Portugal declara l'estat d'alerta i tanca escoles i discoteques fins després de Setmana Santa\nEl país ha detectat 112 persones malaltes, la majoria de menys de 50 anys, i cap mort\n3 min. Barcelona 13/03/2020 16:31\nAmb 112 casos positius i cap mort, Portugal ha declarat "l'estat d'alerta" pel coronavirus, cosa que permetrà al govern reorganitzar i reforçar les forces de seguretat en cas que ho consideri necessari. De moment, dilluns vinent ja no obriran els centres d'educació –de les llars d'infants a les universitats–, de la mateixa manera que es tanquen discoteques i museus, se suspenen actes esportius i culturals, es limita l'aforament als centres comercials i restaurants i es prohibeixen les visites a les residències de gent gran. La majoria de contagis es concentren al nord del país i a Lisboa i, a diferència del que passa en unes altres regions, tres quartes parts corresponen a persones de menys de 50 anys.\nEl president del país, el socialista António Costa, ha justificat en una compareixença de quinze minuts les mesures abans que hi hagi cap víctima mortal com una qüestió de "supervivència", i ha apel·lat a la solidaritat i responsabilitat de cadascú per protegir la població de risc. En el pla de xoc, aprovat pel consell de ministres, també s'inclou la prohibició que els creuers atraquin en algun dels ports. En el cas de Lisboa, cada setmana hi passen desenes de vaixells i milers de persones.\nFins a Pasqua\nEn un principi, les mesures estaran en vigor fins després de les vacances de Setmana Santa, però el 9 d'abril el comitè de crisi tornarà a avaluar la situació per decidir si es mantenen les restriccions o si s'aixequen en cas que les transmissions s'hagin pogut controlar. "Aquesta pandèmia al continent europeu, a Portugal encara no ha arribat al pic, sinó que està en fase d'evolució", ha advertit Costa, que preveu que en les "pròximes setmanes" es multiplicaran els casos positius diagnosticats.\nL'alerta declarada davant el brot s'acompanya d'un paquet d'ajudes econòmiques tant a famílies com a empresaris per mitigar les despeses i pèrdues a causa de la paralització de l'activitat. Així, per als progenitors que s'han de quedar a casa per tenir cura dels fills de menys de 13 anys, rebran el 66% del salari, que abonaran a parts iguals l'empresa i la Seguretat Social, mentre que els que hagin de passar els catorze dies de quarantena per a les persones que hagin estat en contacte amb contagiats rebran el 100% del salari. Pel que fa al sector turístic, un dels motors econòmics del país, el govern injectarà 2.300 milions d'euros per obrir línies de crèdit o avançar diners per a les taxes a les empreses, segons informa l'agència Efe.\nLa bateria de mesures també inclou l'ajornament del pagament d'alguns impostos, i davant la previsió de saturació dels professionals sanitaris en els pròxims dies s'ha optat per recórrer a la contractació de metges jubilats, com ja s'ha fet en uns altres països, com per exemple Catalunya.\nClara Tur, una catalana instal·lada a Lisboa des de fa anys, explica que la societat portuguesa s'ha anat "conscienciant" a poc a poc que venen setmanes difícils, amb mesures draconianes que ja s'estan adoptant a Itàlia i Espanya. "Moltes empreses ja han enviat els treballadors a casa i els carrers del centre de la capital avui estaven molt més buits", detalla amoïnada per com afectarà la parada de l'activitat sobretot els milers de recibos verdes, els milers de falsos autònoms ocupats en companyies i fins i tot administracions públiques als quals se'ls estan anul·lant feines.


Planeta Sigarra: Usagi Yojimbo Saga Libro 4\nTítol: Usagi Yojimbo Saga Libro 4\nTítol original: The Usagi Yojimbo Saga Book 4\nPublicat per: Planeta Cómic, febrer de 2021\nFormat: Rústic - 616 pàgines - 168 x 257 mm - B/N i color\nDesprés de més de dos anys, al final Planeta Cómic ha posat a la venda aquest passat febrer de 2021 el quart volum integral d'Usagi Yojimbo Saga. El tercer va sortir el desembre de 2018.\nAixí aquest integral recopila els números 53 a 75 dels comic-books d'Usagi Yojimbo Volume Three de Dark Horse. Dit d'una altra manera, aquest tercer integral inclou els volums recopilatoris números 17, 18 i 19, els respectius Duelo en Kitanoji (Duel at Kitanoji), Viajes con Jotaro (Travels with Jotaro) i Padres e hijos (Fathers and sons).\nEn el primer volum, Duelo a Kitanoji, l'Usagi continua fent camí cap a Kitanoji on se celebrarà el combat entre el seu mestre Katsuichi i Nakamura Koji. Al llarg del camí, tot i voler anar per feina, seran diferents les aventures que el distrauran. Històries alienes a ell que comportaran traïcions i fins i tot es retrobarà amb en Cabra Solitària i el seu fill (que vam conèixer a l'integral Fantagraphics vol. 2). A capítol Koji, n'Usagi es trobarà justament amb aquest important personatge i des de llavors faran el camí junts fins a Kitanoji. I abans d'arribar-hi, a Cuervos, una història de tres parts, en un poble de camperols amenaçat per un grup de bandolers, s'hi trobaran el mestre Katsuichi, amb els seus dos deixebles en Shunji i en Jotaro, el fill secret de l'Usagi. Resolta aquesta amenaça, finalment tindrà lloc a Kitanoji l'esperat duel entre els grans samurais Kastuichi i Koji. Un cop acabat, l'Usagi iniciarà un viatge amb en Jotaro, això sí tractant-se d'oncle i nebot. També inclou un capítol a tot color, Una lección de cortesía, acolorit per en Jason Hvam.\nEn aquest segon volum inclòs, continuant els fets de com acaba l'anterior i tal com ens diu el seu nom, Viajes con Jotaro, viurem les aventures que els passaran tot viatjant a n'Usagi i a en Jotaro. Tot fent camí es retrobaran amb la Chizu, que ara fuig del clan Neko, del qual n'havia estat la cap (UY Saga 3 - Desertores). Ajudaran a un poble tot utilitzat una història d'esperits de guerrers morts a traïció. Es retrobaran amb la Kitsune que ara va acompanyada de la Kiyoko, una nena a qui va conèixer quan na Kitsune viatjava amb en Gen (UY Saga 3 - La historia de Kitsune). N'Usagi explicarà a en Jotaro una història del seu passat de com es va trobar per cop l'ésser conegut com a Tengu, i acabem amb una història de tres parts, Sumi-E, on es retrobarà amb en Sasuké (UY Saga 3 - Kumo), que els fets comportaran que pare i fill es vegin separats.\nAcabem l'integral amb Padres e hijos, i tal com ens diu el nom, aquesta serà la primera història que ens trobem on l'Usagi tot buscant en Jotaro, es retrobaran amb una altra parella de pares i fills, en Cabra Solitària i el seu fill Gorogoro, que ja els hem vist prèviament al volum Duelo en Kitanoji. Tot fent camí, l'Usagi i en Jotaro es creuaran amb la Tomoe Ame i el seguici de Lord Noriyuki. A la següent parada del camí coneixeran un pare samurai i el seu fill. Ara en època de pau, molts samurais sense senyor han seguit diferents camins per viure, el d'aquest és un camí d'orgull però també de pobresa i tristesa. Una història que també fa honor al nom del volum. I acabem amb Hokashi, una història de dos capítols, on pare i fill es retrobaran amb ens Kastsuichi i en Shunji, que ara els quatre junts faran camí cap al temple Kitanoji, on finalment l'Usagi i en Jotaro s'hauran de separar després d'un mes de viatges, però l'aparició de membres de Koroshi, la lliga dels assassins (l'organització apareix al segon volum recopilat en aquest integral) donarà emoció a la trobada i camí cap a Kitanoji. En aquest temple, malgrat voler-se dir la veritat, ja que cada un dels dos la sap, l'Usagi i en Jotaro són pare i fill, una amable covardia dels dos farà que es mantingui el secret. Si els seus camins es tornen a creuar, veurem si arriba el moment de sincerar-se.\nAquest tercer volum integral està estructurat com els altres volums integrals d'Usagi Yojimbo Saga. Per començar tenim una pàgina presentant-nos els personatges principals. Tot seguit ja venen els diversos capítols separats segons el volum on originalment van ser inclosos, incloent-hi també les introduccions dels tres volums originals (Jack Davis, Peter Laird i Matt Wagner). Tot seguit, com a material extra, però alhora important, tenim un conjunt de notes de l'Stan Sakai, sobre els aspectes i conceptes japonesos que apareixen al llarg del llibre, dient-nos quines han estat les seves fonts d'informació. Per acabar hi ha les portades en color tant dels números individuals com dels tres volums. Els colors són d'en Tom Luth, excepte per aquelles pintades pel mateix Sakai.També hi ha els esbossos de l'elaboració de la portada del volum 17 Duelo a Kitanoji i una sèrie d'il·lustracions d'altres artistes: Jay Hosler, Andi Watson, Jay Stephens, Art Baltazar i Guy Davis. A la solapa posterior s'hi mostren les portades dels volums integrals anteriors publicats: els dos de l'etapa Fantagraphics, i els volums 1 a 3 d'Usagi Yojimbo Saga.\nDe moment, Planeta no ha comunicat quan sortirà el cinquè llibre d'Usagi Yojimbo Saga (Dark Horse Comics), que constarà de 9 volums, recollint fins al volum 33 de la sèrie. A partir d'aquí, Usagi Yojimbo va començar a publicar-se a IDW Publishing a partir del juny de 2019, el qual el primer volum d'aquesta nova etapa serà publicat aquest juny per Planeta.\nThe Usagi Yojimbo Saga Book 5, Dark Horse Comics, Novembre de 2015\nPublicat per Llop Segarrenc a 18:20


MALTA - Punt de Partida\nVisitar Sliema i l'antiga capital Mdina\nFer una excursió a la Golden Bay Beach\nCreuer pel port\nSituada al centre de La Valletta, en un edifici del 1900 totalment restaurat i adaptat com escola.\nA una zona tranquila però aprop de moltes botigues i restaurants\nL'escola està al centre i perfectament comunicada.\nEls estudiants s'allotjaran a cases amfitriones en habitacions dobles amb bany compartit. Les famílies són curosament seleccionades, l'estudiant emorzarà i soparà cada dia a la casa.\nPer què escollir La Valletta?\nPER GAUDIR DE BON CLIMA A UNA ILLA DEL MEDITERRANI, AMB PAISSATGES MERAVELLOSOS I UNA CULTURA MOLT RICA.\nMar-Mai / Set-Oct\nSuper- Intensive English\nAllotjament des de 139€ per setmana


Convertir Papua Nova Guinea guineana (PGK) i euro (EUR) - Calculadora de conversió de tipus de canvi de divises\nPGK per EUR\nPapua Nova Guinea guineana per EUR\nPGK per EUR - Papua Nova Guinea guineana to euro convertidor de divises\nEl nostre Papua Nova Guinea guineana a euro convertidor està actualitzat amb els tipus de canvi de 17.10.2019. Introduïu qualsevol quantitat que vulgueu convertir a la casella a l'esquerra de Papua Nova Guinea guineana. Utilitzeu les "Monedes d'intercanvi" -Button per fer euro la moneda predeterminada. Feu clic a euro o Papua Nova Guinea guineana per convertir entre aquesta moneda i totes les altres monedes.\nPapua Nova Guinea guineana to euro calculadora de tipus de canvi\nTipus de canvi actualitzat: 17.10.2019 12:16\n0,26453 EUR (€)\n1 PGK = 0,264529 EUR\n3,780304 PGK = 1 EUR\nQuin és el tipus de canvi actual de Papua Nova Guinea guineana per euro?\nPapua Nova Guinea guineana curs per euro = 0,26\nConversió PGK a euro\nHeu seleccionat la moneda font PGK i la moneda objectiu euro amb un import de 1 PGK. Podeu triar els tipus de canvi de les dues llistes per a més de 160 monedes internacionals. Els tipus de canvi s’actualitzen a intervals regulars i es presenten en forma tabular per a quantitats habituals. També podeu veure els tipus de canvi històrics d’altres visitants.\nUSD 1 1.11255 1.28394 0.76135 0.00921 0.29587\nEUR 0.89884 1 1.15405 0.68433 0.00828 0.26594\nGBP 0.77886 0.86652 1 0.59298 0.00718 0.23044\nCAD 1.31346 1.46129 1.68640 1 0.01210 0.38861\nJPY 108.54450 120.76119 139.36420 82.64013 1 32.11496\nPGK 3.37987 3.76028 4.33954 2.57326 0.03114 1\nPGK to EUR calculadora de tipus de canvi\nLa Papua Nova Guinea guineana és la moneda en Papua Nova Guinea. La euro és la moneda en Andorra, Àustria, Bèlgica, Xipre, Estònia, Finlàndia, França, Alemanya, Grècia, Irlanda, Itàlia, Kosovo, Letònia, Lituània, Luxemburg, Malta, Mònaco, Montenegro, Països Baixos, Portugal, San Marino, Eslovàquia, Eslovènia, Espanya, La ciutat del Vatica. El símbol per PGK és K. El símbol per EUR és €. El tipus de canvi del Papua Nova Guinea guineana es va actualitzar per última vegada el Oktober 18, 2019. El tipus de canvi de la euro es va actualitzar per última vegada a Oktober 18, 2019. El factor de conversió PGK té 5 dígits significatius. El factor de conversió EUR té 5 dígits significatius.\ntipus de canvi Papua Nova Guinea guineana per euro = 0,26.\nK 1 € 0.26\nK 5 € 1.32\nK 10 € 2.65\nK 50 € 13.23\nK 100 € 26.45\nK 250 € 66.13\nK 500 € 132.26\nK 1000 € 264.53\n€ 1 K 3.78\n€ 5 K 18.90\n€ 10 K 37.80\n€ 50 K 189.02\n€ 100 K 378.03\n€ 250 K 945.08\n€ 500 K 1,890.15\n€ 1000 K 3,780.30\nPGK per CADPGK per CHFPGK per CNYPGK per HKDPGK per INRPGK per JPYPGK per RUBPGK per UAHPGK per USDPGK per VND


