El conte del dijous - Levante-EMV\nenric lluch 13.03.2016 | 04:15\na tres cabassades de temps hi havia un poble ni gran ni menut, ni menut ni gran. A la part alta del poble hi havia un castell molt ben bastit. Hi vivia un home viudo, que tenia una filla a qui deien Marieta. A la part baixa del poble hi havia una caseta feta de fang amb sostre de fulles seques de palmera. Hi vivia un xiquet orfe a qui deien Peret.\nUn dia, a Marieta se li escapà el gat. L´animalet, corrents com un llamp, anà a parar a la casa de fang i, d´un bot, s´enfilà dalt del sostre. Just en aquell instant, guaità Peret i, en veure Marieta, es va quedar tot parat.\n–Què busques? –va preguntar per fi.\n–I on està?\n–Dalt de la casa. Aleshores, Peret pujà al sostre, agafà el gat pessigant-lo pel llom i li´l tornà a la xiqueta.\n–Gràcies. Em diuen Marieta i visc al castell.\n–De res. Em diuen Peret i visc ací mateix.\nL´endemà, tornà a escapar-se el gat i anà a parar al mateix lloc.\n–Hola, Marieta! –saludà Peret–. Què busques hui?\n–El meu gat, que s´ha tornat a escapar.\nPeret pujà al sostre, agafà el gat i li´l tornà a la xiqueta.\n–De res, Marieta.\nL´endemà, Peret esperà a la porta de sa casa, però no vingué ni el gat ni la xiqueta. Per això, a poqueta nit, prengué una flauta de canya i s´acostà al castell. Una vegada a la porta tocà l´instrument i, després, va cantar:\n–Ací espere Marieta, una bonica xiqueta que buscava el seu gat. Que hui no s´ha escapat?\nDe sobte, s´obrí la porta del castell i aparegué el pare de Marieta.\n–Què fas ací, tros de bajoca?\n–Espere Marieta –contestà Peret.\nEn sentir-ho, el pare de la xiqueta es posà fet un bou.\n–Un pobre miserable com tu no pot arrimar-se a l´hereua més rica de la contornada.\nL´endemà, Peret tornà a la porta del castell. Havia dut una guitarra vella que havia heretat d´un oncle gallec i, mentre tocava l´instrument, va cantar:\nTambé eixa vegada isqué el pare de Marieta.\n–Una altra vegada, tararot? No et vaig dir que un miserable com tu no pot arribar a la sola de la sabata de l´hereua més rica de la contornada?\nL´endemà, Peret tornà a la porta del castell. Aquella vegada, mentre cantava allò\n...tocava un bombo que s´havia fabricat amb un perol de ferro i una pell de corder. L´instrument va retronar per tots els racons del poble. I va fer tant de soroll que, a més del pare, també guaità Marieta, a més de tot el veïnat.\n–Peret, quina alegria!\n–Marieta, quina alegria!\nEs veu que el soroll del bombo va atraure els núvols perquè quan el pare anava a començar el sermó, se sentiren sis trons seguits i, a continuació, començà a ploure com si hagueren obert les portes del cel de bat a bat. Uf! Cadascú s´amagà per on pogué.\nVa ploure tant que des de la muntanya es va formar un riu que entrà per una porta del castell i isqué per l´altra. Pel camí, s´emportà per davant els mobles, la vaixella de porcellana, la coberteria de plata, els vestits de vellut, dos gerros xinesos i el cofre on tenia guardats els diners el pare de Marieta. Tot allò anà a parar a la mateixa porta de la casa de Peret. Una vegada parà de ploure, Peret, al xino-xano, guardà les riqueses que miraculosament havia portat l´aigua.\nTot seguit, Peret agafà una harmònica que li havia regalat un firer i es va dirigir a la porta del castell. I, després de tocar una peça sencera amb l´instrument, va cantar la cançó de sempre.\nEixa vegada, només va guaitar Marieta perquè son pare, ara més pobre que les rates, no tragué ni la punta del nas. Marieta va explicar:\n–El meu gat s´ha escapat i no sé on es deu haver amagat.\nCom sempre, el gat de Marieta s´havia enfilat al sostre de la casa de Peret. I com les vegades anteriors, el xiquet pujà, agafà el gat del llom i li´l tornà a la xiqueta.\nBé, uns quants contacontes asseguren que Peret tornà les riqueses al pare de Marieta. Temps després, Peret es va fer músic i cantant, tot alhora, i va actuar en els millors teatres del món sencer. Guanyà bons jornals, es va casar amb Marieta, foren molt feliços, menjaren pastissos i mitja dotzena de galetes de xocolate.\nUns altres contacontes afirmen que Peret no tornà les riqueses i que el pare de Marieta hagué de vendre el castell a uns senyors que feien pel·lícules de por. Clar que, pel temps, Peret i el sogre van fer les paus i tot va acabar bé, com s´han d´acabar els contes amb trellat. Eixos contacontes també diuen que Peret es va casar amb Marieta i mentre el xicot anava de concert en concert, la xicota va estudiar per a ser veterinària especialista en gats. I, és clar, foren feliços, menjaren pastissos i mitja dotzena de galetes de xocolate.\nDivendres, més o menys a les cinc i quart de la vesprada, Marta tornà a casa acompanyada d´una xiqueta amb els ulls del color del mar, el cabell ros i la cara allargada, i d´un xiquet menut, prim i negrelló, amb les orelles com si volgueren fugir de la cara.\n–Pare, estos són els meus amics Rut i Tomaset. Els han donat permís per acompanyar-me a casa.\nEl pare va remoure la cama embenada sobre la cadira, va tancar el llibrot dels Contes per a despistats i desmemoriats i va deixar caure un «ah!» que no volia expressar res.\nAleshores, Rut, la xiqueta dels ulls del color del mar, va comentar:\n–Marta ens ha dit que vosté sap més de mil contes que Tomaset i jo no sabem...\nI el xiquet menut, prim i negrelló, va rematar la faena:\n–També diu que vosté treballa d´astronauta i que es va fer l´esquinç mentre espentava un coet espacial. Això és veritat?\nMarta es va posar roja com una tomaca, va acatxar el cap entre els muscles i va mirar el pare de reüll. Havia dit un parell de mentides tan grans que no les hauria pogut botar ni un campió del món de salt d´altura! Però el pare, amb tota la tranquil·litat va contestar:\n–Potser no en sé més de mil, però noucents, segur que sí. I això de l´esquinç m´ho vaig fer mentre espentava les rodes d´un avió.\nRut es va deixar caure sobre una de les cadires del menjador, s´estirà el faldó de la samarreta que duia i demanà un conte. I Tomaset, que no es quedava arrere, després d´assegurar que era amic d´un home que anava a la Lluna amb un avió, buscà una altra cadira i esperà que el pare de Marta contara...


LLISCAMENT: COM TRIAR UNS ESQUÍS PER FER SKATING: A LA RECERCA DE L'EQUILIBRI ENTRE UN BON CONTROL I UNA BONA LLISCADA.\nCOM TRIAR UNS ESQUÍS PER FER SKATING: A LA RECERCA DE L'EQUILIBRI ENTRE UN BON CONTROL I UNA BONA LLISCADA.\nEscollir uns esquís per fer skating no és una tasca fàcil, perquè aquesta decissió dependrà de molts factors, però sempre serà el resultat de la recerca entre un bon control i una bona lliscada, es a dir, si volem anar més depressa o volem controlar millor els nostres esquís. Els factors a valorar son de tres tipus:\nLes característiques dels esquís: llargada, duresa,\nLes característiques de l'esquiador: pes, alçada i l'experiència com a esquiador o patinador ( a més experiència suposem un major domini tècnic)\nLes característiques de la pista d'esquí: El tipus de neu (primavera, pols, neu glaçada), si és una pista ampla, si hi ha moltes pujades i baixades, si hi ha molts rebolts,...\nDe la combinació d'aquests tres factors, ens sortirà un tipus d'esquí més adequat, per tal de cercar la millor sensació a l'hora de lliscar. Potser fins i tot podem arribar a la conclusió que hi ha un sol esquí adequat, i que potser en necessitem dos, per tal de sentir-nos molt a gust tot patinant.\nCada fabricant té una guia d'alçada i pes adequada a cada esquiador, oferint moltes vegades la possibilitat de triar entre un o dos esquís de mides diferents. A més a més els esquís de gama alta es fabriquen amb dureses diferents del pont de l'esquí, cosa que afavoreix la possibilitat d'emprar amb el mateix pes corporal esquís de mides diferents. Un esquí serà més ràpid si és més llarg, sempre que tinguin la mateixa duresa, i un esquí més curt serà més fàcil de controlar, tot i que ens pot condemnar a patinar més estona fent el pas 2:1 asimètric, doncs ens mancarà velocitat per mantenir un 1:1 amb comoditat.\nTaula de mides de Salomon\nCom més gran sigui el domini de l'esquiador de les diferents tècniques del skating (pas 1:1, 2:1, asimètric,...), aquest necessitarà uns esquís més lliscants, per tant emprarà sempre els esquís de més llargada. Però si es tracta d'un esquiador novell, que es vol introduir en el pas patinador, serà potser més recomenable emprar l'esquí més curt, doncs necessitarà de més control i a més li serà més fàcil aprendre les diferents tècniques. En tots dos casos serà necessari un bon domini de l'equilibri damunt dels esquí, treball que es pot fer damunt dels esquís o en el gimnàs.\nFinalment el tipus de neu que ens trobem el dia que anem a esquiar, també ens pot condicionar a l'hora de triar un tipus d'esquí. De fet en l'alta competició s'utilitzen diferents esquís en funció de la temperatura de la neu. Potser a nivell aficionat, on només cerquem el plaer de lliscar això no sigui necessàri. Tot i que no és el mateix patinar per una pista amb neu pols, on els esquís esdevenen lents, que trobar neu gelada, on els esquís es mostren més inestables. Podem emprar un mateix esquí per a cada situació, però no tindrem sempre les mateixes sensacions. O podem -si la nostra butxaca ho permet- tenir uns esquís més llargs per lliscar per la neu pols i uns de més curts per lliscar damunt de la neu glaçada, d'aquesta manera tindrem sempre la sensació de patinar amb velocitat i control.\nTrobareu més informació en aquests interessant article del CVC Fondo.\nPublicat per Tomas Belanche a 5:21


