Harry Potter, un èxit dins el món literari juvenil - LlegirLlibres.cat\n« El pont dels jueus, novel·la històrica de Martí Gironell\nEbook, avantatges i inconvenients »\nHarry Potter, un èxit dins el món literari juvenil\nSet llibres i vuit pel•lícules que introdueixen als nens al món literari\nPortada de l'últim llibre de la saga\nJa ha arribat als cinemes l’última pel•lícula de Harry Potter, on el mag adolescent s’enfrontarà, o es començarà a enfrontar (l’últim llibre està dividit en dos films), al seu màxim rival, Lord Voldemort. Una batalla final esperada per tots els seguidors de la saga que ja poden gaudir d’aquesta nova pel•lícula a la gran pantalla.\nHarry Potter és un clar exemple d’un èxit literari que traspassa el paper per convertir-se en una història amb personatges de carn i ossos. Amb un argument conegut per tots, hem pogut presenciar el pas del jove mag de nen a adolescent, no només amb la imaginació sinó a la realitat. I és que el seu protagonista, Daniel Radcliffe, ha crescut amb la pel•lícula, que començà la gravació quan aquest tenia uns 11 anys i acabarà amb un Daniel de 21 anys.\nSigui com sigui, i al marge del cinema, els llibres de Harry Potter han significat una revolució dins el món literari juvenil. Un èxit de masses amb pocs precedents que ha entrat a les cases de milers i milers de persones. Tot i que normalment no estic d’acord en que la qualitat i la quantitat estiguin lligades, en aquest cas crec que puc fer una excepció. Sobretot perquè és un llibre que ajuda als nens, des de ben petits, a entrar dins el món de la literatura. Un món entranyable si s’agafa des del començament i apassionant si es creix dins ell.\n“Harry Potter i la pedra filosofal” va encetar la saga de llibres de J. K. Rowling i “les relíquies de la mort” la va tancar. En total set llibres, vuit pel•lícules, per viure, al costat de Harry, Ron i Hermione milions d’aventures. Unes aventures que els enfrontaran a aranyes gegants, escacs màgics, arbres boxejadors, criatures marines, dracs màgics i mags obscurs. El més obscurs de tots, Lord Voldemort, l’enemic natural de Potter i assassí dels seus pares. Una batalla final sense precedents on només el mag més complet podrà sortir vencedor.\nUn al•licient que tenen els llibres del mag Potter és que creixen amb el lector. En el meu cas, per exemple, d’una forma quasi paral•lela ja que tenia la mateixa edat que el protagonista quan els vaig començar a llegir i uns anys més quan va sortir l’últim llibre. Tot i així, encara que hagueu llegit els llibres de més petits, us recomano rellegir-los uns anys més tard, veureu com la els matisos de la història canvien i aprecieu molt més els detalls.\nUn llibre molt bo per enganxar als nens a la lectura!\nThemes: es quan miro que hi veig clar, Harry potter, Harry Potter i les relíquies de la mort, les aventures de ulises, tots els detectius, Trajecte Final, ultima canion\nComments of “Harry Potter, un èxit dins el món literari juvenil”


Shivanandi River Lodge Rudraprayag Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 17 allotjaments a Rudraprayag.\nShivnanadi Village, Rudraprayag, Rudraprayag, Índia, 246171 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nHabitació Estàndard Doble o 2 llits - Vista exterior\nMés informació sobre Shivanandi River Lodge\nConvenientment situat a Rudraprayag, Shivanandi River Lodge és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Shivanandi River Lodge asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, plat de dutxa, sala d'estar per satisfer els clients més exigents. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior, pesca, parc infantil, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Shivanandi River Lodge la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Rudraprayag.\nAllotjaments a Rudraprayag\nRudraprayag Complexos turístics


Mobilitzacions contra les vibracions del metro L2\n2016/2016_10_11_Mobilitazions_contra_vibracions_L2.jpg dimarts, 11 d'octubre de 2016\nPersonatges Joan Itxaso comissió d’urbanisme de l’AV Sagrada Família / Ricardo Huélamo membre de l’AV i veí afectat\nEls problemes de les vibracions de l'L2 del metro no són nous. Ja es van fer actuacions per disminuir-ne els efectes entre les parades de La Monumental i la Sagrada Família. Ara, el problema s'agreuja en el tram entre la Sagrada Família i els Encants.\nEls veïns de la Sagrada Família no tiren la tovallola. Diumenge es mobilitzaran contra la vibració excessiva que consideren que provoca el pas del metro. Després de dos anys de molèsties i contactes amb TMB no s’esperaven un no per resposta.\nJOAN ITXASO, comissió d’urbanisme de l’AV Sagrada Família\n“Nosaltres estàvem confiats que al final, després d’alguna pròrroga, a finals de setembre, començarien les actuacions, de canviar les gomes de les lloses, i ara ens vénen que no, que no faran res perquè tenen ordres de les altes instàncies de les dues companyies de que no cal fer això.”\nDesprés d’haver-s’hi compromès, no canviaran les peces perquè les vibracions no arriben als 75 graus. S’hi han detectat pics de fins a 68 graus.\nLa zona més afectada és el tram del carrer del Rosselló, entre Padilla i Los Castillejos, i també en el gir de Cartagena, la zona on viu el Ricardo. A banda de l’aparició d’esquerdes, els preocupa també les afectacions en la salut.\nRICARDO HUÉLAMO, membre de l’AV i veí afectat\n"Los efectos estan en los 68, 65-68 grados de vibración, eso ya produce unos efectos, los efectos son el insomnio, intranquilidad y lo que hemos explicado. Es decir, no se pueden escudar de que hay una diferencia de siete puntos en las vibraciones para no acturar.”\nLa concentració de diumenge davant de la Sagrada Família és un primer pas per donar visibilitat a les afectacions de les vibracions del metro, però ja han dit que no s’aturaran aquí. Exigeixen una interlocució al màxim nivell.


Els treballadors de La Torre de les Hores, als nostres lectors - La Torre de les Hores Els treballadors de La Torre de les Hores, als nostres lectors - La Torre de les Hores\nEls treballadors de La Torre de les Hores, als nostres lectors\nPublicat en 13 setembre, 2017 per Bernat Dedéu | 7 Comentaris\nL’assemblea de treballadores i treballadors de La Torre de les Hores no està d’acord amb la decisió del seu Guardià suprem, Bernat Dedéu, de no publicar publicitat sobre el referèndum que el govern de Catalunya ha convocat per a l’1 d’octubre. Tampoc amb el secretisme amb què Dedéu ha intentat que l’afer passi en sordina sota el magma de l’actualitat ni amb el comunicat posterior del Guardià, en què ha tractat els seus usuaris de subnormals profunds. És una decisió que no només ens ha apartat de vosaltres, els lectors, sinó que ha posat en dubte el nostre compromís amb els valors de llibertat que han sigut el motor de la nostra feina des del naixement d’aquest blog, i dels que ara reneguem en virtut de la pagueta mensual que ens ofereix en Dedéu. Ens sentim íntimament compromesos amb la idea que només la defensa de la llibertat ens permetrà seguir mirant el futur amb optimisme, i per això ens hem posat les mans a les natges per a obrir-les més alegrement i així se’ns pugui encular amb més facilitat, censurant d’aquesta faisó un simple anunci d’un referèndum on és cridat tot el poble de Catalunya, una qualitat molt nostra que hem practicat durant anys donant lliçons sobre què és l’ètica i què és el periodisme i que ara ens passem pel forro perquè, ja ho sabeu, la hipoteca, les classes de karate dels fills, els viatges tipus Instagram a Grècia, etc. Som conscients –i ens agrada– que compartim amb molta gent aquesta doble moral que ens ha esclavitzat durant tants anys d’autonomisme, consistent en fer-se l’ardit a través de les nostres mans, dels nostres teclats i dels nostres bolígrafs, per acabar claudicant. Per això ens sentim tan decebuts quan ens mirem al mirall i permetem que Bernat Dedéu censuri un anunci on s’hi mostra allò pel que diu haver lluitat des de la creació d’aquest espai d’internet. Perquè si ens fallem a nosaltres mateixos i perdem la mínima dignitat, com podem no fallar-li al país?\nPer això us demanem que, tot i haver mamat la polla de l’amo i de no haver-nos plantat davant la injustícia, confieu en nosaltres. No canviarem. Seguirem treballant cada dia amb la mateixa doble moral per guanyar-nos la vostra confiança. Perquè només ens sentirem orgullosos de dir “Jo sóc de La Torre de les Hores” si ho diem amb la hipocresia ben digerida, amb vosaltres. “Nosaltres som La Torre de les Hores”, i el fet que el nostre propietari ens tapi la boca i ens menyspreï és només un petit detall moral per a perepunyetes. Hem fet i seguirem fent aquest viatge junts, i us agraïm que fins i tot quan ens hem deixat censurar seguiu confiant en el blog. El rigor i la cura en deixar-nos trepitjar que han definit aquests tres anys de periodisme no deixaran de ser la nostra guia, perquè heu dipositat en nosaltres una confiança que no ens sentim amb el dret de trair (excepte quan ho manin Bernat Dedéu i els seus interessos empresarials, només faltaria). La plantilla ha transmès a en Dedéu les decisions de la seva disconformitat. I sabem que davant del xoc de legitimitats que s’està produint en aquest moment a Catalunya no podem ser ingenus: hi ha atacs a la llibertat de premsa. Però calen decisions valentes i aquesta és la nostra: seguir treballant per en Bernat Dedéu tot i que ens censuri l’anunci dels collons. Defensem la necessitat de comprometre’ns (i de cobrar a fi de mesada) fins a les últimes conseqüències amb la democràcia, la llibertat i el periodisme. Ho diem ben clar, i estem disposats a assumir els efectes que pugui comportar l’actuació del blog en relació amb referèndum de l’1 d’octubre, que no seran tals perquè el nostre amo ja ha fet cas als seus amics espanyols, que encara riuen.\nEls mitjans de comunicació que defensem la necessitat de resoldre el conflicte de manera democràtica podem ser el blanc de la maquinària judicial, política i policial de l’estat espanyol, és cert: per això li hem fet cas a Soraya i no anunciarem lo puto referèndum. En aquest context només podem estar al costat dels nostres drets col·lectius, i per això permetem que en Bernat Dedéu, el nostre paganini, pugui continuar fent negoci a Espanya mentre es fa l’indepe pixant-se en la nostra credibilitat. És allà on volem ser i allà on ens voleu vosaltres, ben jolius i vexats. Al vostre costat, assumint riscos (si el sou ho permet), denunciant les injustícies i atropellaments (menys el cas Palau, que hi passem un pèl de puntetes, ja sabeu, les sopes i tal), i mantenint-nos crítics i vigilants amb els poders espanyols a qui sempre acabem fent cas en la seva curiosa mania d’injectar-nos la por al cos. Trobem-nos-hi, però si és possible fem-ho dempeus, que avui asseure’ns ens fa una mica de pupa.\nrosa 13 setembre, 2017, 12:05 pm\nMolt bé. Fan el mateix que la direcció del diari: boicot al referèndum. Vergonya sembla que no en tenen pas.\nPere Buigas Narváez 13 setembre, 2017, 12:07 pm\nSi ets treballador i depens d’un sou sempre ets veus condicionat. Quan als seus amics Salvador Sostres, Enric Vila i Jordi Graupera (de vostè ho ignoro) els va comprar (la paraula exacta és comprar) el senyor Prenafeta (la mà dreta de Pujol durant molts anys i corrupte declarat), ells també anaven per la vida amb el cul llogat i no podien seure on volien. I quan l’empresari del cas Pretòria els deia boby ells remenaven la cua. A vostè mateix li passa que, quan el lloguen d’un mitjà públic per a dir quatre parides i gallejar en un programa de tarda xaró i cutre a més no poder, amb una quota de pantalla miserablement baixa, deixa de criticar-lo automàticament. Si ara, posem per cas, el cridessin de l’Ara per a escriure-hi articles, el primer que faria és llepar-los el cul. Vostè s’arrossegaria com un cuc per tal de fer-los la gara-gara. És humà, no ho critico. Jo mateix em vaig veure obligat a riure les gràcies d’un empresari tèxtil desgraciadament filldeputa durant molt anys. Al seu davant li feia bona cara i per darrera practicava el vudú amb un ninotet que s’hi assemblava. Val a dir que no vaig aconseguir que tingués cap accident de cotxe. I el paio encara és viu.\ntuttigai 14 setembre, 2017, 3:02 am\ntrollat fotos vurris ester nosister.\ntuttisex 14 setembre, 2017, 5:34 am\non són los meus mokokomokos\nHipsnico 14 setembre, 2017, 10:11 pm\nÁndecoñostán las papeletas??\ntuttigai 15 setembre, 2017, 6:29 pm\nTxetx Mofletuda 21 setembre, 2017, 6:36 pm\nLa Txetx diu des d’Alemanya, que alla, on no hi han censures autoritaries i no es castiga la llibertat d’opinió, l’anunci del referendum es pot veure Salut!! Som i serem


