La remuntada i el terratrèmol del Barça. “No vamos a hacer” diu Mariano Rajoy. - Joan Becat\nLa remuntada i el terratrèmol del Barça. “No vamos a hacer” diu Mariano Rajoy.\nRÀDIO ARRELS – 14 de març del 2017 – Crònica d’actualitat 26 Joan BECAT amb Rafel RENYÉ\nL’esdeveniment major de la setmana és la victòria per 6 a 1 del Barça contra el PSG on, a més dels jugadors, s’hi va lluir Nicolas Sarkozy. La celebració del 6è gol ha fins i tot provocat un terratrèmol superficial enregistrat per un sismògraf. A Brussel·les, el primer ministre espanyol Mariano Rajoy llueix el seu desconeixement de les llengües, i a Venècia, una comissió del Consell d’Europa critica el Tribunal constitucional espanyol.\nLa remuntada i el terratrèmol del Barça\nDeien que l’esport podia substituir les guerres entre països, alguna vegada un partit Barça-Madrid ha estat presentat com una oposició entre Catalunya i Espanya. Avui parlarem del Barça-PSG, que també era més que un partit.\nÉs cert que l’esdeveniment nacional i internacional major de la setmana és la victòria per 6 a 1 del Barça contra el París-Saint-Germain, que remunta el 4 a 0 de l’anada. Mai s’havia capgirat la qualificació quan s’havia perdut per quatre gols. És l’esdeveniment més vist a Catalunya Nord, a Catalunya i a molts països d’Europa, on el partit va tenir un rècord d’audiència. Tinc testimoniatge de la passió i de l’exuberància de la gent al final en un país de comportaments tant freds i de gent reservada com Suècia.\nMés enllà dels comentaris del partit i de les jugades, més enllà de la decepció parisenca i dels comentaristes francesos, ben comprensible, i més enllà de la satisfacció poc amagada dels marsellesos, hi va haver diverses anècdotes més o menys significatives d’algunes actituds poc lluentes, de poca convivència.\nPer exemple s’ha dit a Catalunya Nord que els suporters del PSG, que són bastant excessius i sovint violents – us recordeu probablement dels afrontaments verbals i físics amb els suporters de l’Olímpic de Marsella fa pocs anys -, doncs aquests hooligans abans del partit cridaven “Puto Barça, puta Catalunya”, cosa que va escalfar bastant l’atmosfera als seus voltants.\nUn altre que va escalfar la gent , i ja sabem que és costum seu de provocar, increpar i escridassar qui sigui que li porta la contrària, és Nicolas Sarkozy. Era convidat a la llotja del PSG, amb dues altres personalitats franceses, natives de l’Estat espanyol, l’ex-primer ministre Manuel Valls, el nostre senyor Occitanie, i Anne Hidalgo, l’alcaldessa de París. Doncs el senyor Sarkozy es va posar eufòric quan el PSG va marcar el seu gol del 3 a 1: París havia guanyat, el Barça era fora i ho manifestava desmesuradament. Segons Catalunya Ràdio, represa per tota la premsa francesa l’endemà – que la qualificava de ràdio local, cosa que té el seu punt d’humor -, diversos espectadors dels voltants li van contestar i escridassar. Com a altres ocasions havia cridat “Casse-toi pauvre con” a qui li portava la contrària, ell, enfrontant-se al públic, va cridat “Hala Madrid!”. Va provocar un bon enrenou fins al punt que la seguretat privada del Camp Nou el va exfiltrar a fora de la llotja vers l’interior de l’edifici, perquè se calmi abans de retornar a les grades … i assistir a la derrota del PSG i a la victòria històrica del Barça. L’entorn de Nicolas Sarkozy nega la cosa. No sé qui té raó, encara que me crec més Catalunya Ràdio que el nostre expresident, car l’incident correspon a la seva impulsivitat. Però de tota manera, com diu la dita italiana : “Si no e vero e ben trobato” (si no és veritat és ben trobat). Conclusió : tota la premsa n’ha parlat, fins al punt que va caldre un desmentit oficial del gabinet sarkozista a BFMTV per procurar apagar el foc.\nPassem a una altra conseqüència més física, i és el Joan Becat geògraf que parla.\nEl Barça-PSG, un veritable terratrèmol provocat pel 6-1 final. Això no és cap broma i és comprovat. Jordi Diaz, un investigador de Barcelona, segueix els grans esdeveniments mediàtics, on hi ha molta gent i emoció col·lectiva, com els concerts de Bruce Springstein o els grans encontres esportius, i enregistra les vibracions que provoquen amb un aparell de detecció dels terratrèmols (les tremblements de terre). Ho ha fet aquest dimecres 8 de març pel partit Barça- PSG. El seu aparell era a l’Institut de Ciències de la Terra Jaume Alsina de Barcelona, a uns 500 o 100 metres del Camp Nou. A 22h43, o sigui exactament quan Sergi Roberto – un jugador de Reus format a la Masia, un jove del país – va marcar el sisè gol que qualificava el Barça a l’últim minut del partit. Va enregistrar un terratrèmol d’intensitat 1 a l’escala de Richter que, segons ha declarat, és el major que s’ha enregistrat des de fa cinc anys que fa el seu estudi. És la conseqüència de les cent mil persones, o sigui prop de vuit mil tonelades o de vuit cents camions plens, saltant juntes i celebrant el gol. La fase de fortes vibracions va durar uns 10 m.\nUn altre terratrèmol superficial sorprenent és el que es va enregistrar durant l’aiguat del novembre del 1982 a Andorra i a la Catalunya central. El riu Segre va baixar tant gros i tant ràpidament, que el pantà d’Oliana, que era buid, es va omplir en menys de dotze hores. La pressió dels milions de metres cúbics l’aigua sobre els vessants de la muntanya va provocar un terratrèmol que va ser enregistrat bastant lluny.\nEls terratrèmols del partit Barça-PSG enregistrats per Jordi Diaz a l’ICTJA de Barcelona, l’Institut de Ciències de la Terra Jaume Almera. Observeu les primeres puntes dels tres primers gols (1-0, 2-0, 3-0) les grans vibracions produïdes pel 6-1 i les llargues celebracions (font: ICTJA, reproduït per www.sport.es).\nSem parlat del Barça, amb el seu terratrèmol i les aventures de Nicolas Sarkozy. Aquest matx potser li haurà fet reviure la seva campanya a les primàries.\nSí, efectivament. Sortir del camp on se juga el partit, i tornar per assistir a la victòria de l’altre.\n“No vamos a hacer” diu Mariano Rajoy\nCanviem de tema. No tothom coneix diverses llengües.\nEl primer ministre espanyol Mariano Rajoy continua lluint el seu desconeixement de les llengües, llevat del castellà que és la seva llengua materna, mentre els polítics catalans, Puigdemont, Mas, Junqueras o Romeva continuen lluint el seu domini de les principals llengües de comunicació a les seves estades per Europa i pel món.\nA la conferència de premsa que va seguir la cimera dels principals caps d’Estat i de govern de la Unió Europea sobre les estratègies pel Brèxit, a Brussel·les, un periodista de la BBC va començar una pregunta sobre el Brèxit en anglès. Mariano Rajoy el va tallar amb exactament aquestes paraules, que he transcrit: “Bueno, hombre, no vamos a hacer… Otra Pregunta.”, i va designar un altre periodista per una pregunta en castellà. Aquest va dir que era el torn del precedent, però Mariano Rajoy va confirmar que li saltava el torn. Lamentable. Li quedarà enganxat al darrere com el tio-tio de paper del nostre carnaval, o com fa un any la seva famosa rèplica: “I la europea ?”, que manifestava la seva ignorància, en aquest cas no de les llengües sinó del que passa a Europa. Hi ha realment dos món. No és el cas de tots els espanyols, que molts saben llengües, però aquest dirigent és bastant lamentable, no tant per no conèixer, sinó perquè vol lluir, evitant que hi hagi un traductor al seu costat.\nEl Consell d’Europa critica la reforma del Tribunal Constitucional espanyol\nNo cal confondre el Consell d’Europa amb la Unió Europea, encara que tingui la seu a Estrasburg, com l’assemblea de la Unió Europea. El Consell d’Europa reuneix la totalitat dels Estats d’Europa i el seu paper és de protegir els drets democràtics i de vigilar el que fan els Estats en matèria de drets humans, de drets dels ciutadans i de democràcia. Per exemple el Consell d’Europa ha votat la Carta europea de les llengües minoritàries i regionals per la protecció de les llengües menys parlades, que França no ha ratificat. Té comissions, les unes formades de diputats dels diferents països i les altres amb experts a qui encomanen treballs, estudis. És aquest Consell d’Europa que va desbloquejar la situació a Andorra quan hi havia negociacions per fer una constitució, quan una comissió seva va anar a Andorra i va constatar que els drets democràtics dels ciutadans andorrans no eren respectats pels seus dos coprínceps.\nDoncs en un informe que els representants espanyols ha procurat rebaixar, una de les seves comissions ha considerat que els drets democràtics no eren prou respectats a Espanya, especialment amb la reforma del Tribunal Constitucional que ara té poders penals. Se preocupa per aquesta deriva de l’Estat espanyol i demana que rectifiqui. El govern espanyol contesta que tot va bé i és democràtic. Doncs dues concepcions de la democràcia, la d’Espanya i la de la resta d’Europa.\nEn la meva crònica del 20 de desembre, a propòsit de la compareixença de la presidenta Carme Forcadell a instància de decisions del Tribunal Constitucional, us havia dit: “És increïble que un mateix tribunal, dit constitucional a Espanya, es cuidi també de justícia penal i de justícia administrativa. Aquesta confusió dels tres papers de la justícia no és democràtica, car en fa un tribunal d’excepció. Ara té el poder penal i és intolerable. És un retorn cap als tribunals d’excepció del franquisme”. És exactament el que diu el Consell d’Europa.\nHo lligo amb la sentència d’ahir del Tribunal superior de justícia de Catalunya, que condemna el president Mas. El judici era impulsat pel Tribunal Constitucional. El cas anirà més lluny, car el president Mas i les dues altres inculpades, ara condemnades, volen fer recurs, fins a Europa. Serà un mitjà per mostrar a l’exterior que el govern espanyol no respecta aquests drets. També, la setmana passada, un grup de parlamentaris britànics van demanar que hi hagi un referèndum a Espanya sobre Catalunya. Amb la seva actitud repressiva i sense compensació de negociació, s’està tancant i se separa cada vegada més de les opinions democràtiques que hi ha a Europa. Fins ara eren amenaces, la condemna d’Artur Mas marcarà una etapa i serà utilitzada en els mesos vinents car és una prova d’una repressió política contra un dirigent elegit, per una actuació relacionada a la seva funció política, mitjançant un tribunal penal qualsevol que el jutja com qui ha robat peres dins un camp. Semblarà increïble a molts països d’Europa.


El Departament d’Educació i Ivàlua presenten l’avaluació de la implementació dels Plans Educatius d’Entorn 0-20 | ivalua\nEl Departament d’Educació i Ivàlua presenten l’avaluació de la implementació dels Plans Educatius d’Entorn 0 20\ndl., 10/05/2021 - 09:40\nEl Departament d’Educació i Ivàlua presenten l’avaluació de la implementació dels Plans Educatius d’Entorn 0-20\nL’avaluació revela l’aportació dels Plans Educatius d’Entorn com a instrument per la millora educativa però, al mateix temps, posa sobre la taula les principals recomanacions a tenir compte per a la seva ampliació a altres territoris.\nLa Sub-direcció General de Suport i Atenció a la Comunitat Educativa del Departament d’Educació i Ivàlua presenten l’avaluació de la implementació dels Plans Educatius d’Entorn 0-20. Aquesta avaluació s’emmarca en una línia de treball conjunta iniciada l’any 2019 que pretén incorporar l’evidència científica de les actuacions més rellevants de la iniciativa, recollir els aprenentatges que s’estan produint a nivell de territori i, finalment, donar pautes per la seva ampliació a la resta del territori català.\nL’any 2019 els Plans Educatius d’Entorn fan un pas endavant amb la re-conceptualització de les seves actuacions i l’ampliació de la franja d’edat de la població a atendre. Els Plans Educatius d’Entorn 0-20 (PEE 0-20) es conceben com un instrument per donar una resposta integral i de tipus comunitària a les necessitats educatives de l’alumnat més enllà de l’àmbit acadèmic. A la pràctica, pretén construir una xarxa estable i continua de suport a la comunitat educativa de 0 a 20 anys, que possibiliti continuar el treball formatiu fora de l’escola amb la col·laboració dels diferents recursos municipals, així com d’altres entitats culturals, socials i esportives. Implementat de moment de forma pilot en 5 territoris, es preveu que aquesta iniciativa es pugui ampliar a la resta de Catalunya.\nL’avaluació de la implementació, feta per Ivàlua, s’ha dut a terme en base a la combinació d’entrevistes qualitatives a una selecció de referents de cada acció, l’elaboració d’una enquesta dirigida a tots els referents i inspectors d’educació dels territoris pilot i l’organització d’un grup de debat amb els inspectors d’educació dels 5 territoris. L’avaluació s’ha concebut per copsar el procés d’implementació de les accions, estimar el potencial d’impacte educatiu, extreure recomanacions de millora i, de manera específica, copsar els efectes de la pandèmia del covid-19.\nPel que fa als resultats de l’avaluació, en general, hi ha unanimitat entre els agents de tots els territoris en considerar els PEE 0-20 com un encert, una gran oportunitat a la vegada que un repte. Com a aspectes més valorats aportats pels Plans Educatius d'Entorn al territori destaquen l'aportació de recursos addicionals i específics per una educació d'entorn i comunitària, l'enfocament educatiu i metodològic de la iniciativa i, finalment, el marc de treball conjunt i corresponsabilitat entre administracions.\nFinalment, l'avaluació fa explícites un seguit de recomanacions a tenir en compte per l’ampliació d'aquesta política educativa a d'altres territoris. Les principals contemplen facilitar el procés d'encaix al territori i la transversalitat, incentivar espais d'intercanvi i participació entre iguals i, finalment, contrastar els aprenentatges de territori amb l'evidència educativa a nivell internacional per la millora educativa de l'alumnat.\nAvaluació dels Plans d’Educació d’Entorn 0-20\nPolicy brief de resum de l’avaluació Plans Educatius d’Entorn 0-20\nNotícia Departament Educació