DESTAQUEM: ‘Exit’ de Stat-Dx, inversions, resultats anuals, filantropia per a la recerca, eleccions patronals | Biocat\nHome > Actualitat > Notícies > DESTAQUEM: ‘Exit’ de Stat-Dx, inversions, resultats anuals, filantropia per a la recerca, eleccions patronals\nDESTAQUEM: ‘Exit’ de Stat-Dx, inversions, resultats anuals, filantropia per a la recerca, eleccions patronals\nLa firma dirigida per Jordi Carrera assoleix una fita paradigmàtica per a un sector que ha viscut un febrer efervescent\nEl mes de febrer ha portat una gran fita per al sector: El conglomerat tecnològic holandès Qiagen ha adquirit Stat-Dx per 154 milions d'euros, una de les operacions més importants del sector biotecnològic a Espanya. Qiagen, que cotitza a la Borsa de Nova York, pagarà 118 milions d'euros inicials, més altres 36 milions per fites posteriors. El tancament de l'operació es preveu per al segon trimestre de l'any. “És un cas paradigmàtic perquè suposa la primera empresa que completa el cicle fins a la seva desinversió”, destacava aquest mes Jordi Naval, director d’Estratègia de Biocat, en un reportatge d’Expansión sobre les principals operacions del sector.\nAbac Therapeutics, spinoff de Ferrer que desenvolupa un antibiòtic contra l’Acinetobacter baumannii,, ha tancat la seva primera ronda de finançament per 16 milions d'euros. L'operació ha estat liderada pel fons israelià Pontifax amb la participació del Global Health Science Fund, Caixa Capital Risc, el fons d'innovació de la suïssa Debiopharm i la pròpia Ferrer.\nInkemia, que preveu passar de facturar 6,9 milions el 2016 a 140 milions el 2020, invertirà 23,5 milions en una fàbrica de biocombustibles avançats a Portugal. D’altra banda, l’empresa ha tancat una primera emissió de bons per 3,8 milions d’euros. També es reforça Thrombotargets, que ha acordat augmentar el seu capital social amb una ampliació de 5,5 milions d’euros.\nProteoDesign ha tancat una ronda de finançament d'1,7 milions d'euros per avançar en el desenvolupament preclínic dels seus candidats en immunoteràpia. La ronda ha estat liderada per Caixa Capital Risc i hi ha participat un inversor privat. Adan Medical Innovation, que desenvolupa dispositius per a pacients amb reaccions al·lèrgiques greus, està tancant aquests dies una ronda de crowdfunding a Capital Cell. L’objectiu són 440.000 euros, dels quals ja s’ha obtingut el 85%, i s’hi pot invertir a partir de 980 euros. Per la seva banda Spiral Therapeutics, nascuda com una spinoff de Laboratoris Salvat i dedicada a la investigació de solucions per a problemes d'oïda, ultima una ronda de 3,6 milions d'euros.\nEl principal competidor mundial de Grifols, l’australiana CSL Behring, està litigant a Espanya per intentar acabar amb el monopoli de la catalana en la venda a hospitals de medicaments derivats del plasma. Pel que fa al fracàs del fàrmac de la seva participada nord-americà Aradigm, anunciat al gener, Grifols estima que es compensarà amb la reforma tributària de Trump. Tenint en compte els dos impactes la multinacional catalana estima un efecte positiu de 90 milions d'euros en els resultats consolidats de l'últim trimestre de 2017, que té previst presentar el 28 de febrer.\nD’altra banda, Grifols ha rebut l’aprovació de la FDA per comercialitzar una nova formulació de la seva immunoglobulina HyperRAB per al tractament de la ràbia. La FDA també ha aprovat un assaig clínic fase 1/2 de la molècula ABTL0812 d’Ability Pharma en pacients amb càncer de pàncrees avançat i metastàtic.\nMinoryx Therapeutics ha anunciat la integració de la seva plataforma SEE-Tx en la nova spinoff Gain Therapeutics, fundada per inversors privats suïssos i TiVenture fund, i que tindrà seu a Suïssa i filial a Barcelona. Els investigadors que treballaven al laboratori de Minoryx al Parc Científic de Barcelona s'ha incorporat a la nova spinoff sota la direcció científica del Dr. Xavier Barril, investigador ICREA i cofundador de Minoryx Therapeutics.\nPangaea Oncology ha signat un contracte de prop de 270.000 euros per prestar serveis a la multinacional alemanya Merck, mentre que Almirall ha interromput el seu acord de col·laboració entre Thermi, la seva empresa de medicina estètica, amb Sinclair a Estats Units.\nAlmirall va tancar 2017 en números vermells per primera vegada en la història, amb unes pèrdues de 303,9 milions. La farmacèutica catalana va patir l’any passat la pèrdua de valor de la seva filial nord-americana Aqua Pharmaceuticals, a l'entrar al mercat el genèric del seu medicament estrella, i va abandonar la investigació de diversos medicaments en fase 3. Segons la companyia, les pèrdues s'expliquen exclusivament pels sanejaments del balanç, perquè l’Ebitda va assolir els 142 milions d'euros (un 37% menys que el del 2016).\nRovi va registrar un benefici net de 17,2 milions d'euros el 2017, un 34% menys que el 2016. També ha presentat resultats de 2017 Oryzon, amb cinc milions de pèrdues, un 5% menys que l’any anterior. La companyia va invertir 5,3 milions en projectes de R+D. Oyzon ha incorporat com a conseller independent el president i conseller delegat de la nord-americana Synlogic, José Carlos Gutiérrez-Ramos, per afrontar els seus plans de creixement a Estats Units.\nUna altra empresa que reforça el seu consell és Mind the Byte, que després d’anunciar el mes passat l’adquisició d’Intelligent Pharma ara ha reforçat el seu consell d’administració amb la incorporació del conseller delegat d'Uriach, Oriol Segarra. Mind the Byte planeja cotitzar a la Borsa d’Estocolm l’any 2020. També es reforça FreeOx Biotech, que ha incorporat Xavier Luria com a soci i assessor estratègic de la companyia amb l'objectiu d'accelerar el desenvolupament i regulació del seu principal candidat a fàrmac, el Ox-01, per al tractament de l'ictus.\nD’altra banda, la plataforma de serveis de segona opinió mèdica Advance Medical ha traslladat la seva seu social a Madrid.\nDonacions i nous descobriments\nL'IRB Barcelona obre la porta a usar la immunoteràpia per tractar tumors de còlon agressius i les seves metàstasis. Un equip d’aquest centre liderat per l'investigador ICREA Eduard Batlle explica en un treball publicat a Nature que l'hormona TGF-beta és la responsable que el sistema immunitari sigui cec davant les cèl·lules tumorals de còlon.\nL’IRB Barcelona ha rebut un llegat d’1,5 milions d’euros d'un matrimoni de Barcelona que han demanat que els diners es destinin a la investigació del càncer i la metàstasi. Es tracta de la primera herència testamentària que rep el centre. Per la seva banda l'Institut d'Investigació Biomèdica IRBLleida, per tal d’augmentar els seus ingressos procedents de donacions d'empreses i particulars, ha habilitat un canal al seu web per fer donacions directes puntuals o periòdiques\nInvestigadors de l’Institut Hospital del Mar d’Investigacions Mèdiques (IMIM) han creat el primer banc de cèl·lules proneuronals de l'Estat Espanyol amb l’objectiu de facilitar la recerca en les malalties mentals.\nL'ICO i l'IdibGi participen en el Concord-3, l’estudi més gran del món sobre el càncer, que evidencia l'augment de la supervivència a la malaltia, però amb grans diferències entre països. L'estudi, publicat a The Lancet, s'ha realitzat a partir de les dades de més de 37 milions de persones, proporcionades per 322 registres de càncer de 71 països, entre ells el Registre del Càncer de Girona.\nUn estudi del Barcelona Supercomputing Center (BSC) publicat a Nature Communications sobre dades de 70.000 individus existents en bases públiques ha permès identificar set noves regions del genoma associades a un risc més elevat de patir diabetis de tipus 2.\nInvestigadors de l'Institut Català d'Investigació Química (ICIQ) han publicat a Nature un mètode que permet construir molècules grosses de manera més ràpida i controlada, cosa que pot tenir un impacte substancial en el disseny i desenvolupament de nous fàrmacs.\nUn estudi publicat a The Lancet per Oriol Mitjà, investigador de l'Institut de Salut Global de Barcelona (ISGlobal),alerta que la malaltia de pian és més resistent als antibiòtics del que s'havia calculat en un primer moment i això obliga l'Organització Mundial de la Salut (OMS) a canviar l'estratègia per eradicar-la.\nUn estudi del Departament de Ciències Experimentals i de la Salut de la Universitat Pompeu Fabra (UPF), ha identificat un mecanisme del càncer de mama que duu la metàstasi al cervell. D’altra banda, cinquanta pacients lleidatanes participen en un estudi de l'IRB Lleida per detectar els tumors d'endometri més agressius.\nUn grup de recerca de l’IBEC, en col·laboració amb l’Imperial College London, ha descobert que l’oxidació és necessària per a la recuperació després d’una lesió medul·lar, fet que qüestiona l’habitual ús d’antioxidants per tractar-les. D’altra banda, un 80% de les aplicacions mòbils de salut posen en perill les dades dels seus usuaris, segons un estudi europeu en què ha participat la Universitat Rovira i Virgili (URV)\nEs comencen a conèixer detalls de la Marató de TV3 d’enguany: estarà dedicada al càncer i es celebrarà el 16 de desembre.\nPacients connectats i noves unitats hospitalàries\nVall d’Hebron, en col·laboració amb Telefónica, ha implantat el primer sistema automatitzat de traçabilitat dels pacients quirúrgics que es fa a Espanya. El pacient duu una polsera amb un tag que, connectat via Bluetooth a un conjunt de balises repartides per la zona quirúrgica, permet a l’equip mèdic i als familiars tenir informació en temps real d’on es troba. L'hospital també ha arribat a un acord amb l’startup catalana IOMED per implantar la tecnologia d'anàlisi i extracció de dades de salut d’aquesta empresa per millorar la qualitat assistencial.\nL’Institut Català d’Oncologia (ICO) Badalona ha inaugurat nous espais i una nova Unitat d’Atenció Continuada Oncològica. L’Hospital Universitari Germans Trias i Pujol ha estrenat noves urgències psiquiàtriques i una nova unitat d’hospitalització per a adults que requereixen atenció en salut mental i addiccions.\nEl Parc Taulí ha creat la nova Unitat de Malalties Minoritàries per implementar un nou model d’atenció als pacients afectats per diferents patologies de baixa prevalença.\nL’Institut Guttmann preveu posar en marxa després d’estiu un complex clínic residencial i un institut de neurociència clínica a La Sagrera (Barcelona), obres que han suposat una inversió de 15 milions d’euros.\nUn equip de l'Hospital de Mataró, en col·laboració amb la Universitat de Barcelona i ICREA, ha validat l'eficàcia d'un videojoc que permet determinar si un infant pateix TDAH (Trastorn per Dèficit d'Atenció amb Hiperactivitat).\nL'Hospital Clínic i l'Hospital Sant Joan de Déu comptaran amb una unitat docent i assistencial de medicina de l'esport que permetrà als metges residents formar-se en aquesta disciplina, gràcies a un acord amb el FC Barcelona i la Universitat de Barcelona (UB).\nL'hospital Dexeus ha operat amb una tècnica pionera una nena amb la columna desviada 65 graus, amb una intervenció pel tòrax.\nAltres novetats a l’ecosistema\nJaume Amat, fundador i conseller delegat de Specipig, ha estat escollit president de la nova patronal CataloniaBio & HealthTech, fruit de la fusió de CataloniaBio i HealthTech Cluster. Juntament amb Amat compartiran la junta directiva Lluís Chico, soci director de NEOS Surgery; Maribel Bergés, cofundadora i CFO de Spherium Biomed, i Àngel Alonso, director general de Vecmedical.\nEl Departament de Salut ha creat el Servei de Genètica Clínica del Càncer per concentrar l’expertesa sobre els càncers hereditaris i millorar-ne el seu diagnòstic i abordatge. Aquest Servei es desplega en el marc de la Xarxa Oncològica de Catalunya i l’integren l’Institut Català de la Salut (ICS) i l’Institut Català d’Oncologia (ICO). Dos hospitals de l’ICS -l’Hospital Universitari Vall d’Hebron i l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova de Lleida-, i l’ICO (Hospitalet, Girona i Badalona) formaran aquest Servei.\nEl Servei Català de la Salut (CatSalut) finançarà a partir d'aquest any els dispositius de monitoratge continu de glucosa pels diabètics de tipus 1. En una primera fase, facilitarà aquests aparells als menors 7 anys, embarassades i persones que portin una bomba amb hipoglucèmia de repetició o desapercebuda.\nLa Fundació Bancària ”la Caixa” ha signat un acord amb el govern de Portugal per impulsar conjuntament projectes de recerca d’excel·lència i impacte social en l’àmbit de la biomedicina i la salut en aquest país.\nL’Hospital Clínic i la Fundació BBVA han llençat PortalCLÍNIC, un web d’informació de salut fiable i contrastada on han participat més de 200 facultatius i 62 pacients. D’altra banda, Enciclopèdia Catalana ha creat el portal digital de divulgació científica en català Divulcat.cat en el qual es donen a conèixer novetats científiques a través d'experts reconeguts de Catalunya, el País Valencià i les Illes Balears.


Dissabte es farà la Festa de la Participació Ciutadana | Ràdio Calella Televisió\nSerà a la Plaça de l’Església. El principal objectiu d’aquesta festa és facilitar al ciutadà que pugui votar entre les propostes finalistes al Procés participatiu del Pressupost 2015. Un segon objectiu és, a través d’activitats festives, captar l’atenció dels vianants que no estiguin informats dels mecanismes de participació ciutadana de l’Ajuntament i poder-los explicar.\nEl regidor de Participació, Marc Buch, ha comentat que les votacions es poden fer fins el dia 6 de novembre a l’Ajuntament i a altres punts de la ciutat de forma itinerant. Per ara el ritme de votació és bo, i s’espera que dissabte encara hi hagi més ciutadans que escullin quines propostes prefereixen tirar endavant amb diners del Pressupost 2015. Buch: “El ritme està per sobre de les previsions. De moment estem força contents. Hem tret al carrer la urna itinerant, i tal com esperàvem, el resultat és molt bo perquè acostem la urna al carrer i el ciutadà se la troba i no ha d’anar expressament a l’Ajuntament. Les expectatives de moment són bones. Encara estem al principi i el període de votacions és molt llarg. Falta veure si es manté aquest ritme, però de moment tot s’està desenvolupant correctament“.\nL’Ajuntament van enviar tríptics del Procés participatiu casa per casa i n’ha fet difusió a través de les xarxes socials i els mitjans de comunicació municipals, i això fa que, segons Marc Buch, la majoria de ciutadans tenen coneixement del procés. El regidor si que ha dit, però, que detecta gent «que va perduda en saber què implica tot això». La Festa de la Participació Ciutadana servirà per ajudar a resoldre qualsevol dubte en aquesta qüestió.\nEstarà oberta de les 10 del matí a les 8 del vespre. Hi haurà música ambient i tres activitats que ha destacat Marc Buch: “A dos quarts de 12 fem una activitat per la mainada amb el Mag Pepus, que farà una actuació de màgia. Després, a la una, aprofitant el Festival Canta al Mar, les corals faran una actuació a la Plaça de l’Església. A les 5 de la tarda farem una xocolatada per tots els assistents i agrair-los la seva participació. I les corals de Canta al Mar, a les set de la tarda, faran una cantada conjunta pel carrer i nosaltres formem part d’aquest itinerari on cantaran corals a peu de carrer“.\nA la Festa hi haurà plafons explicant els diferents projectes que es poden votar, amb informació de la Plaça Catalunya i la Plaça Vicenç Ferrer, que són els dos projectes que competeixen en la categoria d’inversions de planificació de ciutat.\nTambé hi ha cinc propostes d’inversions de millors d’instal·lacions esportives municipals, com són adequar els vestidors de l’antic escorxador, substituir el paviment de la sala gran de Tennis Taula, marcar les pistes i arreglar els vestidors de l’atletisme, renovar l’enllumenat de la piscina, i remarcar la pista del pavelló municipal i instal·lar-hi un equip de megafonia.\nDe totes aquestes propostes també se’n donarà informació i alguns membres de les entitats hi seran presents per poder fer campanya dels seus respectius projectes i explicar-los als ciutadans.\nSegüent Les entitats esportives detallen els projectes presentats al procés de pressupost participatiu\nAnterior Els dos equips de futbol continuen imparables