Detenen per tercer cop el lladre del martell en atacar un altre banc a Llagostera - Diari de Girona\neva batlle llagostera 21.04.2017 | 10:36\nL´entitat bancària atacada pel lladre de l´escarpra i el martell El Poll TV\nARXIU: El lladre del martell i l'escarpra torna al banc de Llagostera i trenca els vidres\nEn aquesta ocasió l´home ha accedit a l´interior d´una altra entitat bancària situada la plaça Catalunya i ha trencat vidres de l'interior amb el martell. El detingut ha estat traslladat a Girona, pel Mossos d´Esquadra, a l´espera de passar a disposició judicial.\nAquest és el tercer cop en aquesta setmana que actua a Llagostera, dimecres i dijous va triar el BBVA i va rebentar el caixer i la porta de l'entitat. I els dos dies va poder ser detingut per la Policia Local de Llagostera i després de pasar a disposició judicial va quedar en llibertat. En aquestes ocasions va quedar arrestat per dos presumptes delictes de robatori amb força en grau de temptativa.\nL´home de 43 anys, de nacionalitat gambiana i veí de Llagostera ha estat detingut per la Policia Local de Llagostera a l´interior de l´entitat BBVA–Caixa Catalunya, situada al número 3 de la Plaça Catalunya, on ha causat diverses destrosses amb un martell.\nCaptat per les càmeres de seguretat\nEls fets han tingut lloc quan faltaven pocs minuts per a les 2 de la matinada quan s´ha rebut l´avís telefònic de la central d´alarmes contractada per l´entitat bancària.\nPer les càmeres de seguretat s´ha pogut comprovar com a l´interior de l´entitat hi havia un home amb un martell.\nFins al lloc dels fets s´hi ha desplaçat una patrulla de la Policia Local de Llagostera que s´ha ocupat de la identificació i detenció de l´home i una patrulla dels Mossos d´Esquadra que s´ha ocupat de traslladar el detingut a l´Àrea de Custòdia i Detenció de Girona a l´espera de passar de nou a disposició judicial.\nLa custòdia de l´entitat bancària ha quedat en mans de seguretat privada.


CAT (Col·lectiu Autònom de Treballadors) » Sala de Reus-edifici 112\nTag: 112, reus\nAvui, a requeriment de la nostra afiliació i aprofitant la visita del Conseller d’Interior hem estat a l’edifici del 112, hem fet una mica de xivarri. Després de finalitzar la xerrada amb els alcaldes, el Conseller ens ha atès i li hem fet arribar les condicions laborals dels policies que allí treballen. Gràcies a dos companys que realitzen servei a la mateixa sala, el Conseller ha tingut informació de primera mà. Tant la postura del Conseller com la del cap de Regió, al nostre parer, ha estat bona, ens ha dit que es compromet a donar resposta al nostre requeriment, que és el vostre.\nTenim una altra promesa, sí! Però és d’un nou Conseller, abans de posarlo al mateix sac, esperarem la seva acció.\nMés informació: http://www.elsindi.cat/wpCom/edifici Reus-Sala 112.pdf


Els càmpings del Mediterrani reclamen a les administracions aclarir les normatives\nEls càmpings de Catalunya i de la Comunitat Valenciana han reclamat a les administracions normatives clares, especialment en l'àmbit urbanístic, i un reconeixement "similar als que el sector té en altres països", ha informat la Confederació de Càmpings de la Mediterrània aquest divendres a un comunicat.\nL'associació, que representa 211 establiments amb 211.810 places, l'ha traslladat als directors generals de Turisme de Catalunya i de la Comunitat Valenciana, Octavi Bono i Josep Manuel Gisber, a la Fira Internacional de Turisme (Fitur), que se celebra a Madrid des de dimecres fins diumenge.\nEndesa porta el taller PlayEnergy d'educació ambiental a 38 centres catalans\nEn concret, els han traslladat que es reconegui més el "gran pes que té aquesta indústria i els beneficis mediambientals i socials que aporta".\nEls representants de l'entitat han lamentat que les normatives urbanístiques que els afecten són diferents en cada comunitat, i fins i tot en cada municipi, cosa que provoca que "qualsevol urbanista s'atreveixi a fer canvis en les lleis, ja que molts tècnics no saben què és un càmping ".\nLa trobada a Fitur ha estat el primer que la confederació ha realitzat amb els directors generals de Turisme i ja es preveuen altres reunions per continuar parlant dels temes que afecten al sector i buscar solucions.


L'ou amagat - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans L'ou amagat - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nRamon Barnils, núm. 364, 10 de juny de 1991\nSense moure’ns de la llei: l’article 140 de la darrera Constitució espanyola diu que aquesta Constitució garanteix l’autonomia dels municipis. No cal que ens escandalitzem si aquest imperatiu constitucional no es compleix. Si no es compleix el de les autonomies, tot i tractar-se d’un estat que basa la seva autopropaganda en aquesta figura política -estat de les autonomies és l’expressió amb què s’omplen la boca els enemics de tota autonomia- menys encara complirà l’altre imperatiu d’autonomia, desconegut pel ciutadà normal i corrent.\nNi cal que insistim massa el forat per on se’ls veuen les vergonyes, que és el forat dels diners, del finançament: l’única autonomia que pot exercir com a tal és la basca, precisament perquè els diners dels seus subjectes els recapta ella, i després, amb les butxaques plenes, negocia amb Madrid quina part li’n traspassa. Mentre que totes les altres autonomies han de fer al revés, l’estat central recapta els diners de tothom i després negocia, amb les butxaques plenes, quins diners ens torna. No parlem de bona voluntat, perquè parlem de política; ni tan sols parlem de compliment de compromisos entre un estat dit de les autonomies, ja que parlem d’un estat central i centralista, per origen, evolució i necessitat vital: en aquests moments el govern de l’estat deu al seu soci, agent publicitari, amic i company de partit COOB, màxim òrgan dels Jocs Olímpics, trenta-tres mil milions de pessetes en compromisos firmats i decidits. El cas de greu compromís és tal que el COOB ha autoritzat a l’abad del COOB de treure d’on pugui aquests diners, que teòricament són seus i ben seus.\nNo, aquí l’escàndol és que acaben de passar unes eleccions municipals i ben poques candidatures, per no dir cap, si més no de les que han sortit als diaris, han posat en el seu programa cap acció a emprendre, per tímida que sigui, a fi de pressionar l’estat central en aquest punt decisiu, que demostra si ells compleixen la seva Constitució o no.\nAixò sí, fora de temporada, d’aquí a quatre dies, sortiran experts dels diversos partits que ens tornaran a fer perdre el temps amb la predicació, cada dos per tres repetida per teòrics de dreta i esquerra, moderadament autonomistes o decididament nacionalistes, del repartiment dels impostos globals d’aquesta manera: la meitat per a l’estat, una quarta part per a les autonomies i una quarta part per als ajuntaments.\nDoncs no, ni això. I per una raó ben clara: perquè la democràcia, la llibertat, el benestar i l’autonomia tant de les persones com dels grups comença, inevitablement, als municipis.


Introduir caràcters especials\n» Consells i trucs »\nPodeu introduir i veure milers de caràcters de la majoria dels sistemes d'escriptura del món, fins i tot aquells que no es troben al vostre teclat. Aquesta pàgina mostra algunes maneres diferents d'introduir caràcters especials.\nMètodes per a introduir caràcters\nPunts de codi\nDistribucions de teclat\nL'aplicació de mapes de caràcters us permet trobar i inserir caràcters poc freqüents, emoji inclosos, navegant per categories de caràcters o cercant paraules clau.\nPodeu introduir qualsevol caràcter Unicode utilitzant només el vostre teclat amb el punt de codi numèric del caràcter. Cada caràcter s'identifica amb un punt de codi de quatre caràcters. Per a trobar el punt de codi d'un caràcter, busqueu-lo a l'aplicació Characters. El punt del codi són els darrers quatre caràcters U+.\nPer a introduir un caràcter pel seu punt de codi, premeu Ctrl+Maj+U, escriviu el codi de quatre caràcters i premeu Espai o Retorn. Si utilitzeu sovint caràcters als quals no es pot accedir fàcilment per altres mètodes, pot resultar-vos útil memoritzar el punt de codi d'aquests caràcters per a poder introduir-los ràpidament.\nYou can make your keyboard behave like the keyboard for another language, regardless of the letters printed on the keys. You can even easily switch between different keyboard layouts using an icon in the taskbar. To learn how, see Utilitzar disposicions de teclat alternatives.\nUn mètode d'entrada amplia els mètodes anteriors permetent introduir caràcters no només amb el teclat, sinó també amb qualsevol dispositiu d'entrada. Per exemple, podeu introduir caràcters amb un ratolí mitjançant un mètode gestual o introduir caràcters japonesos utilitzant un teclat llatí.\nPer a triar un mètode d'entrada, feu clic amb el botó dret sobre un giny de text i al menú Mètode d'entrada, trieu el mètode d'entrada que voleu utilitzar. No es proporciona cap mètode d'entrada predeterminat, així que consulteu-ne la documentació per a veure com utilitzar-los.\nConsells i trucs — Caràcters especials, clics al botó del mig…\nUtilitzar disposicions de teclat alternatives — Afegir disposicions de teclat i canviar entre elles.


Nacionalisme orfe | Opinió | EL PAÍS Catalunya\n24 FEB 2020 - 18:08\tCET\nArtur Mas, després de declarar pel 9-N, el 14 d'octubre del 2015. GENCAT\nHi va haver un temps en què Convergència i Unió era un catch-all party. La versatilitat nacionalista feia que CiU semblés un tren òmnibus: cadascú baixava a l'estació que li venia més de gust, segons una metàfora del mateix Jordi Pujol. Als seus vagons s'hi acomodaven nacionalistes difusos, molts autonomistes d'ordre i fins i tot uns pocs sobiranistes, fregant l'independentisme. Els seus límits en el terreny nacional estaven marcats per Esquerra Republicana, amb la qual mai van arribar a pactar, des de l'acord per a la investidura de Pujol amb Heribert Barrera, el 1980. Les seves fronteres pel que fa a l'eix esquerra-dreta topaven, d'una banda, amb el PP (una vegada desaparegut el centre espanyol) i amb el PSC, de l'altra. CiU va pactar amb tots dos partits, depenent de qui governés a Espanya.\nPerò la crisi que va provocar la sentència del Tribunal Constitucional sobre l'Estatut impulsat per Maragall va tenir les seves conseqüències. Quan Artur Mas va arribar a la presidència de la Generalitat va voler fer circular un tren d'alta velocitat per les velles vies d'ample ibèric sense proves prèvies. Sense despentinar-se, Mas va passar de pactar mesures econòmiques amb el PP a propugnar un finançament similar al basc. I, en un doble salt mortal, es va convertir de la nit al dia en paladí i profeta de la independència. El tren de la vella CiU va descarrilar. No hi ha cor nacionalista que resisteixi passar en un dia del concert econòmic a la independència unilateral sense fer transbordament. Els viatgers de dreta, de centre dreta, de centre esquerra, els autonomistes o els qui simplement aspiraven a arribar a l'estació final de la independència, respectant la legalitat, es van quedar d'un dia per l'altre sense servei. Orfes de partit.\nTot aquest col·lectiu encara no té tren per viatjar. S'està reorganitzant i no sap amb certesa quants són, ni queda clar cap on va el comboi que asseguren que volen compartir. L'única confluència a la vista pivota entre els hereus d'Unió –Units per Avançar–, el Grup de Poblet i un sector del PDeCAT. L'heterogeneïtat del conglomerat restant fa difícil imaginar altres fórmules a curt termini. No caldria excloure que la Lliga –que es defineix com a catalanista no independentista– o una part se sumés a aquesta operació. Alguna cosa es mou, però queden moltes coses per aclarir. L'activisme ha de rellevar el soroll declaratiu. Per al futur d'aquest projecte és clau passar del nacionalisme de saló a l'acció.