Els Xiquets de Hangzhou (Xina) i colles de Copenhaguen, París, Londres i Andorra, al Concurs de Castells | Diari de Tarragona\nEls Xiquets de Hangzhou (Xina) i colles de Copenhaguen, París, Londres i Andorra, al Concurs de Castells\n32 colles provaran els seus millors castells en les dues jornades del cap de setmana a la Tarraco Arena Plaça\n27 de Septiembre de 2016 - 07:57 hs\nCaptura del documental ´El jardí de les flors del presseguer´, sobre els Xiquets de Hangzhou. FOTO: DT\nEl món casteller tornarà aplegar-se aquest cap de setmana a la Tarraco Arena Plaça en el XXVI Concurs de Castells, la gran cita de la temporada castellera caracteritzada per les previsions ambicioses de les colles, per la seva dimensió internacional i pel seu ressò mediàtic.\nAquest cap de setmana, segueix el Concurs de Castells amb el Diari de Tarragona, a través de la web, amb tota la informació en directe, i en les pàgines de l'edició impresa, amb l'anàlisi de les dues jornades i les prèvies a totes les actuacions\nUn total de 32 colles prendran part en aquesta edició del certamen, repartides en dues jornades: 20 colles actuaran el dissabte 1 d'octubre a partir de les 16.30 h, mentre que les 12 millors agrupacions actuaran l'endemà diumenge a partir de les 10 h. Les entrades per a la jornada de diumenge es van exhaurir en pocs minuts al mes de juliol, quan es van posar a la venda, mentre que per a la jornada de dissabte ja s'han venut prop de 2.000 localitats, en un ritme força major al de fa dos anys.\nCom sempre, el principal element del Concurs de Castells serà el paper de les colles participants, que porten setmanes assajant intensament per provar les seves millors construccions. Les diades presenten múltiples punts d'interès, des de la incertesa de quina serà la colla guanyadora fins a l'esperit d'autosuperació de les colles participants.\nAquest serà el Concurs de Castells més internacional, en un fet que confirma l'expansió geogràfica del fet casteller a diferents nivells. Els Castellers del Riberal, de Baó, ja van actuar diumenge en la primera jornada del Concurs a Torredembarra. Dissabte actuaran els xinesos Xiquets de Hangzhou, convidats per l'organització per la seva notable progressió. D'altra banda, com a acte parat, el dissabte a les 12 h la plaça de la Font acollirà una diada castellera internacional amb la participació de quatre coles: els Xiquets de Copenhaguen, els Castellers de París, els Castellers d'Andorra i els Castellers of London.\nAmb l'objectiu de fomentar el 'fair play'' a les places, en especial a la Tarraco Arena Plaça, el Concurs de Castells ha promogut la campanya 'Rivalitat + Progrés + Respecte', en què castellers de diferents colles recorden que l'esperit de superació del fet casteller no és incompatible amb la bona convivència de les colles a plaça.


Lideratge històric del Club de Rugby Sant Cugat en la Divisió d'Honor B Femenina | elCugatenc\nFoto: Club Rugby Sant Cugat\nEl primer equip femení del Club de Rugby Sant Cugat continua amb pas ferm i decidit a jugar el play-off pel títol de la Divisió d'Honor B i la promoció d'ascens a la Lliga Iberdrola, la màxima categoria estatal, que disputaran els 4 primers classificats un cop acabi la lliga regular. Les santcugatenques han superat (0-71) l'AD Ingenieros Industriales Las Rozas, 7è i penúltim amb 0 punts, aquest diumenge, 7 de febrer, al matí, a Madrid. La derrota (20-21) del Barcelona Universitari Club (BUC) davant el Getxo Giroa - Veolia, combinada amb la victòria del CR Sant Cugat, fa que les blau-i-negres abandonin la 2a posició de 8 equips per assaltar el lideratge, ara amb 14 punts, i 1 partit ajornat. El BUC passa a ser 2n, amb 11 punts i el Crealia El Salvador, 3r amb 10 punts i 2 partits ajornats.\nEl CR Sant Cugat ha guanyat els 3 partits que ha jugat fins ara a la categoria de plata del rugbi espanyol, davant el GEiEG (44-5), el Getxo Giroa Veolia (5-21) l'AD Ingenieros Industriales Las Rozas (0-71). A més, davant l'AD Ingenieros Industriales Las Rozas (0-71) han aconseguit el seu resultat més voluminós en aquesta Divisió d'Honor B. Les santcugatenques són líders, per primera vegada, en la Divisió d'Honor B.\nEn la primera part, el Club de Rugby Sant Cugat ha marxat al descans amb un més que còmode 0 punts a 45. Les santcugatenques només han necessitat 47 segons de partit per anotar el primer dels seus 7 assaigs en aquest primer període. Per un moment, però, ha semblat que l'AD Ingenieros Industriales reaccionava, però les d'Albert Casorrán 'Caso', molt superiors tècnicament a l'adversari, han tornat a fer una marca en el minut 12 i, amb alguns errors en la recepció, han marxat al descans amb un 0-45, això sí, amb una Anni Iglesias molt segura, durant tot el partit, en els xuts a pals.\nEn el segon període, el CR Sant Cugat s'ha seguit mostrant molt superior en el seu joc i ha atacat al llarg de tot el segon temps, sense concedir cap espai en defensa a les madrilenyes i consumint 4 assaigs, mostrant la seva superioritat. En la temporada 2019-2020, el CR Sant Cugat també es va imposar al camp de l'AD Ingenieros Industriales Las Rozas, en aquesta ocasió per 22 a 38 punts.\nAlbert Casorrán 'Caso': "Hem fet un partit correcte"\nL'entrenador del CR Sant Cugat, Albert Casorrán 'Caso', ha assenyalat que en la primera part "l'equip ha tingut 10 minuts on hem perdut la possessió de la pilota, però hem jugat molt ràpides i també molt sòlides. En el segon temps hem ofert més desordre tàctic. Hem fet un partit correcte".\nEl partit pendent contra el Pontevedra RC, el diumenge 14 de febrer\nEl CR Sant Cugat encara té pendent de jugar el partit ajornat de la 2a jornada de lliga, a la ZEM La Guinardera, contra el Pontevedra RC, que s'havia d'haver jugat el 24 de gener. Finalment, aquest enfrontament es jugarà el diumenge 14 de febrer, a les 11.30 hores. El conjunt gallec, que estrena categoria després de la renúncia del Muralla RC Lugo, ha perdut els 3 primers partits de lliga, contra el BUC (0-94), el GEiEG (49-0) i el XV Hortaleza RC (12-36).\nDesprés de jugar contra el conjunt gallec, el CR Sant Cugat rebrà el XV Hortaleza RC, el cap de setmana del 20 i 21 de febrer\nEntrevista a Mauri Benito el segon president de l'associació de clubs Sant Cugat Creix. Benito, que viu a Mira-sol i té 45 anys, forma part de les juntes directives de les federacions catalana i espanyola de rugbi. Professionalment, és director general d'Arjo Espanya i Portugal.


Preguntes clau per al vostre soci EMS - Notícies - Pinsheng Electronics Co., Ltd\nPreguntes clau per al vostre soci EMS\nLlavors, quines preguntes hauria de ser un OEM preguntant a un possible soci EMS sobre el seu procés AOI?\nÉs possible que tingueu la temptació de provar el possible proveïdor d'EMS en les seves xifres d'aprovació d'AOI. Després de tot, les tarifes de pas alt igualen un producte de gran qualitat, oi? Bé, no sempre.\nMentre que, en teoria, una xifra d'alta taxa de passada podria suggerir que el seu producte serà més fiable en el camp, en realitat, no garanteix necessàriament el rendiment.\nDe la mateixa manera, una velocitat de passada inferior no vol dir que la qualitat de la construcció sigui dolenta; això pot significar que el vostre soci EMS és més particular en el que demanen al sistema AOI que consulteu. A la llarga, el que vols és un producte d'alt rendiment, no pas fantàstic a costa del rendiment del producte.\nPer tant, hi ha alguna limitació a AOI? Tot i que és un sistema automatitzat, l'operador estableix les finestres o paràmetres d'inspecció. Així doncs, l'AOI només inspeccionarà el que us ho digui -i, al contrari, no trobarà el que no es diu que cerqueu.\nTambé hi ha elements clau del procés d'inspecció on altres mètodes d'inspecció són essencials. En alguns casos, es pot exigir un grau d'inspecció manual, per exemple, juntament amb AOI si voleu comprovar la qualitat d'una junta de soldadura. I la radioteràpia pot ser molt valuosa per a certs muntats electrònics quan vulgueu comprovar els components amb les juntes de soldadura "amagades".\nAmb la creixent demanda de productes de major qualitat i major volum, i un entorn de fabricació cada vegada més sofisticat , és fonamental que s'identifiquin i corregimen possibles problemes al més aviat possible en el flux del procés.\nCom hem explorat en aquest article, AOI té un paper inestimable per accelerar el procés de producció de PCB, assegurant una precisió extrema per capturar fins i tot els defectes més petits i minimitzar el potencial de reelaboració i costosa.\nAOI actua com una "porta de qualitat" per a la vostra producció de PCB, és una forma de control de procés inestimable i garanteix una major fiabilitat del producte "en el camp" que proporcionarà tranquil·litat tant per a vostè com per al vostre soci EMS.\nUn parell de: La demanda del mercat per a PCB Solder Marsk creix El mercat del PCB és enorme en la paraula. Fins a Següent: Són feliços els proveïdors de PCB de Huawei?


conviure amb el terrorisme islàmic - Diari de Girona\nconviure amb el terrorisme islàmic\nmatías vallés 16.07.2016 | 00:00\nEm trobo ara mateix a la mateixa distància de Niça que de Madrid. Milions d'espanyols viuen més a prop de la Costa Blava francesa que de la capital del seu país de residència. L'eufemisme a la McLuhan que el terrorisme islàmic esborra les distàncies, es compleix inexorable en els seves últimes urpades. No s'acosta, és aquí. Si em refereixo als francesos colpejats com «ells saben ...», m'interrompen immediatament. «Per què parles en tercera persona?».\nLa Costa Blava és l'equivalent francès al litoral turístic espanyol. Presumir d'haver passejat per la Promenade des Anglais és més cursi que vantar-se d'haver pujat a la torre Eiffel. La silueta bombada de l'Hotel Negresco homenatja una Europa no només desapareguda, sinó de la qual cal dubtar si algun dia va existir. La premsa britànica abusa del genèric Nice attack, sense atendre al doble sentit del «bonic atac».\nEl simbolisme dels terroristes per Al·là és més eficaç a Niça que en l'11-S novaiorquès. L'atemptat es registra el dia de la Revolució Francesa, en què es va produir l'enlairament de les llibertats ciutadanes. Sota l'argúcia d'una religió, es tracta de retornar al medievalisme que l'Islam mai ha abandonat. Si el bel·ligerant Manuel Valls concedeix que cal conviure amb el terrorisme islàmic, tot està perdut.\nParís es resigna a una dolça rendició a casa, mentre derrota Isis a domicili en els seus feus de l'Iraq i Síria. Des de fa dos anys, els francesos pateixen l'equivalent a un assassinat diari a càrrec de l'islamisme radical. Amb l'agreujant que es redueix la finestra entre els atemptats, que semblen cada vegada més fàcils de concebre i executar. Queda dit que els assassinats en massa s'aproximen al país veí. Anomenat Espanya, i sense morts en nom d'Al·là des del 11M.\nEl principiant Steven Spielberg va explotar, a El diablo sobre ruedasDuel, la por abstracta que genera la persecució a càrrec d'un gegantí camió. I sobretot, amb un conductor desconegut. No s'equivocava Bush quan, després de la caiguda de les Torres Bessones, va convocar a la Casa Blanca als rectors dels grans estudis de Hollywood perquè li aportessin idees sobre la naturalesa de pròxims atemptats.\nHi ha una altra manera de llegir tot l'ante?rior, amb el ferotge escepticisme que Occident s'aplica fins i tot en circumstàncies extremes. Sense explotar l'horror dels deu nens morts ni convertir cada cop del terrorisme islàmic en una reedició dels funerals de Lady Di. Des d'aquesta distància difícil l'endemà d'un altre centenar de morts, s'observa l'evolució cap a l'atemptat indiscriminat en nom de l'Islam, però sense que sigui educat confrontar l'Islam.\nLa convivència amb els atemptats no és una resignada convicció del derrotat Valls. També Obama predicava que «Isis no és una amenaça global, el canvi climàtic sí que ho és». De quina pasta està fet aquest home.


