les quals El Cercolet és a punt d’entrar en un nou procés de licitació. En política, com en la vida, l’expressió dels conceptes resulta fonamental per a interpretar d’una manera o d’una altra les coses. Entre el “hi estarà contemplada” del primer paràgraf, i el “s’ha estudiat contemplar” del segon, hi ha, com a mínim, una intenció desinflada pel camí, que pot tenir les seves raons, o no. Vet aquí un problema semàntic: Acceptem contemplar per incorporar? Contemplar per assegurar? Contemplar per garantir? O ho deixem en el terreny de les previsions i bescanviem contemplar per estudiar o contemplar per preveure? A aquesta primera consideració n’hi podem afegir una altra no menys important. S’està parlant d’un augment de sou, o de la recuperació d’una part de sou, m’asseguren que cotitzada en el seu dia i eliminada posteriorment? La llavor del drama d’avui té el seu origen en els responsables d’ahir, però això, evidentment, no exonera a la institució d’assumir la resolució del problema, I així ho ha assumit en part. Només en part, per les raons que la regidora Vinyet Lluís ha deixat prou explícitades a contracor.\nAl capdavall d’aquesta rocambolesca història hi ha una frase lapidària de les treballadores, que no admet rèplica. Vindria a dir que elles no son les que han de pagar un error aliè. I tenen raó, perquè l’error no ha estat seu. Tampoc no ha estat dels qui avui manen. En canvi, ningú podrà negar que l’error fou de l’Ajuntament, en connivència amb la concessionària que no arrufà el nas davant de l’únic compromís d’una carta signada. Aquí rau el moll de l’ós de la reflexió. Més enllà de la lícita demanda de les educadores a Educare XXI, i del seu enuig vers el paper de la institució en el conflicte, l’Ajuntament –com cal pressuposar a qualsevol empresa minimament seriosa- ha de poder respondre a les conseqüències de totes les seves decisions o iniciatives, més enllà de l’encert de qui les prengui, ampari o justifiqui, sigui regidor, alcalde o tècnic. I hi pot respondre perquè per això té eines de control, per això es redacten informes, es fan seguiments i valoracions, i existeixen persones amb alta responsabilitat en processos administratius, que poden aturar a temps, i així ho han o ho haurien de fer si convé, una mala decisió, hagi nascut de la bona fe, la ignorància, la incompetència, la mala intenció, o altres condicionants menys edificants. I l’Ajuntament també ha de vetllar per a que tots aquells processos en els quals és part implicada, en menor o major grau, reponguin a les garanties legals i ètiques que pot exigir per mor de la seva condició d’administració pública. Malgrat els informes contraris, el 2010 no es va saber aturar una decisió que intentà resoldre un greuge comparatiu amb el qual una bona majoria hi està d’acord. O sia, algú va fer allò que sabia que no podia fer, mentre que els qui li deien que no podia fer-ho no li ho impediren. Decideixin el que decidexin els especialistes sobre si s’ha generat un dret adquirit o no, l’errada no va néixer en un bressol, sinó en un despatx de regidoria. I el despatx obliga a la casa que l’ampara, agradi o no.\nI la setmana que ve, caramelles i... El Cau Ferrat deconstruït. Bona Pasqua!\nPublicat per Vicenç Morando i Tarrés a 15:50\nCrònica local Eco de Sitges, 27 d'abril El preu ...\nCrònica local Eco de Sitges, 20 d'abril McArth...\nCrònica local Eco de Sitges, 13 d'abril El C...\nCrònica local Eco de Sitges, 5 d'abril Municipa...


La Cisqueta de Corbera d'Ebre està de celebració! - Agricola Corbera d'Ebre\nEl Concurs Internacional Grenaches du Monde, impulsat pel Conseil Interprofessionnel des Vins du Roussillon, és un certamen que valora els millors vins elaborats amb garnatxa de tot el món.\nEn l’edició d’enguany, la Terra Alta ha obtingut 18 medalles d’or i 13 de plata, essent la DO catalana més premiada. Un reconeixement al nostre territori productor d’un terç del total mundial d’aquesta varietat de raïm, i amb una superfície conreada de garnatxa de prop del 90 % de tot Catalunya.\nCelebrem que una de les medalles d’or hagi estat per a la nostra Cisqueta de Corbera, garnatxa blanca 2019.\nÉs previst que la propera edició del Grenaches du Monde tingui lloc a Nova York, durant la primavera de 2022.\nPerò, qui era la Cisqueta?\nLa Cisqueta era una dona camperola, alegre i divertida que treballava la terra i tenia cura dels seus. De jove tothom la festejava, però ella va decidir conèixer món i després tornar a casa, a Corbera d’Ebre. Ella marcava el ritme i decidia sobre la seva vida. Ara, més reposada però igual d’alegre, recorda els temps de jove amb la colla d’amics, cantant i deixant-se emportar per la música de festa major.\nLa Cisqueta és una de les protagonistes d’una jota que parlava de Corbera d’Ebre i aquest és un vi que vol homenatjar les dones pageses. Una garnatxa blanca, de color groc palla, clar i brillant, amb aromes de fruita de polpa blanca i flors blanques, plàtan, préssec madur i mel. De tast elegant, amb amplitud i volum, ple i llarg. Un vi que marida bé amb pesca salada, textures cruixents (brasa) i formatges greixosos.