Vermut Yzaguirre obre les portes als veïns del Morell | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nImatges de la visita. Fotos: Ajuntament del Morell\nUna quarantena de veïns del Morell han visitat les bodegues Yzaguirre i han pogut conèixer de primera mà quina és l’elaboració del vermut, el producte estrella de la companyia morellenca. Es tracta d’una iniciativa impulsada des de l’Ajuntament del Morell, amb la complicitat de la companyia, que “s’emmarca en un pla del consistori per fer difusió d’empreses de casa nostra amb projecció nacional i/o internacional”, indica Eloi Calbet, regidor de Comunicació. “Vist l’èxit d’aquesta visita, prepararem més propostes similars de cara a l’any que ve”, assegura.\nL’activitat, totalment gratuïta, va tenir lloc el passat dijous 29 de novembre en dos torns, un de matí i un altre de tarda. L’encarregat de guiar la visita va ser un treballador jubilat de l’empresa, que va donar als assistents totes les explicacions sobre la producció del vermut, així com del seu origen i la seva història. Entre altres qüestions, doncs, els morellencs van poder veure tot el procés, des de l’arribada del vi a les instal·lacions fins a l’embotellament i empaquetat de les ampolles, així com altres detalls com algunes de les herbes que s’utilitzen per donar el gust tan característic al vermut (donzell, farigola, camamilla, lliri, escorça de taronja i mandarina…), l’origen del seu nom o els països als quals arriba la seva producció, com ara els Estats Units o el Japó. Finalment, van poder gaudir d’un tast de les diferents varietats de vermut Yzaguirre.\nEl celler Bodegues Yzaguirre neix al Morell fruit de l’experiència centenària d’uns cellers que, des de 1884, es dediquen a la producció de vermut. Durant tots aquests anys han elaborat el seu producte seguint els mètodes tradicionals i unes fórmules ben guardades, secret de les seves aromes i sabors exclusius. Al mateix temps, han innovat per no renunciar a la millora de l’alta qualitat de la seva gamma.\n21/07/2016 El Morell treballa per reduir les emissions de gasos d’efecte hivernacle\n08/10/2018 La cursa Hol·la Genís mostra la cara més solidària del Morell\n12/05/2016 Joves del Morell, Vilallonga del Camp i la Pobla de Mafument analitzen la realitat juvenil\n05/11/2018 Vehicles clàssics, gegants, màgia i el Pintor Rock escalfen motors de cara a les festes de Sant Martí del Morell


Igualada celebra un any de la campanya de vacunació contra la covid-19\nLa campanya de vacunació va arribar a Igualada un dia abans de Reis i ho va fer a la residència Sant Josep amb la vacunació amb equips mòbils a residents i professionals de la residència.\nL’acte institucional del 4 de gener del 2021 que marcava l’inici de la campanya de vacunació es va fer a l’exterior de la residència per protegir a usuaris i usuàries que, en aquell moment de la pandèmia, més havien patit els estralls de la covid-19. Tot i el fred, la campanya de vacunació es va encetar amb molta expectativa. Un any després el departament de Salut continua vacunant.\nFins ara s’han administrat a Anoia més de 200.000 dosis del vaccí en una campanya que ha passat per diferents estadis. Va començar protegint les persones més grans institucionalitzades i els professionals que hi treballaven i es va fer amb la implicació d’equips mòbils que carregaven en neveres les vacunes i transportaven als seus destins. Es va fer també vacunació rural i a domicili per aconseguir que les persones amb necessitats específiques rebessin la vacuna. De seguida es va seguir amb els professionals de salut i els essencials. I es va passar a la vacunació comunitària per franges d’edat amb un sistema de cita prèvia online que permetia flexibilitat per buscar punts de vacunació propers al lloc de residència o estudi. Es va obrir l’Escorxador com a punt de vacunació poblacional, equipament que continua obert acollint la campanya de vacunació. També a l’Anoia es van fer maratons de vacunes, sessions sense cita prèvia, campanyes amb referents esportius i amb universitaris. Fins a dia d’avui s’han administrat a aquest sector 91.257 vacunes de primeres dosis, 80.277 de segones i 30.300 de terceres dosis. D’aquestes prop de 20.000 des de l’1 de desembre, incloent 2.300 dosis pediàtriques.\nPrimer aniversari de la vacunació\nEn l’aniversari de la vacunació, la delegada de Salut a la RSCC, Imma Cervós ha volgut elogiar la feina dels professionals. “Només podem donar les gràcies als professionals que han treballat incansablement en una campanya que continua viva: tant els que han administrat la vacuna, els que han creat els operatius, els que s’han encarregat de la distribució o han buscat espais en condicions per a fer d’aquesta campanya un èxit col·lectius. També un agraïment a totes i tots els responsables de comunicació i als mitjans de comunicació que han ajudat a fer extensiu les campanyes que s’han hagut d’activar. I com no pot ser d’altra manera també als ens locals que han facilitat espais, han col·laborat en el foment d’estratègies comunitàries i s’han posat a disposició de les necessitats operatives”. La campanya ha entrat ara en la vacunació de la franja d’edat pediàtrica per continuar protegint a la població a la vegada que s’administren les dosis de reforç a la població de més de 40 anys.\nLa tinent d’alcalde de l’Ajuntament d’Igualada, Carme Riera, ha volgut “agrair a professionals i a la ciutadania l’esforç en aquesta campanya. No em voldria deixar a ningú. S’ha parlat molt del personal assistencial, també cal recordar la feina de les persones de manteniment, neteja, de logística. Des de l’Ajuntament no podem fer altra cosa que posar-nos a disposició de Salut per aconseguir que la campanya de vacunació sigui un èxit amb la cessió d’espais i contribuint en la mesura del possible. Sanitaris i ciutadania hem de continuar caminant junts per fer front a una pandèmia que ens posa a prova cada dia”. Isabel Montiel, que va ser la primera infermera a administrar la vacuna a Anoia i ha fet les funcions de coordinadora de vacunació durant gairebé tot aquest primer any ha recordat el primer dia de vacunació a la residència Sant Josep i la il·lusió de poder començar a revertir la pandèmia. Ha enviat un missatge a la ciutadania a continuar vacunant-se “perquè és clar que la vacuna ha salvat vides”.\nArticle anteriorS’eliminen les quarantenes a infantil i primària\nPròxim articleEvelyn Rico: “Gràcies a les vacunes hem sortit d’un túnel del qual semblava que mai en sortiríem”


Notícies - Recoder: 'A vegades hem resolt problemes de Valldoreix en contra de la voluntat de l'EMD'\nMontserrat Turu: 'Espero que el substitut de Recoder sigui més sensible amb les nostres reivindicacions' (14/set/10)\nMontserrat Turu i Lluís Recoder\nel 11/des/10 Anna Gonzalez Política PDF\nL'alcalde carrega contra la presidenta de l'EMD, de qui critica la seva actitud institucional, i assegura que no accepta que ningú no li porti la contrària. En l'entrevista mensual a Cugat.cat, Recoder ha defensat el paper de l'Ajuntament respecte l'EMD i ha remarcat que a vegades els posicionaments de Montserrat Turu han obligat a solucionar els problemes de Valldoreix en contra de la voluntat de l'administració valldoreixenca.\nRecoder ha criticat la manca de respecte institucional que a vegades ha tingut l'EMD, tot i que l'Ajuntament ha intentat 'estar al costat' de l'administració del territori.\nL'alcalde, Lluís Recoder, ha lamentat aquesta actitud institucional de la presidenta de l'EMD.\nTé actituds que em costa molt d'acceptar com a alcalde. Vénen entitats de Valldoreix i em diuen que si se n'assabenta els retirarà la subvenció. No ho puc tolerar com a alcalde.\nEn aquest sentit, Recoder ha assegurat que el consistori s'ha vist obligat a 'parar els peus' a la presidenta de l'EMD, Montserrat Turu, i solucionar problemes en contra de la voluntat de l'equip de govern valldoreixenc. L'alcalde ha posat com a exemple la protecció de Can Monmany.\nA vegades hem hagut de resoldre els problemes en contra de la voluntat de l'EMD. Si no ens hi haguéssim oposat, ara a Can Monmany hi hauria un centre de reinserció amb 600 persones.\nL'alcalde ha respost així les afirmacions de la presidenta de l'EMD, que durant la seva darrera entrevista mensual va afirmar que Recoder havia estat el pitjor alcalde per als interessos de Valldoreix.


Almodóvar acudeix a Cannes a cobrar-se el seu deute\nEl director manxec presenta 'Dolor y gloria' al festival enmig de la sensació generalitzada que en el sisè intent hauria de recollir la Palma d'Or\nCannes - Divendres, 17/05/2019 - 22:51\n"Per fi va arribar la gran nit", assegurava aquest divendres al matí Pedro Almodóvar durant una trobada amb la premsa espanyola en un terrat de la Croisette, hores abans de presentar a Cannes 'Dolor y gloria'. "Però avui no em poso nerviós; ho estaré divendres que ve, el dia abans que s’entreguin els premis, esperant a veure si em truquen per dir-me que he guanyat alguna cosa i preguntant-me si hauria d’anar preparant l’esmòquing o no. Cada vegada que competeixo sento que seré recompensat".\nConsiderada una de les seves obres majors des que es va estrenar a Espanya fa setmanes, 'Dolor y gloria' –la història d’un director madur immers en una crisi existencial que salda comptes amb el passat– és la sisena de les pel·lícules del manxec que aspira a la Palma d’Or. "La premsa francesa creu que estic boig per la Palma d’Or, i no és així tot i que, òbviament, l’acceptaria encantat", assegura. En tot cas, afegeix, la possibilitat de competir-hi no ha determinat mai ni el seu cine ni els seus ritmes de treball. "Hi ha directors que es posen a suar la cansalada a fi de tenir la seva pel·lícula a temps per venir aquí amb aquesta, i n’hi ha altres que les fan amb l’objectiu d’agradar els comitès de selecció dels festivals. Em sembla una actitud molt trista, i molt perillosa". Sigui com sigui, entre la crítica internacional existeix la sensació generalitzada que Cannes està en deute amb ell, i que ha arribat el moment que la pagui.\nLa imatge d’Almodóvar i la del certamen més important del món estan íntimament lligades. El director ha sigut jurat de la seva competició en dues ocasions –l’última vegada, el 2017, en qualitat de president–, i fins i tot va ser un dels protagonistes del pòster oficial de la seva 60a edició. "La impressió general és que Cannes i jo hem viscut una història d’amor des del principi, però no és així", aclareix. Les seves primeres pel·lícules, recorda, van ser rebutjades sistemàticament pel festival. "Els francesos només van començar a prendre’m seriosament després de l’èxit als Estats Units de ‘Mujeres al borde de un ataque de nervios’ (1988). Fins aleshores crec que no tenien clar si el que feia era bon cine o, en canvi, una estafa a la qual no s’havia de donar importància".\nDes que 'Todo sobre mi madre' es va presentar aquí el 1999, això sí, Cannes ha sigut la plataforma que ha permès al seu cine fer el salt a tots els territoris del món, i el lloc on la paraula "almodovarià" s’ha convertit en un adjectiu de significat perfectament identificable. "Em continua estranyant escoltar-la, no acabo de sentir-me còmode perquè no acabo d’entendre quin tipus de situacions i quines persones són qualificades així; en tot cas, sempre tinc la sensació que l’'almodovarià' és una cosa que està molt lluny de mi mateix. Que el meu nom es conegui a tot el món és molt afalagador, però això no impedeix que em senti igual d’insegur que sempre, davant la vida i davant el treball i davant la premsa".\nQualsevol conversa amb Almodóvar que es preï ha de tocar assumptes polítics tot i que sigui de gairell, i la situació que viu actualment el país ho propicia especialment. "Durant l’última legislatura m’he sentit horroritzat pel que passava al Congrés. Crec que en cap professió s’arriba a aquests nivells de crispació i d’insults, i no obstant els polítics s’ho permeten, tot i ser els nostres representants. Ha sigut deplorable". No obstant, reconeix sentir-se optimista pels resultats de les eleccions generals. "Han revelat l’Espanya democràtica que conec. És espantós, això sí, tenir un partit d’ultradreta tan forta. I part de la culpa és vostra, dels mitjans, que l’heu promocionat".\nPedro Almodóvar: «La meva vida s'ha convertit en una llista d'abstinències»\nTot sobre Pedro Almodóvar: de la A a la Z\nTemes: Pedro Almodóvar Festival de Cannes