Marta Roqueta ha presentat el llibre ‘De la poma a la pantalla’ | RTVVilafranca\nMarta Roqueta ha presentat el llibre ‘De la poma a la pantalla’\nLa periodista presentava el seu llibre aquest dimecres a la biblioteca municipal de Vilafranca en el marc dels actes del 25N.\n‘De la poma a la pantalla’ és un llibre que explora què vol dir estimar, enamorar-se, desitjar i viure el sexe en una època en què els ordinadors, els mòbils i les tauletes influeixen com ens veiem a nosaltres mateixos i com interpretem la resta del món.\nEs tracta d’un manual perquè aprendre a estimar i a desitjar com vingui de gust, entenent tant els riscos com les oportunitats que ofereixen les tecnologies digitals.\nTambé d’adonar-nos que, sovint, allò que creiem nou té els seus orígens en maneres de relacionar-se ben antigues.\nMarta Roqueta assenyala que les xarxes i la tecnologia no són de per si ni bones ni dolentes. El problema pot ser l’ús que en fem.\nA ‘De la poma a la pantalla’ Marta Roqueta presenta conceptes pertanyents al camp de l’antropologia, els estudis culturals i la filosofia amb perspectiva feminista i LGTBI emprant un llenguatge planer i un estil didàctic.


“ R A N ” de AKIRO KUROSAWA - Critiques de cine i concerts - Kim Mititieri\n“ R A N ” de AKIRO KUROSAWA\nUn cop més en Kurosawa es supera a ell mateix i fa amb aquest pel•lícula una obra mestra més, les ja aconseguides, com son RASHOMON, VIVIR, BARBAROJA, DERSU UZALA o KAGEMUSHA.\nPerò en la temàtica de la pel•lícula divergeixo amb ell, docs aquest pretén que Deu abandona als homes. Es suposa que Kurosawa es ateu o agnòstic i es als seus valors espirituals, sota la perspectiva cristiana cada esser molt minvat,\ndoncs ha atemptat contra la seva vida amb un frustrat intent de suïcidi. Perquè en una critica de cinema toco temes no adients? Diria que el culpable seria el propi Kurosawa, doncs es ell qui hem planteja un tema tant important.\nEl fil argumental te un fort paral•lelisme amb una obra Shakespeariana del “Rei Lear,” encara que el seu director diu que es basa en una llegenda medieval del seu país. Es l’historia d’un senyor feudal, Hidetora, pare de tres fills que es disputen el seu regne. El pare de cara no oriental, te molts primers plans i en ells podem veure un rostre histriònic en el qual s’hi poden reflectir totes els tragèdies humanes. Si el rostre del primer personatge no es oriental, tampoc ho es el ritme de l’historia que en general es viu, tot i que la projecció dura mes de quatre hores. Si tenia que admetre una lentitud a les escenes d’interiors, mes aquestes no són moltes. Aquesta occidentalització ens fa suposar que te quelcom a veure amb la part productora francesa, que col•labora en la seva realització.\nSi el pare porta el pes argumental, el contrapunt el dona en Peter el patge boig, una notable interpretació de Hisashi Igawa, que entra en la pel•lícula interpretant unes escenes molt elaborades. Si acceptem els monòlegs d’aquest personatge, la pel•lícula podrí esser gairebé muda i l’entendríem igual.\nQuan veieu “RAN” us adonareu que mai en cinema unes descarregues de fuselleria tant reals. Els soldats d’infanteria porten a l’esquena un petit estàndard de colors. Els de cavalleria en porten un mes gran cada contendent te llògicament un color diferent. Amb aquest garbuix de colors en Kurosawa logra que les escenes freqüents de batalles, mantinguin una cuidada policromia de colors, que recorden que el començament artístic d’aquest director va esser el de pintor, per passar-se mes endavant a la cinematografia.\nEn moltes batalles de la pel•lícula la violència es dantesca, com la de un soldat que amb cara idiotitzada es contempla el seu braç amputat, el qual, te agafat amb la mà del braç que li queda. Una fletxa es clavarà a l’ull d’un soldat. Cossos sajetajats i ensangrentats. Sang en tot lloc. Sang i mes sang. Es que Deu quan ens abandona ens tornem feres rabioses? No, jo vull entendre que en Kurosawa ens mostra tanta violència, perquè prenguem consciència que la violència engendra violència i aquesta mai pot resoldre cap problema humà, al llarg de la historia.\nLa família Osati havia destruït i conquerit, a traves de cinquanta anys de cruels batalles, el regne d’un clan contrari. La filla del clan vençut trama una maquiavèl•lica revenja, que arribarà a l’èxit i destruirà completament a la família vencedora Osati. Resulta que tants anys de violència zero.\nExcel•lent l’equip de so. Reals al ressonar els cascos dels cavalls, sense oblidar-se dels seus esbufecs, el “flu flu” de les sedes del vestit de la dama al camina o un xiulant soroll que fa en l’aire les fletxes tot un encert professional.\nTakao Saito ja es un fotògraf habitual en el equip d’en Kurosawa i també aconsegueix un gran èxit en aquesta pel•lícula. Dona primers plans a humils brots d’herba o enquadra a uns arrogants núvols, sempre expressant-los amb gran mestria. Una cacera a cavall d’un porc senglar lo normal seria que la veiéssim l’angle òptic que veu el caçador, o sigui, de dalt a baix. No, aquí veuràs la cacera des de els ulls del porc senglar que donen un anglatge de baix a dalt. Un contrallum, color d’or, de dos persones parlant, que son fotogrames històrics. L’enquadre del pare sortint per una petita finestra amb l’arc a les mans per segeteijar a un soldat que volia agredir al seu patge, te unes dificultats tècniques de les que Saito les soluciona molt be.\nLa pel•lícula segueix un ritme d’interès i qualitat artístiques que faran d’ella un obra excepcional, al•lega Akiro Kurosawa als amants del cinema.\nLes ultimes seqüències, veiem un xicot sec que esta a la vorera d’un precipici, no te més que el seu bastonet i una gran estampa d’en Buda. Ve una rafega d’aire i li pren de la mà el seu Buda. Aquest voleiant cau al fons del barranc. Un raig de sol il•lumina l’estampa i veiem el rostre del Buda que amaga un giaconià somriure. A dalt ha deixat ben sol a un desvalgut sec. Es l’ultima imatge de la pel•lícula.\nTorna a dir-nos Kurosawa que Deu ens abandona cruelment?\nPalma de Mallorca, 20 desembre de 1985


Hattie McDaniel - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nHattie McDaniel va ser una actriu estatunidenca, nascuda el 10 de juny de 1895 a Wichita, Kansas i morta el 26 d’octubre de 1952 a Los Angeles.\n10 juny 1895\n26 octubre 1952 (57 anys)\nWoodland Hills (Estats Units d'Amèrica)\nActriu, cantautora, compositora, música, actriu de televisió i actriu de cinema\nNym Lankfard (1922-1938)\n(1975) Black Filmmakers Hall of Fame\n(1939) Oscar a la millor actriu secundària, per l'obra Allò que el vent s'endugué\n3.1 Petits papers\nFilla d'un pare pastor baptista de Richmond, Virgínia i d'una mare originària de Nashville, Tennessee, comença a divuit anys una carrera d'actriu cantant en vodevils i a la ràdio. El 1932, fa el seu començament en el cinema on és reduïda essencialment a papers de criada. El 1936, Show Boat li suposa ser la primera vegada en què destaca.\nPerò és el 1939, amb el seu paper de Mamma en Allò que el vent s'endugué, que aconsegueix un renom. En l’estrena mundial al segregacionista Fox Theater d’Atlanta el 15 de desembre de 1939, se li prohibeix l'accés a la projecció. Obté llavors l'Oscar a la millor actriu secundària, cosa que la converteix en la primera artista negra a obtenir aquest premi (el 29 de febrer de 1940). Van haver de passar vint-i-quatre anys abans de veure un altre actor negre rebre un Oscar (Sidney Poitier).\nEra la germana dels actors i cantants Sam McDaniel (mort el desembre de 1962), Etta McDaniel (morta el desembre de 1946) i Otis McDaniel. Va estar casada quatre vegades.\nOscar a la millor actriu secundària 1940 per Allò que el vent s'endugué\nTé una estrella al Passeig de la Fama de Hollywood el 1719 de Vine Street.\nBlonde Venus de Josef von Sternberg (1932)\nI'm No Angel de Wesley Ruggles (1933)\nEl jutge Priest (Judge Priest) de John Ford (1934)\nThe Little Coronel de David Butler (1935)\nChina Seas de Tay Garnett (1935)\nSomnis de joventut (Alice Adams) de George Stevens (1935)\nNext Time We Love d'Edward H. Griffith (1936)\nCasa't i ja ho veuràs (The Bride Walks Out) de Leigh Jason (1936)\nStella Dallas de King Vidor (1937)\nNothing Sacred de William A. Wellman (1937)\nTrue Confession de Wesley Ruggles (1937)\nAmanda (Carefree) de Mark Sandrich (1938)\nThe Mad Miss Manton de Leigh Jason (1938)\nThe Shining Hour de Frank Borzage (1938)\nZenobia de Gordon Douglas (1939)\nAllò que el vent s'endugué (Gone with the wind) de Victor Fleming (1939)\nThe Great Lie d'Edmund Goulding (1941)\nAffectionately Yours de Lloyd Bacon (1941)\nVan morir amb les botes posades (They Died with Their Boots On) de Raoul Walsh (1941)\nThe Male Animal d'Elliott Nugent (1942)\nIn This Our Life de John Huston (1942)\nThank Your Lucky Stars de David Butler (1943)\nSince You Went Away de John Cromwell (1944)\nJanie de Michael Curtiz (1944)\nMargie de Henry King (1946)\nNever Say Goodbye de James V. Kern (1946)\nSong of the South de Harve Foster i Wilfred Jackson (1946)\nFamily Honeymoon de Claude Binyon (1949)\nHattie McDaniel a TV.com (anglès)\nHattie McDaniel a Find A Grave (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Hattie_McDaniel&oldid=23781371»\nDarrera modificació: 14 juny 2020 a les 11:38\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 14 juny 2020 a les 11:38.


En aquest moment, el producte Musto BR1 Inshore està en estoc a waveinn. Completa el teu equipament per aquesta temporada amb una àmplia selecció de Jaquetes. Troba altres productes de nàutica i pesca de la marca Musto que tenim a la botiga online de nàutica i pesca. A waveinn tenim en estoc les últimes novetats i dissenys de Roba dona. Trobaràs la millor selecció de material de nàutica i pesca i els productes que més s’adapten a les teves necessitats.