Comissió de Convivència – AFA Escola la Sagrera\n“No hi ha problemes majors o menors, sinó que cadascú els pot afrontar d’una o altra manera.”\nLa Comissió de convivència neix amb el propòsit de visualitzar i trencar el silenci davant de qualsevol situació de desigualtat, abús o discriminació dins el marc de la relació alumne-escola-família.\nNo s’estableix com a òrgan resolutiu (ni competències, ni ho desitja), sinó com a punt de trobada i de reflexió per a les famílies que detectin qualsevol d’aquests supòsits. Les observacions, reflexions i inquietuds de tots ens ajudaran a elaborar accions i protocols aplicables que donin seguretat a aquelles persones que estan patint una situació d’aquest tipus.\nEndeguem aquest projecte amb la finalitat de fomentar una convivència inclusiva, participativa i respectuosa, on tinguin cabuda tots els membres de la comunitat educativa.\nEl centre escolar té el seu propi Pla de Convivència . Aquesta Comissió va lligada estretament a aquest Pla i el complementa i implementa. Té com a un dels seus objectius donar-lo a conèixer.\nEl Pla de Convivència del centre marca les línies desitjables pel bon funcionament de l’escola, així com estableix els drets i deures dels alumnes, famílies i professorat.\nTreballem en tres línies principals:\nRecollida de qualsevol situació que tingui a veure amb desigualtat, abús o discriminació i que es doni dins del marc escolar.\nObjectiu: Determinar en quin moment està el centre. Diagnosticar quines necessitats a nivell de convivència es podrien treballar des de les famílies i promoure accions que ens facilitin la reflexió.\nPartint de les situacions concretes que afecten al nostre centre i sempre amb una finalitat educativa, es promourà la realització de tallers, xerrades, formació i trobades que afavoreixin l’educació en valors i la convivència.\nObjectiu: Dotar d’eines a tots els membres de la comunitat educativa per tal de millorar les relacions especialment entre els nostres infants.\nPosem a l’abast de les famílies un espai individual, de respecte, confidencialitat i voluntari per gestionar i afrontar qualsevol situació conflictiva (puntual o no) que afecti als infants o famílies del nostre centre.\nEntenem que davant determinades situacions que afecten als nostres fills es genera una marcada sensació d’angoixa i impotència al nucli familiar.\nHem observat que com a AFA i Escola no disposem del lloc on poder compartir aquesta angoixa i que això la perpetua.\nQuè oferim? Un punt de trobada on posar en coneixement dels representants de l’AFA (representants davant l’escola del conjunt de les famílies) una situació que considerem problemàtica. Qualsevol situació que generi malestar es susceptible de ser portada a aquesta Comissió.\nQuè farem? No tenim solucions màgiques, però farem el possible per obrir vies de diàleg entre els agents implicats per buscar solucions. Us orientarem sobre els passos a seguir, òrgans i recursos als quals ens podem adreçar. D’alguna manera, intentarem acompanyar-vos en aquest procés que s’ha donat dins la comunitat i que, en part, és responsabilitat de tota la comunitat.\nEns ajudareu amb el vostre cas o testimoni a anar creant canals i vies estables que ens permetin afrontar de manera efectiva i eficient properes situacions.\nQuè esperem? Esperem aconseguir trencar el cercle del silenci. Qualsevol desigualtat sigui del signe que sigui, es nodreix bàsicament del silenci, del silenci de qui la pateix, del silenci de qui la provoca i, sobretot, del silenci de qui la veu i fa com i no la veiés.\nD’on partim? Comencem de zero, amb un objectiu final i molts objectius a curt i mitjà termini.\nAfrontar amb garanties qualsevol problema de convivència que es dona a l’escola. Comptem amb la nostra actitud com a membres de la comunitat i partint dels següents supòsits ens posem en marxa:\nNo mirar mai cap a un altre costat.\nTrencar el silencia creant espais lliures i segurs per parlar.\nTolerància zero amb qualsevol tipus d’abús, discriminació o desigualtat.\n“Com més petita sigui la distància entre allò que fem i allò que diem, més eficient serà la nostra tasca”.


L’Orquestra Filharmònica de la Universitat ofereix el Concert de Nadal a Gandia\nDimecres 13 de desembre, al Teatre Serrano tingué lloc el tradicional Concert de Nadal que la Universitat de València organitza a la capital de La Safor. Enguany, i amb motiu del dècim aniversari del centre de Gandia de la UV, el concert estigué oferit per l’Orquestra Filharmònica de la Universitat acompanyada pel Cor de Dones ‘A cau d´orella’. El repertori previst oferí peces de Brahms, Guinovart, Txaikovski o Borodin.\n‘A cau d’orella’ està format per un grup de dones d’àmplia formació musical, tant vocal com instrumental. La formació d’aquest cor sorgeix a arrel de la proposta de la seua directora, Mònica Perales. Ha realitzat gires de concerts per Saragossa, Hondarribia, Vitòria, Santander, Lleó, etc. I ha actuat per a diferents cicles i sales de la Comunitat Valenciana, entre els quals destaquen els organitzats pels ajuntaments de Godella, Vil·la Real i Aula de Música de la Universitat de València. El 2017 A cau d’Orella publicà el seu primer CD amb el segell Enalth.\nFile in: Centre internacional de Gandia , Música\nThe Orquestra Filharmònica of the Universitat inaugurates the academic year in Gandia\nThe Orquestra de la Universitat and the Valencian flutist Amalia Tortajada inaugurate the academic year with the traditional opening concert