Fortaleza Middle Street Galle Sri Lanka - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo. 05 Middle Street, Fort de Galle, Galle, Sri Lanka, 80000 - Veure al mapa\nSituat a Fort de Galle, Fortaleza Middle Street és el lloc perfecte per gaudir de Galle i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Galle. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'hotel compta amb 4 precioses habitacions, i totes inclouen penjador de roba, beguda de benvinguda gratuïta, tovalloles, armari, accés a internet (sense fils). A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Galle, el Fortaleza Middle Street és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


El gerent de l'embarcació turística Lo Sirgador reclama tornar a l'activitat i denuncia 'greuges comparatius' ~ EbreDigital.cat\nL’embarcació turística Lo Sirgador, en base al port fluvial de Tortosa, no pot encara reprendre l’activitat. Tot i que des de la fase 1, vaixells turístics tipus golondrina o similars ja poden treballar a les illes Canàries, a les Terres de l’Ebre, en fase 2, aquestes embarcacions no tenen autorització.\nEl gerent de l’empresa Lo Sirgador, Jordi Domingo, ha denunciat aquesta situació. “No sabem si aquest greuge comparatiu es deu a algun motiu en concret, però és difícil d’entendre perquè en unes zones van poder començar en fase 1 i en altres encara no es pot en fase 2. Estem parlant de transport turístic, no de línies regulars, que sí que poden treballar actualment. Es dona la contradicció que sí que poden treballar per dur a gent a restaurants flotants, però no per a fer una excursió”, assenyala.\nSegons Domingo, el fet de poder iniciar l’activitat al més aviat possible, encara que fos per a grups tancats del propi territori, els ajudaria molt a pal·liar el greu cop econòmic provocat per l’aturada d’activitats a causa de l’estat d’alarma pel coronavirus. Domingo també es queixa que tampoc es poden planificar reserves futures si encara no saben quan podran començar ni quina capacitat podran oferir als clients.\nEl gerent de Lo Sirgador assegura que algunes agències ja s’han posat en contacte per portar-los clients aquest estiu, però no els poden confirmar res. “De moment l’única cosa que poden fer és continuar cancel·lant excursions que teníem programades”, lamenta Domingo.


Cap Vermell - Presentada oficialment la XIII Mostra de la Llampuga\nPresentada oficialment la XIII Mostra de la Llampuga\nInclourà també la Nit de Tapes i Oktoberparty\nDimarts 7 d’octubre ha estat presentada la Mostra de la Llampuga de Cala Rajada en la seva tretzena edició. La festa començarà divendres 10 al vespre cap a les 18:00 h amb la Nit de Tapes quan, a més de les tapes, hi haurà música en viu i també hi participaran dos DJ’s. Es farà el concurs de tapes amb 5 cuiners.\nDissabte a partir de les 14:00 h començarà la Oktoberparty, la qual no té prevista hora de tancament segons ha comentat la regidora Carme Corraliza.\nPer diumenge 12 s’espera l’arribada d’autoritats a les 11:00 h del matí per obrir al públic la fira a de 12:00 a 16:00 i de 18:00 a 22:00 h.\nEnguany l’entrada és gratuïta i es disposarà de dues zones d’accés: la de sempre, per la barrera del moll, i la que està orientada de l’esplanada de varada cap al club nàutic. Amb això es vol facilitar l’entrada i sortida de la gent. Es vendran tiquets de consumició de 2 euros.\nHi haurà un total de 21 estands, dels quals 3 són els dels pescadors, 7 d’hotels i 11 de restaurants. Es repartiran uns 90 kg de llampuga per estand.\nEl batle, Rafel Fernández, ha fet èmfasi en l’aportació de 43.000 euros que aporta l’ajuntament apostant per l’entrada lliure i avançant part dels doblers necessaris per al muntatge de la infraestructura necessària, per tal de contribuir a la promoció d’aquesta festa. Igualment ha explicat que, així com el Mercat Medieval és com la festa de començament, la Fira de la Llampuga ve a ser la de tancament de la temporada turística.


Neix la Comissió de treball de recursos residencials per a la gent gran de Sabadell - Impulsa, la plataforma que connecta fabricants i administració local\nNeix la Comissió de treball de recursos residencials per a la gent gran de Sabadell\nL’Ajuntament de Sabadell, la Generalitat i la Plataforma d’Entitats per a la defensa de la residència pública sector Sud de Sabadell, han creat una Comissió de treball de recursos residencials per a la gent gran de Sabadell, que treballarà per a la resolució de la mancança que pateix la ciutat de places de residència amb suport públic.\nLa constitució de la comissió va tenir lloc el dimarts 12 de juliol. La seva creació és una iniciativa del Govern de la ciutat i la conformen representants de l’Ajuntament ‐a través de la Regidoria d’Acció Social‐, de la Generalitat i dels grups municipals, així com també de la Plataforma d'Entitats per a la defensa de la residència pública sector Sud de Sabadell. Els seus objectius són fer un diagnòstic compartit sobre la situació de les places residencials de gent gran a la ciutat, abordar la situació del projecte de residència del Sud i treballar, en definitiva, per a la resolució progressiva del dèficit que pateix Sabadell pel que fa a les places residencials que compten amb suport públic.\nDurant la trobada de dimarts es va analitzar la situació global dels recursos residencials a la ciutat i es van intercanviar impressions sobre les necessitats, compromisos de treball i projectes de futur. A la reunió es va acordar noves trobades els propers mesos, durant les quals es buscaran fórmules per fer efectiva la pròrroga de la cessió dels terrenys que l’Ajuntament va cedir a la Generalitat l’any 2011 per a la residència del sud i que caduca el proper mes de novembre. Així mateix, es revisarà tècnicament el projecte de residència elaborat l’any 2008, per comprovar la seva vigència i adaptar‐lo a les necessitats actuals.\nTambé el propers mesos, en el marc de la Comissió, Ajuntament i Generalitat estudiaran conjuntament la situació actual de dèficit i la necessitat futura de places residencials i altres recursos comunitaris i es cercaran acords per donar la millor resposta possible a les situacions de fragilitat i dependència. Alhora s’acabarà de definir el funcionament de la pròpia Comissió, adaptant la proposta inicial a les aportacions recollides dimarts.\nEl regidor d’Acció Social de l’Ajuntament, Gabriel Fernàndez ha emmarcat la creació de la Comissió “dins el clar compromís del Govern de Sabadell per reduir la situació heretada de clars dèficits pel que fa a places residencials amb suport públic a la ciutat. A hores d’ara, 735 persones estan en llista d’espera per a una plaça amb suport públic a les residències de Sabadell i el temps mitjà d’espera per accedir a una plaça d’aquestes característiques és d’uns tres anys”.\nEn aquest sentit, continua Fernàndez, “treballarem els temes més urgents com la pròrroga de la cessió del terreny a la Generalitat per fer possible que Sabadell disposi, per fi, d’una residència amb places de titularitat pública, però incidint al mateix temps en qüestions com l’ampliació de la concertació de places amb centres residencials de la ciutat. Una mesura que, mentre no arriben les places públiques, farà possible reduir les angoixants llistes d’espera”.\nPer part del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies de la Generalitat, es va coincidir que, dins el Mapa de Serveis Socials de Catalunya, Sabadell és una zona amb alta necessitat i dèficit de recursos i també en la voluntat de treballar conjuntament per donar respostes adients que redueixin la manca de places residencials per a gent gran a la ciutat.\nSituació de les places residencials\nSabadell disposa actualment de 1.074 places de residència per a gent gran, el que implica una ràtio per cada 1.000 habitants inferior a la mitjana catalana. D’aquestes places, un 39% compten amb una part de finançament públic, un percentatge també molt menor a la mitjana de Catalunya, situada en el 56%. Un dels indicadors, però, més significatius és la inexistència a Sabadell de places de titularitat pública, és a dir finançades només amb recursos públics. Un fet que comporta tant una important mancança a la nostra ciutat com també un significatiu greuge respecte altres indrets del territori.\nEn aquest marc, i tenint clar que la competència en matèria de places residencials correspon a la Generalitat de Catalunya, el Govern de Sabadell està treballant i fomentant el treball conjunt i coordinat entre administracions, formacions polítiques i ciutadania per revertir aquesta situació, donant d’aquesta manera resposta a les necessitats i demandes del conjunt de ciutadans i ciutadanes.


Aquests són els noms més posats a Tarragona | NacióTarragona\nAquests són els noms més posats a Tarragona\nL'Idescat ha fet pública la llista de noms més freqüents entre els naixements\nRedacció | 28/09/2017 a les 15:44h\nArxivat a: Societat, nadons, Idescat, noms\nMarc i Martina van tornar a ser els noms més freqüents entre els nadons nascuts el 2016. Així ho publica avui l'Idescat, que ha fet pública la llista dels noms més posats a Catalunya entre els nounats.\nEntre els nens, el nom de Marc (832) va ser el més freqüent, seguit, en ordre decreixent, pels d’Àlex/Álex (656), Jan (562), Martí (557) i Hugo (553). El nom de nena més posat va ser Martina (702) i el van seguir els noms de Júlia/Julia (649), Laia (582), Lucía (573) i Maria/María (566).\nLlista dels noms més posats el 2016. Foto: Idescat\nSegons informa l'Idescat, Marc va ser també el nom de nen més habitual entre els nens de la majoria dels àmbits territorials, excepte a les Terres de l’Ebre, on va ser Pau, i a les Comarques Centrals i Alt Pirineu i Aran, on va ser Martí. Pel que fa als noms de nena, Martina va ser el més posat a l’Àmbit Metropolità, les Comarques Gironines i les Terres de l’Ebre; Júlia/Julia ho va ser entre les nenes nascudes a Ponent i l’Alt Pirineu-Aran; Ona va ser el més freqüent a les Comarques Centrals; Sofia/Sofía al Camp de Tarragona, i Noa i Paula van ser els més freqüents al Penedès.\nConsulta els noms més posats a Catalunya per províncies o comarques\nDetenen 27 persones per tenir i distribuir imatges de pornografia amb nens i nadons\nBusca l'evolució del teu nom en els últims anys\n9 Justo Molinero i Ara Malikian, caps de cartells de la programació dels Teatres de Valls\n10 Loteria de Nadal: tot el que cal saber per cobrar i declarar un premi


¿Estás de vacaciones? Aprovecha y reforma la terraza - Api.cat\nHome Api\tEstàs de vacances? Aprofita i reforma la terrassa\nby Eva Carnero July 17, 2015 0 comment\nVius en un àtic amb una terrassa estupenda en la qual només emmagatzemes trastos vells? Si és així i disposes d’uns dies de vacances, per què no dediques alguns d’ells a reformar la terrassa. En Api.cat volem facilitar-te la informació necessària per donar els primers passos en la reforma de la teva terrassa.\nAbans d’iniciar les obres …\nEn més ocasions de les que ens imaginem, la titularitat de la terrassa es converteix en motiu d’enfrontament entre els veïns. La confusió fonamental té a veure amb el conflicte entre la propietat privativa d’aquest espai i el seu caràcter d’element comú. No obstant això, hi ha una solució senzilla, ràpida i eficaç, i que consisteix a consultar el Registre de la Propietat.\nLa terrassa pot ser del propietari de l’àtic de forma privativa, personal i, per tant, disposarà en exclusiva del dret a l’ús i gaudi de la mateixa, tal com estableix el Codi Civil. No obstant això, moltes terrasses formen part de la configuració exterior de l’immoble, per la qual cosa són considerades elements comuns.\nPassos, permisos i papers\nPer la seva condició d’element comú, si vols realitzar obres a la terrassa del teu àtic de Badalona, necessitaràs l’aprovació de la comunitat de propietaris.\nSegons estableix la Llei de Propietat Horitzontal en el seu article 7.1, hauràs de donar compte de les obres abans que representi a la comunitat, i serà necessària l’acta on s’aprovi per unanimitat de la junta l’autorització a les obres. En cas de no obtenir-la, el propietari podria impugnar la decisió davant un tribunal. A més, aquesta llei exigeix que no es menyscaba o altera la seguretat de l’edifici, la seva estructura general, la seva configuració o estat exteriors, o perjudiqui els drets d’un altre propietari.\nA més del permís dels teus veïns, hauràs d’anar a l’Ajuntament i demanar una llicència municipal que et autoritzi a realitzar les obres. La documentació que et caldrà varia en funció de la localitat i la normativa urbanística. A més, per obtenir la llicència municipal cal abonar les taxes corresponents.\nCondiciona, decora i gaudeix\nSi ja tens a punt la terrassa, ara només has de preparar alguns detalls relacionats amb el condicionament i la decoració. En principi, n’hi hauria prou amb una taula, quatre cadires i una gran para-sol que us permeti menjar fora protegits del sol. D’altra banda, per gaudir dels teus sopars d’estiu, hauries d’afegir uns fanalets amb espelmes que, a més, li donaran un toc molt agradable a la terrassa. Per descomptat, a partir d’aquí, pots crear altres espais dins de la mateixa terrassa reservats per a col·locar plantes, flors o, fins i tot, un petit hort o jardinet amb plantes aromàtiques.\nEn realitat, crear una terrassa és un projecte que pots començar aquest estiu, però que pots anar ampliant al llarg de la tardor i l’hivern que vénen. Gaudeix-lo!\nVius en un àtic amb una terrassa i no li estàs traient partit? Tens alguna idea en ment per reformar? Cuéntanosla. Ens encantaria conèixer-la.