Brussel·les retreu el relaxament de l'estiu i augura nous confinaments (Júlia Manresa Nogueras)\n4 min. Brussel·les 28/10/2020 15:06 Traduccions: Cat Cas\n651x366 Ursula von der Leyen posant-se la mascareta contra el coronavirus, en el seu primer discurs sobre l'estat de la Unió al Parlament Europeu de Brussel·les / YVES HERMAN / REUTERS Ursula von der Leyen posant-se la mascareta contra el coronavirus, en el seu primer discurs sobre l'estat de la Unió al Parlament Europeu de Brussel·les / YVES HERMAN / REUTERS\nLa segona onada de la pandèmia del coronavirus torna a posar a prova les costures de la Unió Europea. Molt abans que els governs hagin aconseguit posar en marxa el pla de recuperació econòmic i hagin pogut coordinar les polítiques de quarantenes, tests i confinaments, el virus ja ha impactat en uns quants països amb la mateixa força que a la primavera. El braç executiu de la Unió, la Comissió Europea, està gairebé buit de competències en salut o en restriccions de fronteres però intenta des del març forçar al màxim la coordinació entre governs. Aquest dimecres la presidenta Ursula von der Leyen ho ha tornat a intentar fent una nova crida a la coordinació i, sobretot, avisant del risc associat a la "fatiga" per la pandèmia. Però, a més, ha retret als governs que haguessin relaxat abans d'hora les mesures contra la primera onada.


La nova tanca de Can Mulà compta amb un monument a les víctimes dels bombardeigs - Mollet a mà\nLa nova tanca de Can Mulà compta amb un monument a les víctimes dels bombardeigs\nL’acte d’inauguració del parc de Can Mulà va tenir lloc diumenge a la nova entrada dels Quatre Cantons\nDiumenge va tenir lloc l'acte d'inauguració del parc de Can Mulà. Entre les novetats que presenta el parc desprès de la seva remodelació en destaquen la desaparició de les barreres arquitectòniques en les entrades al parc i la construcció d'un monument en homenatge a les víctimes dels bombardeigs que van tenir lloc a la ciutat de Mollet als anys 1938 i 1939.\nA l'acte inaugural s'hi van apropar algunes personalitats com l'alcalde de la ciutat, Josep Monràs, la Subdelegada del Govern a Barcelona, Montserrat Garcia i el Delegat del Govern de Catalunya, Joan Rangel. Un cop obert l'acte, Joan Rangel va remarcar, especialment, la importància que està tenint el Fons Estatal d'Inversió Local (FEIL) a l'hora de generar llocs de treball. Així mateix, Rangel va qualificar de "gran encert" la iniciativa de l'Ajuntament de Mollet a l'hora d'invertir part dels diners del FEIL en la remodelació del parc de Can Mulà. L'encarregat de cloure l'acte va ser l'alcalde de la ciutat, Josep Monràs, que va destacar la importància del FEIL a la ciutat de Mollet, que ha donat feina a més de 500 persones amb els seus 33 projectes d'obres públiques.\nD'altra banda, en el seu discurs, Monràs va donar una rellevància especial al monument en homenatge a les víctimes dels bombardeigs situat a la nova entrada dels Quatre Cantons amb la lectura de tots els noms de les víctimes que apareixen al citat monument. Finalment, l'acte va cloure amb l'obertura del parc i l'inici del naixement del Carnestoltes.


El cine del Picó » 2016 » Juliol\nArchive forJuliol, 2016\n“Infierno azul”: Un tauró famèlic ***\nPosted by alfred picó sentelles in Juliol 18, 2016 Comments(0)\nComentari cinèfil: Steven Spielberg, amb el seu “Tiburón” (1975), ens va marcar el camí. I en els últims 40 anys hem vist una pila de pel·lícules amb bèstia marítima que devora humans. Aquest “Infierno azul” del català Jaume Collet-Serra (director de la magnífica “La huérfana) no defrauda. Voleu patir 80 minuts? Doncs no us la […]\n“Esperando al rey”: Esperant que passi alguna cosa º\nPosted by alfred picó sentelles in Juliol 13, 2016 Comments(0)\nComentari cinèfil: He sortit tan indignat del cinema que no se m’acut cap comentari cinèfil. Sí, se m’acut un. És la pitjor pel·lícula de Tom Hanks. Encara no sé de què va: No sé si és una reflexió sobre el món laboral, una reflexió sobre famílies trencades, una reflexió sobre els mals d’esquena, una reflexió […]\nComentari cinèfil: A Richard Linklater sempre li agrairem que hagi fet la trilogia d’”Antes de amanecer”. Però a “Todos queremos algo” s’ha quedat a mig camí. Ha perdut la subtilesa, l’harmonia, la intel·ligència. I ha fet una pel·lícula terriblement frívola. Sexe i alcohol: A principis dels 80 passaven moltes coses a nivell polític (final de […]\n“Money monster”: Quina americanada! *\nPosted by alfred picó sentelles in Juliol 9, 2016 Comments(0)\nComentari cinèfil: Els americans ja ho tenen això. Contracten dues estrelles (George Clooney i Julia Roberts), redacten un guió de pacotilla i apa… ja tenim pel·lícula de l’estiu. Estic emprenyat! Per cert, la directora és Jodie Foster. Argument de pacotilla: Un noi que ha perdut els diners que havia invertit en borsa segresta un presentador […]


General | Jesuïtes Poble Sec- Col·legi Sant Pere Claver\nInici Taller Costura\nEl curs 2014-15 ens hem incorporat al programa Escoles + Sostenibles, promogut per l’Ajuntament de Barcelona amb l’objectiu que les escoles que s’hi adhereixin implementin accions de millora en relació al medi ambient i la sostenibilitat. El projecte és prou obert com perquè cada centre valori la manera com hi participa.\nUn grup de mestres finlandesos visita la nostra escola\nCinc mestres finlandesos van visitar la nostra escola per conèixer com es treballa la immersió lingüística amb uns alumnes que tenen com a llengua materna una llengua diferent a la d’escolarització, en el nostre cas, el català. Els mestres estaven especialment interessats en conèixer els mètodes pedagògics així com l’organització temporal de les nostres classes, per tal d’enriquir la seva experiència i aportar noves idees a les seves escoles, on la immersió lingüística es dóna per l’aprenentatge del finès i el suec.\nEn Pallassot i la troballa dels valors del circ\nAquest estiu estem coneixent en Pallassot, un personatge de circ que ha perdut els seus colors, l’alegria i la màgia per a fer riure a tot el públic. Un dia, ens el trobem perdut, sense rumb i ens explica la seva història.: “Durant una actuació amb el seu circ, en Pallassot va notar que a ningú dels presents el feia riure allò que feia, cap broma ni cap entremaliadura va fer treure un somriure de cap nen que mirava el show. El Director molt enfadat el va acomiadar per sempre més”.\nEl calidoscopi de Cicle Superior\nNo et fa una mica de pena cada any quan s'acab el curs veure com marxen els teus alumnes? Per recordar-los hem fet un últim treball amb els alumnes de sisè, que ja marxen de l’escola. Nois i noies, us trobarem molt a faltar... Molts petons i molta sort!\nSimetries a Cicle Inicial\nAmb cartró emmirallat els nens i les nenes de Cicle Inicial hem estat dibuixant i jugant mentre descobríem els reflexos la bellesa de les formes simètriques. L'activitat ha estat possible gràcies al material de rebuig d'Arts Gràfiques Orient, que han posat en marxa el projecte Escola Impremta per oferir els seus excedents a escoles. En aquest vídeo podeu veure alguns dels resultats.\nConstrucció de robots a Cicle Superior\nAl Taller d’Invents, els alumnes de Cicle Superior hem construït aquests divertits robots que es mouen per efecte de la vibració d’un motor elèctric, a l’eix del qual s’ha afegit un excèntric de cartró. Ha estat un procés llarg, que hem fet entre tots i del qual hem après moltes coses.


MM32: S'ha fet que en la finestra on s'escullen les capes SDO a obrir es pugui filtrar per nom de capa.\nMM32: S'ha solucionat un error en l'obertura de fitxers REL de tipus SDO per la via "Fitxer | Obrir vector | Obrir vector estructurat".\nMM32: S'ha afegit als estadístics per a vectors la mediana i s'ha corregit el valor de la mitjana de les desviacions absolutes respecte de la mediana, que sempre era zero.\nMM32: S'ha fet diverses millores i/o correccions en la visualització, expansió del contrast i gestió de la memòria que requereixen els fitxers ràsters de 8 bits i de 24 bits.\nMM32: S'ha millorat el fet que en les consultes per localització i en la selecció interactiva es mostrava en blanc el títol en el cas d'imatges multibanda en les quals tant la descripció de la banda com el títol no estaven definits; ara, si això és així es mostra el nom de la banda o, si no està definit, el nom del fitxer.\nMM32: S'ha corregit el fet de que quan s'obria un fitxer comprimit al MiraMon, aquest no s'afegia a la llista de fitxers recents si no contenia cap mapa.\nMM32: S'ha fet que les capes resultat d'obrir un MMZX o un MMZ directament amb el MiraMon no s'afegeixin a la llista de fitxers recents donat que són temporals (abans s'hi afegien per descuit).\nMM32: S'ha implementat l'obertura de ràsters RGB de 24 bits per línia de comanda (tipus MM32 fitxerR fitxerG fitxerB).\nMM32: S'ha ampliat les funcionalitats de l'eina de publicació de capes donant suport a les capes ràster en format IMG. Aquesta eina ara permet exportar, també, ràsters IMG de manera integrada a GeoTIFF + simbolització en SLD + metadades en XML (especificitats SIG corporatiu Generalitat).\nMM32: S'ha fet que la caixa de l'eina de publicació de capes sigui redimensionable des de l'angle inferior dret de la caixa (o des de qualsevol costat de la caixa), alhora que recordi, dintre una mateixa sessió del programa, la seva posició i dimensions a la pantalla.\nMM32: S'ha corregit un error en la generació de reduccions de RGB a 8 bits que només es produïa quan hi havia altres ràsters oberts abans de fer l'esmentada reducció.\nMM32: S'ha actualitzat l'enllaç de les Col·leccions Preferides als mapes d'incendis publicats per la Generalitat de Catalunya en format MMZ/MMZX des de 1987 a 2016.