Instal·len dispositius per frenar el risc d’electrocució d’aus a l’Alt Camp, Baix Penedès i Tarragonès | Diari de Tarragona\nInstal·len dispositius per frenar el risc d’electrocució d’aus a l’Alt Camp, Baix Penedès i Tarragonès\nEndesa ha col·locat 15 nous dispositius antiposada i ha folrat 70 torres elèctriques\n06/04/2019 12:23 | Actualizado a 06/04/2019 12:23\nLes característiques d’aquests nous dispositius són diferents dels utilitzats fins ara. FOTO: Endesa\nEndesa ha instal·lat un total de 15 nous dispositius antiposada i ha folrat 70 torres elèctriques en diferents punts de l’Alt Camp, el Baix Penedès i el Tarragonès. Es tracta de la primera vegada que s’utilitzen aquests elements que, fins ara, només s’havien col·locat de manera provisional per testejar-los en una prova pilot a la Plana de Lleida. Els treballs d’instal·lació, amb una inversió de 25.000 euros, s’han realitzat amb un equip especial de treballs en tensió, per no haver de tallar el subministrament elèctric en cap moment.\nEn concret s’han instal·lat els nous dispositius a 15 torres elèctriques de diferents punts de línies de mitjana tensió que transcorren pels municipis del Pla de Santa Maria, i Alió (Alt Camp), Renau (Tarragonès) i el Vendrell (Baix Penedès). Els treballs s’han completat amb el folrat i adequació d’altres 70 suports més. Tot, sense haver d’interrompre el servei elèctric als més de 25.000 clients que, de retruc, sortiran beneficiats d’aquesta actuació, ja que, els nous sistemes evitaran, a més de la possible electrocució dels ocells, l’eliminació de les petites interrupcions o incidències del servei que es podrien produir en cas de col·lisió.\nEls nous dispositius antiposada, dissenyats per Birding Natura, es van testejar primer a un recinte tancat del Centre de Recuperació de Fauna Salvatge (CRFS) Vallcalent amb aus en recuperació. Posteriorment es va procedir a la instal·lació a 7 torres de diferents municipis de la Plana de Lleida. Els resultats van demostrar la seva efectivitat i, és per això, que la Companyia ha començat a utilitzar-los amb l’objectiu de disminuir, tot el que sigui possible, els impactes de la inevitable convivència entre les infraestructures elèctriques i el medi natural.\nLes característiques d’aquests nous dispositius són diferents dels que s’han utilitzat fins ara. Es tracta d’uns elements de perfil rectangular de material reciclable on es fixen unes vares de fibra de vidre de 10 mil·límetres de diàmetre. L’alçada i la distància entre les vares pot ser variable en funció de les espècies d’ocells més freqüents on es vagin a instal·lar.\nAccions com aquesta demostren la voluntat d’Endesa per millorar la interacció que les activitats que desenvolupa una empresa elèctrica amb el seu entorn natural, en aquest cas, a la demarcació de Tarragona. Endesa treballa buscant les millors tecnologies disponibles i en projectes d’innovació per minimitzar l’impacte de les serves infraestructures per tal de conservar i protegir la diversitat natural.


GR 6 Barcelona - Montserrat\nDesnivell: + 2.120 metres aprox.\nDistància: 57 Km. aprox.\n01 BCN - Les Fonts (Terrassa) / 21 Km\n02 Les Fonts (Terrassa) - Olesa de Montserrat / 19 Km\n03a Olesa de Montserrat - Monestir de Montserrat (per Collbató) / 14 Km\n03b Olesa de Montserrat - Monestir de Montserrat (pel Camí de l’Aigua) / 12 Km\nEl punt de partida del GR 6 es troba al barri d’Horta, concretament al parc del Laberint. Els primers passos són en clara ascensió, cap al turó del Malalt de Magarola, a més de 400 metres d’altitud. Allà, aquest GR es creua amb el sender del Mediterrani (GR 92). El sender continua en direcció cap al nord, i davalla fins a Can Borrell, en una de les zones més aïllades i preservades del parc de Collserola. Aviat, però, se surt dels límits del parc per arribar a Sant Cugat del Vallès i endinsar-se en el nucli urbà fins al monestir romànic de Sant Cugat. Pel camí, es troba l’arbre monumental del Pi d’en Xandri. A partir de Sant Cugat i fins a Rubí, el GR 6 travessa una àrea altament urbanitzada, passa per sota de l’autopista AP-7 i travessa unes quantes urbanitzacions i zones residencials del Vallès. A Rubí, cal travessar la riera i dirigir-se cap al barri de les Fonts, que pertany al municipi de Terrassa.\nDe les Fonts (Terrassa) a Olesa de Montserrat. El punt de referència següent són les serres de Can Guilera i de les Martines. En el punt més alt, el turó de la Creu del Conill (414 metres), s’hi troba la confluència amb el GR 96, l’anomenat camí Romeu, que també uneix Barcelona amb Montserrat i que ha esdevingut darrerament una alternativa a aquesta opció més clàssica del GR 6. Cal no deixar-se perdre la panoràmica excel•lent de Terrassa i del cim de la Mola. El sender es dirigeix decididament cap a l’est, a la recerca de la vall del Llobregat. En aquest tram, hi sovintegen els cursos d’aigua, com la riera de Gaià i la riera de Sant Jaume, entre altres rierols i rieres. Precisament on s’uneixen aquestes dues rieres hi ha la confluència amb el GR 97, que uneix la Tordera (Sant Celoni) i el Llobregat (la Beguda Alta). El GR 96 continua fins a trobar-se amb el riu Llobregat a Olesa de Montserrat.\n- Etapa 3a (GR6.1)\nD’Olesa de Montserrat al Monestir de Montserrat. El GR 6 busca el riu per començar la seva i darrera etapa. D'aquesta manera, creua a la ribera dreta per entrar al congost que connecta amb el peu de la muntanya de Montserrat. En aquest punt, el sender puja per un camí que voreja el Serrat de les Garrigoses. Seguidament, amb un pronunciat pendent, el sender realitza un ascens des dels 110 metres fins als més de 820 metres d'altitud, punt en el qual comença un breu descens en direcció al monestir de Montserrat , darrera parada d' aquesta etapa 3 del GR 6.\n- Etapa 3b\nD’Olesa de Montserrat al Monestir de Montserrat. El GR 6 cerca la C-55 per començar la seva i darrera etapa. Segueix la carretera fins passat el Km. 7 on abandona la carretera esmentada i s’endinsa per un camí de muntanya. Per boscos i amb vistes de Montserrat s’arriba fins l’estació de l’Aeri de Montserrat on es creua el riu per damunt del pont. Es segueix uns pocs metres per la carretera i es pren a mà esquerra el Camí de l’Aigua. Un camí que puja decididament, amb alguns trams d’escala, fins a Les Baranes que donen accés al Camí de la Santa Cova. Ara es continua per aquest ample camí fins al Monestir de Montserrat, darrera parada d' aquesta etapa 3 del GR 6.\nUn GR curt que connecta Barcelona amb Montserrat, tot un referent en molts àmbits per Catalunya. Bressol d’escaladors, font d’inspiració i recull, punt de peregrinatge, indret turístic de primer ordre i símbol de Catalunya, entre moltes altres qualificacions. Hi ha qui fa el GR en un sol dia, però naltros hem fet les tres etapes reglamentaries xino-xano. Des d’Olesa de Montserrat hi ha dues opcions per realitzar la darrera etapa fins al Monestir: l’opció 3a (variant 6.1) passa per les Coves de Salnitre i Sant Miquel i l’opció 3b passa per l’estació de l’Aeri de Montserrat i Camí de l’Aigua. Un GR més a la butxaca, una excusa més per sortir a caminar.\nEls caminants: Josep - Mercè\nEtiquetes de comentaris: Camins de Montserrat, GR 6 Barcelona-Montserrat, Montserrat, Muntanya, Senders de Gran Recorregut\n100 Cims (73) 2000 (33) 3000 (24) 4000 (1) Aiguabarreig Segre-Cinca (1) Aiguamolls de l'Empordà (1) Alemanya (10) Alta Muntanya (31) Alta Via 2 Dolomiti (1) Andorra (14) Austria (7) Baix Empordà (1) Birding (14) BTT (6) Cadí-Moixeró (1) Caminades-Travesses (24) Camins de Montserrat (19) Camins de Sant Llorenç del Munt (11) Camins del Montseny (9) Camins Equipats (27) CCCR Copa Catalana de Caminades de Resistència (10) Cicloturisme (3) Cornudella de Montsant (1) Crestes (16) Curses (5) DBF Delta Birding Festival (1) Delta de l'Ebre (1) Delta del Llobregat (1) El Danubi en BTT (19) El Planerón (1) Erms d'Aitona (1) Escalada (52) Escalada clàssica (47) Escalada esportiva (5) Escòcia (13) Escòcia en BTT (13) Eslovàquia (4) Estany de Sils (1) Estelades al cim (1) Euskal Herria (3) França (6) Gallocanta (1) Gironès (1) GR 131 Sender de l'arxipèlag canari (14) GR 6 Barcelona-Montserrat (5) GR 67 Tour de Les Cévennes (1) GR 83 Camí del Nord (10) GR 92 Sender del Mediterrani (22) Hongria (5) Humedales de Salburua (1) Illes Canàries (14) Itàlia (1) La Gomera (5) La Graciosa (1) Lanzarote (7) Le Canal du Midi en BTT (1) Les Basses d'en Coll (1) Lo Port (11) Marroc (1) Montsant (3) Montseny (10) Montserrat (68) Muntanya (164) Ornitologia (14) Parc del Garraf (1) Parc naturel de Camargue (1) Pedraforca (3) Saladas de Sástago-Bujaraloz (1) Sant Llorenç del Munt (13) Secans de la Granja d'Escarp-Serós (1) Senders de Gran Recorregut (9) Serra de Guara (3) Siurana (1) Sostre Comarcal (24) Sostre Comunitat Autònoma (7) Sostre Provincial (10) Ter vell (1) Top 20 (20) Torre d'en Dolça (1) Tossa de Mar (11) Veïnat d'Esclet (1) Vies Ferrades (24) Vies Verdes (5)