Les raons que desmunten la manifestació contra el valencià del 18 de gener - Nosaltres La Veu\nLes raons que desmunten la manifestació contra el valencià del 18 de gener\nper STEPV – Intersindical Valenciana , Vicent Maurí, Marc Candela\nSTEPV – Intersindical Valenciana considera que les mobilitzacions convocades dissabte 18 de gener responen a un intent de desgast del govern valencià i estatal, i usen la situació del valencià i del plurilingüisme en la comarca del Baix Segura com a excusa i argument. Alguns d’aquests arguments o motius al·legats per a la convocatòria d’aquestes accions o són falses o estan totalment descontextualitzades.\nConvé fer una mica d’història per a contextualitzar la situació actual. El desembre de 2019 la Llei d’Ús i Ensenyament del Valencià va complir 36 anys. Una llei aprovada per les Corts Valencianes sense cap vot en contra. Des d’aleshores els centres educatius es podien acollir a tres programes lingüístics: Programa d’Ensenyament en Valencià (PEV), Programa d’Immersió Lingüística (PIL) i Programa d’Incorporació Progressiva (PIP). Els dos primers tenien més presència de valencià com a llengua vehicular. En el Baix Segura i en altres territoris, la majoria de centres, aplicaven un PIP, segons el qual, a més de l’assignatura de Valencià també s’impartia una altra assignatura no lingüística, com a mínim, en valencià. Tal com indica el nom del programa, la idea era que progressivament s’incrementaren les assignatures impartides en valencià, cosa que no s’ha produït en molts centres del País Valencià i tampoc en els centres del Baix Segura.\nDels 36 anys de la llei, 20 han estat gestionats pels diferents governs del Partit Popular, que no han fet cap acció perquè al Baix Segura s’incrementés la presència del valencià a l’ensenyament, tot i que el conseller d’Educació del PP Manuel Tarancón va incorporar el 2002 el requisit lingüístic per accedir als cossos docents i la conselleria Maria José Català, també del PP, va catalogar en valencià els llocs de treball de tot el País Valencià el 2013, inclosos els centres educatius del Baix Segura. Des d’aleshores tot el professorat està obligat a acreditar la capacitació en valencià per a treballar a l’ensenyament en el cas del personal interí o per a canviar de centre en el cas del funcionariat de carrera.\nEl conseller popular Alejandro Font de Mora va proposar el 2011 un programa plurilingüe que consistia que el castellà, el valencià i l’anglès haurien de tindre un 33% de l’horari de l’alumnat valencià. Un projecte de plurilingüisme que no es va posar en marxa per diverses raons. A més, el darrer govern del PP, amb María José Catalá com a consellera d’Educació, va aplicar un decret de plurilingüisme en 2012, que mantenia que en el programa lingüístic en castellà almenys una assignatura no lingüística s’havia d’impartir en valencià, també al Baix Segura.\nLa Llei de Plurilingüisme actual estableix que, com a mínim, el 25% de l’ensenyament s’ha de fer en cada una de les llengües oficials. Això respon a una sentència recent del TSJ de Catalunya i del Tribunal Suprem del 23 i 28 d’abril del 2015 que estableix aquest percentatge mínim en el cas de Catalunya, fet celebrat pel Partit Popular de Catalunya. Per tant, la Conselleria d’Educació està aplicant els criteris establerts per sentències del Tribunal Suprem referides a Catalunya al nostre sistema educatiu.\nUn dels arguments donats per les organitzacions convocants és que s’imposa el valencià en algunes assignatures quan l’alumnat pot estar exempt de la matèria de Valencià. Com ja hem explicat això no és cap novetat i fins i tot el PP ho mantenia en el seu decret de plurilingüisme de 2012. A més, cal tindre en compte que la majoria de l’alumnat s’acull a l’exempció en 2n de Batxillerat per estalviar-se les proves PAU d’aquesta assignatura. I, en tot cas, el que hauríem de treballar tot el món és perquè desaparega eixa mesura, perquè limita les oportunitats cognitives (qui coneix dues llengües aprén millor una tercera), comunicatives (vivim en un territori bilingüe) i de treball (per exemple, per accedir al sistema educatiu sense anar més lluny) al nostre alumnat. És a dir, mantindre l’exempció és una discriminació dels drets de l’alumnat de les comarques castellanoparlants.\nQue el 25% de l’ensenyament en valencià és excessiu al Baix Segura també és un argument donat. Doncs bé, aleshores caldria convocar-li la manifestació al PP, perquè durant 20 anys no han fet absolutament res perquè el valencià al Baix Segura tinga més presència en el sistema educatiu i no hagués generat la situació actual, que fins i tot pot impedir l’aplicació d’una sentència de, ni més ni menys, el Tribunal Suprem. Així i tot, la Conselleria, segons ha informat les direccions dels centres, ha anunciat que s’aplicarà progressivament en el Baix Segura.\nEl problema del plurilingüisme que ens traslladen els centres educatius se centra fonamentalment en l’anglés i a determinar quin professorat i quines matèries s’han d’impartir en aquesta llengua. Pel contrari no tenim cap queixa sobre la implantació dels Plurilingüisme respecte del tant per cent o de les matèries que s’ha d’impartir en valencià.\nPer totes aquestes qüestions és per les quals considerem que aquestes mobilitzacions responen a altres interessos i no als que al·leguen. Perquè tampoc s’acaba d’entendre que es convoquen manifestacions dos anys després de l’aplicació de la Llei de Plurilingüisme. Menys quan el Ministeri d’Educació, sent ministre el popular Iñigo Méndez de Vigo, no la va recórrer. Aquest ministre del PP no la va considerar ni anticonstitucional ni il·legal. Nosaltres ens preguntem per quin motiu es tenia aquesta opinió el 2018 i ara una altra diferent?\nEl que des del sindicat considerem és que cal treballar per la igualtat de les dues llengües oficials, que tot el nostre alumnat i el conjunt de la ciutadania de totes les comarques valencianes coneguen les dues llengües i que en les comarques castellanoparlants es tinguen les mateixes oportunitats (cognitives, comunicatives, laborals, etc.), que qualsevol altre ciutadà de comarques valencianoparlants. Si no, estem condemnat el nostre alumnat del Baix Segura i de les comarques castellanoparlants a ser ciutadans i ciutadanes de segona.\nI per fer tot això, cal que ens arromanguem totes i tots: famílies, professorat, administració, però també mitjans de comunicació, empreses, etc. Cal posar els mitjans per fer-ho possible i deixar d’usar la llengua, patrimoni de totes i de tots, com un instrument partidista com s’està fent ara i com s’ha fet des de sempre. En eixe sentit, des de l’STEPV – Intersindical Valenciana, es considera que: el valencià ha de ser la llengua vehicular del sistema educatiu valencià, en tant que és la llengua minoritzada; cal acabar amb l’exempció del valencià i cal dotar els centres dels recursos, formació i plantilles necessàries per implantar els nou programa lingüístic que preveu la Llei 4/2018 que regula i promou el plurilingüisme al sistema educatiu valencià.\n1.- En el model plurilingüe de l’actual Consell, com que passem a un programa únic, el valencià perd hores en els centres que aplicaven les programes d’ensenyament en valencià (PEV) i el castellà en guanya. En el cas dels centres que aplicaven programes d’incorporació progressiva (PIP) passa al contrari, el castellà perd hores en benefici del valencià.\n2.- El percentatge del 25% per a les llengües oficials respon a una sentència de TSJ de Catalunya i avalada per Tribunal Suprem guanyada per algunes famílies a Catalunya. Aquesta sentència estableix que el percentatge mínim d’ensenyament del castellà ha de ser del 25%.\n3.- Les organitzacions convocants de les manifestacions del dia 18 veuen una imposició que el valencià guanye hores en aquells centres que fins ara aplicaven el PIP amb el mínim de presència del valencià, però no veuen que siga una imposició que el castellà guanye hores en els antics programes PEV.\n4.- La incongruència que denuncien les organitzacions convocants que en les comarques castellanoparlants l’alumnat es pot acollir a l’exempció de l’assignatura del valencià però està obligat a rebre l’ensenyament d’altres assignatures no lingüístiques en valencià ja passava anteriorment. Tant en els programes PIP com en el decret de plurilingüisme del PP, sempre hi havia alguna assignatura que s’havia d’impartir obligatòriament en valencià (com a mínim una). Per tant, no és cap novetat. Tampoc diuen que l’exempció està concentrada en 2n de Batxillerat, per tal de no realitzar les proves PAU d’aquesta matèria. Per tant, estan fent (o millor dit, inventant-se) un problema d’on no hi ha.\n5.- El Conseller d’Educació i el Secretari Autonòmic han anunciat que en el Baix Segura l’aplicació del programa plurilingüe serà flexible i progressiva.\n6.- Segons el recent informe (publicat a desembre de 2019) del Comitè d’Experts de la Carta Europea de les Llengües regionals o minoritàries l’actual Llei de Plurilingüisme no s’ajusta a les recomanacions europees perquè no possibilita la continuïtat i la implantació de programes d’immersió lingüística que són els òptims per a complir amb els objectius de la llei: que l’alumnat valencià tinga les mateixes competències lingüístiques en ambdues llengües oficials.\n7.- El que les organitzacions convocants de les manifestacions del 18 de gener estan demanant és precisament que s’incomplisca la llei i les recomanacions europees. I que el nostre alumnat no aprofundisca en el coneixement de les nostres llengües i limitar-los les oportunitats que això comporta, fins i tot laborals. Continuen volent ciutadans i ciutadanes de segona que no siguen competents en llengües.\n8. STEPV defensa que el nostre alumnat siga competent en valencià, castellà i, si més no, en una llengua estrangera. Conseqüentment, considerem que cal dotar els centres docents dels recursos, formació i plantilla per garantir l’aplicació del programa lingüístic amb èxit.\n9. Per tot açò, STEPV considera que el veritable motiu de la convocatòria de les manifestacions del 18 de febrer no són la llengua, el valencià o l’educació sinó altres inconfessables i partidistes. Estem davant d’un intent de manipulació de la comunitat educativa per intentar aconseguir rèdits electorals a base de notícies falses o d’anar en contra dels interessos de l’alumnat, les famílies i la majoria de la societat valenciana.\n10. STEPV es mostra força crític amb aquests tipus de convocatòries sectàries que pretenen dividir i enfrontar la societat valenciana quan ara toca treballar per la cohesió i vertebració social i territorial i per potenciar els serveis públics i una educació per a totes i tots que en faça avançar envers una societat moderna del segle XXI.\nMANIFESTACIÓ CONTRA EL VALENCIÀ 18 DE GENER


AMPA Les Llisses\nActivitats planificades Setmana Blanca 2011\nCom ja sabeu, la setmana vinent (de 28 de febrer al 4 de març) es realitzaran diferents activitats en el marc de la Setmana Blanca per tots aquells nens i nenes que s'hagin prèviament inscrit. Adjuntem informació de les activitats previstes, així com també del menú. Activitats Setmana Blanca Menú Setmana Blanca Segur que s'ho passen d'allò més bé !!!\nFotos Tallers Nadal 2010\nDurant el passat mes de desembre es van realitzar dues activitats durant els Tallers de Nadal organitzats per l'AMPA. Un dels dies els nens i nenes van realitzar un arbre de Nadal molt especial per endur-se a casa i l'altre van realitzar entre tots un mural de Nadal que va quedar col.locat en un espai comú de l'escola. Tots s'ho van passar molt i molt bé. Adjuntem algunes fotos dels tallers.....\nResum Sortida a la Neu (Gener 2011)\nEl cap de setmana del 22 i 23 de gener es va fer la ja tradicional sortida anual a la neu. Aquesta vegada vam anar a Port del Comte. Tot i ser un cap de setmana molt fred, vam tenir molt bon temps i es va poder gaudir de la neu la mar de bé !! Adjuntem unes fotos de mostra de la pista especialment preparada pels trineus. Esperem que us agradin......


Reagrupament del Gironès dóna suport a Miquel Casals. « Reagrupament Gironès\n« Foto de família dels candidats de Reagrupament per Girona. 30 d’octubre del 2010.\nPresentació Reagrupament a Flaçà. 5 de novembre del 2010. »\nAquesta entrada fou escrita el dimecres, 3/nov/2010 i arxivada a Comunicats de la comissió executiva de Reagrupament Gironès. Pot seguir les respostes a aquesta entrada a través de RSS 2.0. Els comentaris estan actualment tancats, però pot fer trackback des del seu propi website.


EL COL·LEGIBenvinguda a la webEl nostre col·lectiuEl codi deontològicBeneficis de pertànyer al col·legiFuncionament InternPublicitat i comunicacióCOL·LEGIATSBorsa de TreballFormacióActualització de dades del col·legiat Correu del COETGME Plataforma de Visat Forum del col·legiat Calendari activitatsCIUTADANIAAtenció al ciutadàButlletins del Col.legiAccés al Col·legiFUE8 - Alta de PreCol.legiatFUE1 - Alta de Col.legiatDirectori de Col.legiatsPubliqueu una oferta de treballDirectori d'empreses dels Col·legiatsACTUALITAT\tArticles ADMINISTRADOR DEL SISTEMA\tNovetats\t12 Mai 2016\tVist: 631\tPolítica de privacitat\tLOPD\nDrets - El copyright i els drets sobre tot el contingut del web pertanyen a COETGME.\nSi desitgeu donar-vos de baixa de la llista de correu electrònic, heu de fer-ho a través del botó habilitat dins de la secció “butlletins” i fer la sol·licitud de baixa de la llista de correu.\nTotes les persones que ho desitgin poden exercir el dret d’accés per saber quina informació, de caràcter personal, disposen els fitxers d’COETGME. (*)\nTotes les persones que ho desitgin poden exercir el dret de rectificació de les dades de caràcter personal que hi ha dipositades en els fitxers d’COETGME. (*)\nDret a oposició Totes les persones que ho desitgin poden exercir el dret d’oposició de les dades de caràcter personal que hi ha dipositades en el fitxers d’COETGME. (*)\nTotes les persones que ho desitgin poden exercir el dret de cancel·lació de les dades de caràcter personal que hi ha\ndipositades en els fitxers d’COETGME. (*)\n(*) De conformitat amb els articles 15 i 16 de la Llei orgànica 15/1999, i els articles 27, 31 i 34 del Reial decret 1720/2007, i d’acord amb els protocols d’actuació establerts. Anterior\tSegüent Publicitat