XIV Torneig Poble de Vilobí: comunicat - Club Escacs Vilobí\nAquest any, tocava el XIV Torneig Poble de Vilobi, però creiem que la responsabilitat ens obliga a suspendre l’edició d’aquest any.\nData de l'entrada agost 22, 2020\nSense comentaris a XIV Torneig Poble de Vilobí: comunicat\nEl XIV Torneig Poble de Vilobí no serà una edició tal i com les coneixem\nCom cada any, al mes de Juny, el Club Escacs Vilobí ens vam posar a preparar el Torneig Poble de Vilobí. Aquest any, tocava el XIV Torneig Poble de Vilobí. Erem conscients que aquest any era un repte més complicat. L’emergència sanitària ens obliga a definir i seguir uns protocols sanitaris que s’afegeixen a la complexitat propia del nostre torneig.\nTot i així, vam començar la feina amb l’esperança que la cosa anés millorant poc a poc i que el setembre la cosa estigués millor que a principis d’estiu. Malauradament no ha estat el cas, i creiem que la responsabilitat ens obliga a suspendre el XIV Torneig Poble de Vilobí.\nPer altre banda, volem agrair de tot cor, que des del principi, tant l’Ajuntament de Vilobí, el Consell Comarcal de la Selva i tots els nostres patrocinadors ens han donat el suport per realitzar el Torneig Poble de Vilobí com fan cada any. Milers de gràcies!\nA més a més, també agrair a tots els clubs habituals del torneig, que any rere any tenim el plaer de que ens visitin a Vilobí. Gràcies pel vostre suport!\nDe totes maneres, des del Club Escacs Vilobí estem treballant amb una alternativa. Creiem que tots ens mereixem una jornada d’escacs sempre i quan podem garantir totes les mesures de seguretat sanitaria. Restem expectants a l’evolució de la situació.\nAixí doncs, resteu atents a la nostre web i a les nostres xarxes socials:\nEtiquetes Torneig Poble de Vilobí, Torneig Poble de Vilobí 2020, Torneig Vilobí 2020, XIV Torneig Poble de Vilobí\n← Copa Girona 2020 d’escacs: es celebrarà a Salitja → Edició Especial Torneig Poble de Vilobí


Detinguts tres joves per l’assassinat del Samuel\nSegons la Policia Nacional, tenen entre 20 i 25 anys\nCentenars de manifestants van omplir ahir tota una cruïlla de la superilla de Sant Antoni en senyal de dol per la mort del Samuel. Cristina Calderer\nBarcelonaLa Policia Nacional ha detingut tres joves per l’assassinat del Samuel, de 24 anys, dissabte a la matinada a l’exterior d’una discoteca de la Corunya, a Galícia. El grup que el va apallissar fins a matar-lo li cridava “maricon”. Els arrestats tenen entre 20 i 25 anys. Segons el cos, no es descarten més detencions i la investigació continuarà oberta “fins al total esclariment dels fets”. La Policia Nacional, en el tuit que ha publicat per informar del cas, no ha entrat a valorar la motivació del crim. Però l’assassinat del Samuel ha creat “preocupació màxima” en el col·lectiu LGTBI de Catalunya, que en les últimes setmanes ja havia avisat d’un augment de les agressions físiques.\nLa investigació policial sosté que la pallissa hauria començat per l’ús d’un mòbil, perquè, uns minuts abans, el Samuel estava amb una amiga fent una videotrucada que, segons la policia, hauria pogut causar confusió al grup de joves que van agredir-lo. Fins ara ni el ministeri de l’Interior ni la Policia Nacional han volgut anticipar si l’assassinat va estar motivat pel fet que la víctima fos homosexual. El cos havia explicat que ja havia identificat molta gent que hi havia pels voltants del lloc on es va produir el crim, fet que ha culminat de moment amb aquestes tres detencions.\nCentenars de persones van omplir aquest dilluns al vespre diverses ciutats en concentracions de rebuig per l’assassinat del Samuel. A Barcelona la mobilització va ser multitudinària i va omplir tota una cruïlla de la superilla de Sant Antoni.


Pingüí de Sclater - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPingüí de Sclater\n(S'ha redirigit des de: Eudyptes sclateri)\nEl pingüí de Sclater (Eudyptes sclateri) és un ocell marí de la família dels esfeníscids (Spheniscidae). És un dels coneguts com pingüins crestats, degut a les contrastades plomes grogues que llueixen al cap.\nPingüí de Sclater (a la dreta), enfrontat a un pingüí d'ulls grocs\n6,382 kg (pes adult, mascle)\n5,434 kg (pes adult, femella)\nEspècie Eudyptes sclateri\nÉs un pingüí de mitjana grandària, que fa 50 70 cm de llargària, amb un pes de 2,7 – 5,2 kg.\nLínia de plomes de color groc brillant des de l'obertura nasal, per dalt de l'ull i per sota del capell corbats cap amunt a partir de la comissura bucal, acabant en una espècie de pinzell erecte en la part posterior.\nD'hàbits pelàgics, cria en grans colònies a costes rocalloses de la regió de Nova Zelanda, a les illes Auckland, Campbell, Bounty i Antípodes. Durant l'hivern austral arriba fins a l'Estret de Cook.\nS'alimenta principalment de krill i calamars, com altres pingüins crestats.\nEls mascles acudeixen als llocs de cria cap a setembre i les femelles dues setmanes més tard. Fan un niu molt senzill, amb pedres i fang, on ponen dos ous de grandària molt diferent. El primer, molt més petit, normalment es perd.\n↑ Fitxa de pingüí de Sclater a New Zealand penguins Rev. 14-04-2011\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Pingüí de Sclater\nEl pingüí de Sclater a Birdlife Rev. 14-04-2011\nFitxa de pingüí de Sclater a Antarctic Connection Arxivat 2011-09-04 a Wayback Machine. Rev. 14-04-2011\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pingüí_de_Sclater&oldid=27255484»\nDarrera modificació: 20 maig 2021 a les 14:40\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 maig 2021 a les 14:40.


11/08/2005Camina amb dificultat i té problemes d’orella. És capaç, però, de recordar amb 99 anys els noms dels 7 abats que ha conegut a Montserrat, monestir on viu, de tocar el violí i analitzar amb lucidesa la situació de l’Església catòlica ara. És un home savi no solament per l’edat, sinó també per l’experiència vital que ha acumulat vivint a Alemanya, Israel, Itàlia i Colòmbia. Ara fa 75 anys que el van ordenar sacerdot, però en fa 82 que és monjo de Montserrat, fet que el converteix en un cas singular a Catalunya. «En el poble hi havia més pietat i els joves s’inclinaven més cap a una vida retirada», diu fent referència a la decisió que va prendre, quan només tenia 13 anys, d’anar a Montserrat. Hi convivia amb 160 persones entre estudiants, sacerdots i germans. «Els hiverns eren molt freds, però teníem, i tenim, molt afecte pel monestir i no ens plantejàvem abandonar-lo», hi afegeix. Figueras recorda pas a pas les obres de millora de Montserrat, començades per l’abat Deas, els anys que va haver de fugir a causa de la guerra, l’alemany «gairebé» perfecte que va aprendre a Alemanya mentre estudiava orfebreria i teologia i el temps que va fer de confessor a Roma. Un altre capítol de la seva vida és un viatge a Colòmbia a finals dels anys cinquanta. Destaca tres coses: la sordesa que va començar a patir, la dura feina que feia al costat dels colombians i el perill que significava la guerrilla.\nLa música ha estat una de les claus de la seva vida. No va poder ser escolà però sí que va fer de professor de violí de l’escolania durant uns anys. Diu que el seu compositor preferit és Bach, però també escolta música de Mozart i Beethoven mentre llegeix «llibres de pietat», com diu, i alguna novel·la. Figueras també segueix l’actualitat. Somriu quan comenta sobre el dia que el conclave va triar el cardenal Joseph Ratzinger com a successor de Joan Pau II. Creu que Benet XVI serà un bon papa, però defensa que «com Joan Pau II no n’hi haurà cap més pel seu bon tracte i voluntat». Recorda amb alegria el dia que li va fer un petó a la mà quan va visitar Montserrat l’any 82. «Sóc l’únic que es va atrevir a fer-ho», aclareix. Espera complir l’any que ve els cent anys a Montserrat, gaudint de bona salut i envoltat de la família i dels germans i pares benedictins.\nLluny d’una vida retirada\nEl pare Agustí Figueras va néixer l’any 1906 a Barcelona. Diu que des de petit ja se sentia atret per Montserrat, on anava a festes religiosos i populars. Amb 16 anys va incorporar-se al noviciat després d’estudiar uns anys al mateix monestir. L’any 1923 es va fer monjo. Amb 99 anys coneix sis idiomes, ha viscut a quatre països i ha conviscut amb religiosos, camperols pobres a Colòmbia i estudiants. Va aprendre a tocar el violí quan encara vivia a Barcelona amb els pares i va aprofitar els seus coneixements per ser professor de l’escolania. Està molt lligat a la seva família, que el va acompanyar al juliol en la celebració dels 75 anys com a capellà.\nPublicat a Diari El Punt. Edició Digital.


Els 10 de Les Franqueses: Notícies\nACTE DE LLIURAMENT DE LA DONACIÓ DE LA CURSA 2012\nJavier Ramírez i el Dr. Kulisevsky signant l'acord\n Ahir dimarts 12 de març a la tarda es va fer a l’Hospital de Sant Pau de Barcelona l'acte de donació entre el Club d'Atletisme a4elkm de Les Franqueses del Vallès i la Fundació privada Institut Recerca de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau ( IRHSCSP )\nPer part de l'IRHSCSP van assistir els Dr. Barnada ( Director del servei d'Oncologia de l'Hospital de Sant Pau ) i el Dr. Kulisevsky ( Director General IRHSCSP). I per part del club a4elkm la impulsora de la cursa Meritxell Riera i el Vicepresident Javier Ramírez.\nEl Club a4elkm va lliurar un taló per un import de 2415 € que correspon als beneficis que es van assolir a la 1ª Cursa benèfica " Els 10 de Les Franqueses" cel·lebrada el passat 18 de Novembre de 2012 . La quantitat serà destinada al Dr. Maroto del Servei d'Oncologia Mèdica per realitzar estudis d'investigació per la curació del càncer de ronyó.\nJavier Ramírez va expresar la voluntat del club de seguir organitzant la cursa, que pel 2013 té com a data prevista de cel·lebració el 17 de novembre. Després de l'èxit de la primera edició, s'espera per enguany una participació superior als 1000 corredors per poder seguir col·laborant en la recerca i la lluita contra el càncer de ronyó.\nPer la seva part Meritxell Riera va voler fer esment de la col·laboració del club, dels voluntaris i de les institucions per tal de poder fer realitat aquesta cursa.\nFinalment el Dr. Bernadas va agraïr la tasca del club organitzant una cursa per aquesta causa en uns moments tan díficils de crisi com els que estem patint actualment\nMeritxell Riera lliurant el taló a l’IRHSCSP\nBloc del Club a4elkm


CLUB WAGNER: de febrer 2015\nA la Sala del Cor del Gran Teatre del Liceu, el dia 2 de març, Lourdes Jiménez, doctora en Historia de l'Art i Gestora Cultural donarà una conferencia que versarà sobre Siegfried ,drama de Richard Wagner i que s'estrenarà al Liceu el proper 11 de març.\nLa producció correspon a Robert Carsen com a continuació del cicle del Ring que es va representar l'any 2013 i 2014.\nLourdes Jiménez es una de les persones que mes sap de Richard Wagner i per això, l'any 2013 va fer el comissariat de l'exposició Wagner i Adrià Gual en ocasió del bicentenari del naixement del compositor.\nPer anar preparant el camí fins el dia de l'estrena, us deixem una gravació històrica de Bayreuth 1958 amb direcció de Hans Knapperstbusch i veus inoblidables de Windgassen, Hotter ,Varnay i Stolze.\nEn directe des de el Royal Opera House, el dia 24 de febrer, a les 20,15h es projectarà Der Fliegende Holländer en la cadena de cines Cinesa.\nPels que estiguin interessats en adquirir entrades feu clik a entrades\nHem trobat que el meravellós lied de Marietta que us oferíem en el últim post va ser escollit pel director Bruce Beresford com a tema per un dels 10 curts que integren la pel·lícula ARIA.\nUna filmació onírica i misteriosa entre dos personatges i uns paisatges de la ciutat de Bruges encantadors i romàntics.\nEtiquetes: Aria, die tote Stadt, Eric Wolfgang Korngold\nUna verdadera joia extreta de l'òpera de Erik Wolfgang Korngold, Die tote Stadt, ara en una producció de la Danish National Opera interpretada per Torsten Kerl i Ann Petersen.\nTiefland d' Eugen d'Albert es una magnifica òpera del segle passat i que ens desperta un interès especial ja que el llibret del hungarès Rudolf Lothar està basat en l'obra de teatre Terra Baixa d'Àngel Guimerà obra universal que durant molts anys va ser reconeguda a tota Europa.\nVal a dir com a curiositat, que era una de les òperes, per no dir l'òpera favorita de Adolf Hitler circunstancia que li va fer passar per alt el fet de que Rudolf Lothar tingues antecedents jueus.\nPodeu consultar mes informació a: TIEFLAND .\nTambé podeu seguir el llibret a: Llibret.\nDocumental molt interessant, sobre tot per qui no hagi estat mai al Festspielhaus.\nEl net de Richard Wagner, Wolfgang(Bayreuth 1919-2010), ens explica amb quins criteris el seu avi va dissenyar el teatre i ens fa una passejada pel interior mostrant-nos el famos fossat de l'orquestra.