Volcans de neu – A cop de pedal\n18 Juliol 2011 22 Abril 2020 A cop de pedal15 comentaris a Volcans de neu\nVolcans de neu\nHavia entrat a Xile amb un desgast considerable després de les últimes setmanes a Bolívia. A Ollagüe, primer poblet xilè a l’altra banda de la frontera amb Avaroa, tenia la intenció de descansar un xic ja que amb els peus fets un nyap, poc podia pedalar. La propera població era Calama i estava a 200km de distància, havent-hi entremig absolutament res, tan sols una companyia minera.\nAixí que la millor opció era agafar un autobús. Mentre dinava en una modesta posada vaig conèixer un parell de treballadors que marxaven en breu cap a Calama amb la seva pick-up. Amablement van accedir a dur-me, tot i que a Xile està prohibit portar persones a la part descoberta del 4×4. El trajecte d’Ollagüe fins a Calama va ser realment impressionant. Muntanyes i volcans nevats, salars, flamencs rosats i pedra, molta pedra. Vam veure de ben aprop el volcà Ollagüe (5868m), que curiosament fumejava, el San Pablo (6092m) i el San Pedro (6145m). També vam creuar el Salar de Carcote i el Salar de Ascotán, que picturescos amb el blanc de la neu al fons, poc tenien a envejar al Salar de Uyuni. Els voltants eren completament desèrtics, àrids, sense cap forma de vida animal ni vegetal. L’únic senyal de civilització era la mina d’Ascotán i els seus pocs treballadors. El viatge va ser entretingut de per sí, però a més, aquesta parella de xilens eren uns bons catxondos, talment com si fossin extrets d’una pel·lícula de comèdia.\nCalama, ciutat ubicada al mig del desert, va ser el retorn a la civilització després d’unes setmanes a Bolívia. Trobar-me novament amb plenitud de fruites, verdures, galletes, etc. va ser com un regal caigut del cel. És curiós com aprecies determinades coses, el que dónes per fer, quan no les tens. A la vegada, però, em sentia com peix fora de l’aigua. Trànsit, xivarri, consells dels policies de cares al complicat vespre… eren coses que em venien de nou, ara. Vaig dirigir-me a l’oficina de turisme per inscriure’m al bus que gratuïtament et porta a la mina de Chuquicamata, un de les mines de coure més grans del món. Malauradament la llista estava plena des de feia una setmana, així que no vaig poder-hi anar. Tampoc contemplava l’opció d’anar-hi pel meu compte ja que sense aquest bus no està permès l’accés a l’interior de la mina.\nL’endemà posava rumb a Antofagasta, a la costa. Tres setmanes a Bolívia, per sobre dels 4000m d’altitud, m’havien dopat de mala manera a base de glòbuls vermells. Ara que anava descendint progressivament ho notava, i de quina manera! El meu cor semblava estar de vacances, no pujava de pulsacions. Vaig arribar a Baquedano, una petita població engreixada per l’alta activitat minera de la zona. Les nits, allà, encara eren fredes i no tenia ganes d’acampar. Venia gelant-me de feia dies i un sostre s’agrairia. El que no esperava era que els preus d’allí fossin tan desorbitats. No hi havien hostals, sinó petits dormitoris que els restaurants o els propis particulars llogaven a les empreses mineres. I eren més cars que els del centre d’una ciutat. No tenia ganes de sobrepassar amb escreix el meu pressupost diari (aquí a Xile és un assumpte complicat, tot és car, o millor dit, hi ha preus europeus), així que vaig anar als diferents centres municipals de la localitat. Cap d’ells volia donar-me aixopluc. Finalment en Víctor, de la policia local, em va cedir un petit tros de terra per a ficar-hi el meu sac. Ara, havia d’anar-hi a partir de les 21h i marxar abans de les 6h perquè el seu amo no li havia donat el vist-i-plau. Malgrat tot, ell estava disposat a donar-me un cop de mà. Un bon paio! Va ser curiós dormir en una comissaria (sense haver fet cap disbarat). A més, en Victor va tenir el detall de portar-me el sopar que havia sobrat. I ja se sap que l’estómac d’un ciclista sempre té un racó buit…\nArribar a Antofagasta suposava la retrobada amb el Pacífic; des d’Equador que no el veia. I ja en tenia ganes. Bona temperatura i pantalons curts, quin luxe. És una ciutat gran, turística i amb un important port marítim. No sé què em passava, però tot el dia, a tota hora, tenia una gana de llop. Crec que l’estómac se’m va obrir novament, i de quina manera. Antofagasta es troba en una de les regions més pròsperes del territori nacional. La seva activitat principal és la mineria, que representa, de mitjana, més del 57% de l’activitat econòmica regional. Reforça la vocació minera d’aquesta regió el fet que més del 45% del PIB miner de tot el país es genera aquí, agafant el timó en la producció de coure. Tot això és sinònim de gran porqueria, potser en quantitats industrials, a la vora de la ciutat.\nHavent descansat, havent-me alimentat com feia temps que no ho feia i havent estudiat el mapa per a les properes jornades, vaig decidir creuar el desert d’Atacama, el desert més àrid del planeta. El desert d’Atacama està emmarcat per la serralada dels Andes i la costa, cobrint uns 105.000km2. Proveït de fruita, fideus i aigua, em disposava a començar la travessa. M’esperava creuar el que apareix a la televisió quan fan les retransmissions del Dakar (la nova versió sud americana), però no va ser així, no. Una carretera en excel·lent estat i ben senyalitzada recorre tots i cadascun dels 150km que separen el desert de la costa. Quina (grata) sorpresa! El que no sabia és que els deserts també tenien pendents. D’Antofagasta, a cota zero, fins assolir el punt més alt del desert vaig haver de pujar fins als 2000m d’altura. El trajecte va ser tranquil, sense el pas de gaires cotxes ni camions. Un excés de confiança al no portar prou aigua em va deixar sec. Carregava 3’5L d’aigua i sabia, segons m’havien dit, que un camió cisterna portava aigua a un observatori tres cops al dia. Encara l’espero. Afortunadament, i agraint l’hospitalitat xilena, els pocs cotxes amb els quals em vaig creuar no van dubtar ni un segon a donar-me allò que portaven: 5L d’aigua, 2 sucs i un parell d’entrepans. Amb això arribaria a l’altra banda del desert, tindria aigua per cuinar i per als propers 100km. Entrada la tarda i cansat de rodar, vaig mirar el mapa i hi apareixia un observatori no gaire lluny d’on estava. Això significava que havia d’haver-hi un cel ben parit entrada la vesprada. No m’ho vaig pensar gaire i vaig llençar el sac de dormir a la primera esplanada lliure de roques al marge de la carretera. Volia gaudir d’aquell prometedor espectacle astronòmic des de l’escalfor del meu sac. I així va ser. Quina nit. Una nit d’aquelles que es recorden, intenses, i que donen sentit a tantes i tantes hores damunt del seient de la bicicleta. Va ser una nit banyada d’estrelles irradiants al desert més àrid del món. La lluna il·luminava l’entorn d’una manera fantasmagòrica, fent inútil l’ús del frontal. Un silenci absolut i un cel de mil-i-una estrelles posaven color i banda sonora a una nit memorable.\nEl dia següent l’espetec de sol em va despertar. Tenia 100km per endavant, els últims 30 de baixada. Anava pujant i baixant les ondulacions del desert quan el comptaquilòmetres va marcar la xifra rècord de velocitat fins a dia d’avui: 80km/h. Sort que sovint reviso la tornilleria… Arribava a Paposo, altra vegada al Pacífic. Curiosament a nivell de mar feia més fred que a 2000m d’altura. També hi havia una mena de boira densa i espessa. Era la famosa camanchaca, com bé em dirien més tard, una boira que cobreix el nord de la costa xilena amb una condensació que prové dels vents desèrtics i l’anticicló del Pacífic. Paposo és un petit assentament pescador de poc més de 300 habitants. Em vaig allotjar amb una família local que, per un preu mòdic, em van tractar com un més de la família, especialment l’àvia, que volia m’endugués un sac de menjar! A la costa es respirava un aire diferent, un aire de tranquil·litat i harmonia. Després de tant temps agraïa menjar peix, una cojinoa, concretament. Què bona! Vaig sortir a comprar pa i em vaig trobar l’Eduardo, un pescador local, arreglant la seva xarxa. Em va explicar la varietat de peix local, que no dista gaire del que agafen al Mediterrani, i les seves històries a alta mar. Aquí també mengen garoines em va comentar, serà qüestió de llançar-me a l’aigua! Preguntant-li si havien arribat les embarcacions d’arrastre, em va respondre no taxativament. Va afegir-hi que, en cas de fer-ho, no dubtarien en cremar-les, literalment.\nL’endemà m’esperava una etapa molt suau, tot just 27 km. Creuava el PN Pan de Azúcar arribant al poble de Chañaral. A mesura que avançava anava trobant platges molt maques. Llàstima del mal temps i la camanchaca, que no permetien gaudir d’aquests bells paratges amb la seva màxima esplendor. Ja a Chañaral, em vaig allotjar a casa d’una senyora particular que llogava habitacions. Quan vaig veure on m’havia ficat, vaig entendre ràpidament per què el preu era tan barat. El dia següent em vaig llevar cansat, amb el cos sense forces. Tenia intenció de continuar pedalant però no tenia esma per fer-ho, així que vaig agafar-me un dia lliure. Si una cosa vaig aprendre durant aquest viatge, va ser saber escoltar el cos. I així vaig fer-ho. L’endemà, més recuperat, vaig seguir la tònica dels últims dies i vaig fer 100km. Però amb no gaire tranquil·litat, ja que l’incessant vent en contra començava a debilitar-me mentalment a marxes forçades. El fet de transitar per carreteres amb un tràfic de cotxes i camions força dens tampoc hi ajudava. Així no era com volia acabar el viatge. Malgrat tot, arribava a Caldera.\nSantiago de Chile, una de les capitals sud-americanes amb més contaminació, em va rebre amb un cel negre i un bon ruixat. Durant la propera setmana m’allotjaria a casa d’en Pedro, un contacte via Warmshowers i, a més, era una Casa de Ciclistas. Per arribar a casa seva, situada a 20km del centre, vaig haver de creuar la ciutat de Santiago, que no és poca cosa. El trànsit de bojos i el poc espai per a circular-hi amb bicicleta em van obsequiar amb 2h de pura adrenalina.\nLa capital de Chile, Santiago, tenia totes les similituds possibles a una capital europea o millor dit, americana. Enrere quedaven els paisatges i la gent indígena dels Andes, les cultures precolombines i tantes altres coses. Ara, va ser de gran ajuda per tal de socialitzar-me novament. Bé, comprar-me uns texans i una samarreta després de vestir la mateixa roba (i calçotets, en singular) durant 3 mesos seguits també devia facilitar-ho. Va ser una setmana entretinguda on vaig conèixer el centre de la ciutat i els seus monuments i museus. També vaig poder gaudir de la nit xilena, d’unes graellades de carn increïblement bones (i abundants, tot sigui dit), d’unes sortides amb una Cannondale de rodes 29″ i 2 plats pels corriols de les muntanyes que envolten la capital i com és normal, d’un merescut descans. Ah! I tastar els esprais de pebre que els carabineros (policia) llançaven per foragitar la revolta estudiantil contra l’actual sistema educatiu de Xile.\n15 pensaments sobre “Volcans de neu”\nNext Valls de Spiti i Kinnaur