El Protocol contra la Violència Masclista s'amplia — Portal de la Ciutat d'Esplugues de Llobregat\nEl Protocol contra la Violència Masclista s'amplia\nEstableix un circuit d'atenció per a casos de maltractament a dones que inclou prevenció, detecció, atenció i recuperació\nEsplugues compta amb un nou Protocol local per l'abordatge integral de la violència masclista, que recull com han de coordinar-se tots els serveis que intervenen en aquests casos de violència -policials, judicials, de salut, serveis socials, educació, joventut, Centre d'Informació i Recursos per a Dones (CIRD), etc.- per donar resposta a les necessitats de les dones maltractades i dels seus fills. "I l'aborda d'una manera integral, des de la prevenció fins a la detecció, atenció i recuperació. Tothom ha de sentir-se interpel·lat en la lluita per erradicar la violència masclista i en l'atenció a les víctimes", ha destacat l'alcaldessa, Pilar Díaz, durant la presentació, que va tenir lloc el 22 de novembre al Saló de Plens de l'Ajuntament.\nLa Diputació de Barcelona ha col·laborat en l'elaboració del Protocol. El diputat delegat d'Igualtat, Antoni Garcia, ha assenyalat que "el municipalisme sempre ha liderat propostes contra la violència masclista i Esplugues és un exemple en consensuar polítiques d'igualtat".\nEl nou Protocol actualitza el que es va realitzar el 2005, temps durant el qual hi ha hagut canvis substancials en la normativa legal, com el fet de cridar "violència masclista" al que abans es denominava "violència domèstica" o el d'incloure en aquesta definició supòsits no només de maltractament físic. I ho amplia, ja que s'inclouen nous agents en el circuit d'atenció, com els departaments municipals de Joventut i Nova Ciutadania.\nEl document detalla els agents que intervenen en les diferents fases. A la de prevenció: Mossos d'Esquadra i Policia Local, serveis educatius, Àrea Bàsica de Salut, CIRD, serveis socials, Joventut i entitats. A la de detecció, els mateixos més l'hospital. En la d'atenció, s'especifica que el CIRD s'encarrega de valorar la situació i de qualificar-la d'urgent o de no urgent. En el primer cas, es deriva a serveis de salut, cossos de seguretat i serveis socials. En els casos no urgents, s'ofereix assessorament jurídic i atenció psicològica i es deriva al Servei d'Intervenció Especialitzada del Baix Llobregat (a Sant Feliu) i als serveis socials.\nFinalment, en la fase de recuperació s'inclouen cursos d'atenció especialitzada, així com recursos socials, sanitaris, laborals, judicials i de seguretat, així com d'atenció a homes que exerceixen la violència, entre d'altres.\nEl Protocol es va presentar tres dies abans del 25 de novembre, Dia Internacional per a l'Erradicació de la Violència Masclista, en què Esplugues és un dels punts de partida de la 6a Marxa Comarcal contra la Violència Masclista, que acaba al parc de Torreblanca ( Sant Joan Despí). Abans de la sortida es llegeix un manifest per expressar la necessitat de mesures de prevenció, de recursos "per garantir una atenció digna i de qualitat a les dones" que pateixen la violència i de "més professionals especialitzats en l'atenció a filles i fills", entre altres qüestions.


Sant Francesc de Vilafranca - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nC. Sant Pere, 3B. Vilafranca del Penedès (Alt Penedès)\n41° 20′ 42″ N, 1° 41′ 50″ E / 41.344920°N,1.697250°E / 41.344920; 1.697250Coord.: 41° 20′ 42″ N, 1° 41′ 50″ E / 41.344920°N,1.697250°E / 41.344920; 1.697250\nSant Francesc de Vilafranca és una església gòtica de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.\nEra l'església del convent de Sant Francesc. Es tracta de l'església de l'antic Convent de Sant Francesc, bastida a principis del segle XIV. Conté la Capella de Sant Jordi, restaurada el 1891, on es troba el retaule dedicat a Sant Jordi i a la Presentació de la Mare de Déu, atribuït a Pere Serra. Hi havia també diversos sepulcres medievals. El convent va ser convertit en hospital l'any 1835. Té una sola nau amb capelles laterals. L'absis és més recent que la nau, de forma quadrada i amb volta d'aresta i la façana presenta porta d'accés d'arc de mig punt i una rosassa a la part superior. Conté algunes tombes notables.\n1 Sarcòfag de Bertran de Castellet (1323)\n2 Sarcòfag d'Hug de Cervelló\n3 Mausoleu de B. de Boixadors\n4 Sarcòfag del Pere d'Avinyó\n5 Sarcòfag dels Penyafort\n6 Sarcòfag de Marc de Puigmoltó\n7 Sarcòfag dels Piquer\nSarcòfag de Bertran de Castellet (1323)[modifica]\nEl sarcòfag de Bertran de Castellet (1323) és un sarcòfag de marbre d'1,83 m de llargada per 0,53 m d'amplada, format per una caixa que descansa en quatre columnes amb capitells historiats de talla romànica amb temes esculpits de falcons i gossos o panteres unides per les potes i el llom. Està decorada, a la part davantera i a les laterals per vuit compartiments fets d'arcuacions ogivals trilobades i decorades a l'interior per escuts alternats de castells de tres torres i grius, i creus i cérvols. La coberta és prismàtica de base triangular recolzada sobre un costat, amb dos alts relleus de figures jacents del mort. En una banda va vestit amb cota de malla, guantellets, escut, espasa i el cap cofat per un capmall. Porta coixí sota el cap i un gos mastí sota els peus. En l'altre va de monjo amb l'hàbit franciscà fins als peus i mantell i les mans en actitud de pregar.\nA l'orla inferior de l'ossera hi ha una inscripció en majúscules gòtiques, en llatí, que diu: "El 23 de febrer de l'any del Senyor de 1323 va morir a Sardenya el noble senyor Bertran de Castellet, militar, el qual ordenà el seu testament i trià ésser sepultat al convent de frares menors de Vilafranca rebent l'hàbit d'aquest orde religiós. La seva ànima descansa en pau. Amen. Pregueu per ell. Pare Nostre. Ave Maria".\nBertran de Castellet, noble cavaller del segle XIV, fou senyor del castell de Sant Esteve de Castellet. El 1311 intervingué al costat del rei en la repressió de determinats nobles revoltats. Va assistir a les Corts de Montblanc i les de Girona entre d'altres. Es destacà com valerós militar en la conquesta de Sardenya, on morí.\nSarcòfag d'Hug de Cervelló[modifica]\nEl sarcòfag d'Hug de Cervelló —baró de la Llacuna i senyor de Querol són successors seus la comtessa d'Estrades i el seu fill, el duc de Medinaceli— és a la paret lateral del presbiteri al costat de l'epístola. És una petita urna d'alabastre policromat en forma de paral·lelepípede, profusament decorada. La part davantera presenta un fris amb dotze frares franciscans en relleu. Al centre hi ha un bisbe en actitud de beneir amb la mà dreta i amb la mà esquerra sosté el gremial ajudat per dos frares vestits amb els hàbits sacerdotals. A les cares laterals està decorat per sengles escuts amb les armes dels Cervelló, un cérvol. Un d'ells està sostingut per uns àngels de genolls i l'altre per dues figures femenines. La coberta és prismàtica de base triangular amb l'estàtua jacent del difunt. Està vestit amb ausberg fins als peus i al damunt cota de malla. El cap és cobert amb un capmall i descansa en un coixí amb els escuts dels Cervelló. Està armat amb espasa i escut que porta un cérvol cisellat. Els peus cargolats reposen sobre un llebrer. Els laterals estan decorats amb fullatges i a la part inferior del frontis hi ha una inscripció en llatí que diu:\n"Ací jeu el noble Hug de Cervelló, senyor de Querol que morí l'any del senyor 1332 dins l'octava de Sant Francesc"\nMausoleu de B. de Boixadors[modifica]\nSarcòfag d'1,7 m de llargada per 0,66 m d'amplada, de pedra calcària basta, adossat a la paret lateral de la capella de Sant Jordi dins una fornícula amb arcuació ogival que li dóna caràcter de panteó. Pertany a l'últim període de l'art gòtic.\nLa caixa està ornamentada amb arcuacions i columnes d'estil ogival amb decoració de fullatge molt carregada formant quatre capelles. A cada capella hi ha un frare franciscà amb caputxa i les mans recollides amb compunció. La tapa és a dues vessants. A la vessant anterior hi ha la figura jacent del cavaller. Vesteix cota de malla fins als peus i per damunt una sobrevesta. Porta sabatots de malles i al cap capmall i capell. Presenta les mans en actitud de pregar. Una espasa al costat esquerre, un gos fidel als peus i la creu de Montesa sobre el pit completen la figura de B. de Boixadors. El cap es recolza en un coixí. El sarcòfag està sostingut per dues mènsules en forma de lleó toscament treballats. No presenta cap inscripció. Tot el conjunt evidencia senyals d'haver estat daurat i policromat.\nB. de Boixadors era senyor de Marmellar. L'any 1325 fou nomenat majordom de l'Infant Anfós, a qui acompanyava en la conquesta de Sardenya. Va ser nomenat posteriorment Governador General d'aquesta illa fins a la seva mort, el 1341.\nSarcòfag del Pere d'Avinyó[modifica]\nSarcòfag del Pere d'Avinyó és un sarcòfag policromat amb decoració corresponen a l'últim període del gòtic. Està penjant damunt l'antiga porta de l'orgue i sostingut per dues mènsules amb forma de lleó amb els crins daurats. La part frontal de l'ossera està decorada amb arcuacions i columnes formant quatre compartiments que emmarquen sengles escuts de llinatge amb un lleó rampant pertanyents al noble que hi és enterrat.\nLa tapa és a dues vessants. En una d'elles hi ha l'estàtua de Pere d'Avinyó vestit amb cota de malla, cuirassa, gamberes i sabatots de malles. El cap descobert i de cabellera daurada està recolzat en un coixí. Els peus descansen damunt l'esquena d'un llebrer. Presenta les mans en actitud de pregar. Una llarga espasa es recolza sobre el seu cos. No presenta cap inscripció. La decoració es veu complementada per sanefes de rosetes en relleu.\nPere d'Avinyó fou ambaixador a Constantinoble, governador de Catalunya el 1389 i era germà de fra Marc, fundador de l'hospital de Sant Pere.\nSarcòfag dels Penyafort[modifica]\nSarcòfag situat a la paret esquerra de la capella de la Puríssima, sostingut per dues mènsules enforma de lleó, atribuït a la família Penyafort. Està treballat en pedra de baixa qualitat i és de factura poc acurada. El frontal de l'ossera presenta un baix relleu al·legòric a la resurrecció de la carn, d'ingènua execució, on es veuen vuit personatges drets i en actitud de pregar i altres dos, als extrems, sortint de sengles taüts. Els personatges centrals es troben sobre un llit de flames i corresponen a quatre figures femenines despullades, un frare franciscà i tres homes, un d'esquena, vestits de cintura en avall. Aquest grup escultòric es troba emmarcat per sanefes de rosetes en relleu. La tapa és a dues vessants. En una d'elles presenta un personatge jacent amb cota de malla, gamberes i sabatots de ferro. El cap amb capmall i elm que descansa sobre un coixí. Els peus es cargolen sobre un llebrer. Presenta les mans sobre el pit en actitud de pregar. No va armat. L'atribució d'aquest sarcòfag als Penyafort no és segura. Aquesta família, lligada a sant Ramon de Penyafort, tingué el seu castell al lloc de Penyafort de la parròquia de Sant Margarida i els Monjos.\nSarcòfag de Marc de Puigmoltó[modifica]\nÉs a la paret esquerra de la capella de Nostra Senyora dels Àngels i sostingut per dues mènsules en forma de lleó. D'execució molt simple. La decoració del frontis consisteix en una arcada ogival trilobada amb sengles columnes que formen compartiments on se situen quatre escuts de llinatge ogivals, amb un moltó a cada un. Els laterals presenten una decoració similar a la del frontis i a la part inferior i ha una sanefa de rosetes en relleu. La tapa és en forma de volta sense cap ornamentació. No presenta cap inscripció. Marc de Puigmoltó fou un noble cavaller de la vila del segle XIV-XV, benefactor de l'església de Sant Francesc.\nSarcòfag dels Piquer[modifica]\nSituat a la paret lateral esquerra de la capella de Sant Pere d'Alcàntara, sostingut per dues mènsules en forma de lleó molt aclaparats. D'execució senzilla. La par frontal està decorada amb tres escuts ogivals sense divisa emmarcats per un quadrifoli. Als laterals la decoració és similar. La tapa és a doble vessant sense decoració a la part frontal i amb decoració de fullatge als laterals. Els Piquer foren un llinatge de nobles cavallers de la Vila.\n↑ 1,00 1,01 1,02 1,03 1,04 1,05 1,06 1,07 1,08 1,09 1,10 1,11 1,12 1,13 «Sant Francesc de Vilafranca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Sant Francesc de Vilafranca\nSant Francesc de Vilafranca, fitxa del catàleg de l'Ajuntament\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sant_Francesc_de_Vilafranca&oldid=21010959»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 abr 2019 a les 09:24.