gen. 14, 2013 No Comments by CatPress\nImplicar activament els pacients en la manera d’afrontar la malaltia. Aquest és l’objectiu del Programa Pacient Expert (PPE), un projecte en què malalts amb el mateix problema de salut participen en sessions col·lectives que condueix un pacient amb formació prèvia, on comparteixen coneixements i experiències per millorar la seva qualitat de vida. A la comarca de l’Anoia, aquesta tardor dotze pacients amb malaltia pulmonar obstructiva crònica (MPOC) han participat en un grup aLa Torrede Claramunt. El pacient expert José Antonio Garcia Madrid ha estat l’encarregat de dirigir-lo. La previsió és que properament s’iniciï un nou grup a Capellades.\nLa finalitat del Programa és promoure, mitjançant l’intercanvi de coneixements i experiències entre pacient expert i la resta de participants, canvis d’hàbits que millorin la qualitat de vida i la convivència ambla malaltia. D’altra banda, la iniciativa també incideix en el foment de l’autocura dels pacients i estreny la relació entre aquests i els professionals sanitaris, promovent el treball en equip. Un altre dels avantatges d’aquest model és que el conductor ha experimentat en primera persona els símptomes i els problemes que es tracten i és, per tant, qui en pot parlar més adequadament a d’altres persones que han patit les mateixes experiències.\nEl pacient expert dirigeix el grup i també hi participen, com a observadors, professionals d’infermeria i de medicina de família. El programa consta de 9 sessions al llarg de dos mesos i mig. Les trobades inclouen una part teòrica i una altra de pràctica, i el nombre de participants és entre 10 i 12 persones, amb l’objectiu de garantir una comunicació fluïda i efectiva.\nDes de l’any 2006, el PPE s’està desenvolupant amb molt bons resultats a l’atenció primària de Barcelona Ciutat, Girona, Metropolitana Sud, Metropolitana Nord, Lleida, Alt Pirineu-Aran, Tarragona, Catalunya Central i Terres de l’Ebre. Hi han participat més de 800 pacients, 74 com a pacients experts, afectats d’insuficiència cardíaca, malaltia pulmonar obstructiva crònica, teràpia anticoagulant oral i diabetis tipus II. Ala Catalunya Central, el Programa Pacient Expert ja s’està desenvolupant a les comarques del Bages i Osona.\nLes valoracions que es fan un cop s’han acabat els grups revelen una millora en els coneixements, hàbits i estils de vida, l’autocura i la qualitat de vida dels participants, alhora que s’observa que el nombre de visites mèdiques baixa, tant a l’atenció primària com a les urgències, un cop finalitzades les sessions, ja que els pacients aprenen a controlar de forma més acurada la seva malaltia. Per tant, es demostra que les iniciatives centrades a donar més autonomia al pacient resulten eficients pel que fa a la millora de la seva salut i la seva capacitat de gestionar els símptomes.


- Badalona - 23/1/2018\nNeix el Festival Mínima, un certamen de micro teatre a Badalona\n- És una iniciativa de l'Orfeó Badaloní i la companyia teatral El Cielo al Revés\nL’Orfeó Badaloní i la companyia teatral El Cielo al Revés organitzen el Festival Mínima Expressió, un certamen de teatre en micro format a Badalona.\nEl doble propòsit d’aquest festival és, d’una banda, donar l’oportunitat a totes les companyies amateurs i grups d’estudiants de teatre que ho desitgin de mostrar al públic una peça de creació pròpia en format micro, i per una altra, introduir a la ciutat de Badalona una programació teatral en aquest format -encara poc tractat en aquesta ciutat- amb qualitat i continuïtat.\nPer cada edició del festival es seleccionarà a quatre companyies que tindran l’oportunitat de representar davant de públic la seva obra en dues ocasions durant el festival.\nEl festival, a més, tindrà una connotació competitiva, en el que serà el mateix públic qui decidirà els guardonats en les següents categories: Millor Obra – Millor Actor – Millor Actriu – Proposta Més Original.\nEl festival tindrà lloc a les diverses estàncies de l’Espai Tolrà de l’Orfeó Badaloní (Carrer Enric Borràs 19-21), el 14 i 15 d’abril de 2018.\nLes companyies i grups de teatre que hi estiguin interessades en participar trobaran a la web de l’Orfeó Badaloní tota la informació detallada. El termini de presentació d’obres és fins el 26 de febrer de 2018.\nL’Orfeó Badaloní posa en marxa el Cicle Joves Músics a Badalona\nAcords Animats, el concert solidari de l'Orfeó per la Marató de TV3\nCap de setmana musical amb l'Orfeó Badaloní


Divisió de la propietat, coneguda també com la distribució equitativa, és una judicial divisió de béns, drets i obligacions entre els cònjuges durant el divorci.\nDistribució de la propietat és la divisió, a causa d’una mort o la dissolució del matrimoni, la propietat del qual era propietat del difunt, o adquirits durant el matrimoni. A Anglaterra I Gal·les, socis, dins o fora de matrimoni, pot estar d’acord com la de manera indistinta i solidària mantenir actius es divideixen sense la intervenció dels tribunals. On contracte no es va arribar, els tribunals es pot demanar per determinar una justa i equitativa de la divisió. El cas de Miller v Miller va donar a la dona una proporció considerable del marit recent de guanys resultants de la relació de la Ciutat tot i que el matrimoni va ser de curta durada. En el cas de divorci, només patrimonial serà considerat per la propietat de la divisió, i només aquells actius seran considerats com a règim de propietat que han estat adquirits durant el curs de la particular matrimoni. Aquests actius poden incloure civil a casa, comptes bancaris, participacions (com ara accions, obligacions, bons i jubilació estalvi) i fins i tot les empreses establertes durant el curs del matrimoni en qüestió. En alguns estats (estat de Nova York) on, educatiu graus obtinguts durant el matrimoni pot ser considerat matrimonials. En aquests estats, una resolució del divorci sovint comporta el pagament de la educats cònjuge a l’altre cònjuge una part dels seus beneficis futurs esperats, que són degudes a un grau que va obtenir durant el divorci i pot requerir l’experiència del treball els economistes o altres estadística i experts financers.\nEn Ferguson v\nFerguson, el tribunal descriu la distribució equitativa de règim de propietat al divorci com més just o equitatiu, que el sistema de separació de béns. El tribunal pot considerar factors com ara la ‘contribució cabdal a l’acumulació de la propietat, el mercat i emocional valor dels actius, impostos i altres conseqüències econòmiques de la distribució, les parts necessitats, i qualsevol altre factor rellevant per a una equitativa resultat.’ La justícia és la primera guia, el tribunal ha d’utilitzar. Els pagaments de pensió d’aliments, nen suport obligacions i la resta de la propietat seran tinguts en compte. Fins i tot no tangibles aportacions com un cònjuge domèstic aportacions a la llar es tindrà en compte, si el cònjuge té res titulat en el seu nom, o no. Un cònjuge que ha fet de no tangibles aportacions pot reclamar un tracte equitatiu interès en el règim de la propietat en divorci. L’Uniforme el Matrimoni i el Divorci Acte § (UMDA §) també permet la distribució equitativa de la propietat i llistes de factors, el tribunal ha de considerar, per exemple, ‘la durada del matrimoni, i abans del matrimoni de qualsevol de les parts, antenuptial acord de les parts, el que és el mateix com un prenuptial acord o premarital acord, l’edat, la salut, l’estació, l’ocupació, la quantitat i fonts d’ingressos, la formació professional, la inserció laboral, arrels, les responsabilitats i necessitats de cadascuna de les parts, de custòdia disposicions, etc.\nRègim de mala conducta no és un factor en el procés de presa de decisions\nDistribució equitativa no és el mateix que la distribució equitativa. Per exemple, després de la dissolució d’un matrimoni en el qual la dona va servir com a quedar-se a casa de la mare per una part significativa del matrimoni, un tribunal podrà atorgar a la dona un més que el de la participació del distribuïts de la propietat com bestreta de la indemnització per la seva projectat necessitat de retornar a la força de treball a un salari més baix que ella hauria estat capaç de comandament havia que va passar el seu temps a desenvolupar fora de-la-casa experiència laboral més que laboring l’interior de la llar


Els desplaçaments entre casa i el lloc de treball o per feina suposen una font important de contaminació. La corresponsabilitat i suport de les grans empreses pot reduir les emissions de gas d’efecte hivernacle amb plans de transport sostenible\nActualitzada 15/12/2020 a les 06:08\nEl trànsit, el transport públic i el medi ambient figuren entre els principals neguits de la població. L’Observatori del Centre de Recerca i Estudis Sociològics (CRES), elaborat el segon trimestre de l’any en plena pandèmia, situava aquests tres aspectes entre els deu criteris a millorar en opinió dels ciutadans. La relació entre tots ells és clara. Les dades del ministeri d’Agricultura i Sostenibilitat evidencien que la mobilitat representa el 56% de les emissions de gasos d’efecte hivernacle a Andorra i que només la interna representa el 13%. Per tant, aconseguir reduir el nombre de vehicles a les carreteres, ja sigui gràcies al transport públic o a iniciatives de cotxe compartit, és un objectiu transversal. Tradicionalment el debat sobre el trànsit ha tingut poc recorregut. Quan en un dels països amb un índex de motorització superior hi havia cues no és que sobressin vehicles, sinó que calia ampliar les carreteres. El túnel de les Dos Valires, una comunicació necessària entre les dues valls però sobredimensionada amb dos carrils per sentit, va ser el paradigma d’aquesta política. El context ha canviat notablement. Ni les arques públiques, ni el medi ambient, ni la salut permeten continuar ampliant la xarxa viària o afavorir l’increment de cotxes. L’aposta per la mobilitat elèctrica i el transport públic, dins del compromís per la neutralitat climàtica de l’acord de París, és un dels pals de paller del Govern Espot. L’executiu va presentar ahir una nova normativa perquè les administracions i les grans empreses elaborin plans de mobilitat sostenible per al seu personal, que prevalguin, per aquest ordre, els trasllats a peu o en bicicleta, en vehicle elèctric o sense emissions de gasos, i el transport col·lectiu i compartit. El sector públic ha de tirar del carro d’aquestes polítiques. FEDA, capdavantera en qüestions mediambientals, ha presentat un pla inicial de 25 accions que pot servir de referència. El document és una primera llavor, possibilista però tímida, del que hauria de ser una política més ambiciosa en futures versions.


Iniciació a l' APP Inventor\nL’activitat està dirigida a tots els professors de primària, secundària i batxillerat que vulguin conèixer l’entorn de programació APP Inventor. El curs consta de 10h presencials i 5h per realitzar els exercicis proposats.\nEs recomana als assistents dur portàtil i mòbil android. En cas de no tenir-ne, cal avisar amb antelació a l’organització.\nPlaces exhaurides. Inscripció TANCADA. Si estàs interessat/da en la realització de l'activitat pots adreçar-te a ice@udg.edu i cas que es produeixi una baixa contactarem amb tu.\nMónica Sánchez Kaiser\nSessió 1 dijous 17/01/2019\nSessió 2 dijous 24/01/2019\nSessió 3 dijous 31/01/2019\nSessió 4 dijous 07/02/2019\nUniversitat de Girona (Campus Montilivi) . Facultat de Dret, Aula 5G\nDel 31/10/2018 al 14/01/2019 Formulari d'inscripció\nDotar al professorat d'eines suficients per tal d’introduir a l’aula la programació educativa d’aplicacions mòbils (apps).\nLes eines introduïdes permetran dotar al professorat de recursos tecnològics aplicables a qualsevol àmbit educatiu.\nImpulsar el pensament lògic i estructurat, necessari per dissenyar aplicacions.\nAprendre a programar i utilitzar l’App Inventor, d’una manera ràpida i basada en l’experimentació.\nUtilitzar el llenguatge de programació basat en blocs com a una eina de programació intuïtiva.\nExecutar les aplicacions creades amb App Inventor\nCurs adreçat a professorat d'Educació Primària i Secundària en general.\nAtès que és un curs d'iniciació, no cal coneixements previs d'app inventor.\nLes sessions seran majoritàriament pràctiques, amb breus explicacions de la formadora per introduir els diferents elements a tractar, i amb la realització de diferents exercicis per part dels assistents.\nTambé hi haurà exercicis proposats per fer fora de l’horari de les sessions presencials.\nIntroducció a l’App Inventor\nEntorn de disseny, entorn de programació.\nConnexió de l’ordinador amb el mòbil.\nDesar arxius .apk i .aia.\nUtilització dels components\nComponents bàsics (botons, etiquetes, quadres de text, llistes, imatges…)\nUtilització de la càmera (image, imagepicker)\nDibuix i animació\nEmmagatzematge (fusion tables, tinyDB, opendata)\nExecució d’altres aplicacions (activity starter)\nPer a la obtenció de la certificació és necessari assistir al 80% de les hores del curs i lliurar els treballs proposats per la formadora.\nCal que els assistents portin un ordinador portàtil i un mòbil android per al correcte aprofitament del curs.\nLes persones que s'hi inscriguin hauran de consultar el portal XTEC>FORMACIÓ>LES MEVES ACTIVITATS per comprovar que la sol·licitud d'inscripció passa de PENDENT a ADJUDICADA o NA; manca de places. Per tant, no s’enviarà des de l’ICE cap correu d’adjudicació de plaça, tret del correu recordatori previ a l’inici de l’activitat. En el cas de voler donar-te de baixa voluntàriament pots fer-ho a través de BAIXA DE L'ACTIVITAT.\nActivitat inclosa al Pla de Formació del Departament d’Ensenyament.\nAquesta activitat es realitza gràcies al suport del Patronat de l'Escola Politècnica Superior i del Consell Social de la UdG