Els horribles secrets dels parcs aquàtics no vull que ho sàpigues - Cultura | Juliol 2021\nEls horribles secrets dels parcs aquàtics no us volen saber\nDe petit, l’estiu sovint implica excursions al parc aquàtic local. Però com a adult, aquest lloc pot no justificar la mateixa il·lusió per una bona raó. Hi ha els terrorífics secrets i perills a la vostra piscina local. FYI: Pot experimentar una mena de bacteris resistents al clor (pàgina 10).\ntitani a nvidia\n1. Les lesions a l’aigua fluvial representen més de 4.200 visites ER cada any\nUn tobogan d’aigua | Ed Jones / Getty Images\nLes ferides al tobogan aquàtic inclouen rascades, concussions, extremitats trencades i danys espinals.\nNo hi ha dades oficials sobre les lesions generals del parc aquàtic. No obstant això, la investigació de la Comissió de Seguretat dels Productes dels Consumidors dels EUA va trobar 'més de 4.200 persones l'any portades a les sales d'emergència per ser tractades de rascades, concussions, extremitats trencades, lesions medul·lars i altres danys soferts a les aigües públiques', informa AP News. Això ni tan sols té en compte els incidents que necessiten rescats de socorristes.\nPròxim: Una cremada a la piscina local, però no pas del sol\n2. La intoxicació amb clor és un problema greu\nPiscina | Tirachard / Getty Images\nMés persones van acudir a la ER per ferides causades per desinfectants de la piscina (4.600 persones el 2008) que no pas els que es van posar malalts pel bacteri que aquests desinfectants estaven matant.\nTot i que es necessita clor als parcs aquàtics, massa pot provocar intoxicacions amb clor. Segons CareWell Urgent Care, les persones que consumeixen o inhalen els productes químics i fums accidentalment poden ser hospitalitzades amb irritació ocular severa, picor de la pell, asma i irritació pulmonar. A causa de la seva gran acidesa, massa clor pot corroir les canonades metàl·liques de la piscina i les superfícies de formigó, per la qual cosa no és d'estranyar que afectin els humans.\nPròxim: Confessions dels companys nedadors\nEl 17% de les persones han admès fer pipí a una piscina pública\nNatació | JaySi / Getty Images\nEl 78% de les persones creuen que altres banyistes fan pipí a la piscina.\nUna inquietud enquesta del 2009 va destapar els repugnants hàbits dels banyistes. A més dels que tracten la piscina com un lavabo, prop del 47% dels nord-americans van admetre altres comportaments poc higiènics a les piscines públiques.\nPròxim: Legalment, els socorristes no són cangur.\n4. Més del 50% dels pares creuen que els socorristes són els responsables dels fills\nUn parc aquàtic | MaszaS / iStock / Getty Images Plus\nEts responsable de mirar el teu fill a l’aigua.\nEls pares i els cuidadors no poden tractar un parc aquàtic com la guarderia. El treball d’un socorrista és fer complir les regles, escanejar, rescatar i reanimar, informa Safe Kids Worldwide. El personal de seguretat no serà responsable de l’ofegament si han seguit adequadament tot el protocol.\nPròxim: Una vergonya veritable és a l’aigua profunda.\n5. Els empleats troben articles revoltadors en els desaigs de la piscina\nEls desguassos de la piscina poden recollir moltes coses fastigoses. | iStock.com\nEmpleats del parc aquàtic haver trobat ratolins morts, preservatius i bolquers bruts bruts a la piscina desguassos.\nSi creieu que els ajuts de banda a les piscines eren el teu pitjor malson, penseu-ho de nou. Tot i que els parcs aquàtics tenen directrius i horaris per netejar els desguassos, no garanteix que es trobin en aquests moments puntualment.\nPròxim: Us heu plantejat l’atrapament?\n6. Hi ha cinc maneres de quedar atrapats en una piscina\nEscorredor rodó | iStock.com/Keerati9999\nCinc perills: atrapament capil·lar, atrapament corporal, atrapament de les extremitats, evisceració i atrapament mecànic\nLa majoria suposa que un parc aquàtic respectaria les normatives, però l’atrapament no deixa de ser un problema greu. Per exemple, entre 1999 i 2009, hi va haver 33 casos d’atrapaments corporals sols (aproximadament el 35% del total dels atrapaments). Segons aconsella Aquatics International, pregunteu al gestor del parc si compleixen la Llei de seguretat de piscines i spa de Virginia Graeme Baker, que exigeix que les piscines públiques utilitzin cobertes de desguàs anti-atrapament.\nPròxim: Sabeu qui és el més probable de morir a una piscina pública?\n7. Algunes demografies són molt més propenses a ofegar-se\nXicotets nens feliços saltant a la piscina | FamVeld / iStock / Getty Images\nEls nens d’1 a 4 anys són més propensos a ofegar-se a les piscines, a diferència dels banys de casa o aigua natural.\nEls nens afroamericans de 5 a 14 anys tenen gairebé tres vegades més probabilitats que s’ofeguen que els nens blancs.\nMalauradament, alguns nens tenen més probabilitats que d’altres d’ofegar-se als parcs aquàtics, segons informa Safe Kids Worldwide. Els pares i cuidadors que coneixen els fets poden exercir la precaució que necessiten per protegir els nens.\nPròxim: La veritat darrere dels codis de salut dels parcs aquàtics\n8. Al voltant de 8 de cada 10 inspeccions de piscines troben greus violacions del codi de salut\nD’aquests vuit, un serà tan seriós que la piscina s’ha d’apagar immediatament, informa el CDC.\nMoltes d’aquestes infraccions comporten la manca de desinfectació suficient, és a dir, com es produeixen brots. Orgòsticament, el CDC preveu que 'la meitat de tots els balnearis violen el codi de salut i que un de cada nou s'ha de tancar immediatament', explica Popular Science.\nPròxim: Es pot endevinar quina caca cau un nen a l'aigua?\n9. Fins a 10 grams de caca es pot rentar el cul d'un nen a la piscina\nFins i tot personal de Adventureland seria rebutjat. | Miramax\nSegons el CDC, els bacteris de matèria fecal poden durar fins a 10 dies en aigua correctament tractada en parcs aquàtics i piscines.\nTot i que tots sabem que hi ha d’haver partícules de caca flotant al voltant del parc aquàtic, la Universitat d’Arizona va investigar la quantitat exacta. Fins a 10 grams de matèria fecal per nen és molt quan tinguis en compte quantes famílies es refreden en aquests parcs cada estiu.\nPròxim: La part més espantosa dels gèrmens de la piscina\n10. El germen més freqüent és tolerant al clor\nInjudeu massa aigua i podríeu acabar amb diarrea durant setmanes. | iStock.com\nUn dels pocs microorganismes que pot sobreviure al clor, el cripto provoca prop del 80% de tots els brots de problemes gastrointestinals que afecten piscines i parcs aquàtics.\nCryptosporidium té un revestiment que impedeix que el clor es descompongui. La deglució fins i tot d’una petita quantitat d’aigua que conté aquest bacteri provoca diarrea que pot durar unes setmanes. Popular Science el descriu com 'el pitjor malson de qualsevol parc'.\nPròxim: Les piscines d’ona són una recepta per al caos.\n11. Les piscines d’ones són molt més perilloses del que creieu\nNo compteu amb el socorrista centrat en el vostre fill. | iStock.com\nTot i que les piscines d’onades són a pocs metres de profunditat, els nens encara poden ofegar-se a l’aigua poc profunda.\nUna piscina amb onades plena d’accions és molt més perillosa que una piscina. Només cal veure el parc d’accions de Nova Jersey, per exemple. Segons Thrillist, la piscina d’onades del parc, batejada com a “Grave Pool”, va ser el lloc de tres morts del 1982 al 1987. Es manté obert, però ha sofert una remodelació greu.\nPròxim: No oblideu les vostres xancletes.\n12. Els parcs aquàtics s’arrosseguen amb bacteris com el fong dels peus\nPodeu sortir d’un parc aquàtic amb algun fong greu dels peus. | iStock.com\nRecordeu quan vivíeu en un dormitori universitari i portar calçat de dutxa era absolutament obligat? Sí, bé, els parcs aquàtics són així, però pitjor encara. Penseu en totes les persones que vivien al vostre dormitori, i ara multipliqueu aquest nombre per moltes famílies que visiten parcs aquàtics cada any. Estàs veient una àmplia gamma de persones potencialment infectades.\nConsell: no emprengueu els ulls del vostre fill\nTeniu un nen a qui li agrada nedar? No els treguis els ulls mai. | iStock.com/Anna_Om\nSi bé qualsevol pare solidari sap la importància de vigilar el seu fill, algunes d’aquestes mega piscines d’esteroides sovint requereixen que la gent sigui més prudent. En referència a la piscina ondulada d'Action Park, Thrillist va dir: 'Va ser tan intens que hi havia des de 12 a 20 socorristes de servei en tot moment. Si bé la majoria de socorristes poden esperar fer un estalvi de dos a tres en un cap de setmana, els socorristes de Grave Pool tindrien uns 30 anys. ”Així que, només recordeu, no ho deixeu als socorristes perquè es vegin amb el vostre fill, ja que són responsable de tot el lloc.\nConsell: comproveu si hi ha brots de CDC\nPer evitar que emmalalteixi, assegureu-vos de comprovar la informació del CDC sobre brots. | iStock.com/AndreyPopov\nQuan E. coli i jardí colpegen, diarrea, vòmits i similars no queden enrere, cosa que és una mala notícia per a qualsevol persona que ha estat nedant en un cos d’aigua potencialment infectat. Tanmateix, si hi ha motiu per preocupar-se, almenys hi ha una manera de mantenir-se informat.\nAbans de dirigir-vos a un parc aquàtic (o a qualsevol piscina, estany, llac o riu per aquest cas), assegureu-vos de consultar els centres de control i prevenció de malalties. Mantenir-vos al dia dels brots a la vostra zona és fàcil, i evitar el parc aquàtic en aquests moments us podria estalviar una casa plena de nens malalts.\nConsell: esbandiu després de nedar\nÉs obligatori dutxar-se després d'una visita al parc aquàtic. | iStock.com/Anna Omelchenko\nTot i que és molt poc probable que tingueu intoxicació amb clor, encara és important rentar-les a fons després de sortir del parc aquàtic. A més, assegureu-vos que aneu a un lloc respectable que sàpiga què fa. Alguna vegada heu vist aquells parcs aquàtics amb un pressupost que es troben al costat de la carretera que no estan segurs o sanitaris? Sí, en voldreu evitar. Mentre visiteu un lloc molt conegut, és probable que sigueu favorables a la qüestió del clor.\nSuggeriment: Eviteu els desguassos\nEn cas de dubte, enganxeu-vos a la superfície de l’aigua. | iStock.com\nNo hi podeu fer res més per fer-ho, a banda d'estar lluny, molt lluny d'aquests terrossos. Si teniu absolutament el cor que us heu caigut a la piscina d’un parc aquàtic, només assegureu-vos que no hi ha res massa obsceni allà que us contempla la cara. I si noteu alguna cosa, digueu-li a un empleat. Per descomptat, això no garanteix que faran res al respecte, però mai no ho sabreu. Si encara no fa el truc, sempre podeu accedir a Internet i escriure una ressenya descaradora.\nConsell: esbandiu abans d’entrar\nHaureu d'esbandir-lo abans d'entrar a qualsevol piscina pública. | iStock.com\nNo, no podeu controlar si altres persones es dutxaran prèviament, però podeu esperar que la vostra bona acció pot iniciar una reacció en cadena de bon comportament. De fet, en la majoria de les zones públiques de la piscina se suggereix que els visitants es dutxin abans d’entrar. D’aquesta manera, tots aquells bacteris desagradables, la suor, els líquids corporals i qualsevol altra cosa es poden quedar enrere, cosa que li permet submergir-se amb una disminució de les possibilitats que ho portaràs tot.\nConsell: canvia sovint el bolquer del teu bebè\nEls nens entrenats en pot és el millor. | iStock.com/markcarper\nA menys de no anar a la piscina, la millor manera d’ajudar-vos a alleujar aquest problema és assegurant-vos que el vostre propi fill té un bolquer net i fresc en tot moment. I si el vostre petit encara no està completament entrenat, fa un favor a tothom i fes que porti un bolquer per a nedar per si de cas. Fins i tot si s’hi ajusten, sereu molt més feliços de fer-los portar un –tot i que estigui en contra de la seva voluntat– quan descobreixi que realment no estan preparats per anar sense bolquers.\nConsell: manteniu les sabates d’aigua a mà\nNo oblideu les sabates d’aigua si us heu dirigit al parc aquàtic. | Teva\nBàsicament, els parcs aquàtics són un lloc de cultiu per a totes les bacteries, incloses les infeccions de la pell, el peu de l'atleta i més enllà. Encara ets escèptic? Feu una ullada a algunes de les ressenyes a TripAdvisor i probablement tindreu un canvi de cor. Per a la millor oportunitat d’escapar-se sense un cas furiós del peu d’atleta o alguna cosa semblant, assegureu-vos de portar un parell de sabates d’aigua amb vosaltres.\nquina és la darrera generació de processadors intel core\ndescarregar temps de crispetes\nregal per a la graduació\nNova Zelanda disparant una transmissió en directe completa


DROPBOX EDUCATION TÉ COM A OBJECTIU MILLORAR LA COL·LABORACIÓ AL CAMPUS - NEGOCIS\nDropbox Education té com a objectiu millorar la col·laboració al campus\nDropbox torna a l'escola.\nEl servei d'emmagatzematge al núvol es va presentar dimarts Dropbox Educació , dissenyat per 'ajudar el professorat i el personal dels col·legis i universitats a mantenir-se productius'. Amb un preu de 49 dòlars per usuari i any, amb descomptes basats en volum disponibles, depenent de la mida de la vostra implementació, el servei ofereix 15 GB d'emmagatzematge compartit per a cada usuari. Per a un equip de 300 persones, per exemple, això afegeix fins a 4,5 TB d'espai.\nUna característica útil disponible per als subscriptors: la possibilitat de recuperar versions antigues de fitxers o documents suprimits en qualsevol moment durant un any.\n'A mesura que les universitats implementin Dropbox Education, es beneficiaran de les funcions que ja han fet que Dropbox sigui essencial per a milers d'institucions', va dir la companyia. 'Els professors poden recollir els treballs dels estudiants mitjançant sol·licituds de fitxers, els investigadors poden compartir grans conjunts de dades amb col·laboradors interns i externs i els administradors poden distribuir fàcilment notes i notes al professorat amb enllaços i carpetes compartits'.\nEl servei també promet oferir als equips informàtics una visibilitat i un control millorats, permetent-los gestionar usuaris, supervisar l'activitat i controlar els permisos per compartir des d'una consola d'administració central.\nEt preguntes sobre el compliment? Dropbox diu que el servei ajudarà a la vostra organització a complir amb estàndards i regulacions com la Llei de Privadesa i Drets Educatius de la Família (FERPA), la Llei de Protecció de Privadesa en Línia Infantil (COPPA), la Llei de Portabilitat i Responsabilitat de l'Assegurança de Salut (HIPAA) i la Llei d'informació de salut. Llei de tecnologia per a la salut econòmica i clínica (HITECH).\nMés de 4.000 institucions educatives a tot el món ja utilitzen Dropbox, inclosos nous clients com la Universitat Chapman, el Teachers College of Columbia University, el Carleton College, la Universitat d'Edinboro i la Stephen J.R. Smith School of Business de la Queen's University, va dir la companyia.\nMonitor Dell 34" ultrasharp corbat ultra ample quad HD ips\nImpressora multifunció de format ampli hp officejet pro 7720\ncentre d'innovació verizon san francisco\ncolor imageclass mf634cdw: impressora làser dúplex, sense fil, tot en un\nRessenyes de la impressora hp envy 5663