Redacció Esports | dilluns, 4 d'octubre del 2021, a les 14.05\nRonald Koeman ha estat ratificat com a tècnic del Barça pel president Joan Laporta. Tot i així, els noms de possibles relleus a la banqueta ja fa dies que surten als mitjans: Xavi, Robert Martínez, Pirlo… Tots són tècnics amb un renom que fa que no sobtés si són els triats. Però què passaria si anéssim a buscar l’entrenador unes quantes categories més avall? Hem rebuscat alguns mites del futbol català i hem pensat per què serien una bona opció per entrenar el club blaugrana. Fem un exercici de futbol ficció amb sentit del humor. Quin seria el vostre entrenador ideal?\nL’entrenador més fort de la història del futbol. Més fort que un combinat de lleixiu. No s’està per romanços. Amb una mà com una tele de 55 polzades, cap jugador no seria capaç de dir-li res. Ni cap periodista.\nSoccerPoch. Cap seguidor no es queixaria d’un plantejament conservador. Sempre endavant. Més davanters a la gespa, si us plau, que només n’hi ha col·locat vuit. A l’Europa no li va anar malament. Albert, trobem a faltar els teus tuits de fa anys. Els de premsa del Barça anirien de bòlit.\nEl petit dels Carrillo. Picant pedra al futbol català des que Santi Triguero era cadet. La Monta i ell estaven predestinats a trobar-se i déu-n’hi-do si ho van fer. El penal d’Edu Sanjosé encara li provoca malsons. Caldrà negociar amb el Castelldefels.\nEl germà gran. L’altre bessó Derrick de les banquetes catalanes. Estàtues a Cerdanyola. Capaç de posar a pressionar, fins i tot, Leo Messi, tot i que ja no hi sigui. Lluita, lluita i més lluita. El “profe” Ortega és un aficionat al seu costat.\nL’entrenador que agrada a Joan Laporta\nEl tècnic va treballar amb Pep Guardiola\nConeix la casa. Jugador llegenda del Barça, al nivell de Ronaldinho, però sense la part divertida de sortir de festa. El seu passat blaugrana fa que hagi volgut implantar el segell del joc de posició a equips de Primera Catalana. Molta moral, Xevi!\nMite. Amb 79 anys tindria energia de sobres per ser tècnic del Barça. Mala llet i bona persona a parts iguals. Futbol poc evolucionat, però respecte arbitral. Més partits a la graderia que a la banqueta. “Me la tallo i em faig monja”.\nEntrenador de l’Europa. Per`ò no seria problema deixar-lo a mitja temporada. Si el seu germà hagués guanyat les eleccions del Barça ho hauria fet. No era fàcil, això sí. Les millors rodes de premsa del futbol català. Divertit. També li agrada jugar alegre i apostar pel planter.\nEl més semblant a tornar a tenir Guardiola a la banqueta del Barça. Mateix estil… de pentinat i de roba. Ha aixecat el Júpiter tot sol, caldrà veure si el deixen marxar.\nConeix el Barça millor que molts dels jugadors i directius actuals i està fort com una bèstia. Li va plantar cara a Núñez al motí de l’Hesperia. Experiència amb campions d’Europa, ha dirigit Sergio García a la Monta.\nMés temporades al Sants que partits guanyats a la Champions amb Koeman a la banqueta. Henry. Al pot petit hi ha la bona confitura. No hi hauria problemes econòmics pels fitxatges, Tito Lossio està acostumat a rebuscar a les últimes categories del futbol per troba petites joies. El Monchi d’estar per casa.\nDO Potablava. “Diumenge, dimecres. Diumenge, dimecres”. La frase més sentida a la sala de premsa de l’Europa. Amic dels àrbitres de qualsevol categoria. Defensa més sòlida que els fonaments del Sagnier i el Nou Sardenya junts. Pedroooooooo!.\n“Como no tenía dinero pa’ tabaco, me fumaba los pelitos del sobaco”. La millor celebració d’un ascens sens dubte. Xòfer de dia i entrenador de nit. Platja, aguagim, spinnig, pàdel… els jugadors del Martinenc van fer entrenaments de tot menys de futbol. Home sensible per dins i dur per fora.\n— Ronald Koeman — Segona RFEF — Tercera RFEF\nEl Guineueta esgarrapa un punt davant el Peralada\nEl Sant Andreu suma els tres punts després de guanyar la Grama\nL’Espanyol B cedeix els primers punts a casa contra l’Andratx i perd el lideratge\nJoan Laporta mostra confiança total en Ronald Koeman\nEl tuit de Javier Tebas que encén les xarxes


La mort del legalisme, la conspiració i la guerra civil – Gaudir la Cultura\nLa mort del legalisme, la conspiració i la guerra civil\nPost date 3 Mai 2020\n3 comentaris a La mort del legalisme, la conspiració i la guerra civil\nLa destrucción de la democracia en España (i 5)\nPodeu anar a l’entrada anterior d’aquest article\nLas eleccions de 1936 (Font: RTVE)\nEl desenllaç de l’obra ens parla del PSOE i la CEDA en els prolegòmens de la Guerra Civil amb l’ABANDONAMENT DEL LEGALISME. A primeres hores del dilluns 17 de febrer van arribar els primers resultats electorals. Tot indicava que es produiria una petita victòria numèrica del Front Popular que degut al sistema electoral donaria una àmplia majoria en escons. Aquests resultats van acabar de destruir els somnis de la CEDA d’imposar un estat corporatiu autoritari sense haver de recórrer a una guerra civil. Ja era tard per intentar anul·lar els efectes acumulatius i tòxics de la propaganda cedista.\nEn aquest gràfic es pot veure la distribució d’escons per forces polítiques (Font: Historia 4t ESO. Ed. Santillana)\nLes oligarquies industrials i rurals ja estaven desviant el seu suport financer cap a les trames conspiradores. L’ambigüitat del PSOE sobre la República va ser un factor decisiu el 1936. Prieto continuava convençut de la necessitat de col·laborar dins del govern republicà però havia de fer front Largo Caballero i tot el seu seguici revolucionari; la seva política va impedir tant la revolució com un govern fort i, en canvi, va assegurar que hi hagués un govern republicà ineficaç mentre es preparava la conspiració.\nDurant aquests primers dies després de les eleccions, Franco, el Cap d’Estat Major del Ministre Gil Robles, amb la connivència del seu superior va conspirar per tots els mitjans per tal que es declarés l’estat de guerra i s’impedís l’accés al poder del Front Popular. Altres generals s’hi afegiren a les maniobres de Franco, però Portela Valladares, el president en funcions, no accedí i el moviment es desinflà en no tenir el suport de la Guàrdia Civil, en mans d’un militar declaradament fidel a la República com era el general Pozas. Gil Robles que en l’organigrama d’aquesta trama havia de ser president del govern, va fer un darrer intent de convèncer Portela. La reunió no va servir i el primer ministre, espantat del que hi havia, va traspassar els poders a Azaña la tarda del 19 de febrer, sense esperar els tràmits parlamentaris. Azaña constituí a corre cuita un govern format només per republicans d’esquerra. Portela no informà Azaña de la conspiració i així Franco no va ser castigat amb les conseqüències futures que això tindria. Els preparatius colpistes continuaren i el seu treball es veuria facilitat per les possibles vacil·lacions del govern o per les previsibles i provocadores alteracions de l’ordre públic.\nLa majoria dels principals conspiradors eren dels anomenats africanistes. Tots ells amb una visió corporativista i elitista dins l’exèrcit i reaccionaris en el camp polític (Font: GoogleArts&Culture)\nA les grans ciutats es restablí aviat la calma després de les manifestacions d’alegria postelectoral; no passà el mateix al camp del sud on els incidents continuats van provocar la fúria i l’alarma de la dreta. Els ajuntaments de dretes imposats el 1934 van ser substituïts pels consistoris d’esquerra triats el 1931. Mentrestant, la violència política de la dreta s’estenia arreu i, malgrat les crides de la premsa d’esquerres a no caure en la provocació feixista, moltes vegades aquesta violència era contestada per revenges des de l’esquerra. En aquest context el líder de la CEDA estava perfectament informat del desenvolupament de la conspiració. Els diputats cedistes continuaven utilitzant el Parlament només com a tribuna propagandística. Un problema que es va plantejar el mes d’abril va ser la continuïtat d’Alcalá – Zamora en la presidència. L’esquerra no li perdonava el fet que hagués facilitat l’entrada de la CEDA al govern a l’octubre de 1934 i a la CEDA estaven furiosos que no els havia donat el govern a finals de 1935. Aprofitant una maniobra jurídica en interpretar l’article 81 de la Constitució, l’esquerra va provocar el cessament del president i va obrir una crisi per substituir-lo. Això va crear certes expectatives d’enfortir la República. Probablement la millor opció era Azaña com a president i Prieto com a primer ministre; ells eren els dos únics polítics d’esquerra que podrien haver aturat les provocacions feixistes i les respostes des de l’esquerra. Tal com va anar tot, la destitució del president i la seva substitució per Azaña va donar lloc a que cap dels dos artífexs de la coalició controlés el govern.\nEnfrontaments i atemptats a la primavera de 1936 (Font:RTVE)\nAl carrer els incidents i batusses entre falangistes i comunistes o entre japistes (JAP o Juventudes de Acción Popular) i socialistes eren contínues. Evidentment, la creació d’una atmosfera de caos i desordre només beneficiava la dreta catastrofista. Al Parlament, els discursos de la dreta eren incendiaris i provocadors i l’ambigüitat dels dos principals líders de la dreta, Calvo Sotelo i Gil Robles eren deliberadament ambigus. Durant la primavera milers de membres de la JAP es van passar a la Falange. El creixent suport de la CEDA a la violència de la dreta venia del fet d’adonar-se’n que els mètodes legals ja no eren útils per defensar els interessos materials de l’oligarquia terratinent. En sentit contrari la FNTT havia augmentat enormement la militància durant la primera meitat de 1936 i les presses dels nous dirigents no admetien dilacions en les reformes del camp. Es van ocupar terres, sobretot les provinents de desnonaments anteriors, es van fer vagues, però, en general durant aquests mesos de primavera la conducta dels dirigents sindicals va ser força continguda, tenint en compte la resposta violenta i repressiva de molts propietaris. Aquests ja no confiaven en la CEDA i van girar els ulls als militars conspiradors.\nCerimònia de presa de possessió de Manuel Azaña l’11 de maig de 1936\nEn un clima terrible, l’11 de maig Azaña va arribar a la presidència de la República i va demanar que Prieto fos el seu president del govern; aquest tenia plans per accelerar la reforma agrària i per lluitar contra els conspiradors militars i els feixistes violents, però les lluites internes dins del partit li ho van impedir.\nQuan el lideratge del PSOE s’arreglava a trets: el míting accidentat d’Indalecio Prieto: Un míting a Sevilla el 2 de juny de 1936 exterioritza de forma expeditiva i violenta les tensions dins del partit (Font: Ecodiario.es)\nLargo Caballero i el sector caballerista embarrancats en la idea de la revolució i amb recels personals de molts anys, s’hi oposaren a Prieto com a primer ministre i aquest acceptà la decisió del partit, en aquell moment majoritària. Azaña va ser substituït per Casares Quiroga en la presidència del govern i aquest es va envoltar d’un equip ministerial ple d’incapaços. Casares es negava a creure els informes reals de la conspiració militar que anava avançant.\nGil Robles es mantenia públicament al marge del complot, però la realitat era que la seva implicació era molt gran, fins i tot a nivell econòmic (mig milió de pessetes del fons electoral de la CEDA van ser cedits per Gil Robles a Mola, el «director» del cop). També va actuar sobre el coronel Yagüe, amic íntim de Franco, per tal que l’ajudés a resoldre els «dubtes» que aquest últim tenia per participar en el cop. Un amic proper de Gil Robles havia estat el contacte amb el coronel Galarza de la UME i «técnico» de la conspiració. Aquest va ser qui va contactar Gil Robles amb Mola. El quadre que pintaven en seu parlamentària Gil Robles i Calvo Sotelo del desordre i la revolució comunista era exagerat. De fet, el PCE amb l’estratègia marcada per la Komintern estava per l’estabilitat del govern i les reformes. Va ser precisament el cop d’estat el que va provocar la revolució i l’ascens dels comunistes a unes posicions polítiques rellevants que no tenien.\nNota de premsa amb els assassinats del tinent de la Guàrdia d’Assalt José Castillo i de José Calvo Sotelo (12 i 13 de juliol de 1936). Fotos de Castillo i imatges de l’enterrament de Castillo i del dipòsit de cadàvers amb el cos de Calvo Sotelo\nLargo Caballero estava convençut de la inutilitat del reformisme, però entre la teoria i la pràctica hi havia tota una vida de gradualisme pragmàtic. L’any 1936 va continuar actuant com ho havia fet sempre, és a dir, preocupat sobretot per la consolidació i predomini de la UGT. En els discursos deia el que els obrers volien sentir, però més enllà de la retòrica hi havia ben cosa cosa. Els recels constants i mutus amb la CNT seguiren al llarg d’aquest primers mesos del 1936. Tot i el soroll de sabres constant i públic, no es va avançar en la preparació de l’única arma que disposaven els treballadors que era la vaga general revolucionària. La resposta obrera al cada vegada més proper alçament militar tenia molt d’espontani i poc organitzat. Això suggereix que els preparatius anteriors de cara a la revolució havien estat escassos. Amb el cop d’estat involutiu, els socialistes es veieren atrapats en un doble dilema. Prieto creia que un govern reformista fort era l’única resposta als perills que venien a sobre. Mentrestant, Largo aspirava a un govern exclusivament socialista i un moviment obrer totalment ugetista. Aquesta profunda divisió d’opinions unida als ressentiments personals, paralitzava tota l’acció política socialista. Això seria una rèmora important en els propers anys de la República.\nLes divisions dins del moviment socialista es profunditzaren de manera amarga durant la guerra civil. El PSOE seria eclipsat pel Partit Comunista, de la mateixa manera que la CEDA acabaria sent absorbida per la Falange. Quan es produí la sublevació, sense cap preparació, Largo Caballero ordenà la UGT que declarés una vaga general indefinida; això va ser un desastre i en les ciutats on va triomfar el cop va representar un bany de sang de les bases socialistes. Allà on no va triomfar es produí un col·lapse de les institucions republicanes i els treballadors van ocupar els espais de poder vacants. Semblava doncs que els auguris de Largo s’acomplien i el 4 de setembre de 1936, es formà un govern d’unitat dels treballadors sota la presidència del propi Largo Caballero. Aviat, però, la necessitat de coordinar de manera eficaç els esforços de guerra l’obligaren a reconstruir l’estat burgés col·lapsat i a utilitzar els mecanismes de repressió d’aquest estat per contenir l’espontaneïtat revolucionària dels primers mesos de la guerra. Un cop aconseguida aquesta transformació, el propi Largo va ser apartat per una nova coalició de prietistes, republicans i comunistes sota la presidència de Juan Negrín. Les purgues internes continuaren durant la guerra i en l’exili de la postguerra. Largo seria capturat pels alemanys el 1943 i ingressat en un camp de concentració moriria a poc d’acabada la segona guerra mundial havent retornat, això si, als seus orígens reformistes. Prieto, també a l’exili, va arribar al paroxisme de la seva política pragmàtica quan el 1947 negocià amb Gil Robles una aliança antifranquista.\nLes bases de la CEDA es van integrar en el camp rebel. Alguns diputats van tenir la desgràcia de caure en camp republicà i foren morts. Gil Robles, que no es volia tacar directament de sang les mans, va passar a Biarritz on va tenir un paper clau de coordinació en l’adquisició d’armes, subministraments i ajut econòmic pels facciosos; tot això amb una discreció exquisida. Va visitar la zona rebel en nombroses ocasions, però cada vegada les reticències dels militars eren eloqüents. A partir de l’1 d’octubre de 1936 quan Franco es va convertir en el Cap de l’Estat rebel, el futur polític de Gil Robles al «Nou Estat» franquista va acabar, tot i que ell mai no va qüestionar el lideratge del Caudillo. La CEDA va ser dissolta, els seus funcionaris absorbits pel Movimiento i la majoria dels seus quadres hi formaren part. Les futures memòries de Gil Robles seran un intent esquizoide de presentar-se simultàniament com a demòcrata i mostrar tot el que havia fet pel triomf del moviment rebel. L’estat franquista que s’estava construint continuà sent l’instrument de l’oligarquia tradicional. L’estructura agrària del nou estat seria la tradicional d’abans de la República, pràcticament sense canvis fins a finals del anys seixanta.\nPer a tancar l’anàlisi d’aquest sistema polític de l’època (cal recordar novament que hi havia d’altres conflictes a l’Espanya dels anys 30 que no tractem aquí), es pot resumit tot dient que la classe obrera estava fermament decidida a introduir reformes importants i que l’oligarquia s’hi va oposar amb totes les seves forces, primer amb el legalisme i, quan aquesta via fracassà, amb el catastrofisme violent que acabà imposant, en un bany de sang, l’estat corporatiu i reaccionari tan desitjat.\nPer saber més de Paul Preston\nL’Instituto Cervantes de Londres va organitzar un cicle de trobades anomenat «Ciclo de Grandes Hispanistas Británicos». El 5 de maig de 2015 van entrevistar el professor Paul Preston (Liverpool, 1946) autor de diverses obres sobre la Història Contemporània d’Espanya. Preston és doctor en història per la Universitat d’Oxford i catedràtic d’Història Contemporània espanyola i director del Centre Cañada Blanch per a l’Estudi de l’Espanya Contemporània a la London School of Economics (Universitat de Londres). Després de Raymond Carr i Hugh Thomas, és un dels principals autors britànics que dediquen el seu esforç a l’estudi de la història recent espanyola, especialment la Segona República i la Guerra Civil. Segurament, el seu punt de partida professional és precisament el llibre que hem ressenyat: «La destrucción de la democracia en España», la tesi doctoral de Preston, posteriorment reeditada.\nPots anar a l’inici d’aquest article\n← Quan el francès ens cantava a cau d’orella → Rasoterra, menjar i ser feliç\n3 replies on “La mort del legalisme, la conspiració i la guerra civil”\nLa CEDA i el somiat Nou Estat. El Front Popular tensa l’esquerra – Gaudir la Culturasays:\n3 Mai 2020 a les 6:52 pm\n[…] continuar llegint l’entrada següent d’aquest […]\nNarcís Argemí i Terradessays:\n3 Mai 2020 a les 6:56 pm\nEnhorabona Miquel. Una feina excel.lent de síntesi de l’obra. He llegit les cinc entregues, que donen una perspectiva molt clara dels errors polítics en el bàndol republicà i deixen clara la voluntat de la dreta d’aconseguir els seus objectius “peti qui peti”. Salut.\n4 Mai 2020 a les 8:27 pm\nAquesta és el cinquè i darrer lliurament del resum del clàssic de Paul Preston. Realment, ha estat un plaer llegir-lo. Moltes gràcies per la teva bona feina.\nNo en el teu resum, sinó en la visió de Preston potser hi faltaria altres aspectes que també van incidir en l’esfondrament de la República, com el paper de l’Esglèsia catòlica, o altres grups finançadors del cop d’Estat. O la contribució a la (in)estabilitat per part de la qüestió catalana.