La Sisena Nit de la Il·lustració tornarà a fomentar el contacte entre dibuixants i el seu públic — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › La ciutat › Notícies › notícies joventut › Notícies joventut 2019 › La Sisena Nit de la Il·lustració tornarà a fomentar el contacte entre dibuixants i el seu públic\nLa Sisena Nit de la Il·lustració tornarà a fomentar el contacte entre dibuixants i el seu públic\nLa cita és aquest dijous, a les 22 h, a l’Espai Jove la Pamera\nDemà dijous, 11 de juliol, a les 22 h, torna la Nit de la Il·lustració a l’Espai Jove la Palmera, que arriba a la sisena edició amb una proposta més participativa i amb un atractiu joc de component creatiu.\nIl·lustradors i dibuixants abandonen novament el seu estudi per mostrar en públic el seu treball, tot compartint dinàmiques amb el públic assistent i acompanyats de les sessions musicals dels DJ’s Pallareti & Great Alice.\nSerà una nit on es barrejarà la música, l’humor i, sobretot, la il·lustració. Tot en directe i a un pam del nas de l'espectador. El format permetrà un diàleg entre música i il·lustradors tot disposant al centre un tòtem gegant que s’anirà performant a mesura que entra el públic a l’Espai Jove la Palmera.\nL’esdeveniemnt, emmarcat en el Festival Sota La Palmera (plaça de la Imperial Tàrraco), està obert al públic. En la darrera edició, celebrada l’any 2017, la Nit de la Il·lustració va aplegar més d'un centenar de persones en un ambient curiós i distès.\nAlguns dels il·lustradors participants en aquesta sisena #nitilustgna (l’etiqueta oficial per comentar la vetllada a les xarxes socials) són: Àlvaro Altabejos, Clarisa Starling, Alba Domingo i Nicola Weber, il·lustradors professionals que es retroben i contacten amb estudiants i gent amateur que troba en el dibuix una manera pròpia d’expressar-se.\nL'organitzador de la sisena #nitilustgna és l'Associació d'Il·lustradors de Tarragona, amb més de tretze integrants en la coordinació, amb el suport de la Conselleria de Joventut de l’Ajuntament de Tarragona.\nUn dels objectius de l'acte és potenciar el planter d'il·lustradors tarragonins i dignificar un ofici que normalment s'entén com a solitari, íntim i privat, tasca amb la qual el Grup d'Amics de la Nit de la Il·lustració està molt compromesa.


Novetats amb les restriccions al turisme a partir de dilluns - XCatalunya.cat\nNovetats amb les restriccions al turisme a partir de dilluns\nEls turistes de la resta del món ho podran fer des del 7 de juny si presenten una PCR o certificat de vacunació i en altres casos hi haurà menys restriccions\nEls turistes del Regne Unit i d’una desena de països extracomunitaris més podran viatjar a l’Estat a partir de dilluns sense cap mena de restricció ni control sanitari. Així ho ha anunciat el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, des de Fitur, on també ha presentat el Certificat Digital UE Covid-19 que facilitarà els tràmits per a les visites de turistes de la Unió Europea des de l’1 de juliol.\nPel que fa a la resta de països, els de la UE catalogats en taronja o més i els de tercers països amb els què no hi ha llibertat de moviments podran entrar a l’Estat a partir del 7 de juny sempre que presentin una PCR o un certificat de vacunació. Segons Sánchez, Espanya estarà “encantada” de rebre’ls aquest estiu. “Són benvinguts al nostre país”, ha dit. Sánchez adopta la decisió respecte al Regne Unit de manera unilateral i mentre les autoritats britàniques encara mantenen l’Estat al color taronja del seu semàfor, de manera que si no hi ha canvis els viatgers hauran d’afrontar una quarantena al seu retorn.\nTags: Restriccions, Turisme