Seminari tècniques de distància emocional - Tarragona II Edició | ACM\nInici › Formació › Seminari tècniques de distància emocional ...\nSeminari tècniques de distància emocional - Tarragona II Edició\n06 maig de 2019 a 27 maig de 2019\nLes emocions proporcionen “el pont entre els processos racionals i els no racionals “A. Damasio. Sense emocions no existiria la raó. descobriments a neurofisiologia de Ledoux (1994), A. Damasio (1994) i Jaak Panksepp (1998) constaten així l'indubtable protagonisme d’aquestes en la presa de decisions, solució de problemes, cooperació i aprenentatge, etc. Per tant, ignorar les emocions-desatenderlas no és una bona estratègia per extreure partit a les diverses capacitats personals ni a la experiència emocional.\nDesprés, què fer i com actuar amb les emocions, no només per al equilibri personal, sinó per traçar estratègies d’acció més idònies? En el desenvolupament de les habilitats socio-emocionals està la resposta, ja que faciliten el maneig de les emocions pròpies i alienes. Per tant, gràcies a les habilitats socio-emocionals resulta més fàcil extreure el coneixement de les emocions, conjuntar-a pensaments en funció del context, acreixent així l’adaptació sobre la realitat. És a dir, s’afronta la realitat sabent gestionar la part invisible d’aquesta, producte de l’augment de l’efectivitat en Intel·ligència Emocional (IE).\nAquesta formació sobre Tècniques de Distància Emocional (TDE) se centra i, reverteix millores en les competències personals (consciència d’un mateix i l’autogestió de comportaments) i socials (habilitats que milloren la comprensió dels estats emocionals dels altres, comportaments i motivacions) per respondre eficaçment a les relacions interpersonals. El desenvolupament de les competències personals afavoreixen una millor valoració del “si mateix”, transcendint per efecte d’una autoestima robusta; fomenten la motivació intrínseca, la persona s ‘auto observa amb validesa per dur a terme els seus objectius i incrementen l’autoeficàcia emocional (capacitat de sentir-se com es desitja), i no deixar-se arrossegar per dictats emocionals pertorbadors o descoratjadors.\nD’altra banda, les competències socials reforcen les relacions amb els altres a través de: l’empatia, respecte, comunicació efectiva, cooperació, assertivitat, gestionar situacions emocionals, treball en equip, etc. millorant el tracte amb els altres. L’objectiu és aconseguir que les emocions no desbordin al professional, que aquest utilitzi els seus recursos cognitius i emocionals de manera més òptima, sobretot aquells que tenen tracte regular amb el públic, a través de tècniques concretes. És a dir, prosperar en el talent d’integrar les emocions als pensaments, regular les emocions per minimitzar el seu possible impacte i mimar el propi benestar.\nAprendre a identificar, utilitzar, entendre i gestionar les emocions bàsiques pròpies i alienes.\nReconèixer en un mateix i en altres els estats emocionals.\nDesenvolupar, practicar i aprehendre les 4 capacitats del Model d’Habilitats d’Intel·ligència Emocional, tant en el seu conjunt com per separat.\nExplorar l’autoconeixement personal i emocional per identificar tendències personals.\nIdentificar creences personals que conviuen i afecten la percepció subjectiva.\nConscienciar sobre la interdependència emoció-pensament, a fi de fer servir les emocions més adequades en funció del moment.\nTreballar tècniques d’auto-regulació emocional, per ser més eficaços emocionalment i auto-induir emocions agradables, i per tant, millorar el Benestar personal.\nTreballar tècniques de tracte amb el públic per millorar l’atenció i minimitzar el esgotament emocional.\nDesenvolupament del Model d’habilitats d’Intel·ligència Emocional de Salovey i Mayer.\nÚs del mesurador de l’estat emocional per treballar la consciència i autoeficàcia emocional.\nAprendre tècniques per a l’auto-regulació emocional i millorar el benestar personal.\nActe-coneixement sobre tendències de pensaments i creences pròpies, i així saber com condicionen el propi comportament i l’experiència emocional.\nConèixer la utilitat i funcionalitat de les emocions, és a dir, saber quan usar-les en funció de l’activitat que es realitzi.\nTècniques que faciliten el tracte al públic: rapport, comunicació no-verbal, etc.\nActivació dels Captadors Emocions Positius en el client.\nDates: 6,13, 20 I 27 de maig de 2019\nLloc: Aules de formació de la Vall de l'arrabassada


Els meteoròlegs espanyols es donen cita a Aramón Formigal-Panticosa - Darreres Info útil i notícies d'esquí - Esquiades.com\nEls meteoròlegs espanyols es donen cita a Aramón Formigal-Panticosa\nLes 'Tendències i variabilitat el clima al Pirineu' és el títol de la xerrada que impartirà aquest dimecres, 1 de febrer, el catedràtic de la Universitat de Saragossa, José María Cuadrat, qui lidera el projecte transfronterer CLIMPY. Ho farà en el marc de les VIII Jornades de Meteorologia i Premsa, que agruparan prop d'una vintena de meteoròlegs de tot Espanya a Formigal-Panticosa. L'estació d'esquí es convertirà, de la mà d'Aramón, Aragó TV i l'Associació Turística de la Vall de Tena, en un plató de televisió per a diverses televisions nacionals i regionals.\nLa trobada, que un cop l'any reuneix a l'estació de Formigal-Panticosa als homes i dones del temps de tot Espanya per discutir i debatre sobre les repercussions que les informacions del temps tenen sobre el turisme, arriba ja a la seva vuitena edició.\nEntre d'altres, a Formigal-Panticosa passaran representants de TVE, Telecinco i Cuatro, Aragó TV, Castella-la Manxa Televisió, Castella i Lleó TV, Canal Sud, ETB i Televisió Asturiana. També hi assistiran especialistes de l'Agència Estatal de Meteorologia (AEMET).\nTambé hi haurà connexions en els informatius del vespre, després de la xerrada que el catedràtic de la Universitat de Saragossa, José María Cuadrat, oferirà a l'edifici 'Informació and Events' de Formigal, a les 18:00 hores. El professor lidera el projecte transfronterer CLIMPY en el qual participen Espanya, França i Andorra, un estudi per a la caracterització de l'evolució del clima i provisió d'informació per a l'adaptació als Pirineus, del que es revelaran alguns detalls. Les jornades finalitzaran el dijous, dia de partida per als professionals del temps en televisió.


El director del Parc Natural, Sergi Romero, diu que la situació és “greu” i que es tracta d’un dels episodis més “llarg” que recorda des que va començar a treballar al parc, a principis dels 90. I és que els episodis de sequeres són recurrents en aquestes zones humides però en el que portem d’any només hi han caigut 225 litres per metre quadrat, menys de la meitat de la mitjana (entre 500 i 600 l/m2). Els recs no tenen aigua i això provoca que zones habitualment plenes, com l’estany del Cortalet, estiguin completament secs. La situació ha provocat que moltes espècies d’aus s’hagin desplaçat cap a d’altres punts.\nEl Parc Natural dels Aiguamolls de l’Empordà van néixer l’any 1983 després d’una lluita aferrissada en la defensa del territori. Amb una superfície de 4.729 hectàrees, compta amb diverses reserves naturals integrals i es tracta d’una de les zones humides més importants de Catalunya, juntament amb el Delte de l’Ebre i el Llobregat.\nEls visitants, descontents\nFa mesos, però, que els visitants es pregunten què hi passa quan en fer-hi la visita, s’adonen que en molts dels espais emblemàtics no hi ha ni una gota d’aigua. La situació és tal que la direcció del Parc va publicar una nota a la seves xarxes socials explicant la casuística, que atribueix principalment a la falta de pluges.\nFins aquest octubre, només hi ha caigut uns 225 litres per metre quadrats, quan la mitjana anual se situa entre els 500 i els 600 l/m2. Això provoca que “l’ànima” de la reserva de les Llaunes i d’on s’extreu pràcticament tota l’aigua, el rec del Corredor, va buit.\nAquest rec, però, en anys amb una pluviometria normal aniria ple per aquestes dates i provoca que espais que hauria d’inundar com l’estany del Cortalet o els del Matà no tinguin pràcticament ni una gota. Al Cortalet, de fet, la imatge és desoladora. Aquest estany artificial de 18 hectàrees està completament sec.\nEls Aiguamolls també reben aigua d’altres espais com de la depuradora d’Empuriabrava i se’n bomba d’alguns pous situats en diversos punts del parc però, segons Romero, no és suficient.\nEl cas de Vilaüt\nTambé ho està el de Vilaüt. Aquí el problema és un altre. Romero assegura que des de fa uns anys el parc té una concessió de 17.0000 metres cúbics l’any provinents dels regants del marge esquerra de la Muga i un acord amb l’ACA per inundar Vilaüt.\n“El problema és que es tracta d’una propietat privada, tot i ser una reserva natural integral, i el propietari ens va dir que no acceptava que s’inundés si no se li pagava una certa quantitat“, remarca. En aquest sentit, Romero diu que la solució hauria de passar per adquirir aquests terrenys i que passessin a ser de titularitat pública.\nAlguns detractors –entre ells l’exdirector, Jordi Sargatal–, però, acusen la direcció de mala gestió. Un extrem que Romero nega. “Ens trobem en una situació greu que comença a ser preocupant“, assegura. De fet, segons Romero, es tracta de la sequera més llarga que recorda i creu que pot estar relacionada amb el canvi climàtic. “Ara ja seria època de llevantades però no n’hi ha“, remarca.\nRomero diu que no es vol ni imaginar un escenari on la sequera es perllongués molt més mesos. “No em vull imaginar l’escenari si la situació persisteix però si no plou, deixarà de ser una zona humida“, afirma.\nLa falta d’aigua, a més, ha tingut efectes en la presència d’aus a la zona. Tot i que el cens no es farà fins al mes de novembre, Romero admet que moltes s’han desplaçat a les zones humides del litoral –on hi ha aigua salada per la filtració– o a d’altres punts de Catalunya on sí que ha plogut. “No és que s’hagin mort, és que s’han desplaçat“, detalla.


Inscripcions obertes als casals i casaliu - Canal 10 Empordà\nInscripcions obertes als casals i casaliu\nDilluns vinent s'obren les inscripcions per al casal i casaliu d'estiu municipals. s'ofereixen 150 places per als casals i un centenar per al casaliu. El casal tindrà de centre d'interès "un estiu de ciència-ficció" al casal i "El planeta de les il·lusions" al casaliu.\nJa ha sortit publicada tota la informació dels casals d'estiu de l'Escala. Un casal públic organitzat per l'Ajuntament i dirigit per l'empresa AnnCon Lleure i Oci per a nens i nenes en edat d'educació primària, des de p-3 fins a 6è. Tot un cúmul d'activitats educatives i de lleure per passar un bon estiu. Un estiu que girarà entorn la temàtica de la ciència-ficció. I és que el fil conductor serà un robon, en Mailrobot, que cada setmana portarà noves activitats i proposarà un viatge i una nova aventura.\nEl casal de l'Escala ofereix 150 places en les modalitats de Casal i Casalet, per a edats de primària, que tindran de centre d'operacions l'Escola Empúries i un centenar per a Casaliu, que es farà a la Llar d'Infants Ballmanetes. Ja s'ha fet la reunió informativa per als pares, on s'ha informat de la programació i els requisits necessaris per a inscriure's.\nLes inscripcions s'obren la setmana vinent per als empadronats a l'Escala. el 27 i 28 també per als no empadronats. Es faran en horari matinal a l'Espai Jove l'Esbotzada.\nL'hora del conte : Sopa de pedres


"No tots els dies es puja a primera divisió, l'any que ve a la Champions" - Empordà\nACN 05.06.2017 | 22:00\nEl balcó de l´Ajuntament de Girona amb els jugadors i les autoritat\nLa celebració de l'ascens del Girona a primera divisió va començar aquest diumenge just quan l'àrbitre va xiular el final del partit que el va enfrontar amb el Saragossa i que va acabar amb un empat zero a zero. L'eufòria es va desfermar entre els seguidors fins a la mitjanit i ha continuat avui amb la rua oficial. A les sis de tarda, l'equip ha sortit de l'estadi de Montilivi amb el seu autobús descapotable i ha recorregut els principals carrers de la ciutat. La parada principal s'ha fet al balcó de l'Ajuntament, on els jugadors han celebrat amb l'afició l'esperat triomf. L'equip ha volgut compartir la seva alegria amb els assistents als que, fins i tot, han 'promès' la Champions de l'any que ve.\nDesprés d'enfilar l'avinguda Montilivi, l'autocar s'ha anat endinsant pel centre de la ciutat passant per carrers com ara el Pare Francesc Palau i Quer, l´avinguda de Lluís Pericot, la plaça dels Països Catalans, el pont de la Font del Rei, fins arribar al carrer Nou i el pont de Pedra. Allà, els jugadors han abandonat el vehicle i s'han dirigit fins a l'Ajuntament, on s'han fet la recepció oficial.\nDesprés dels parlaments, l'autocar de l'equip ha reprès la rua fins a 'La Copa'. El club hi ha organitzat un seguit de concerts de la mà de grups com Sopa de Cabra, Els Amics de les Arts, Orquestra Di-versiones, Cor Geriona i The Gruixut´s i Josep Thió, autors de l'himne de l'equip.