Castell-Platja d'Aro commemora el primer any de la celebració del referèndum de l'1-O amb la lectura d'un manifest i altres activitats - Diari digital de Ràdio Platja d'Aro\nCastell-Platja d’Aro commemora el primer any de la celebració del referèndum de l’1-O amb la lectura d’un manifest i altres activitats\nRedacció 01/10/2018\tNo Comments\nAhir es va fer una jornada festiva i avui al vespre s’ha convocat un acte per explicar com es va preparar i votar l’1-O al municipi\nCoincidint amb la jornada de commemoració del primer aniversari de la celebració del referèndum de l’1-0, aquest matí a les nou, a la Plaça de l’Ajuntament, s’ha llegit el document de Compromís amb la República Catalana. L’acte l’ha encapçalat l’alcalde, Joan Giraut, acompanyat de diferents regidors i regidores així com diversos veïns i veïnes que s’han sumat a la commemoració.\nConvocats per l’Associació de Municipis per la Independència (AMI), a la qual també pertany Castell-Platja d’Aro, els 786 ajuntaments que pertanyen a l’AMI, també han penjat una lona amb la paraula “Republiquem” al balcó de cada consistori a la mateixa hora que es van obrir els col·legis electorals l’1 d’octubre de 2017.\nPodeu llegir íntegrament el manifest que s’ha llegit i està format per onze punts aquí.\nMés activitats entre el cap de setmana i avui\nD’altra banda, els alumnes de 3r i 4t d’ESO i Batxillerat avui no assisteixen a classe, exercint el seu dret de vaga, per protestar contra l’article 155 que va perjudicar l’educació catalana durant la seva imposició així com reivindicar el dret de reunió i de llibertat d’expressió.\nAhir es va fer una multitudinària jornada de germanor amb diverses activitats des de mig matí i fins a la tarda, amb una arrossada popular a la Plaça Major de Platja d’Aro.\nI aquest vespre, al local d’ERC de Castell d’Aro, a partir de les 19.30 h, s’explicarà el procés de preparació i votació de l’1-O a la població amb la projecció del documental de Mediapro “1-O” i una taula rodona amb la participació de diversos representants polítics.\nPrevious Previous post: Més de 10.000 metres quadrats dedicats al món del motor i vehicles d’època al Retro Motor – Memorial Ralf Kosidlo d’aquest dissabte a Platja d’Aro\nNext Next post: Comença el muntatge de la Festa de la Cervesa de Platja d’Aro que arrancarà aquest divendres amb l’objectiu de mantenir i superar els 25.000 visitants dels darrers anys


Moment de la presentació del còmic a l'Ajuntament de Mollerussa Font: Ajuntament de Mollerussa\nEl Consell Social de Mollerussa impulsa el projecte 'Obrim camí al Voluntariat', una iniciativa que sota el lema 'Junts serem invencibles' té com a objectiu acostar el teixit associatiu de la ciutat i el valor de la solidaritat a infants i joves per promoure una consciència col·lectiva, i alhora ser una eina d’acció per a la transformació social.\nEl còmic, que s'emmmarca en aquest projecte, va adreçat als centres de Primària de Mollerussa i en particular a alumnes de tercer curs de Cicle Mitjà, però també a les seves famílies i les AMPA. A més, es tracta d'un projecte transversal que pretén implicar diferents departaments. El disseny, la il·lustració i el guió del còmic s'ha fet al Centre d’Expressió Artística Solaç, i l’edició ha corregut a càrrec de la Diputació de Lleida.\nLa protagonista del còmic, la Vai, és una nena de 8 anys que arriba a Mollerussa amb la seva família; el seu nom ve de les inicials de Voluntariat, Altruisme i Inclusió social. Fa una vida totalment normal, però té unes ulleres que quan se les posa adquireix una mirada especial envers les necessitats socials.\nMollerussa és Ciutat Amiga de la Infància. És per això que promou diferents iniciatives que intenten donar protagonisme a la població infantil i juvenil contribuint a proporcionar una educació basada en valors.\nparticipació ciutadana, Participació juvenil, infància i joventut i família, Llengua i literatura, còmic, voluntariat


El Vall d'Hebron estrena una UCI amb tecnologia intel·ligent\nEl Vall d'Hebron inaugura la primera UCI d'Espanya amb tecnologia intel·ligent\nL'equipament, per al qual s'han invertit 20 milions d'euros, consta de 56 habitacions individuals i espai per a 350 professionals\nBombes d'infusió intel·ligent, il·luminació artificial i detector d'aturada cardíaca, algunes de les novetats del nou espai\nBarcelona - Dimecres, 12/09/2018 - 18:59\nLa consellera de Salut, Alba Vergés, ha inaugurat aquest dimecres la nova UCI de l’Hospital Vall d’Hebron de Barcelona, la primera de tot Espanya a incorporar un sistema de tecnologia intel·ligent que integra tots els dispositius de la unitat per millorar el monitoratge i la seguretat dels pacients.\n"A partir d’avui l’Hospital Vall d’Hebron compta amb una de les UCI més grans d’Europa i la més gran de l’Estat. Ha sigut un recorregut llarg, perquè es va iniciar en el 2003 i fins ara no l’havíem pogut culminar, però el canvi de cara als professionals que s’acaba traslladant al servei que es presta als pacients és espectacular," ha explicat Vergés.\nLa nova unitat té una extensió de 3.500 metres quadrats i està dividida en tres sectors, amb un total de 56 habitacions individuals, amb capacitat d’atendre uns 2.200 pacients a l’any i en la qual treballaran 350 professionals, i es convertirà així en la Unitat de Cures Intensives (UCI) més gran de tot Espanya.\nLa posada en marxa d’aquesta UCI intel·ligent ha suposat una inversió de 20 milions d’euros, que han servit per substituir l’antiga UCI del Vall d’Hebron, que tenia una capacitat màxima per a 40 pacients, amb dos pacients per habitació, i tenia una antiguitat de 43 anys.\nCada una de les habitacions d’aquesta nova UCI compta amb un monitor multiparàmetre en el qual es concentren totes les dades rellevants del pacient, les quals transmet a un ordinador que es troba dins de l’habitació, perquè aquestes dades puguin ser interpretades millor pel doctor o doctora.\nLes habitacions també compten amb bombes d’infusió intel·ligents, respiradors artificials d’última generació, llits intel·ligents que informen de dades i paràmetres del pacient (com el pes o si té moviments bruscos), una llum quirúrgica i una grua de pacient que permet un treball de rehabilitació primerenc.\nEl cap del Servei de Medicina Intensiva del Vall d’Hebron, Ricard Ferrer, ha explicat que "tots els dispositius que són a l’habitació estan comunicats i van des del monitor a una central que rep les alarmes de tots les habitacions de la unitat".\nLes dades de cadascun dels pacients se centralitzen, de manera resumida, en un programa anomenat Smart Display, que és un programari pioner a Espanya, desenvolupat pel mateix hospital juntament amb un equip d’informàtics, i que permet generar informació que faciliti la presa de decisions per part dels professionals.\n"Volem que tota la tecnologia que hi ha aquí, tant de monitoratge com de recolzament al pacient, tingui el màxim de connectivitat possible perquè el pacient estigui molt segur, molt vigilat i que tota aquesta informació la puguem integrar per prendre les millors decisions possibles", ha assegurat Ferrer.\nEl cap del Servei de Medicina Intensiva ha destacat que l’edifici de la nova UCI també és intel·ligent, gràcies a la domòtica, ja que si els equips mèdics detecten una aturada cardíaca immediatament s’encén una llum blava davant de l’habitació, s’activa la llum de treball i s’obren les portes de l’habitació.\nL’habitació també regula la seva llum per imitar el cicle natural de dia i nit, per afavorir una millor orientació dels pacients i la regulació hormonal, i avisa mitjançant una llum vermella quan se superen els nivells de soroll que puguin afectar la tranquil·litat dels pacients.\nLa UCI intel·ligent disposa també d’una àrea d’investigació, que integra tota la informació generada als diferents sectors de la unitat per facilitar l’aprenentatge i la millora de la nova UCI, de manera que es puguin establir noves funcions automatitzades en un futur.