aqualia finalitza el Pla Anual de Neteja dels dipòsits de Santa Cristina d’Aro per garantir la qualitat de l’aigua – Arxiu d'actualitat local\naqualia finalitza el Pla Anual de Neteja dels dipòsits de Santa Cristina d’Aro per garantir la qualitat de l’aigua\naqualia, empresa concessionària del servei d’abastament d’aigua de Santa Cristina d’Aro, ha finalitzat les tasques de neteja i desinfecció dels dipòsits d’aigua del municipi. D’aquesta manera, l’empresa compleix amb el Pla de Neteja i Desinfecció dels Dipòsits d’Aigua, pactat amb l’ajuntament, en el marc del Programa Sanitari d’Autocontrol i Gestió del Subministrament i donant compliment al Pla de Vigilància de Control Sanitari d’Aigua de Consum Humà de Catalunya.\nDurant els dos primers mesos de l’any, aqualia ha realitzat les tasques de neteja i desinfecció als dotze dipòsits d’aigua que hi ha al municipi. La realització d’aquests treballs és important per evitar possibles acumulacions de calç a les parets dels dipòsits i assegurar la qualitat de l’aigua emmagatzemada en aquests, la qual posteriorment és distribuïda a tota la població. Les tasques realitzades han consistit en el buidat del dipòsit, la neteja interior i la desinfecció amb hipoclorit sòdic.\nEl cap del Servei Municipal d’Aigües, Pere Lloveras, ha explicat que “treballem contínuament en les millores tècniques necessàries per garantir la qualitat de l’aigua que arriba a les aixetes de totes les cases de Santa Cristina. La neteja dels dipòsits és una de les actuacions que portem a terme en aquest sentit, però també recordem que realitzem prop de 6.000 anàlisis a l’any per controlar aquest aspecte”.\nAmb aquestes actuacions aqualia reitera el seu compromís de millora contínua de les infraestructures hidràuliques del municipi per garantir la qualitat de l’aigua de consum humà a tots els veïns de Santa Cristina d’Aro.\naqualia finalitza el Pla Anual de Neteja dels dipòsits de Santa Cristina d’Aro per garantir la qualitat de l’aigua added by Redacció on 09/03/2012


Exposició per commemorar els aniversaris dels diccionaris Fabra i Alcover-Moll - Notícies - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nExposició per commemorar els aniversaris dels diccionaris Fabra i Alcover-Moll\nEl Centre de Normalització Lingüística de les Terres de l’Ebre (CNLTE) s’afegeix a la commemoració del 80è aniversari de la publicació del Diccionari general de la llengua catalana (DGLC), de Pompeu Fabra, i del 50è aniversari de la publicació del darrer volum del Diccionari català-valencià-balear (DCVB), d'Antoni M. Alcover i Francesc de B. Moll.\nPer celebrar els aniversaris tindrà lloc una petita exposició d'aquestes obres a la Biblioteca Marcel·lí Domingo de Tortosa, del 10 de desembre de 2012 al 7 de gener de 2013. La mostra es complementa amb diversos elements i textos explicatius. Altrament, es lliurarà un tríptic a l'alumnat dels cursos de català per a adults del territori amb l'objectiu de divulgar aquests diccionaris.\nTant el diccionari de Fabra com el d’Alcover i Moll són dos obres lexicogràfiques de primera magnitud, però amb objectius ben diferents. El primer, el DGLC, va ser concebut com un diccionari normatiu, prescriptiu; el segon, el DCVB, pretenia ser un diccionari nacional, que inclogués tot el lèxic català, tant des del punt de vista geogràfic com històric. Per tant, es tracta d’una obra descriptiva.\nEn la commemoració s'ha volgut subratllar la vinculació d’erudits ebrencs amb aquests diccionaris i amb els seus autors. Joan B. Manyà i Tomàs Bellpuig van ser dos dels “col·laboradors especialment actius” del DCVB. D’altra banda, l’assagista benissanetà Artur Bladé i Desumvila, arran de l’admiració que tenia per Pompeu Fabra, va escriure dos dels principals estudis existents sobre l’autor del DGLC: Contribució a la biografia de mestre Fabra  i Pompeu Fabra, biografia essencial .


UN BOTIFLER ANOMENAT MARQUÈS DE MOJA - EL BARRINAIRE -Josep Arasa i Ferrer\nEn la guerra per la Successió a la corona, Catalunya es va posar majoritàriament al costat del pretendent Carles d’Àustria com a manera de mantenir les seves constitucions, el que va ser conegut internacionalment com el ‘cas dels catalans’.\nBotifler era el nom que es va donar a les persones partidàries del borbó Felip V. Originàriament botifler volia dir que es tenia les galtes inflades. Els botiflers solien ésser membres de l’aristocràcia i la noblesa catalana i valenciana que volien augmentar llur poder a partir del nou règim que s’havia d’instaurar amb la victòria dels Borbons.\nL’inici del marquesat de Moja es remunta a l’any 1.701 (15 d’octubre), quan Felip V atorga el títol de Marquès de Moja i de la Torre a Ramon de Copons i Grimau, fins aleshores Senyor de la Torre de Moja, descendent dels Senyors d’Espitlles (Els Monjos) que ja en tenien el senyoriu des de 1516, quan Joan Ot de Copons i de Bardají el va rebre. Família vinculada amb Vilafranca, el quart sr. d’Espitlles –Ramon de Copons i Aiguaviva, 1669- posseïa una casa al numero 1 del carrer de Sant Joan.\nEl segon marquès de Moja, Juan Agustin de Copons i de Copons, lluità en la Guerra de Secessió a favor de Felip V, i va ser nomenat Gentil Hombre de Su Majestat y Protector del Brazo Armado.\nEl marquès havia participat de l’Acadèmia dels Desconfiats, una institució aristocràtica creada l’any 1700. L’Acadèmia es reunia al Palau Dalmases del carrer Montcada de Barcelona i tenia per objectiu fomentar una cultura elitista entre l’aristocràcia dirigent catalana. A tal fi, organitzava vetllades per dissertar sobre temes diversos, ja fossin filosòfics, morals, literaris, històrics, etc. En principi les dones hi tenien prohibit participar; tot i així, se’ls permetia assistir des del darrera d’uns tapissos de la biblioteca. Els acadèmics anaven amb la cara coberta per un vel translúcid.\nAmb l’esclat de la “Guerra per la Successió”, l’Acadèmia esdevingué el principal nucli polític on coincidiren els favorables a l’Arxiduc Carles d’Àustria. L’Acadèmia dels Desconfiats va arribar a tenir 30 acadèmics: 25 de catalans i 5 d’origen castellà. Dels 25 catalans, 16 foren declaradament austriacistes, d’altres, com el marquès de Moja, prengueren partit botifler.\nL’11 de setembre de 1714 Barcelona va rendir-se a les tropes borbòniques. Felip V instaurà un sistema absolutista de govern, que comportà per Catalunya la liquidació de les institucions i del sistema constitucional propis mitjançant l’anomenat “Decreto de Nueva Planta”. Catalunya deixava de tenir un estat propi, i s’integrava a la monarquia espanyola.\nJuan Agustin de Copons, va ser nomenat un dels regidors de Barcelona encarregats de portar a terme la implantació del decret.\nLA HIPOCRESIA DEL PSOEPSC\n09.11.2009 | 12.48\n11.05.2012 | 9.24\n20 de setembre de 2010 a les 11:10 am\nAvui els botiflers són els socovergents d’Artur Mas i José Montilla que volen que els catalans s’integren als de Cornellà, en volta d’integrar els de Cornellà a Catalunya.