Cultura de cementiri\nAvui corria pel vestidor del gimnàs i he pensat en penjar una frase que he sentit en algun dels passadissos, a nivell anecdòtic.\nPerò han calgut 4 minuts més (i un canvi de lloc semi-instantani) per tal de pensar que la dimensió del tema anava més enllà de la frase casual.\nNo em posaré molt lírica i aniré al gra: Estava jo posant-me els pantalons quan una senyora d'uns seixanta o setanta anys ha passat i s'ha aturat gairebé al meu costat. A l'altra banda del banc on seia, hi havia dues senyores més de la quinta i les ha saludat. Després de l'apropament típic i tòpic, una de les que era al banc li diu a la que acabava d'arribar:\n- Usted es amiga de la Justi, va a su clase, verdad?\n- Si si, hace tiempo que no viene. Le pasó algo, estaba en el hospital - respón\nEntre una i altra s'embarbussen les següents frases, mentre una li diu si sabe algo, la que està dempeus diu se ha muerto ya? (i li faltava dir, "anem per feina que comença aquagym").\nFinalment les del banc, com si els hagués dit si la Justi havia anat a comprar el pa o no, li han respost molt normalment que no, que la havien portat a una residència. Pues ya saben más ustedes que yo, ha dit finalment i ha marxat cap a la piscina.\nA mi això ja m'ha fet pensar. Pel que fa a la meva humil persona, quan fa temps que no veig a algú no se m'acut pensar que s'ha mort. Però suposo que amb l'edat, segons com, es torna una quotidianitat inevitable, i millor portar-ho bé que amb esglais.\nEl cuentu no s'acaba aquí, no. Que jo ja era vestida i he anat cap a eixugar-me el cabell, havent de fer un parell de passadissos enllà de la primera conversa. Entre que agafava i no l'assecador, un grup de dones (també, seixanta - setanta) la feien petar mentre es canviaven. No sabeu de què, oi? Efectivament, de no sé qui que havia mort i que una d'elles estava amoïnada perquè havia d'anar a la vetlla i no tindria temps.\n- Vés demà a l'enterro - amb una vehemència que deia "és el que compta".\n- És que avui en tinc un i la setmana passada un altre. Cada setmana un!\nLa conversa ha anat derivant cap als ets i uts propis dels cementiris: el bus tal t'hi deixa a l'entrada; jo a aquest cementiri no hi he anat mai, que els tinc tots al..., és que és la època que sortim que...\nSuposo que és qüestió d'edat, comptar-ho i contar-ho així. I jo, que per pocs enterros no he passat, em costa imaginar-me prendre-m'ho amb aquesta normalitat i poca consternació.\nJa hi arribarem, doncs.\ne. a les 10:39\ne. a les 1:24\nPerles de classe \_1\n"Heu llegit el llibre de l'Al Gore? (una veritat incòmoda) Us el vau comprar?"\n"Doncs millor, perquè haguéssiu perdut els diners"\ne. a les 12:14\nCapacitat de dialogar\nNo sé si esteu mirant la Terribes com jo. Si és així, segur que se us estan caient segons quines coses al terra, pel debat dels erudits universitaris sobre què ofereix Bolonya als estudiants.\nLa capacitat de dialogar, la capacitat de comunicar-se, de liderar. Aquests, diuen, són els punts conflictius d'aplicació del pla Bolonya.\nEls erudits comenten que és en moltes ocasions a les universitats on es donen aquestes capacitats, ja que els alumnes arriben amb certes mancances des de la secundària.\nJa em perdonaran, senyors meus, però a mi les meves classes a Econòmiques no em fan més dialogant, ni em fan més comunicativa, ni fomenten el meu lideratge.\nSi jo posseeixo aquestes capacitats, tenen raó, no és pas perquè a la secundària me les hagin inculcat o transmès.\nSi jo tinc aquestes capacitats, és per una experiència vital a banda del sistema formal educatiu. Perquè, senyors erudits, segur que cap de vostès és pedagog (curiosament els rectors i delegats d'universitats mai ho són, oi?), si ho fossin i quan parlessin de renovació pedagògica miressin i veiessin més enllà del seu melic, del seu micro-macro món anomenat universitat, se n'adonarien que hi ha molts joves que han après i aprenen totes aquestes capacitats per les quals vostès es "trenquen el cap" i tan ufanosament diuen que inculquen als seus espais educatius, fora d'aquests.\nNo ens enganyem. Bolonya no és això, però és que la universitat de per si tampoc ho és. L'educació és molt més, és un procés vital que té molts altres espais, i no només els informals, els educadors primers que són els pares i l'entorn proper, sinó també i molt destacadament els estructurats i intencionats. Els que es duen a terme els caps de setmana (per limitar-ho d'alguna manera temporalment) des del voluntariat, amb motivacions que van molt més enllà de crear petites peces d'una gran màquina que necessita renovar constant i eficientment els seus engranatges.\nAixí que si algú els arriba a l'aula i resulta que té dots de lideratge, i de comunicabilitat i de diàleg, preguntin-li a aquell jove què fa més enllà d'anar a classe, i potser se n'adonaran que més enllà dels seus processos n'hi ha molts altres que funcionen i que donen rèdits i fruits a aquest país.\nAixò, és la capacitat de dialogar.\ne. a les 0:26\nLa vaga amb efecte\nNo sé si vosaltres, barcelonins i barcelonines, agafeu sovint els autobusos de la capital. Pel que fa a mi, en faig servir a diari, unes 4 vegades mínim.\nNi cal dir que la setmana sencera de vaga va ser la pitjor de la història, com a mínim del darrer mes, en termes de transport, lurbà. Però és que cada dijous hi hagi vaga, no és tampoc massa millor.\nVagi per davant que jo dono tot el meu suport als conductors d'autobusos de tmb, crec que és totalment lògica la seva demanda, i hi estic d'acord. Però això comença a passar de taca d'oli.\nAra que parlo com a ciudadana de a pie (mai millor dit), em miro el melic i em quedo tan ampla, he de dir que tant me fa qui ho hagi de solucionar: sigui l'Hereu (com diuen els cartellets que hi ha penjats a totes les parades, culpable!), sigui la direcció de tmb, sigui la meva tia la Rita. Això no pot serguir passant: el poble diu que no vol esperar cada dijous 30 minuts a que passi el servei mínim. El poble diu que la vaga ha tingut efecte, i que el que volem ara és que s'acabi, sigui el que sigui que hagin d'acordar.\ne. a les 11:10\nSer feliç consisteix en no adonar-se'n que un està vivint\nQuan vaig començar l'any, a la feina em vaig fer un calendari, amb un model tipus dels que duu el word. Amb els espais buits que deixen a la graella o bé al principi o bé al final els dies del mes, vaig decidir afegir-hi quelcom més, hi vaig encabir-hi algunes cites que m'agradaven.\nAvui m'he trobat aquesta, i em penso que no podria estar-hi més en desacord.\nPrecisament avui pensava en com em passa per davant un dia rere l'altre, al més pur estil tren d'alta velocitat, sense poder abastar tot el que voldria, sense ni poder valorar al final del dia què he fet i què no, i molt menys com ho he fet. Simplement passen (hi ha qui diu que cada cop més ràpid, a mesura que passen els anys), i el rastre que deixen és difús.\nA mi això no em fa pas feliç; em fa sentir un cert grau d'impotència, ja que a vegades tinc la sensació de no regnar en el que faig i el que sóc. Amb això no vull dir que sigui una ànima perduda, per sort tinc una gran capacitat per adonar-me de què estic visquent. El que no m'agrada és més aviat com ho visc. El fet de no tenir temps ni per pensar com ho visc, de canviar les coses a temps, d'estar per sobre del dia a dia, de ser feliç adonant-me de com estic vivint.\ne. a les 13:50\nNo vull semblar nyonya però sovint ho sóc. No sé per què em passa exactament, però em passa. Tinc una proximitat perillosa al rebombori general.\nAquest cap de setmana vaig anar de campaments com a antiga i amiga del meu agrupament. L'any passat encara formava part directa de l'agrupament, com a cap, i no vaig poder anar de campaments ni de setmana santa ni d'estiu per qüestions vàries. Així que, secretament crec que hi tenia un cert sentiment expectat dipositat en aquest parell de dies.\nFinalment vaig allargar fins dilluns (coses que permeten una feina voluble). Per tant, el comput global són 3 dies. Tres dies des d'un nou punt de vista, el de la intendència, el de copilotar la furgo (bé, o com a mínim, fer unes rises a la furgo). De fer allò que quan era cap d'una unitat volia tant: saber què tal estaven els altres, fer petites incursions als seus campaments per veure als nens, atxutxar-los i tornar tranquil·lament a la meva fenya.\nUns dies de relax - i de menjar... - i d'anar fent. De ser apagafocs, de fer de personatge, d'"ambientar" un campament, de fer vetlla, de fer petons a les tendes abans d'anar a dormir, d'acomiadar-los abans de marxar de raid, de redirigir - atzarosament - als qui havien perdut la orientació.\nDe tornar a trobar-se amb els qui sempre hi havien estat, de trobar els qui encara no havien arribat.\nResumint: moltes coses.\nCom sóc nyonya, abans de marxar de vacances a París, encara tinc un record intens del que es podria haver viscut amb normalitat: una desconnexió bonica i necessària. Com que sóc nyonya, de tant en tant no em dic a mi mateixa quantes ganes tinc de fer segons què, i deixo que el què em trobi a mig fer.\nCom que sóc nyonya, aprofito el post número 100 d'Enlloc per celebrar aquesta intensitat retrobada, ja sigui en forma d'enyor, ja sigui en forma de felicitat.\nEn Yuan porta treballant incomptables hores. La seva feina és ben específica: soldar els dos cables que conecten la tapa reguladora de la potència, a la resta de la batedora. És un últim pas, ja que per moltes altres mans (que hi ha al seu voltant, potser unes quants files més enllà dels seus companys més propers) ha passat l'utensili a mig muntar.\nLa sirena sona a la gran nau, i trenca el silenci de les desenes de files de treballadors. Amb el mateix mutisme, deixen les peces que estaven manipulant a les taules verdes, i es dirigeixen als passadissos que els duran a fora, en files més o menys estructurades que fan rierols groguencs - el color de la empresa - entre el gris esmorteït de parets i terra.\nAvui arriba un fotògraf del Canadà, que vol immortalitzar la fàbrica. És quelcom estrany i inesperat per cadascún dels integrants d'aquest procés. Per no trencar el ritme laboral, aprofiten la trobada que fan un cop cada quinze dies amb el seu supervisor per a fer la instantània.\nYuan veu com el noi que té al davant deixa el soldador (tots els de la seva fila treballen amb el soldador) i se'l mira estranyat mentre s'aixeca. Sense paraules li diu "no surts?" i marxa. Yuan n'aparta la mirada i també deixa el soldador. S'aixeca i s'acosta a la filera que té al darrera. Els tamborets han quedat desordenats en el moment que tothom s'ha aixecat, els esquiva sense tocar-los per arribar-se a la taula verda. El so de la sirena no insisteix més i la gent que ja és fora fa cap al grup que li pertoca. En Yuan fa una mirada ràpida a la taula verda que no li pertany i troba el que estava buscant: un tornavís. És la taula on es duu a terme el procés previ al que ell fa; collar per assegurar els petits cargols de la maquinària interna de la batedora. L'agafa i se'n torna al seu tamboret. Les darreres petjades sortint per la porta, el bullici del caminar pel llarg carrer que uneix totes les naus el fa inquietar. Inicia la seva incisió amb cert nerviosisme, si un revisor el veiés això li costaria el lloc. Però avui no, avui ve un fotògraf canadenc i tots els revisors són fora amb els seus grups.\nYuan acaba tan ràpid com pot la seva empresa, deixa el tornavís al seu lloc i corre pel passadís fins a la sortida. Quan treu el cap veu la basta extensió de groc i busca el seu grup. Espera que al revisor li hagi passat per alt el buit que deixa, mentre els valora com de bé o com de malament han treballat fins al moment.\nAbans d'arribar a casa passo per la tenda d'electrodomèstics que em ve de camí des del metro. Ja fa unes quantes setmanes per no dir mesos que ho tinc al cap, perquè aquestes coses són les típiques que deixes arraconades i no soluciones mai. No sé quan ni què va ser, però la peça que subjecta l'eix que fa girar les aspes esmolades es va desgastar i ja no fa girar la peça. A la tenda m'ensenyen diverses opcions. Els preus no són pas un escàndol, però com la meva butxaca tampoc ho és, em quedo amb un preu raonablement baix. La marca és coneguda i no crec que doni problemes, i en qualsevol cas sempre hi ha la garantía.\nCom totes les coses que ens arriben en caixes i bosses, i són noves, embolcallades d'olors asèptics, acabats mats i de lluentor suau, fan de bon obrir i remirar. Tan bon punt arribo a casa deixo la bossa i l'abric, i em llenço a redescobrir el que fa 5 minuts he adquirit a la tenda. Pel cap em passen opcions diverses; crema de carbassó, crema de carbassa... guacamole (potser va ser fent guacamole, que va petar?). Quantes coses que puc fer, i que fa ja tant temps que no faig! Entre tots aquests pensaments també una remor esclata amb aplom "vols dir que en feies tant, de tot això?". És aquell sentiment innominable, que renya a la compulsivitat o suposada necessitat.\nAbans de desar al calaix la batedora, me n'adono que una petita osca rellueix per sota de la tapa. Què és això? No m'hauran venut un electrodomèstic "tocat", oi? Gairebé és insivible... "bé, no ve d'aquí, pel preu que té...". I mentre li trec ferro a l'assumpte i torno al meu estat de satisfacció per la recompensa de la jornada - aquell regal que he fet a la meva necessitat - paro més atenció a aquell punteig, que semblen palets i que podrien arribar a conformar una paraula. Fins i tot diria que hi diu "HELP".\nAhir vaig anar al cinema a veure aquest documental, Manufactured Landscapes, dins del cicle de cinema solidari d'aquest mes (+info).\nCrec que Manufactured Landscapes està en cartellera fins avui, als dos cinemes que segueixen aquest cicle - Verdi i Alexandra.\nSi teniu oportunitat veieu-la. No és una denúncia, no és un raonament. És un retrat constant i colpidor del que tenim i fem.\nL'escrit previ em va venir al cap als 5 primers minuts de la pel·lícula. Quan vaig arribar a casa vaig tenir molts pensaments més.\nNo en puc dir gran cosa més, si no he dit prou ja.\ne. a les 10:57\netiquetes: A fora, Enlloc\nDe malparits, el món n'és ple\nHi havia una vegada un artista que veient-se en la potestat d'obrir els ulls de la humanitat a les veritats més severes de la vida, va decidir crear una obra d'art per tal de transmetre'ns als simples mortals, tot un reguitzell d'idees que tan sols ell podia conjuminar al cap.\nCom que el que mola és ser un artista in, va decidir fer una performance on hi participés un ésser viu. Com que ell havia de seguir imaginant i creant obres per trencar esquemes, va decidir agafar un gos del carrer de la seva ciutat i va preguntar-li si volia participar de la seva obra d'art. Els gossos, que a oïda nostra - els simples mortals - no parlen, li va dir a ell sense pensar-s'hi que sí, i tant! Qui no voldria esdevenir una icona de la transgressió visual...\nLlavors l'artista va exposar la seva obra, que va ser aquesta:\nSi el veieu un dia pel carrer, li escupiu a la cara.\nDe mentre podeu signar per tal que no es torni a reproduir aquesta vexació, perquè sí, hi ha més malparits al món que es troben per pensar en coses transgressores i artístiques, en aplegar-les a un mateix espai i anomenar-ho Bienal de Artes Visuales de Costa Rica.\nSi algun dia veieu una obra d'art seva, allibereu-la i allibereu-vos vosaltres d'aquesta transgressió tan in, que s'oblida que tots som simples éssers, éssers simples.\ne. a les 11:29\nNo és la Terribas tallant al Xavi Coral a mig especial d'eleccions. No són els resultats electorals. No és el partit nefast que he vist des de la graderia, que a aquests xavals els pesa el cul (i quina pena fa). No és fer kilòmetres com una boja sense que te'ls paguin. No és no poder dormir fins més enllà de les 8. No és fer una classe i dur-se les mans al cap pensant "quanta feina a fer, senyor".\nEl millor del diumenge, i ja em perdonareu si penseu que és una frivolitat, és assabentar-me que Rodolfo Chiquilicuatro ha guanyat el concurs per tal d'esdevenir el candidat espanyol a Eurovisión, amb una guarrería de cançó anomenada Chiqui chiqui, que vàren fer (i apunto però no crec que l'erri) els guionistes del Buena, havent-se despertat de la migdiada i abans de fer el cafè.\nLes coses com són. Aquest país, és hu que és. Doncs clar que sí, com a mínim, em pixo de riure.\ne. a les 0:27\nDivendres de menta\nHi ha setmanes que et passen volant, i que a més, arriba el cap de setmana i tens la sensació que no ha arribat ja que tens encara més feina que durant la setmana!\nJornades de reflexió a banda, reunions i feina, avui és divendres peti qui peti.\nI aquesta cançó, malgrat el mal temps que fa, em fa arribar el bon temps que transmet, i em fa sentir que sí, és divendres.\ne. a les 13:44\nAra m'ha vingut com gana\ntanta propaganda electoral i tanta tonteria....\ne. a les 23:34\nNo diré que passi sempre, però quan se m'encén la llum i penso que tinc una bona idea, d'aquelles que cal plasmar-les a un full per tal de seguir-ne el fil i treure'n quelcom realment bo... se'm creua un dia com avui en el procés, i es desfilen les possibilitats.\nViure en les idees està molt bé, però llavors entres al metro a les 9 del matí i penses que no pots ser més lluny de la realitat que que estàs cavil·lant internament.\nAvui m'ha arribat a tocar una profunda tristor anar al metro al matí. Val a dir que les 9 del matí no és cap hora intempestiva, però el fet és que comença el dia i les cares de la gent traspuen mil-i-una coses, de les quals ni la meitat d'elles es desvetllaran mai a la pregunta que em ronda el cap "què deu estar pensant?".\nLes persones tenim un cert halo de fragilitat quan fa poc que hem obert els ulls, i una estranya presència entranyable quan convivim en espais tancats i limitats amb altres, sense creuar-hi dos mots.\nSegurament demà ja no veuré aurèoles, així que només em queda preguntar-me.... com pot ser que un dimecres sembli un dilluns?\ny mientras tanto, si arde Lacandona,\nsi Marcos abandona...\ne. a les 12:39\nÉs obvi i redundant dir que vivim a la societat del consum. Podriem ser menys obvis quan raonem els perquès d'aquest règim. Podriem ser molt més innovadors en buscar alternatives a aquesta situació.\nAvui he trobat un blog que parla d'això últim, d'alternatives. D'aquelles que fan els canvis, és a dir les que duena terme els individus.\nAl més pur estil especial k, consumeixes o et consumeixen ofereix un pla 15 dies per tal d'aprendre a consumir responsablement.\nEn aquest espai, promogut per canalsolidari.org, cada dia una de les 12 entitats que hi participen proposen una alternativa al consum que fem.\nI com diuen aquells... qui estigui lliure de pecat, que llanci la primera pedra.