Entrevista al Dr. Josep Maria Carbonell, degà de la Facultat de Comunicació i Relacions Internacionals Blanquerna – URL – Jornada Internacional Interuniversitària d'Economia Social i Cooperativisme\n6 noviembre, 2015 6 noviembre, 2015 Jornada Internacional Interuniversitària d'Economia Social i Cooperativisme\nEntrevista al Dr. Josep Maria Carbonell, degà de la Facultat de Comunicació i Relacions Internacionals Blanquerna – URL\nDes del seu càrrec com a Degà de la Facultat de Comunicació i Relacions Internacionals Blanquerna (FCRI), el Dr. Josep Maria Carbonell, agafa perspectiva i reflexiona sobre els canvis que s’estan produint a la societat. Amb motiu de la celebració de la I Jornada Internacional Interuniversitària d’Economia Social i Cooperativisme, ens reunim amb ell perquè ens faci una valoració de la trobada i ens expliqui alguns dels plans de futur de la facultat en aquest sentit.\nDurant la seva intervenció a la Jornada, el Dr. Carbonell ja va destacar la necessitat i l’obligació dels professional de l’educació “d’intentar que els alumnes puguin estudiar relats alternatius que vagin en la línia de construir un món millor i diferent”. A més, va remarcar la importància de “transformar la societat des d’uns altres valors”. Un argument molt compartit amb la resta de ponents que subratllaven l’important paper que està cridat a fer aquest nou model que representa l’economia social. La Universitat Ramon Llull no li vol girar l’esquena i és per això que manté el seu ferm compromís en fer-la visible dins les seves aules.\nEn primer lloc, quina valoració en fa de la Jornada?\nCrec que la Jornada va ser un encert i va aportar uns continguts de molta qualitat. Jo destacaria la reivindicació de l’economia social i cooperativa en el marc del canvi profund de societat.\nPer tant creu que és el moment de l’economia social perquè agafi embranzida i es faci més present a la societat?\nJo crec que sí. És més, crec que té un gran futur al davant. És una economia basada en la cooperació, en el compartir i no en el competir. Uns valors que crec que ara més que mai són imprescindibles.\nDurant la seva intervenció la Dra. Mendell destacava com d’important és que a les universitats es parli de l’economia social no només des de la vessant més teòrica, sinó també plantejar-la com una sortida professional. Molts dels ponents van lamentar la poca presència que fins avui té l’economia social dins les aules. Comparteix aquesta opinió?\nSí, hi estic totalment d’acord. L’economia social i cooperativa és una branca de coneixement que està poc incorporada en els currículums de les universitats. Ja sigui de les Facultats d’Economia, les escoles de negocis o d’altres. La universitat ha d’oferir als estudiants la possibilitat de conèixer aquesta economia perquè és un sector econòmic que anirà creixent i que podrà oferir llocs de treball molt diferents.\nEn general, vam poder percebre que l’economia social i cooperativa encara té molt camí per millorar, créixer i donar-se a conèixer. Aquest últim aspecte, és potser el més important. Alguns dels professionals que s’hi dediquen reconeixen que és el seu taló d’Aquil·les\nJo vaig quedar molt sorprès de les experiències cooperatives que es van presentar i que jo desconeixia. Sí que conec les cooperatives més grans però aquestes més petites no. Crec que els falta millorar la comunicació, saber vendre’s en un món com el nostre, que és un món en el qual la comunicació té un paper fonamental. Sabem molt bé que allò que no es comunica, no existeix. Que pots fer una tasca molt important per la societat però que només la coneixen els del teu entorn.\nPotser està en mans de la gent que ens dediquem a la comunicació donar-los un cop de mà\nHi ha una enorme feina estratègica que s’ha de fer sobretot perquè la seva tasca no passi desapercebuda. I és en aquest punt, en la comunicació d’aquests projectes, experiències i valors tant interessants, on nosaltres, els professionals que ens dediquem al món de la comunicació hi hauríem de tenir un paper. La col·laboració entre totes les parts és imprescindible. Només d’aquesta manera aconseguirem projectes forts que arribin a tota la societat.\nI en aquest sentit, la Facultat de Comunicació i Relacions Internacionals Blanquerna té previst algun projecte per ajudar a millorar la comunicació i fins i tot formar professionals que puguin especialitzar-se i treballar en organitzacions d’aquest àmbit?\nSí. Enguany tenim el primer màster de comunicació d’organitzacions, d’ONG de compromís social. És una primera experiència que demostra també la nostra sensibilitat de connexió davant aquestes realitats.\nFinalment, un dels aspectes que han destacat i compartit tots els nostres entrevistats és l’existència d’un tarannà especial entre tots els catalans i catalanes. Un esperit emprenedor que ens porta a molts a arriscar-nos, a confiar en nosaltres mateixos i a engegar nous projectes. Comparteix aquesta opinió?\nJo crec que sí. Catalunya és un país culte, amb unes infraestructures notables i amb una cultura cívica que ens fa ser d’aquesta manera. És un dels països de tot Europa on som més emprenedors i creadors. Però sí que és cert que, a vegades, l’administració no ha estat ni està a l’altura del país. Si hi haguessin unes ajudes menys burocràtiques i més confiades en aquests grups de l’economia social, la situació podria ser molt millor.\nAnterior JIIESC2015 — El cooperativisme: un camí necessari i democràtic capaç de fer front als reptes presents i futurs\nSiguiente Entrevista a Patrick Duguay, President de Le Chantier de l’Économie Sociale du Quebec


Hotel Capo Skino Gioiosa Marea Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHabitació Doble o de 2 Llits amb Vistes al Mar - Habitació\nVia Skino 3, Gioiosa Marea, Gioiosa Marea, Itàlia - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Capo Skino\nAl visitar Gioiosa Marea, vosté es sentirà com a casa a Hotel Capo Skino, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Gioiosa Marea. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, mini bar a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com bany, buceig, pesca, parc infantil, esports d'aigua (no motoritzats). Si buscau un allotjament còmode i adequat a Gioiosa Marea, faci de Hotel Capo Skino la vostra llar.