Alerta d'una nova estafa amb Bizum, relacionada amb compravendes de Wallapop, per Carlos Baraibar - Catalunya Ràdio\nEls Mossos d'Esquadra adverteixen que els estafadors intenten aprofitar-se d'usuaris despistats a Wallapop, Milanuncios o Vinted, fent una sol·licitud de diners en comptes d'un ingrés\n14/01/2022 - 12.36 Actualitzat 14/01/2022 - 13.27\nEls pagaments per Bizum són a l'ordre del dia, i especialment en les compravendes de productes de segona mà entre particulars, com les que fem per Wallapop. En aquest context, els Mossos d'Esquadra han advertit d'una estafa que estan observant cada cop més sovint.\nL'engany es produeix quan intentem vendre algun objecte. En el moment en què l'estafador ens ha de fer el pagament per Bizum per comprar aquest objecte, en comptes d'un ingrés ens fa una sol·licitud de diners a nosaltres. És aleshores quan rebem una notificació de Bizum, demanant que entrem a l'aplicació del banc per validar la petició. Quan hi entrem, si no ens hi fixem bé, podem clicar "Pagar" pensant que qui paga és el suposat comprador, però en realitat li estarem enviant els diners a l'estafador.\nCaptura d'un usuari que ha rebut una sol·licitud fraudulenta per Bizum ("Fets o fakes" / Catalunya Ràdio)\nPer tot això, els Mossos d'Esquadra i Bizum mateix recorden que, quan rebem un ingrés a través d'aquest sistema, no hem de fer res. No l'hem d'acceptar i tampoc no hem de rebre cap SMS. Per tant, si el comprador ens diu que rebrem un SMS, hem de sospitar que ens està enganyant.\n🔴 Volen comprar-te un producte que tens en una app de compravenda i et proposen pagar amb @Bizum_ES, però en realitat et fan una petició de diners. És una estafa, rebutja la petició. Si et paguen, no has de rebre cap sol·licitud #StopEstafes pic.twitter.com/pCtiqIYxE3\n Mossos (@mossos) December 29, 2021\nQuè cal fer si ens han estafat?\nAl seu vídeo d'advertiment, els cos policial explica que tenen constància d'estafes de 50 a 2.000 euros, però que segurament n'hi ha més. Demanen als afectats que denunciïn aquests casos i atribueixen les poques denúncies al fet que siguin quantitats petites o a la vergonya per haver estat víctima de l'estafa.\nSobretot, la policia catalana demana llegir atentament les notificacions i missatges perquè, en aquest cas, als avisos s'hi pot llegir clarament la paraula "Pagar" o "Rebutjar", per acabar la transacció.\nAltres modalitats d'estafa amb Bizum implicat\nEl Banc d'Espanya ha detectat altres modalitats d'estafa amb el Bizum com a protagonista.\nLa primera és que el suposat venedor d'algun producte de segona mà demani un avançament del pagament abans d'entregar el producte. En aquests casos, si l'usuari fa l'avançament, el producte no apareix mai.\nFinalment, també s'han detectat casos en què els estafadors es fan passar per la Seguretat Social o el Ministeri d'Hisenda, que gestiona els ERTOs. En aquest cas, ens trobem com en la situació que explicàvem inicialment. A la trucada o el missatge que arriba, se'ns demana que acceptem un tràmit, però el que estem fent és acceptar enviar diners als estafadors.\nPer tot plegat, els Mossos d'Esquadra demanen que es denunciï qualsevol d'aquestes pràctiques.\nPolicial Notícies falses Consum Mossos d'Esquadra


L’atur dóna un respir al Maresme per tercer mes consecutiu | Consell Comarcal del Maresme\nInici Notícies L’atur dóna un respir al Maresme per tercer mes consecutiu\nEl Maresme ha seguit la mateixa dinàmica que la resta de Catalunya i la xifra de persones aturades durant el mes de maig ha experimentat una substancial devallada (prop d’un miler). Se n’han beneficiat tots els sectors econòmics i tots els grups d’edat. A nivell municipal, nómés s’ha detectat un augment de persones desocupades a 3 municipis.\nÉs el tercer mes consecutiu que es registra una devallada de l’atur a la comarca. Durant el mes de maig, 983 maresmencs i maresmenques han abandonat el registre de persones demandants de feina. Això ha situat la taxa d’atur en el 17,5%, un percentatge que es manté superior al provincial (16,6%) i al català (16,2%).\nSegons el Report d’Atur que elabora l’Observatori de Desenvolupament Local del Consell Comarcal, el total de persones que encara es mantenen a la recerca de feina és de 39.898 (més dones: 20.007 que homes: 19.891). La taxa d’atur femení és del 19,0% mentre que el masculí se situa en el 16,2%.\nLa baixada de l’atur s’ha donat en tots els sectors: agricultura, indústria, construcció, serveis i SOA (Sense Ocupació Anterior), tot i que el descens més important es concentra en els serveis (-677).\nPer municipis, només s’ha registrat un lleuger ascens de l’atur a Cabrera de Mar, Sant Vicenç de Montalt i Tiana. A Vilassar de Mar no s’ha detectat cap canvi i als 26 municipis restants ha baixat la desocupació.\nArticle anteriorSalut i dones\nArticle següentCurs de Sistemes d’Informació Geogràfica (SIG)


Nou èxit Saló Internacional del Còmic de Barcelona que la tanca edició amb 113.000 visitants\nL'illa dels llibres - 20/04/2015\nLa ciència ficció i la fantasia heroica han estat els eixos temàtics d'enguany, protagonistes de la macroexposició central, Còmics fantàstics, de més de 400...\nDel 7 al 16 de setembre: La Setmana del Llibre en Català.\nL'illa dels llibres - 11/06/2012\nL’avinguda de La Catedral de Barcelona serà el nou escenari de La Setmana.\nLa ciutat de Barcelona convidada al Saló del Llibre de París.\nL'illa dels llibres - 11/03/2013\nEduardo Mendoza, Jaume Cabré, Albert Sánchez Piñol, Sergi Pàmies entre els 24 autors catalans que participaran al saló.\nL'illa dels llibres - 24/04/2017\nLa ciutat de Barcelona forma part des de l’any 2015 de les Ciutats de la Literatura de la UNESCO La trobada s’ha volgut fer coincidir...\nUnes 800 persones assisteixen als actes de la IV edició de Tiana Negra\nL'illa dels llibres - 24/01/2016\nEl festival dedicat a la novel·la negra catalana augmenta en nombre de participants i activitats. El primer homenatge al col·lectiu Ofèlia Dracs, el Tercer Premi...\nCarlos Zanón nou comissari del festival BCNegra\nL'illa dels llibres - 05/06/2017\nL’escriptor pren el relleu al llibreter Paco Camarasa Carlos Zanón és autor de Nadie ama a un hombre bueno, Tarde, mal y nunca, No llames...\nQui s’endurà el milió d’euros? – Segueix en directe la cerimònia del Premio Planeta 2021\nL'illa dels llibres - 15/10/2021\nLa cerimònia de lliurament a partir de les 23.15h i es podrà seguir per streaming.\nMuñoz Molina és el primer escriptor en llengua castellana que guanya el premi des de l’any 2000.\n1...271272273...286Pàgina 272 de 286


‘Estiu 1993’, triomfadora d’uns Premis Feroz amb reivindicacions del paper de la dona al cinema | Cultura | EL PAÍS Catalunya\n‘Estiu 1993’, triomfadora d’uns Premis Feroz amb reivindicacions del paper de la dona al cinema\nLa premsa especialitzada també ha reconegut 'La llamada', 'El autor' i 'Handia'\nMadrid 23 GEN 2018 - 08:36\tCET\nL'equip de la pel·lícula 'Estiu 1993'. JuanJo Martín EFE\nEstiu 1993, la pel·lícula que suposa el debut de Carla Simón en el llargmetratge, ha estat la gran triomfadora de la cinquena edició dels Premis Feroz 2018, en una gala que ha tingut com a protagonistes les dones gràcies a les nombroses reivindicacions dels guardonats. La cinta, protagonitzada per David Verdaguer i Bruna Cusí i que és també una de les preferides de cara als Premis Goya i Gaudí, ha obtingut un total de quatre premis, inclosos els de millor drama, millor direcció i guió (tots dos per a Carla Simón) i el de millor actor de repartiment (David Verdaguer).\nPer darrere han quedat altres pel·lícules com La llamada, el salt a la gran pantalla de Javier Ambrossi i Javier Calvo (que l'any passat ja van triomfar en les ficcions televisives gràcies a Paquita Salas), amb dos premis: a la millor comèdia i el millor tràiler. El mateix nombre de guardons s'han emportat El autor —amb Javier Gutiérrez com a actor protagonista i Adelfa Calvo com a actriu de repartiment— i Handia —millor música i cartell.\nEnguany els Premis Feroz han inclòs un altre cop la ficció televisiva entre les categories de nominats, en la qual Vergüenza ha pres el relleu de Paquita Salas gràcies als seus quatre premis. Javier Gutiérrez ha repetit com a millor actor, i ha estat acompanyat per Malena Alterio com a millor actriu i Miguel Rellán com a millor actor de repartiment —a més de ser la millor sèrie de comèdia.\nLa zona, de Jorge i Alberto Sánchez-Cabezudo, ha seguit de prop aquest treball, amb dos reconeixements més com a millor sèrie dramàtica i amb el premi a millor actriu de repartiment per a Emma Suárez.\nAquests premis, amb els quals la premsa especialitzada reconeix la millor collita de l'any en cinema i sèries, s'han lliurat en una gala patrocinada per Gas Natural Fenosa que ha tingut lloc al Complex Magariños de Madrid i que ha estat conduïda pel còmic Julián López i retransmesa per Movistar 0.\nMés enllà dels premis, l'autèntic protagonisme de la gala ha recaigut en una reivindicació femenina que ja s'esperava des de l'inici, ja que se sabia que tots els premis els lliurarien només dones, actrius i directores del cinema espanyol.\nEls abusos, al punt de mira\nEl primer a obrir foc ha estat el presentador de la gala, Julián López, que ha utilitzat la ironia per abordar els casos d'abusos sexuals al cinema. "Aquí a Espanya no hi pot haver un Harvey Weinstein perquè ell rebia en batí i convidava a una copa i aquí els productors no conviden a res", ha comentat amb humor.\nEn aquesta mateixa línia d'humor, ha continuat explicant la seva teoria de per quin motiu no s'han donat noms d'abusadors en el cinema espanyol. "És que sempre anem amb deu anys de retard i aquí s'estan comprant encara el batí", ha assenyalat entre algunes rialles dels assistents. López també ha fet alguna referència a la situació política a Catalunya, amb alguna broma sobre el fet que "cada vegada que es fan menys pel·lícules sobre la Guerra Civil, més a prop estem d'una".\nDurant la gala, les premiades —els homes no han fet cap al·lusió en els seus discursos— han al·ludit a aquesta lluita per la igualtat en el sector cada vegada que han pujat a recollir el seu guardó. Adelfa Calvo ha demanat a les actrius que "no les jutgin pels anys, el pes o el físic, sinó per la igualtat com els actors"; Emma Suárez ha desitjat que "tots els que haguessin de recollir els premis fossin dones" i Natalie Poza ha indicat que els personatges femenins "no estan esgotats sinó els discursos que no tenen lloc". "Fa un any un director em va dir que ho tenia complicat per fer de protagonista al cinema. Sense rancor", ha culminat.\nAltres dones que han presentat premis també s'han pronunciat sobre aquest tema. Per exemple, l'actriu Marian Álvarez ha comentat que les gales són "l'únic lloc on es paga el mateix als homes i les dones: res", mentre que l'expresentadora dels premis, Silvia Abril, ha destacat que aquest any la gala està "presentada per un home i els premis els donen les dones, com a La Vuelta a Espanya".\nPer la seva banda, Belén Rueda ha reconegut que "l'ideal seria no fer actes especials, perquè això voldria dir que les dones tenen el mateix paper que els homes", mentre que Leticia Dolera ha parlat del paper d'"hostesses" que han tingut en la cerimònia. "És difícil ser actriu, però si, a més, estàs viva i fas anys...", ha lamentat, després d'afirmar que aquest any les directores només han estat un 7% del total.\nHomenatge a Verónica Forqué\nSuperat l'equador de la cerimònia, Rossy de Palma ha lliurat el Premi d'honor, que en aquesta edició ha estat per a l'actriu Verónica Forqué, que ha definit, després de recordar una anècdota juntes del rodatge de Kika, com a algú que "ho té tot: té talent, i és amable i espiritual".\nForqué, que ha recollit el premi emocionada i que ha rebut un llarg aplaudiment dels assistents, ha repassat els noms de tots els directors que ha tingut al llarg de la seva carrera. "Encara no he fet pel·lícules amb dones, però m'agradaria fer-ne una abans de morir-me", ha afirmat, i ha tingut un record per al seu pare, el cineasta José María Forqué.\nPedro Vallín, president de l'Associació d'Informadors Cinematogràfics d'Espanya, ha fet un discurs ple de comparacions entre pel·lícules actuals i del passat —amb una picada d'ullet a la situació de Catalunya com a Star Wars—, i ha desitjat que "tant de bo l'any que ve sigui una dona qui aixequi una copa celebrant que hi ha més dones que expliquen romanços [directores] que no pas homes".\nAquests són els motius pels quals ‘Estiu 1993’ hauria d’arrasar als Goya