ARAMULTIMÈDIA - Francisco Verdú: L'home que avisà Rato que allò de les targetes black 'no estava bé'\nL'alcoià, protagonista al juí de Bankia\nFrancisco Verdú: L'home que avisà Rato que allò de les targetes black 'no estava bé'\nCert és que aquest alcoià no ho va posar en mans de la Justícia, però sí ha reconegut al juí que se celebra aquests dies a Madrid contra Rato, Blesa i companyia, que el que estaven fent no estava bé i que acabarien pagant-ho. El testimoni de Verdú ha estat fonamental al procés després d'algunes sessions on els advocats i els mateixos protagonistes havien utilitzat els recursos demagogs per justificar les blacks del tipus "complementava els nostres sous", "era legal", o 'està prescrit'.\nVerdú ha estat qui ha pegat en la diana en dir que tots ho sabien i que, ell mateix va advertir Rato de la mala praxi i que acabaria eixint als papers (diaris).\nFrancisco Verdú no va utilitzar targetes black i per tant no es va pagar capritxos (perruqueria, restaurants, etc) amb diners del banc. El cas és d'especial calat públic perquè van ser tots els espanyols amb els seus impostos els que van rescatar els bancs quan es trobaven en fallida tècnica.\nVerdú i Rato en foto de la web\nEquip AM - 13/10/2016\nCert és que aquest alcoià no ho va posar en mans de la Justícia, però sí ha reconegut al juí que se celebra aquests dies a Madrid contra Rato, Blesa i companyia, que el que estaven fent no estava bé i que acabarien pagant-ho. El testimoni de Verdú ha estat fonamental al procés després d'algunes sessions on els advocats i els mateixos protagonistes havien utilitzat els recursos demagogs per justificar les blacks del tipus "complementava els nostres sous", "era legal", o 'està prescrit'. Verdú ha estat qui ha pegat en la diana en dir que tots ho sabien i que, ell mateix va advertir Rato de la mala praxi i que acabaria eixint als papers (diaris).


Fem un tast al món laboral: Què és l’estada a l’empresa? | Institut La Sedeta\nDes de l’Àmbit d’Economia s’organitza la matèria d’Estada a l’Empresa, una matèria optativa de l’etapa Batxillerat, que té com a objectiu fer conèixer a l’alumnat la realitat del món laboral. Té una funció bàsicament orientadora, no s’ha de confondre pas amb unes pràctiques laborals o amb el preaprenentatge d’un ofici.\nL’estada a l’empresa al nostre institut es realitza durant el mes de juny i juliol (en acabar les classes lectives de 1r de Batxillerat).\nSi al llarg del curs hi esteu interessats us heu de posar en contacte amb la professora Montserrat Térmens.\nQuin són els objectius generals d’aquesta matèria?\nAdaptar-se de manera responsable i participativa a les normes de funcionament i a les situacions pròpies d’un centre de treball.\nAdquirir informació complementària útil per a enfocar el propi projecte de futur acadèmic i professional.\nAfrontar amb progressiva autonomia, organització i iniciativa les tasques encomanades.\nDesenvolupar i treballar aquelles capacitats professionals en les quals l’alumne/a té predisposició i actitud positiva.\nQuines activitats se solen realitzar durant l’estada?\nParticipació en tasques senzilles com ara: treballs administratius, informàtics, d’arxiu, de manteniment d’eines i equips, d’inventari, classificació de components, presa de mostres per a laboratoris, reculls de premsa i, en general, totes aquelles en què pugui participar i per les quals no es necessitin uns coneixements tècnics especials i no comportin riscos per a la seva seguretat i salut.\nQuè diuen els alumnes que l’han cursada aquest any …\n“Durant l’estada a l’empresa no s’aprèn un ofici; s’aprèn a ser constant, vèncer la mandra i prendre’s les coses amb bon humor. El més important, en la meva opinió, no és dedicar-se a una professió que et vagi a fer ric. Els diners són importants, evidentment, però ho és més poder gaudir d’una rutina que repetiràs durant un llarg període de la vida, fet que és més fàcil aconseguir prenent-se les coses amb bon humor.”\n“La meva experiència a Banc Sabadell es podria definir amb una paraula: profitosa. No només pel fet d’haver vist com funciona una empresa per dins, sinó també perquè me’n vaig endur una lliçó de vida molt important. El que més em va agradar va ser l’autoaprenentatge que vaig experimentar. Des del primer dia, vaig haver d’assimilar un nou rol dins la meva persona i moure’m de la millor manera possible a través de l’ambient laboral. Per sort, els meus superiors i companys de feina em van ajudar molt per tal que això fos possible. En definitiva, he viscut una de les experiències més importants de la meva vida atès que, tot i seguir cursant batxillerat, he tingut l’oportunitat de viure durant un mes en el món real”.\n“He après molt en aquestes pràctiques, tant de sistemes operatius (el sistema operatiu MAC OS), de programes (Illustrator, Photoshop, etc.). També he adquirit coneixements més humans, com per exemple la forma correcta de tractar els clients i entendre què et demanen. Un altre seria esquematitzar el treball, i fer-te a la idea del que has a fer abans de començar.”\n“He après a analitzar com a través d’una activitat laboral es poden treballar aspectes com l’estrès, l’organització, la paciència, etc. També m’he pogut veure en una situació de treball d’una empresa, en una reunió d’equip… He après molt d’aquesta experiència.”


Torneo internacional de futbol base MICFootball | Caldes de Malavella, nova seu del MIC\nPosted at 18:17h in Sin categoría\tby\tdev_micad\nEl MIC creix edició rere edició, i l’entrada de nous equips també implica la proposta de nous camps de futbol. Caldes de Malavella posa a disposició del torneig els dos camps de la localitat, dues zones esportives que acolliran diferents categories i permetran veure el millor futbol base del món a les comarques de Girona. Caldes disposa de dues zones diferenciades: la del camp d’esports Vall-Llobera, situada a l’entrada de la població; i la de Can Bernardí, a Aigües Bones, inaugurada l’any 2009. En definitiva, dues noves zones que s’uneixen al llarg llistat de camps disponibles pel torneig. n\nMés de 250 equips en 31 campsn\nEl MIC es troba en ple tancament d’inscripcions i seran, finalment, 272 equips els que arribin a la Costa Brava procedents de tot el món. D’altra banda, Caldes de Malavella fa pujar el nombre de terrenys de joc fins a 31, el que permet una logística encara millor pel que fa a calendari i instal·lacions. Volem omplir tota la zona de Girona de futbol, i sembla que aquest any també ho aconseguirem. El teu equip ja és MIC? Ràpid, queden molt poques places.


Garrofa (200 g)\nLa farina de garrofa té un nivell energètic extraordinari (50% sucres naturals), un 10% de proteïnes, i és rica en calci, ferro i fòsfor entre d'altres minerals.\nAliment 100% natural, lliure de pesticides i adobs de síntesi freqüentment utilitzat com a substitut de la xocolata.\nArbre comunament conegut com garrofer (Ceratonia siliqua), o el seu fruit la garrofa (no confondre amb el garrofí africà), Arbre de la família Fabaceae. És àmpliament conreat pels seus fruits comestibles, i com a arbre ornamental en jardins. El fruit madur (beina seca) es mol sovint en pols de garrofa que s'utilitza com un substitut de pols de cacau. És natiu de la regió mediterrània, incloent el sud d'Europa, nord d'Àfrica, les grans illes de la Mediterrània; al Llevant i Centre-Est d'Àsia occidental a l'Iran. Parts utilitzades: fruit.\nEls tanins de la garrofa contenen àcid màlic que funciona com a analgèsic, antial·lèrgica, antibacterià, antioxidant, antiviral i antisèptic. La garrofa millora la digestió i redueix el nivell de colesterol a la sang gràcies als seus polifenols ia la seva fibra dietètica. S'usa per tractar la diarrea en els nens i adults per igual. També la garrofa s'utilitza contrala osteoporosi, per la seva riquesa en fòsfor i calci. Els polifenols de la garrofa també són poderosos antioxidants, protegint al cos contra el dany dels radicals lliures.\nLa farina de garrofa és freqüentment utilitzada com a substitut de la xocolata en dolços, gelats, pastissos, cuina i aliments. En tenir un efecte astringent, és útil en tractaments de diarrees, gastritis, úlcera gastrointestinal i en vòmits infantils. En no contenir gluten, és apte per a celíacs. Contraindicacions documentades: Obstrucció intestinal, ili, estenosi esofàgica pilòrica o intestinal. Processos de deshabituació etílica (formes de dosificació amb contingut alcohòlic). Al reduir l'assimilació intestinal de glúcids, el metge ha de tenir en compte la necessitat de reajustar les dosis d'insulina, en els pacients amb diabetis insulinodependent. Tenir en compte que Està és una fitxa tècnica d'orientació professional i no està destinada a públic. també es pot reduir l'absorció intestinal d'altres medicacions com: penicil·lina o sals de liti.\nLa polpa (farina de garrofa) conté de 20 a 30% de sucres com glucosa, sacarosa, fructosa, a més pectina, proteïnes, greixos, àcids benzoic i fòrmic, mucílag, tanins. Compta amb certificació orgànica.\nValors nutricionals (per 100g)\nCarbohidrats (g) 67\nSucres naturals (g) 50\nFibra dietètica soluble (g) 0,5\nCalci (mg) 28\nFòsfor (mg) 143


Astrotossa: de desembre 2015\nBCN DE NIT, DES DE LA ISS\nPublicat per Josep-Miquel Serra a 21:16 Cap comentari:\nELS PUNTS BRILLANTS DE CERES\nLa revista Nature publica dos articles basats en les observacions de la sonda Dawn de la NASA que desvetllen alguns importants misteris de Ceres, el membre més gran del Cinturó d'Asteroides, catalogat actualment com a planeta nan. Ceres mantenia intrigats els astrònoms a causa d'una sèrie de misteriosos punts brillants escampats per tota la seva superfície. Fins i tot alguns il·luminats havien parlat de possibles bases extraterrestres...\nAl primer estudi, els científics han identificat aquest material brillant com una mena de sal. El segon estudi suggereix la detecció d'argiles riques en amoníac, cosa que planteja nous interrogants sobre la formació de Ceres.\nCeres té més de 130 àrees brillants, i la majoria d'elles estan relacionades amb cràters d'impacte. Els autors de l'estudi (dirigits per Andreas Nathues, de l'Institut Max Planck) escriuen que el material brillant sembla ser un tipus de sulfat de magnesi anomenat hexahidrita. A la Terra existeix un tipus similar de sulfat de magnesi: L'anomenada "sal d'Epsom", tradicionalment utilitzada com a sal de bany. Nathues i els seus col·legues, utilitzant imatges de la càmera d'enquadrament de la Dawn, suggereixen que aquestes àrees riques en sal es van crear quan en el passat s'evaporà el gel d'aigua a causa dels impactes de petits asteroides.\n"La naturalesa global dels punts brillants de Ceres suggereix que aquest món té una capa al subsòl que conté gel d'aigua salada", va dir Nathues. Una nova i prometedora mostra de la fins fa poc inesperada abundància d'aigua al Sistema Solar.\n+ info a: http://www.jpl.nasa.gov/news/news.php?feature=4785\nEtiquetes de comentaris: Ceres, Sistema Solar\nL'HAMBURGUESA DE GÓMEZ\nTot i que estem al desembre, això no és cap innocentada: L'Hamburguesa de Gómez existeix realment!\nEs tracta d'una protonebulosa planetària situada a la constel·lació de Sagitari, a una distància estimada de 6500 anys llum de la Terra. Va ser descoberta l'any 1985 per l'astrònom Arturo Gómez des de l'Observatori de Cerro Tololo (Xile), i deu el seu peculiar nom a la seva semblança amb una hamburguesa.\nLa imatge obtinguda amb el Telescopi Espacial Hubble permet veure l'estructura de la nebulosa en alta resolució, destacant la banda fosca de pols que la talla per la meitat. Aquesta banda fosca és en realitat l'ombra d'un gruixut disc de pols que envolta l'estrella central, i que nosaltres, des de la nostra posició, veiem totalment de perfil. La mateixa estrella, amb una temperatura efectiva al voltant de 10.000 K, queda amagada dins del disc. No obstant això, la llum que emet surt en direccions perpendiculars al disc, il·luminant la pols a sobre i a sota d'ella. Es desconeix la raó per la qual l'estrella es troba envoltada per aquest disc de pols. És possible que l'objecte central sigui en realitat un estel binari. Si fos així, l'estrella que va expulsar la nebulosa pot estar girant a gran velocitat, expel·lint el material principalment des de la seva zona equatorial.