Shoronpo ... sense pajita i sense happy end... - Els meus restaurants\nrestaurantscat.cat > Restaurants Gràcia > Shoronpo … sense pajita i sense happy end…\nCarrer de Sèneca, 28,\nTEL:. 653 34 57 68\nHe visitat aquest lloc en dues ocasions. La primera va ser fa uns mesos amb el Ricard i la segona, amb un amic que va sortir tan encantat (com jo) que fa poc va decidir celebrar l’aniversari de la seva filla en aquest restaurant.\nPerò anem a pams. En les dues ocasions la sensació ha estat la mateixa, ràmens i fideus mooolt interessants: saborosos, potents i molt millor que al ja aclamat/arxifamós Ramen Ya Hiro, que després d’un parell de vegades, cansa i estressa molt el local estret i les cues.\nCuriosament, el local ha esdevingut #soexcited gràcies als farcellets que donen nom a local: “shoronpo”. Una munió de bloggers i periodistes estil ramat de xais han acudit joiosos a menjar-se els farcellets. En tots t’expliquen que l’èxit rau en el fet que t’ho preparen al moment a la barra (i ho vas veient) i que cal fer un cerimonial per sortir d’allà meravellat. Per les taules tens unes cartolines explicant com s’han de menjar (com si al Japó obres una taverna catalana i expliques com menjar botifarra amb mongetes).\nPenso que amb pajita es podria xarrupar millor el cc de sopa que contenen\nEl primer cop compleixes el ritual de banyar el shoronpo, punxar-lo, xuclar la salsa i menjar (versió resumida). Ràpidament t’adones que molt cerimonial emmascara la crua realitat i és que el farcellet és moníssim, però del farciment el notes molt poc sabor (de pernil, porc, etc). Pel preu que has pagat (de 8 a 10€ / 4 unitats depenent del farciment) t’entestes a treure-li el sabor com sigui per no sentir-te idiota. De tots els que he provat (sí, he repetit i provat de diferents per comprovar si altra cop sóc jo la rara o els bloggers anaven errats) al final el de foie és el que té més sabor i que repetiria sense dubtar (9,80€/4 unitats). El segon cop vam provar altres plats (entrants i postres) que no m’han deixat cap record especial.\nFins aquí direu…bé un lloc on anar a provar els ràmens (jo hagués tornat només per això) i fer la gracieta dels shoronpo…exacte! Però malauradament, un incident ha fet caure qualsevol visió positiva del lloc:\nEl meu amic fa poc va tornar amb la família la filla per celebrar el seu aniversari com us deia a l’inici, però va cometre “l’error” de no avisar a les cambreres que duia un pastís propi, però com l’home estava més per la filla que per la logística, el va tenir guardat enlloc d’entregar-ho a cuina. Després de sopar, va demanar a les cambreres plats i culleres per poder menjar el pastís i el primer problema va venir per fer-se entendre: les cambreres (japoneses) parlaven poquíssim castellà (ja no diguem aquest idioma que parlem per aquestes contrades…) així que va saltar a l’anglès i al final dient “spoon” els hi van dur platets i culleretes.\nA meitat del pastís va apareix el cuiner (l’altre cop ens havia ofert afegir arròs a un ràmen i el meu amic el recordava). La cara que duia ja no pintava bé. Sense entendre’l gaire (primer van pensar que estava de broma!) va dir que al seu restaurant només és podia menjar i beure el que ell oferia, no portar res de fora. El meu amic (i la filla) amb el pastís a la boca, se’l van mirar sense entendre massa, dient que d’acord, que acceptaven la norma…i de cop, sense avisar, l’home els hi pren els plats, culleres i els obliga a guardar els trossos que quedaven de pastís als plats a la caixa, i evidentment, de molt males maneres sense atendre a raons.\nEl meu amic no volent afegir més llenya al foc va aixecar-se per pagar i va dir que allò no estava bé (si més no, que a d’altres llocs -la majoria- no et posaven pegues per celebrar aniversaris). Què entenia perfectament la norma i la respectava (és la seva política, no menjar o beure de fora) però avisant abans s’hagués resolt i treure un tros de pastís de la boca no són maneres.\nCrec que un cop el mal està fet i, a més, si l’error és de l’empresa (les cambreres podien haver preguntat a cuina sobre el tema i explicar que allà no podien menjar coses de fora) el mal no hagués anat a més. Però un cop comets l’error, no pots anar traient menjar de la boca d’uns client.\nPorto anys treballant de cara al públic en llocs ben diferents i la norma, en aquests casos (per mi), és que si la cagues et menges “el marrón”; els clients en aquest cas no tenen la culpa, i l’últim que han de sortir és enfadats del teu servei (veus que l’has cagat i els clients estan endrapant el pastís? alertes a les cambreres pel proper cop….no?)\nPer molt japonès que sigui (altre cultura) aquest senyor té un local a Barcelona, aquesta disputa no sé si és cultural (al Japó és normal arrencar menjar de la boca??) o un inútil en quan relacions socials. El que si sé és que ha perdut uns clients que ens havíem fet força “fans” i on pensàvem tornar. Si el “senyor arrenca pastissos de la boca” espero que almenys, si llegeix això, es pregunti si gestiona les relacions públiques del seu negoci de la millor manera o alguna ànima caritativa soexicted d’aquests que deixa el local pels núvols a les xarxes, li expliqui que per molt bo sigui el seu ràmen, els clients te’ls guanyes també tractant-los, almenys, de forma correcta.\nI pel que tingui dubtes de si es va demanar o no permís -que si es va demanar- que llegeixi els comentaris i en concret els del Pere, “víctima de la situació.\nEl compte del dia que hi vaig anar (Ricard) 22-octubre. Res a veure amb el dia del famós pastis.. 🙂\nNOTA del PROPIETARI DEL BLOC (Ricard Sampere)\nHi vaig anar fa uns mesos després de llegir una ressenya d’un paio, en que el grau d’excited arribava al nivell de fer jocs de paraules amb el nom Shoronpo i Shoronpo_pompero… #Quin_ingeni!.\nNo li vaig trobar la gràcia al restaurant i va acabar com un de tants, perdut en una carpeta DropBox Tampoc malament, però un oriental més…\nVaig voler ressuscitar-lo ara fa no massa quan el mateix personatge del Shoronpo_pompero, el va publicar a una coneguda web, com un dels 10 restaurants a coneixer el 2016, en tota Espanya (si, si… en tota espanya). Però no ho vaig fer per no ridiculitzar més al personatge, que es ridiculitza sol amb excitacions com aquesta … I si algú té dubtes, que vagi a aquest lloc i després jutgi… Poc a discutir.. anar i comprovar-ho…\nPerò ara l’amiga Laura, guest d’aquest bloc, ha volgut publicar la mala experiència viscuda i m’ha vingut al cap la frase de “la ocasión la pintan calva”… 🙂\nBy Ricard Sampere|2019-01-21T17:59:34+00:009 de març de 2016|Tags: Convidats|37 Comments\nAnònim 10 de març de 2016 en 06:14 - Respondre\nUn individu es presenta en un restaurant d'una altra cultura amb un pastis sota el braç i sense preguntar ni demanar permis, arribada l'hora, demana plats i culleres, desembolica el paquet i se'l cruspeixen tan feliços, com si estiguessin en un picnic a la muntanya. El tipus s'indigna quan el propietari reclama el seus drets i a més, hi ha qui critica la actitud del propietari en lloc de recriminar al pocavergonya del client. Increible. Quin poc nivell.\nAnònim 10 de març de 2016 en 08:19 - Respondre\nBen curiós que les discrepàncies amb el que està escrit al bloc, sempre vinguin d'anònims… 🙂 🙂\nUna mica com la "gent d'abans" que deien "millor no fer-se veure". Per la meva part avui no entraré en discussió amb anònims i mira que el paio/paia d'avui, ha estat prou matiner (quin humor a les 7 de matí..!) i escriu prou bé… sembla que tingui estudis i tot… 🙂\nbacoyboca.com 10 de març de 2016 en 08:42 - Respondre\nVaja, doncs curiosament jo no he sentit massa d'aquest lloc. Evidentment, les formes fan perdre la raó en aquest cas!.\nAnònim 10 de març de 2016 en 08:54 - Respondre\nDe fet no m'estranya, doncs hi ha un munt de xino-japos equivalents per BCN. Només dir-te que ni el vaig publicar…Per cert, ara penjaré el compte que m'ho vaig descuidar…\nPerò aquest va posar especialment 'catxondo' a un paio que col·labora a la web del País.. I per això el vaig descobrir, doncs li segueixo les misèries…\nLaura 10 de març de 2016 en 08:44 - Respondre\nRespecte al "merder" del pastís Abans d'escriure aquest post he preguntat a un parell d'amics restauradors que els hi semblava el tema. M'han respòs el mateix: la norma de no acceptar menjar de fora és valida, però quan el servei s'equivoca i deixa fer als comensals, ets menges tu el marron. Aquesta setmana he viscut una situació similar a la feina, jo estava al "càrrec" i per desconeixença algú al "meu càrrec" va equivocar-se: vaig sortir corrent corregint la persona i fent alucinar els clients? No. Al acabar vaig parlar amb aquesta persona per explicar-li l'error i que no torni a passar.\nEl rotllo que sigui japonès, nepalès o de la Xina no ha d'influir, el què caldria reflexionar que un negoci que té ple cada dia (i alguns diuen que és dels millors de l'estat!) no puguis fer-te entendret amb ningú del servei (ningú!!!) en castellà (ja no dic català deu nos en guard que diria el Ricard).\nJaume Bosche 10 de març de 2016 en 08:47 - Respondre\nPoso pocs comentaris, tot i que no em perdo cap ressenya.I precisament avui em venen ganes d'intervenir en el sentit de que per temes de feina, conec molt be la zona i quan van apareixer els comentaris de Shoronpo a la web el Pais, vaig voler veure que tal. He estat dos cops de menú i un de carta i les sensacions han estat tal com diu, de un "altre oriental".\nY que algú l'assenyali com un dels tops espanyols a visitar, sembla en veritat, una broma.\nAnònim 10 de març de 2016 en 09:02 - Respondre\nGràcies Jaume, escrius poc, però sempre amb encert… 🙂\nTens raó que sembla una broma lo del Top 10\nLaura Beaumont 10 de març de 2016 en 09:18 - Respondre\nMoltes gràcies pel comentari. També conec la zona i al obrir (i veure tan bones ressenyes) vam anar-hi. Certament el tema sopes, ramens, etc el trobo molt correcte i no deixaré pas de dir-ho a pesar del que ha passat. La resta, com també dic, vaig oblidar totalment els plants que havíem pres (cap record!).\nEl Colador Chino 10 de març de 2016 en 09:00 - Respondre\nAmb una mica més d'agilitat i empatia ho soluciones fàcil: que et cobrin un plus petitó per els coberts i la post-neteja de plats i coberts ja que no han ingressat res per les postres. I llestos.\nLaura Beaumont 10 de març de 2016 en 09:16 - Respondre\nGràcies pel comentari! El mateix que van dir-me els dos amics que tenen restaurants… cobres un plus i tots contents!\nAnònim 10 de març de 2016 en 09:46 - Respondre\ntreballo aprop i al llegir al "pompero" vaig anar-hi, ramen i poc més. Tema pastís: exagerada la reacció però preguntar abans és el mínim exigible.\nper cert m'agrada com escriu el "pompero" sobretot dsd que l'article de les cerveses artesanes\nAnònim 10 de març de 2016 en 11:05 - Respondre\nSi… sopetes i poc més….\nPerò segons el text del post, si que van preguntar… Sinó no els haguessin portat els platets i culleretes…\nI el pompero, escriu bé… però el tema cerveses, era una qüestió "guionada" a nivell, jo dic blanc, perquè després tu diguis negre i tornem a a començar…\nAlbert Molins Renter 10 de març de 2016 en 11:02 - Respondre\nDoncs jo crec que tothom s'equivoca en això. Obviament el restaurant no va tenir l'actitut correcta, però el vostre amic tampoc. Si vols portar un pastís pregunta primer. Si te n'oblides i el portes així que creues la porta pregunta-ho. Te'n tornes a oblidar? Noi ves al metge. O és que vas decidir que els teus drets com a client valien més que els del restaurant i vas decidir que no calia ni preguntar-ho? Això de que el client sempre té raó és una collonada. I carregar els neulers de forma tan poc imparcial sobre el restaurant i tan a favor del client, n'és una altra. Insisteixo. El restaurant s'hagués pogut estalviar el pollastre que va liar, però el vostre amic no va fer les coses bé.\nPere 10 de març de 2016 en 13:39 - Respondre\nHola a gairebé tots 😉 Sóc l'individu! del pastís. No tenia ganes de fer cap comentari a aquest post per la implicació personal en la història, però potser cal matisar quatre coses.\nSobre el permís: No vaig demanar permís d'entrada (error meu reconegut i explicat al post) perquè tot va anar una mica precipitat. Sí que ho vaig fer abans de treure el pastís a la gent que ens va atendre a la taula, i no va haver cap problema, més aviat assentiments i spoons!\nPotser no vaig caure en aquell moment en què, quan més cap a orient viatges, més dificultats té la gent per dir no. No sé si coneixeu l'expressió russa "Da-Niet", habitual més enllà dels Urals; literalment vol dir "Sí-No" i la fan servir quan et volen dir No però els sap greu fer-ho. L'extrem d'aquesta expressió és "Da-Niet-Navierne" que vol dir Sí-No-Potser!\nPotser doncs els gestos d'assentiment de les responsables d'atendre les taules, a part del problema idiomàtic, eren un Da-Niet a la japonesa i jo no hi vaig caure i em vaig conformar amb les "spoons"\nSobre la reacció del cuiner/propietari: Estic d'acord amb el post; se li en va anar una mica l'olla en com va reaccionar (sense que això disminueixi en res la meva responsabilitat en haver creat una situació incòmoda i -ho entenc perfectament- fins i tot "sanitàriament incorrecta"). Hi ha maneres i maneres, aquí, al Japó i Can Ricard. De fet l'home es va posar força nerviós potser davant d'una situació nova per ell i el disculpo (espero que ell faci el mateix amb mi si tenim l'oportunitat)\nL'únic gest que no em quadra (i així acabo d'explicar la història) és que, quan ja era el pastís a taula (amb les culleres) vaig anar a la barra i vaig demanar una gerra de Sake per acompanyar-lo. La va portar ell mateix a la taula. Va portar el bol on servir-lo i l'ampolla. Amb tota la calma va omplir el bol i, quan ja estava ple i sobre la taula va ser quan va començar el xou del pastís. Per què no va fer-ho abans de servir el Sake? És que fins aquí el client sempre té raó (mentre demani alguna cosa cobrable)? Espero tenir l'oportunitat de resoldre el dubte insidiós.\nSobre les sopes i els xorompos. Primer deixeu-me dir-ne sopes (perquè tinc dèria per les sopes de tot el món(*); siguin amb ràmen, soba, udon, o xucasoba, amb caldo daxi, tsuiu o el que els vingui de gust fer, en el cas de la cuina d'origen japonès) i dir que és el que més em va agradar del Shorompo. Només per les seves sopes ja paga la pena, o potser només paga la pena per les sopes, precisament el menys comentat pels @soexcided que anomenaven abans. Els xorompos són una curiositat (malgrat la parafernàlia que li posen… però qui no en posa avui?) que segurament encara no ha dit tot el que podria dir, però que -de moment- no diu gaire cosa (llevat que a aquells que s'apunten al soroll i la parafernàlia amb excessiva facilitat).\nI això dels xorompos (per si algú s'ho pregunta: xorompo amb "x" en català per la cuina, perquè on heu vist en català una "sh"; Shorompo pel nom del restaurant, perquè és el que ells han decidit i prou) em porta a la darrera de les quatre coses que volia dir\nDe les xorrades: No em vingueu ara amb les xorrades "culturals". Que si vaig a un lloc d'una altra cultura i totes les mandangues pseudomulticultis. Un xorompo farcit de pernil o foie a quina cultura culinària pertany? A la de l'embolcall oriental (que ni d'origen japonès és) o a la del farciment? Mentre hi hagi cretins que estan més preocupats per l'embolcall que pel farciment, per l'estirabot que per la crítica, pel comentari abrandat i ofensiu que per la intel·ligència (la diferència abismal entre el comentari pocasolta de l'Anònim del principi i el crític i equànime de l'Albert Molins al final) haureu d'aguantar respostes tan llargues com aquesta. O potser no 😉\nDe sopes n'hi ha pràcticament a totes les cultures del món i la seva essència és en la barreja, en la mixtura, en l'intercanvi de sabors que les fan úniques, i el plaer és en l'experiència íntima i silenciosa amb elles (silenciosa… excepte quan xarrupes!)\nI això dit de les sopes val per les cultures en general….. neque destestari, sed intelligere 😉\n(*) Aquest cap de setmana, el dia 13 es fa el 13è festival de sopes del món a Barcelona, a Nou Barris, amb sopes, circ i blues #sopescontraracisme\nMés info aquí http://www.9bacull.org/es/taxonomy/term/62\nLaura Beaumont 10 de març de 2016 en 15:24 - Respondre\nXOU DEL PASTÍS (CORRECCIÓ): Gràcies Pere pels teus comentaris!\nDemano disculpes com autora del post, no vaig extendre'm el suficient en tots els detalls del xou i ara en Pere els ha hagut de detallar mostrant que les formes dels clients (que evidentment no sempre tenen la raó) en aquest cas sí que van ser les correctes. Esperem que quedi tancat el capítol dels qui "al·leguen" que no va demanar permís. Per futurs lectors, afegirem nota al post indicant que sí va demanar permís i de pas, que llegeixin el comentari del Pere per saber-ne més.\nI sobretot, gràcies Pere per les explicacions que ens has donat sobre sopes / xoronpos i altres. Donen per un post molt interessant sobre sopes i cultures, un tema que veig que t'agrada i que aquest sí que podria servir per parlar de cultura i gastronomia, sempre tan necessari en els temps que corre (sobretot el referent a cultures, intercanvis i coneixements)\nAlbert Molins Renter 11 de març de 2016 en 18:38 - Respondre\nNo perdona. Els clients es van equivocar i molt. Ergo les formes no van ser correctes. De fet tothom ho va fer. Però no hi fa res. Tothom s'equivoca alguna vegada, clients i restauradors. I tot plegat només és la meva opinió, que val el que val. Segurament res.\nAnònim 11 de març de 2016 en 19:14 - Respondre\nTot i que no em toca a mi la pregunta, volia dir-te -y lo sabes- que la teva opinió SI que val… 🙂\nAlbert Molins Renter 11 de març de 2016 en 20:54 - Respondre\nEso se lo dirás a todas, ladrón 🙂\nAnònim 11 de març de 2016 en 21:22 - Respondre\nDoncs no… No se lo digo a tod@s… 🙂\nJa sé que hem tingut alguna trifulca -més que res deguda a mals entesos- però això no vol dir que no et valori en l'àmbit gastronòmic…\nI en principi, qualsevol opinió donant la cara, és benvinguda… I aprofito per dir-te que mai entendré els atacs anònims… De que tenen por?… Jo soc un outsider en aquest món (cabró però outsider).. De que tenen por de donar la cara??…\nAnònim 10 de març de 2016 en 15:32 - Respondre\nHome, jo puc ser pocasolta pero tu vas crear un conflicte i al haver permes publicar-lo estas incendiant un restaurant i a una persona que de no haver-te conegut ara seria molt més felic.\nAnònim 10 de març de 2016 en 15:49 - Respondre\nVaja… que l'anònim coneix al restaurador?. Com sap que aquesta persona seria més feliç?. Es coneixen?.\nJo només volia afegir, que d'entrada i en una primera lectura (i també perquè conec al Pere en persona), ja vaig deduir que d'alguna manera s'havia demanant permís… Sense permís no haguessin arribat les culleretes….\nQue no es va demanar prou bé el permís?. Potser no… Però tampoc cal fer una instància… Que estem parlant de treure un pastís en un xino-japo d'aquests..\nI a més un dels "top10 a descubrir el 2016", ha d'estar preparat per això i més… O no?.\nPere 10 de març de 2016 en 21:07 - Respondre\nHome(?), Anònim que segueix sent anònim, veus com al final sempre ens podem posar d'acord: Jo conflictiu i tu pocasolta i tots contents. Res de nou a l'oest!\nAra bé, ni tinc l'autoritat de permetre o no permetre que algú publiqui res a aquest ni a cap altre bloc -déu me'n guardi- i prou feina tinc per fer-me responsable de la felicitat ni del senyor restaurador -els seus déus el guardin- ni dels seus palmeros (per allò del porompompero)\nI crec que tampoc ningú diu que els lectors (que ja són prou llestos) hagin d'anar o deixar d'anar enlloc…\n… en tot cas els suggereix que no se'ls acudeixi portar pastís, per si de cas 😉\nRicard: Bona la foto del Goku… això sí que és multiculti!\nUnknown 11 de març de 2016 en 15:34 - Respondre\nCom a restaurador he de dir que fa bastanta ràbia quan algú porta un pastís a casa teva. Evidentment no em passaria mai pel cap prohibir-ho ni muntar un número, però quan un client disposa del meu espai i de la meva infraestructura sense generar un retorn econòmic no faig salts d'alegria precisament. Dit això penso que cal una mica de diplomàcia i, per sobre de tot, educació per a afrontar aquestes situacions. En el meu cas, quan em demanen si poden portar un pastís, contesto que per descomptat, però que si volen ja els hi preparem nosaltres al seu gust. I si el duen sense preguntar, els hi recordo que per a la propera vegada el podem fer nosaltres, i llestos.\nEn resum, estic totalment d'acord amb el comentari de n'Albert Molins.\nLaura 11 de març de 2016 en 16:24 - Respondre\nGràcies pel comentari, que comparteixo en gran mesura. Respecto la teva postura com a restaurador (i no ets l'únic, abans de fer aquest post he consultat i altres restauradors han dit el mateix que tu!). Crec que cobrant un suplement ( per exemple) i demanant que el proper cop farien ells el postre, tot resolt. Insisteixo (jo treballo de cara al públic) mai un client quan el que fa no es greu (parlem d'un pastís) pots provocar que surti malament d'un servei, i com dius les formes van ser molt desproporcionades.\nAnònim 11 de març de 2016 en 16:48 - Respondre\nDe fet això del suplement ja està inventat en molts locals amb propietari intel·ligent, on et permeten portar-te el vi i et cobren un suplement per obrir-lo, copes i segons número de persones…\nNo ho he utilitzat mai (per mandra), però m'agrada la idea….\nI per posar la guinda, el tal Molins, sol ser una persona mesurada i amb una bona visió de les coses… Això ho compartim tots… Potser l'únic defecte que li veig (i no el conec en persona… és envoltar-se de males companyies… 🙂 🙂 …. però qui soc jo per opinar?… 🙂\nAnònim 11 de març de 2016 en 15:56 - Respondre\nPortar menjar a un restaurant ja es cutre, ja. Fer-ho a la torera "traeme una spoon y unos platillos que me como mi pastel" es doblement cutre. Pero justificar-ho tot amb menyspreu com fa el Ricard: "estem parlant de treure un pastis en un xino-japo d'aquests…" es la cirereta. Deu meu, quina penya!!!.\nAnònim 11 de març de 2016 en 16:57 - Respondre\nMira anònim estimat…. El teu problema es pot resumir en una frase que diuen per les espanyes i que és "haber estudiao!!"… 🙂\nPerquè llavors, no et caldria anar fent el CUTRE "apatrullant" blocs que no t'interessen, ni t'aporten res a aprendre… O no?.\nTampoc et caldria anar fent el CUTRE de palmero / defensor de xino-japos vulgaris…\nNi de posar-te excited per qualsevol menudencia que t'expliquin i que et faci caure la bava… (que et cau fàcil)\nAixò si que és CUTRE i més fent-ho com anònim, encara que siguis poc anònim…\nAnònim 11 de març de 2016 en 19:10 - Respondre\nPolèmiques sobre el pastís a banda, algú em pot dir, on puc llegir el famós article sobre el "top10 a descubrir el 2016" ?\nAnònim 11 de març de 2016 en 19:16 - Respondre\nCom pots comprovar una llista feta amb rigor….\nAnònim 11 de març de 2016 en 19:59 - Respondre\nGracies! Li faig una ullada =)\nJordi 11 de març de 2016 en 22:56 - Respondre\nBona nit a tothom, sóc el 'Pompero' –m'agrada aquest malnom, de veritat–.\nPotser parteixo d'una mala premissa, però em fa l'efecte, Ricard, que m'has confós per l'Anònim del principi. Volia dir-te que em sap molt greu que confonguis la meva prosa per la de l'anònim, força matussera. I afegeixo que em dol moltíssim que pensis que no signo els meus comentaris, en primer lloc, i que 'apatrullu' el teu bloc, en segon lloc –he fet una excepció, pur 'divertimento', al ser advertit de la possible confusió–. Ni una cosa ni l'altre em mereixen interès.\nA banda d'això volia corregir un parell d'incorreccions. El post on vaig incloure el Shoronpo no és una llista de 'el millor de l'any' sinó una llista 'del que més ens ha agradat' –a un grup de gent–. El matís és important i es descriu clarament al començament del text. Però és possible que o bé siguis incapaç de distingir matisos, o bé tinguis mala intenció, o bé el teu nivell lector en castellà sigui tant baix com el teu català escrit. Dit això, la llista no es pot valorar en funció del seu rigor –rigor en base a què, per cert– perquè és subjectiva, basada en gustos personals –en els que és molt legítim estar en desacord–.\nLa segona incorrecció que m'agradaria puntualitzar és que el post de les cerveses artesanes i la seva resposta no van ser guionitzats, com suggereixes, sinó que la cosa va sorgir a posteriori. Qualsevol pot preguntar a l'autor de la resposta per contrastar el que dic. Tot i que, és clar, més d'un pensarà que ens hem conxorxat per a que l'esmentat autor corrobori el que estic explicant aquí. Hi ha gent així, conspiranoica.\nPer últim volia afegir, Ricard, que també em fa molta il·lusió aquesta confusió teva tan pueril de pensar que freqüento el teu bloc d'amagades. D'alguna manera em fa entreveure que em tens en certa estima. Suposo que per això quan ens vam trobar a SS Gastronomika no vas ser bel·ligerant ni fatxenda, sino més aviat amable, i vam fer una encaixada de mans. No siguis tant dur a la xarxa, home, deixa’t anar.\nRes més, bona nit. Vaig a pensar més jocs de paraules enginyosos. L'any vinent tornaré a passar per aquí. Em reconeixeràs per el meu nom i cognom.\nAnònim 12 de març de 2016 en 00:18 - Respondre\nCrec que parteixes d’una mala premissa, doncs les pistes que donava de l’anònim era el #haber_estudiao i la de #bavejador_precoz, que no crec coincideixin amb tu. Quan parlava del ‘pompero’ si que evidentment em referia a tu..\nEn el tema de com vas valorar el xino-japo, no entraré en els matisos de lectura, doncs tu mateix ja dius del meu “baix nivell lector de castellà..” i per tant estic en terreny relliscós… 🙂 . En tot cas la llista on apareix el xino-japo, està a la web i que cada un ho interpreti com vulgui.\nEn el tema de les cerveses, jo penso diferent del que tu exposes, però com tampoc arribarem a consens, que cada un pensi el que vulgui…\nI que et tinc certa estima, no en tinguis cap dubte… I quan a la Gastronomika vam coincidir, evidentment que vaig ser amable… Recordo perfectament quan tu, sense adonar-te de la situació, t’anaves a colar a la cua del wc… (suposo que anaves una mica apurat de pixera). I et vaig dir de manera amable, que jo estava allà esperant també i tu també vas ser amable, vas renunciar a colar-te i vas buscar un altre wc, considerant que jo per edat, tenia més incontinència… Ho recordo amb afecte..\nM’hauràs de perdonar un cop més pel meu mal català, però segur que tu amb la gran capacitat lectora que “te se supone”, no tindràs problemes en interpretar el meu text.\nTorna l’any vinent –com tu dius- i sempre seràs benvingut.\nPepa Lázaro 12 de març de 2016 en 09:34 - Respondre\nQuè animadeta que està aquesta ressenya Laura!!! 🙂\nRespecte al pastís ja està tot dit, jo me'n vaig a la banda de les opinions de que el client, el Pere, es va equivocar en no avisar i també que el cuiner/xef va ser poc intel·ligent amb la seva resposta davant la situació.\nPer los xorompos, com es diguin, no aniré a aquest lloc, hi ha molt de xino-japo-asiàtic per tot arreu.\nAnònim 12 de març de 2016 en 15:12 - Respondre\nEn ocasions el problema d'aquests llocs, és la dificultat de la comunicació… Quan vaig anar a l'octubre, ja vaig tenir problemes de comunicació (i ni vaig intentar el català)…\nDit això, si que està animadeta la ressenya… Però aquesta és la gràcia del lloc.. I imagina que algú fos capaç de defensar "la qualitat del lloc", cosa que ningú fa, ja seria la conya…\nPerò tothom s'enganxa en altres temes… "que si en lloc de A, volia dir B…i així". Però ningú que digui, els farsellets són de conya i a més contenen sopa per xarrupar i el manual és la ostia….\nPerò això passa sempre al bloc… Jo dic (com en el compte), el rei va despullat i ningú té pebrots de dir que va vestit… Maregen la perdiu i prou…\nf.fva 7 d'octubre de 2016 en 17:36 - Respondre\nestic buscant un oriental per aquest vespre\nllegit el votre post em busco un altre\nAnònim 7 d'octubre de 2016 en 18:26 - Respondre\nSi… potser millor… 🙂\nPer Gràcia tens varietat….