Diàleg de Ramon Francàs i Rodolfo Castro sobre la comunicació del vi català a COMUVICAT – COMUVICAT\nEls periodistes i especialistes abordaran la situació dels vins catalans\nRamon Francàs i Rodolfo Castro, periodistes i especialistes en la comunicació del vi, abordaran la situació dels vins catalans en aquest camp, de com es comuniquen aquests productes i quins són els reptes més immediats. Serà en el marc de la I Conferència Catalana de Comunicació del Vi, el 4 de març a les 12 hores, a Barcelona.\nA Catalunya, el vi ha anat superant molts desafiaments i s’ha anat adaptant força bé. Sembla, però, que hi ha un estancament en la comunicació del producte. Per incrementar les vendes, Castro creu que “el sector s’ha de renovar i enfortir les seves polítiques de comunicació per fer-les més actives, eficients i patents”. Per la seva banda, Francàs parla de “la necessitat d’internacionalització del vi català i de la situació anòmala de moltes DO catalanes, desconegudes per molts”. Aquests experts en comunicació del vi analitzaran com millorar la comunicació del vi català per aconseguir que es reconegui el potencial d’aquest producte i, de retruc, augmentar les vendes.\nAls seus 51 anys, Ramon Francàs Martorell, llicenciat en Ciències de la Informació per la Universitat Autònoma de Barcelona i postgrau en periodisme local i comarcal per la mateixa universitat, és un periodista amb una llarga experiència professional. Ja fa tres dècades que signa a les pàgines del diari La Vanguardia, on s’ha especialitzat en temes vitivinícoles. Va començar la seva trajectòria professional al periòdic Diari de Vilanova, on ha estat director fins a maig de 2017. Ha col·laborat amb diversos mitjans, des d’Europa Press, Antena 3 Radio o Catalunya Ràdio a El Periódico o Avui. A més, és Sommelier Professional (Escola d’Enoturisme de Catalunya) i també és Formador en Cava (Institut del Cava / Consell Regulador del Cava).\nRodolfo Castro Galiana és periodista, empresari, doctor per la Universitat Complutense i MBA per l’actual IE Business School. El doctor Castro ha publicat “La comunicación del vino” que analitza l’impacte de les DO, cellers i marques que arriben a la premsa escrita o mitjans digitals. El consultor Castro Galiana creu que el vi ha superat molts reptes en el passat recent, però s’ha estancat en la comunicació del producte. Per incrementar les vendes, proposa que el sector renovi i enforteixi les seves polítiques de comunicació per fer-les més actives, eficaces i patents.Tots dos constaten que els cellers gairebé no comuniquen la seva activitat i que la presència digital és, encara, molt precària. Aquest dèficit és encara més gran a l’hora de relacionar-se amb el públic jove.\nCom millorar aquesta comunicació serà l’eix de la intervenció d’aquests dos periodistes el dilluns, 4 de març, a la I Conferència Catalana de Comunicació del Vi de Barcelona que se celebrarà a la seu del Col·legi de Periodistes de Catalunya (Rbla. Catalunya, 10).\n+ INFO: www.comuvi.cat


Els xiringuitos no sabran fins a final de temporada si els allarguen o no la concessió\n22/06/2020 Serveis - Jordi Rodríguez\nUn dels xiringuitos de la platja Gran de Palamós.\nEls xiringuitos de platja han començat la temporada sense tenir una resposta concreta a cap de les dues demandes que han fet per poder afrontar la crisi del coronavirus. La més incerta és la referida a la pròrroga automàtica per un any de la concessió que els permet ocupar l'espai públic de la platja. Un fet que només serà possible si el col·lectiu pot demostrar al final de la campanya que ha tingut una caiguda significativa de beneficis.\nEls xiringuitos de les platges de Palamós, sis en total, ja podien obrir des de l'1 de juny, en la fase 2 de la desescalada. No ho van fer, però, fins fa dos caps de setmana, esperant tenir resposta a les peticipns que han fet, davant la presumible caiguda de la rendibilitat dels negocis en aquest estiu pandèmic. Les guinguetes sol·liciten una rebaixa en el cànon que paguen anualment, un import que oscil·la entre 13.000 i 18.000 euros. Tant Costes de l'Estat com l'Ajuntament de Palamós semblen estar-hi predisposats, segons explica l'alcalde del municipi, Lluís Puig.\nPel que fa a l'allargament de la concessió, la situació és una mica més complexa, diu Lluís Puig.\nEls xiringuitos poden ocupar aquest any 80 metres quadrats més de superfície a la sorra per tal de mitigar la pèrdua de taules que tindran a causa de les mesures de seguretat que s'implanten per evitar el contagi de la COVID-19. Palamós té tres guinguetes a la platja Gran, dues a la Fosca i una a Castell.\n27/07/2020 - 63 distintius de qualitat turística en destinació al Baix Empordà\nEl Consell Comarcal del Baix Empordà ha lliurat els distintius de qualitat turística a 63...\n27/07/2020 - Comença el campus de bàsquet Queralt Casas a Palamós\nAvui comença al Pavelló Municipal el primer campus de tecnificació Queralt Casas. La jugadora...\n24/07/2020 - L'equip de govern aposta per una reforma urbana integral de la Rutlla Alta\nL'Ajuntament de Palamós, governat per Esquerra Republicana de Catalunya, planteja fer una reforma...\n24/07/2020 - L'Ajuntament modificarà el POUM al barri d'Es Pla per aclarir la situació urbanística de l'aparcament públic\nL'Ajuntament de Palamós promou la modificació del planejament urbanístic municipal en un sector...\n24/07/2020 - Els joves es mouen pel mar\nAquest proper dijous es farà a Palamós una activitat de plogging. És una modalitat esportiva...\n12/06/2020 - Societat Els xiringuitos comencen a obrir tot i no haver arribat encara a cap acord concret\n08/06/2020 - Societat Els xiringuitos de Palamós no obren a l'espera de tenir reposta a una sèrie de peticions com la rebaixa del cànon o la pròrroga de la concessió


La millor App per\nla teva Universitat\nLYNCAT t'ofereix una aplicació mòbil personalitzada per a la teva empresa que podràs administrar des del núvol estalviant temps i diners. Una App amb múltiples funcions per comunicar-te amb els teus clients i un servei exclusiu en el núvol perquè la puguis administrar a tots els nivells.\nT'oferim la millor manera de convertir en mòbil el teu negoci.\nPensar en mobile és #bonaidea.\nLYNCAT és un producte que et farà diferent i un servei que t'ajudarà a créixer. Un model d'app actual i elegant adaptat a la teva marca. Administra el teu temps, gestiona els continguts, comunica't amb els teus clients.\nL'aplicació mòbil de la teva marca, entitat o empresa sobre un estàndard de màxima qualitat.\nAdministrador al núvol: gestió de continguts i seccions, enviament de notificacions Push, estadística...\nLa teva app 100 % administrable en 3 setmanes. Demana'ns una demo.\nParlem-ne Descarrega el nostre brochure\nFuncionalitats: tu tries\nLYNCAT s'adapta a tu i a la teva empresa oferint diferents funcions que podràs triar per a la teva app. És tan fàcil com definir amb el nostre equip quines funcions vols. Tu tries, LYNCAT se n'encarrega.\nComunica esdeveniments a tots els usuaris amb imatge, text i enllaços. Podràs crear enllaços amb Google Maps i rebre una valoració dels assistents en temps real. Descobreix si triomfes!\nUna potent eina de comunicació directa amb els teus usuaris. Envia'ls missatges sense límit al mòbil des del teu núvol.\nUn sistema d'enquestes fàcil i senzill per obtenir informació de valor dels teus usuaris. Quin millor consell que el dels teus clients!\nMòdul complet de notícies. Com tot LYNCAT, 100 % administrable des del teu núvol. Text, imatges i enllaços amb una llegibilitat espectacular.\nEl poder del vídeo a la teva app. Insereix els vídeos que vulguis del teu canal de YouTube o Vimeo. Contingut en moviment.\nMòdul perquè els teus usuaris puguin compartir continguts de la teva app directament als seus perfils socials.\nGestiona i publica els teus propis bàners de publicitat a la teva app. Has de comunicar una novetat? Un servei nou? Aquí tens el teu espai!\nAgrupa diferents apps en una de sola amb les funcionalitats que vulguis. Ideal per a organitzacions que tenen molt per comunicar. Que l'espai no sigui un problema :)\nFormarem al teu equip per a que en poques hores pugui estar administrant la teva nova App.\nEficaç. Òptim. LYNCAT.\nOblida't dels generadors massius d'apps i dels inacabables projectes de desenvolupament a mida. LYNCAT és la Master app que et garanteix la millor entrada al mercat mobile.\nUna app mobile per a la teva empresa, 100 % administrable.\nUna eina de comunicació directa amb els teus clients.\nUn administrador al núvol per gestionar la teva app.\nUna font d'informació de valor per al teu negoci.\nUna imatge actualitzada de la teva marca.\nAmb una implementació de només 3 setmanes.\nNecessites una demostració?\nLYNCAT és compatible amb iOS i Android i presenta actualitzacions constants.\nEl nostre compromís és facilitar les avantatges del mobile a uns costos eficients i reduïts.\nLYNCAT es basa en un estàndard de qualitat que ens permet lliurar la teva pròpia app 100 % administrable en tan sols 3 setmanes i amb uns costos totalment optimitzats. El nostre equip s'encarrega de tot. Com ho fem?\nRecollim els elements principals de la teva imatge corporativa: logotip i gamma cromàtica.\nActivem l'alta del servei per a la teva empresa i obrim el teu propi espai al núvol.\nAdaptem LYNCAT a la imatge corporativa de la teva empresa perquè comencis a gaudir dels avantatges de tenir la teva pròpia app.\nEt configurem l'aplicació amb les seccions i continguts que necessites.\nEns encarreguem de publicar la teva app als principals mercats (Apple Store, Google Play).\nNecessites orientació? Demana'ns una videoconferència. És un bon començament.\nLa teva oportunitat és aquí.\nAquest és el mercat d'apps a Espanya. Te'n quedaràs fora? LYNCAT et dóna la possibilitat d'incloure una nova manera de pensar en digital explotant al màxim els avantatges del mobile. Mentrestant, els teus clients ja hi són. Pensar en mobile és #bonaidea\nUsuaris actius d'aplicacions mòbils.\nAplicacions descarregades cada dia.\nAplicacions de mitjana per smartphone.\nÉs hora de tenir la teva pròpia app. És hora de connectar amb els teus clients. És hora de pensar en mobile. Contacta amb nosaltres i el nostre equip t'assessorarà personalment. T'espera una altra manera de comunicar.\nOn ens trobaràs.\nEn realitat som al núvol. Però en algun lloc havíem de deixar les nostres eines :)\nLYNCAT. Pensar en mobile és #bonaidea\nPensar en mobile és #bonaidea\nSeguim en contacte. (93) 5031818 | hello@lyn.cat\nVols ser reseller de LYNCAT? Escriu-nos a resellers@lyn.cat


El racó del llibre: La peculiar tristesa del pastís de llimona\nEdició : 1-10-2011\nLa peculiar tristesa del pastís de llimona és una novel•la emotiva, deliciosa, extravagant i molt enginyosa. La nit abans de fer nou anys, la Rose tasta un tros del pastís de llimona que ha preparat la seva mare. Sorpresa, no aconsegueix trobar-hi el gust del seu pastís preferit i, en canvi, hi descobreix els sentiments de la mare: frustració i solitud, una tristesa fonda. A partir d’aquí, menjar esdevé una tortura per a la Rose, que a cada mossegada descobreix les intimitats de la gent que l’envolta i s’adona que la seva família no és tan feliç com semblava. Disposada a resoldre la seva vida, després de cuinar per primera vegada i sentir el buit de la seva pròpia existència, la Rose decideix fer de la seva peculiaritat un instrument de plaer. Delicada, tendra i molt original, La peculiar tristesa del pastís de llimona és una novel•la emotiva, deliciosa, extravagant i molt enginyosa.