La Plana Ràdio | NO ÉS AIXÒ COMPANYS , NO ÉS AIXÒ\nCrec que l’ autodeterminació del nostre país és quelcom mes seriós que aquest mercadeix que sembla prevaler entre els polítics que és diuen catalanistes i a mi , com a ciutadà que s’ estima aquest país , independentment de la meua adscripció idearia i que és dol dels atacs que constantment rep dels altres nacionalismes , em causa una profunda vergonya aliena aquest comportament tant barroer.\nAquests temes , si s’ han de tractar , no és poden proposar des de una calçotada i la resposta tampoc es pot donar amb un si apressat .\nDavant una proposta informal no és pot caure a la trampa de donar una resposta com la que és dona i que fa l’ impressió de correspondre a un mal dissimulat desig d’ aconseguir la presidència al preu que sigui. No és seriós .I és no és això companys , no és això.\nEl segon tema que em dol i m’ empipa avui és lleguir al mateix rotatiu aquest titular : Les sales de festa i les discoteques podran tancar a les 6\nBe , el titular en si ja em produeix espant però es que quant es llegeix l’ article i es justifica aquesta ampliació d’ horaris , la qüestió , per mi encara es mes greu.\nDiu : L'objectiu de la nova regulació és "fer compatible els horaris dels locals d'oci amb el del transport públic", va destacar ahir el secretari general d'Interior, Joan Boada. L'ampliació horària permetrà "reduir la sinistralitat viària i les molèsties al carrer", ja que els joves utilitzaran menys el vehicle privat i no tindran temps mort des de la sortida de la discoteca fins a l'obertura de les estacions de tren i metro.\nUn cop mes queda demostrat que des de Barcelona , la majoria de polítics , del color que siguin , pensen solament des del melic, perquè , que passa amb els joves de les Terres del’ Ebre ,el d’ Osona o els del Pallars Jussà que no tenen trens , ni busos ni metros , com s’ ho faran ? Entren també dintre d’ aquests paràmetres de reducció de sinistralitat explicats pel senyor Boada ?? Perquè ells sí que tindran que agafar els cotxes i a mes amb la permisivitat d’ uns horaris que els permetran cansar-se mes , dormí menys i tenir , per tant , mes riscos.\nI no parlem ja de les molèsties al carrer. A Barcelona pot ser és reduiran tot i que o dubto, però a Tortosa , a Amposta o a Sta. Bàrbara , posem per cas , això no serà així si . Al contrari , ara el problema serà mes gran, perquè l’ autoritat no podrà intervenir fins un hora mes tard !!\nPerò es igual... a Barcelona ja o tenen tot arreglat deixant que els joves facin mes tard i és matin menys , total , percentualment ,els de les Terres de l’ Ebre , l’ Osona o els Pallars no són significatius.\nNo és això , companys , no és això


Conakry - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n9° 30′ 33″ N, 13° 42′ 44″ O / 9.5091666666667°N,13.712222222222°O / 9.5091666666667; -13.712222222222Coord.: 9° 30′ 33″ N, 13° 42′ 44″ O / 9.5091666666667°N,13.712222222222°O / 9.5091666666667; -13.712222222222\nPeople's Revolutionary Republic of Guinea (en)\nRegió de Kindia\nDubréka Prefecture (en)\nConakry és la capital de Guinea. Situada a l'illa de Tombo, a la costa de l'oceà Atlàntic, ocupa també una part de la península de Kaloum i algunes illes de l'arxipèlag de Los; és la ciutat més gran de Guinea i el seu centre administratiu, econòmic i de comunicacions. L'economia de la ciutat es desenvolupa majoritàriament al voltant del seu port, que té modernes instal·lacions per al trànsit de mercaderies i l'emmagatzematge, i des del qual s'exporta alumini i bananes. També hi té importància la indústria alimentària i de l'automòbil.\nLa ciutat és coneguda pels seus jardins botànics, i també per l'Institut Politècnic de Conakry, que és el nom que rep la Universitat de Guinea.\nLa població, l'any 1996, era d'1.091.483 habitants.\nLa ciutat no fou habitada abans de la segona meitat del segle xviii. El cap sosso Manga Damba va fundar Kaporo el 1780 després de sotmetre als baga i als mandenyi. Les illes de Los estaven ocupades pels portuguesos (ilhas dos Idolhos) i el 1848 van passar als britànics. Després de l'anomenada guerra dels mulats (1865-1870) hi havia quatre viles: Kaporo, Boulbinet, Tumbo i Camayenne. L'any 1887 la zona fou ocupada pels francesos amb la corbeta "Goëland" (26 de gener de 1887); van reunir les quatre poblacions i es va formar Conakry. L'1 d'agost de 1889 va esdevenir capital de la Colònia dels Rius del Sud i dependències que el 1890 fou la Guinea Francesa. Des de 1895 fou punt de sortida cap a l'interior del ferrocarril Conakry-Níger acabat el 1914. Les illes de Los foren agregades el 1904 amb la banya de Fotoba on va morir el 1912 el wali de Goumba, Tierno Aliou, que havia organitzat la revolta dels houbbous. El 1913 fou declarada comunes mixta. La reomplida del canal de Tumbo va desenvolupar ràpidament la ciutat i el seu port.\nL'islam hi va entrar al començament del segle xix quan els baga i sosso es van convertir mercès a la família Yattara dels Dioules. El cristianisme es va implantar a partir del 1864 amb una missió anglicana a Fotoba, i una missió catòlica el 1890 que va construir la catedral de Santa Maria. El 18 d'octubre de 1897 Conakry fou declarada prefectura apostòlica, el 18 d'abril de 1920 vicariat apostòlic, i el 15 de setembre de 1955 arxidiòcesi.\nEl 1899 tenia 13.000 habitants i el 1958 ja eren 78.000 (el 70% musulmans). El 1965 hi havia 13.400 catòlics a l'arxidiòcesi, dos terços a la mateixa ciutat de Conakry. Els musulmans majoritaris tenien com a confraria principal la dels Kadiriyya que s'oposava des del segle xix al Tidjaniyya. La població el 1975 es calcula en 250.000. El 1955 fou declarada comuna mixta de ple dret i el 2 d'octubre de 1958 va passar a ser la capital de la república de Guinea. Llavors el port tenia 1853 metres de molls i 10 hectàrees de terrenys amb un tràfic de 2,5 milions de tones. Un aeròdrom disposava d'una pista de 3.300 metres. La parada del jaciments de ferro de Kaloum i la baixa de la bauxita de Kassa el 1966 no va aturar l'activitat portuària i comptava amb diverses indústries. Des de 1963 s'hi va establir l'Institut Politècnic Gamal Abdel Nasser, amb 7 facultat (una de medicina) i diverses escoles nacionals.\nEl 1970 Guinea donava suport als guerrillers independentistes de Guinea Bissau dirigits pel PAIGC; un grup de dissidents guineans sota protecció de 350 soldats portuguesos van desembarcar prop de Conakry, van atacar la ciutat, van alliberar 26 portuguesos presoners de guerra i es van retirar sense aconseguir enderrocar al govern o matar els líders del PAIGC. La gran explosió demogràfica dels anys setanta va portar als 600.000 habitants el 1980. El creixement fou després més moderat però va sobrepassar el milió el 1995 i el milió i mig el 2005. Avui dia estaria prop dels dos milions.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Conakry\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Conakry&oldid=27096136»


La Casa Toni el Fuster acull l’exposició ‘Mare Nostrum’ de l’artista Pepe Caras - Altea Digital\nEl passat 23 de juliol s’inaugurava ‘Mare Nostrum’, de l’artista Pepe Caras, a la sala d’exposicions de la Casa Toni el Fuster. L’exposició romandrà fins el 30 d’agost en este espai expositiu situat en ple nucli antic d’Altea (Costera dels Matxos, 2). L’exposició es pot visitar en el següent horari: dimecres, dijous i divendres, de 18 a 21 hores i els dissabtes d’11:30 a 13:30 hores.\nDurant l’acte d’inauguració, la regidora de Cultura, Aurora Serrat, destacava el color de l’obra de Pepe Caras, concretament ‘’la forma tan sublim de plasmar el color de la mar i els colors de l’alba i del vespre plens de nostàlgia’’. Per la seua banda, Pepe Caras va mostrar el seu agraïment al departament de Cultura ‘’pel seu interès, en estos moments, per l’art i la cultura’’.\nLa Casa Toni el Fuster acull l’exposició…


Una habitació buida - Recomanació teatral - Xavi Pijoan - Teatro Barcelona\nUna habitació buida: A voltes amb la buidor\nLa premissa és tan succinta com inquietant: preferim ser feliços o saber la veritat? Buf… És terrible perquè l’una exclou l’altra: som feliços només en la ignorància i desgraciats en la veritat. Marc Artigau s’endinsa en un mon tan enfangat com el de la memòria des del concepte de resurrecció, de la reaparició, en forma d’intel·ligència artificial, de persones desaparegudes. Els personatges d’Una habitació buida tenen la possibilitat d’omplir-la amb els seus fantasmes, amb allò que no han pogut viure; potser tal i com ho fem tots quan acudim a la ficció per emplenar els buits de la nostra experiència vital.\nTres històries s’entrecreuen en aquest joc d’autoengany, de vegades amb un to massa ingenu i no sempre ben resolt formalment, però amb la capacitat de deixar una estela de melanconia, de desesperança i també d’esperança… El muntatge de Joan Maria Segura guanya en intensitat amb la música de Clara Peya, que torna a escriure un manat de cançons superlatives, de nivell West End, que entren per cada por de la pell i t’envaeixen definitivament. Els cantants brillen amb cada peça i ensamblen les veus amb una precisió estranyíssima tenint en compte que era el dia de l’estrena.\nPotser ha mancat sobrietat en alguna de les interpretacions, passades d’afectisme, però amb un dir clar, brillant, enlluernador. Una amiga molt sàvia em deia: què hauria passat si l’obra hagués estat 100% cantada? Miraré de somiar-ho mentre taralejo encara avui les cançons de la Peya, que és d’un altre planeta.


La jornada del GRTP, a Sidamon, aporta una visió global inèdita del món ilergeta - VilaWeb\nLa jornada del GRTP, a Sidamon, aporta una visió global inèdita del món ilergeta\nLa pràctica totalitat dels arqueòlegs que treballen actualment el món ilergeta es van donar cita dissabte a la jornada «Territori i poblament a la Plana Ilergeta» que el Grup de Recerques de les Terres de Ponent (GRTP) va organitzar a Sidamon.\nEl president del Grup de Recerques de les Terres de Ponent, Miquel Torres, ha destacat la «participació fantàstica de tots els arqueòlegs» que actualment es mouen i aporten dades del món ilergeta. De fet, fins i tot tels que no han pogut participar de la jornada faran igualment la seva aportació documental en el llibre que s’ha de publicar l’any vinent i que recull totes les intervencions del dissabte\nIltirta i Bolskan\nUn altre aspecte que ha destacat Torres es que «per primera vegada» arqueòlegs «de la Franja, d’Aragó» han participat en una jornada conjunta, si més no dels darrers 20 anys. I es que Torres ha recordat que que a més a més del territori dominat per Iltirta (l’actual Lleida), l’altra banda del Segre i del Cinca també és món ilergeta amb Bolskan (Osca) com a ciutat destacada.\nEn aquest sentit, el president del GRTP ha explicat que s’ha deixat al marge les excavacions que es fan a la Segarra, ja que és territori lacetà, i al jaciment de l’Antona, a Artesa de Segre (Noguera) que es trobaria a la frontera del territori ilergeta i queda per definir si en forma part o no.\nTot plegat ha fet que, entre ponències i taules rodones, s’hagi aportat nova informació del ilergetes, s’hagi posat en comú el que s’està fent actualment, s’ha generat debat i s’ha quedat amb ganes de tornar-hi. Així, Torres ha considerat que si l’any vinent es pot publicar el llibre que recull la jornada, cap al 2019-20 es podria tornar a fer-ne una altra jornada.\nPer altra banda, ha destacat l’assistència de públic durant tot el dia (de 80 a 40 persones per ponència) així com la quarantena que diumenge van visitar el Tossal de les Tenalles de Sidamon i els Vilars d’Arbeca. Al Molí de l’Espigol de Tornabous s’hi va anar però es va deixar la visita per un altre dia per manca de temps.\nEl Tossal de les Tenalles\nTot just la recuperació dels Tossal de les Tenalles és un dels altres aspectes positius de la jornada. Torres ha celebrat l’aposta que l’Ajuntament de Sidamon vol fer de cara a recuperar aquest espai i espera que la jornada hagi servit pe sensibilitzar a tothom de la importància d’aquest jaciment iber que fa molts anys que està oblidat.


Assassinen un cap mafiós colombià ingressat en un hospital de Madrid - Diari de Girona\nAssassinen un cap mafiós colombià ingressat en un hospital de Madrid\nmadrid | ddg 09.01.2009 | 10:47\nL´assassinat es va produir a l´Hospital Doce de Octubre. elmundo.es\nLeónidas Vargas Vargas, cap mafiós colombià, va ser assassinat ahir a la tarda a l'Hospital Doce de Octubre de Madrid. Almenys un individu va entrar a l'habitació de l'hospital en la qual Vargas estava ingressat i va disparar quatre trets contra el cap mafiós colombià.\nVargas va ser detingut per la policia el 8 de juliol de 2006 en un hotel de Madrid. En el moment del seu arrest, Colòmbia oferia una recompensa de cinc milions de dòlars. Vargas està considerat un important cap del narcotràfic a Colòmbia, relacionat amb el càrtel de Medellín, segons va informar la Prefectura Superior de Policia.\nVargas, àlies El Viejo, tenia 60 anys. Pel que sembla, el cap dels càrtels del Caquetá i del sud del país, va ser condemnat a 19 anys de presó per delictes de narcotràfic i a 26 anys de presó més per homicidi, possessió il·legal d'armes i enriquiment il·lícit. Per aquestes condemnes va romandre reclòs en diversos centres de màxima seguretat a Colòmbia.\nA més, va ser acusat d'intentar assassinar el candidat presidencial del Partit Liberal de Colòmbia, l'exministre Horacio Serpa, quan es trobava a la presó de La Modelo (Bogotà).\nVargas també està acusat d'organitzar bandes de sicaris a la regió, segons un document del Programa de Drets Humans adscrit a la Vicepresidències de Colòmbia. La xarxa a la qual pertany el cap mafiós assassinat en un hospital de Madrid està acusada d'enviar embarcaments de cocaïna als Estats Units, a través d'Hondures, des de les selves del Caquetá, regió del sud-oest colombià.