La Vila Joiosa - Notícies: Dos dels bloguers europeus més influents en turisme inclusiu visiten Vilamuseu\nDos dels bloguers europeus més influents en turisme inclusiu visiten Vilamuseu\nMartyn Sibley i Núria Azanza van visitar ahir a la vesprada en el Museu Valencià del Xocolate i Vilamuseu i van fer nit en un hotel accessible de la localitat\nDos importants influencers internacionals amb discapacitat van visitar ahir Vilamuseu dins d'un Blog Trip organitzat per Turisme Comunitat Valenciana i PREDIF (Plataforma Representativa Estatal de Persones amb Discapacitat Física). Aquest Blog Trip té un ampli programa que permetrà a aquests famosos bloguers gaudir d'autèntiques experiències accessibles per als viatgers a la Comunitat Valenciana.\nDesprés de conéixer Xàtiva, Gandia, Sogorb i Castelló, Alacant, Guardamar i Santa Pola, ahir els influencers van dedicar la vesprada sencera a la Vila Joiosa, on van visitar el Museu Valencià del Xocolate en Xocolates Valor i Vilamuseu, i van fer nit en un hotel accessible de la Vila Joiosa. El programa es tanca hui amb la «Festa Tur4all» de Predif, que tindrà lloc en la plaça de l'Ajuntament de València.\nEls bloguers van passar al voltant de dues hores en Vilamuseu i van realitzar una visita en la qual se'ls va mostrar com s'aplica el disseny universal en tots els monuments, els museus i les accions que gestiona.\nMartyn Sibley, de Cambridge, és considerat la persona amb discapacitat més influent de 2017. És el cofundador i CEO de Dissability Horizons, que és una revista i una plataforma educativa. A més ha sigut el cofundador del lloc web sobre viatges accessibles Accomable. És usuari de cadira de rodes, té un important blog (http://martynsibley.com) sobre viatges i és autor, conferenciant i consultor per a diferents governs, empreses i entitats socials que treballen sobre inclusió.\nPer la seua banda, Núria Azanza, juntament amb la seua parella, Juanjo Montiel, tots dos cecs, tenen des de 2010 un dels blogs de turisme inclusiu més influents d'Espanya, Sixsense.travel (https://blog.sixsense.travel). A Núria l'acompanyava ahir el seu gos pigall, Oldo.\nEls acompanyaven els seus assistents personals, així com Tatiana Alemán, directora tècnica d'Accessibilitat Universal, Cultura i Turisme Inclusiu de PREDIF.\nEl secretari utonòmic de Turisme, Francesc Colomer, va declarar en la recepció oficial en la Llotja de València que l'objectiu d'aquest Blog Trip és donar a conéixer l'oferta turística accessible de la Comunitat Valenciana i convertir-la en «una destinació de qualitat, líder en turisme accessible i en la qual té cabuda un turisme per a tots, sense exclusió».