Una novel·la negra ambientada al Matarranya guanya el Premi Sebastià Juan Arbó de narrativa - Setmanari l'Ebre\nUna novel·la negra ambientada al Matarranya guanya el Premi Sebastià Juan Arbó de narrativa\nEsteve Llitrà va guanyar el Premi de Narrativa i Marc Raventós, l’Agustí Vizcarro d’Escultura.\nDijous, 8 de novembre de 2018 a les 07:45h\nD’esquerra a dreta: Josep Caparrós, Marc Raventós, Esteve Llitrà i Èrika Ferraté. | cedida\nLa Ràpita va celebrar la Nit de la Cultura, una cita anual que servix per a reivindicar el treball cultural de persones i entitats a nivell local, i en el marc de la qual es donen a conèixer el Premi de Narrativa Sebastià Juan Arbó i el Premi d’Escultura Agustí Vizcarro.\nLa regidora de Cultura, Èrika Ferraté, va ser l’encarregada de donar a conèixer el nom dels guanyadors i llegir el veredicte del jurat. El Premi de Narrativa Sebastià Juan Arbó va recaure en l’obra No parlaràs d’Esteve Llitrà. Es tracta d’una novel·la ambientada al Matarranya, amb temàtica negra i amb la violència envers les dones com a rerefons. Llitrà és llicenciat en Biologia i Psicologia, ha estat finalista del Premi Ramon Llull 2007 amb la novel·la Més enllà de la memòria. També ha publicat Grafits de gel i La noia de la boca cosida. “Per a mi escriure és un gran plaer i el fet que em premien i que puga publicar i compartir-ho amb la gent és fantàstic”, va assegurar Llitrà. L’obra serà publicada per Cossetània a la primavera.\nPel que fa al premi d’escultura es va premiar l’obra Obelisc de Marc Raventós. “És molt emocionant perquè Agustí Vizcarro em va ensenyar a treballar el ferro i em va organitzar la meua primera exposició”, va dir Raventós, que va agrair poder tindre un premi que duga el nom de l’escultor rapitenc.\nReconeixement a Víctor Canício\nAbans de l’entrega dels premis de narrativa i escultura en el marc de la Nit de la Cultura de la Ràpita es va fer un homenatge a la figura i l’obra de l’escriptor Víctor Canício. Es va projectar una entrevista realitzada pel també escriptor Tomàs Camacho, que va ser també l’encarregat després de glossar la personalitat de Canício i explicar els continguts i el procés creatiu del llibre que es presentava aquella mateixa nit sobre l’homenatjat.\nUn llibre que reproduïx petits fragments d’obres de l’escriptor, com Hans Pataka o la recent Con quien paces, a més d’incloure textos escrits ex professo per diversos escriptors i amics de Canício del nostre territori, com Jesús Tibau, Carme Cruelles, Pep Carcellé, Miquel Reverté o el mateix Camacho.\nDurant l’acte, la regidora de cultura, Èrika Ferraté, va fer balanç de la tasca duta a terme per la regidoria en els darrers anys i l’acte el va cloure l’alcalde de la Ràpita, Josep Caparrós, que va donar pas a l’actuació musical de Noel Luna, que va tancar la vetllada cultural


La competitivitat en preus de la indústria catalana millora en 2,2 punts interanuals - Osona Informa!\nInici » Notícies » Política i Economia » Economia » La competitivitat en preus de la indústria catalana millora en 2,2 punts interanuals\n1 Desembre 2015 a 10:00\nLa competitivitat en preus de la indústria catalana millora en 2,2 punts interanuals\nRespecte als mercats europeus la competitivitat empitjora 0,2 punts\nÍndex competitivitat // Imatge de la Generalitat\nL’índex de competitivitat en preus de la indústria manufacturera catalana en relació amb els països industrialitzats, al segon trimestre del 2015, presenta una evolució favorable en termes interanuals, amb una millora de 2,2 punts percentuals, segons l’Institut d’Estadística de Catalunya (Idescat) i el Departament d’Economia i Coneixement. Aquesta millora de competitivitat es produeix per la depreciació de l’euro respecte dels principals socis comercials.\nL’evolució favorable del tipus de canvi ha contrarestat la pèrdua de competitivitat del component dels preus industrials respecte del conjunt dels països industrialitzats. El component nominal ha millorat, ja que l’Índex disminueix 4,2 punts percentuals al segon trimestre del 2015 en relació amb el mateix període de l’any anterior. Pel que fa el component dels preus industrials ha empitjorat i ha registrat un augment de l’índex de 2,2 punts percentuals.\nPer àrees geogràfiques, l’evolució interanual de l’indicador de competitivitat en preus mostra una evolució molt favorable respecte dels nous països industrialitzats d’Àsia, de 11,4 punts percentuals i una millora en els països desenvolupats, d’1,4 punts.\nEn ambdós casos, l’evolució dels tipus de canvi contraresta la pèrdua de competitivitat del component dels preus industrials. D’altra banda, la competitivitat respecte als mercats europeus empitjora 0,2 punts i també ho fa respecte als mercats de la zona euro (1,3 punts) per l’evolució del component preus.\n#catalana #Competitivitat #empitjora #europeus #índex #indústria #mercats #millora #preus #punts


Inici > Les Joguines>Mini mons i peces soltes>Peces soltes i blocs pels minimons>1 kg. de pedres precioses variades\n1 kg. de pedres precioses variades\nMides producte: Ø 1,5 a 3 cm\nDescripció de 1 kg. de pedres precioses variades\nGemmes polides de diferents tipus i mesures, principalment inclou:\nLa bossa inclou 1 kg. que són aproximadament 100 peces.\nPosar a l'abast dels nens i nenes materials provinents de la naturalesa els permet, a més d'enriquir el seu joc amb peces naturals, fer-se preguntes interessants com d'on provenen, o per què cap és igual a una altra, etc.\nLes gemmes són un material pel qual els nens se senten naturalment atrets i feia temps que buscàvem una col·lecció que agrupés diferents tipus de gemmes.\nRecomanades per a nens i nenes a partir de 4 anys.\nProductes relacionats veure 205 productes\nBossa sorpresa de peces soltes\nUna bossa sorpresa que conté diversos centenars de peces recuperades de fusta de faig europeu d'excel·lent qualitat. ...\nPedres sensorials efecte mirall\nInspirat en les pedres de riu, aquest magnífic material sensorial fascinarà a nens i nenes de totes les edats. El conjunt incl...\nEscallarins arc de sant martí\n24 picarols. Per explicar, classificar, enfilar, decorar o complementar construccions i també com les peces soltes que als nen...\nGemmes polides de diferents tipus i mesures, principalment inclou: Ametista Quars rosa Ull de tigre Sodalita Feldspat Fluorita �...


Juana Navarro presenta el projecte ‘Escola d’Igualtat’ per a fomentar les relacions de parella sanes i previndre la violència de gènere | Socialistes / Socialistas de Gandia. PSPV-PSOE\nJuana Navarro presenta el projecte ‘Escola d’Igualtat’ per a fomentar les relacions de parella sanes i previndre la violència de gènere\nHomeNotíciesJuana Navarro presenta el projecte ‘Escola d’Igualtat’ per a fomentar les relacions de parella sanes i previndre la violència de gènere\nLa regidora d’Igualtat, Diversitat i Polítiques Inclusives, Juana Navarro, ha presentat hui en roda de premsa el projecte ‘Escola d’Igualtat’, una programa de tallers que es desenvoluparan a la primera planta del departament (carrer Tossal, 8) durant els mesos de maig i juny i que tenen com a objectiu fomentar les relacions sanes de parella de la ciutadania i sensibilitzar sobre la prevenció de la violència de gènere. El projecte constarà de sis tallers on es treballaran temes com la intel·ligència emocional, l’autoconeixement, l’autoestima, la comunicació afectiva, la ruptura de parella i les conseqüències que això té per als fills i les filles i, per descomptat, què és la violència de gènere, entre altres temàtiques.\nSobre esta iniciativa, la regidora socialista ha destacat que “respon al ferm compromís de l’Ajuntament de Gandia en l’eradicació de les desigualtats de gènere i en la prevenció de la violència de gènere, a través de tallers dirigits a homes i dones, per a aprendre i construir, entre totes i tots, una societat més lliure i igualitària”.\nD’altra banda, la responsable d’Igualtat ha assenyalat que este projecte “ha d’entendre’s com un espai d’igualtat obert per a la reflexió i el debat on la psicòloga del departament utilitzarà vàries tècniques per a desenvolupar una sèrie d’habilitats en les persones participants, perquè les seues relacions de parella es basen en la igualtat i el respecte”.\n24 de maig a les 18 h: Aprenent a estimar.\n31 de maig a les 18 h: Aprenent a superar una ruptura sentimental.\n7 de juny a les 18 h: Aprenent a voler-me.\n14 de juny a les 18 h: Aprenent a cuidar-me.\n21 de juny a les 18 h: Aprenent sobre la violència de gènere.\n28 de juny a les 18 h: Aprenent intel·ligència emocional.\nEn finalitzar els tallers, totes les persones rebran un diploma que acredita la seua participació a l’Escola d’Igualtat. Les persones interessades a inscriure’s als tallers han de telefonar al 96 295 95 28 o enviar un correu electrònic a igualtatidonagandia@gmail.com.


El moviment carlista es va iniciar el 31 de desembre de 1832 i les revoltes van acabar finalment el 1849 amb la derrota carlina.\nEsteve Mestre en el seu escrit “La fi del Parrot” analitza si l’execució de Jaume Banqué Bas, al que es considerava carlí, va influir en l’intent d’apaivagar l’alçament carlí en aquestes contrades.\nEn el llibre de Felip Gallart i Vicent Lladonosa “L’enigma Parrot” es planteja per quina raó el seu pare Pau Banqué Morell, es va establir a Mollerussa i arribem a la conclusió que al casar-se el seu avi, Pau Banqué Fusté amb Rosa Morell Bonet, filla d’en Blasi Morell – Casa 12 referenciada al Cadastre Patiño - de Mollerussa, podia haver estat una de les claus de què la família finalment s’establís a Mollerussa.\nRosa Morell és també germana de Jerònim Morell Bonet de Mollerussa (que en un document de l’Ajuntament de Mollerussa actua com escriba) i que es va casar el dia 7 de maig de 1742 amb Mariana Banqué Fusté de Vimbodí (germana de l’avi de Jaume Banqué Bas “El Parrot”) .\nL’altra clau del seu vincle amb Mollerussa, pot ser pel seu matrimoni amb Maria Bas de La Curullada neboda de Catherina Bas muller de Jaume Andreu Mestre, hostaler vingut d’Òdena per regentar l’Hostal de Fondarella l’any 1773, posteriorment a l’any 1778 quan va obtindre l’arrendament del de Mollerussa, fou el seu fill Jaume el que va regentar l’Hostal de la Casa del Comú de Mollerussa.\nPosteriorment, les famílies Banqué i Andreu es van tornar a emparentar en casar-se, el dia 25 de maig de 1791 a l’Església de Sant Joan de Lleida, Jaume Banqué Biosca amb Manuela Andreu Mesalles segons consta en la dispensa matrimonial expedida a Lleida l’any 1849.\nJaume Banqué Bas es va casar en primeres núpcies el 18 de juny de 1812 amb Magdalena Bragós Mulet de Bellvís i al 24 de setembre de 1816 amb Maria Teresa Biosca Villemelis de Bell-lloc, sabem que van tenir quatre fills, Jaume, Josep Antoni, Joan Pere i Agustí i dues filles Mercè i Josepha.\nEl seu fill Jaume (1819-1903) com hem dit es va casar amb Manuela Andreu Mesalles (1822-1896) l’únic fill que hem trobat inscrit a Mollerussa, va ser Jaume Baqué Andreu (1826-1852), és de suposar que va ser fill únic i que va morir amb 26 anys sense descendència coneguda.\nDe la seva filla Mercè sabem que es va casar a Mollerussa l’11 de novembre de 1856 amb l’advocat Francisco Massó Sans, fill d’Arbeca, on si hi van traslladar juntament amb la seva mare Teresa Biosca que ja era viuda.\nEl Josep Antoni es va casar amb Teresa Culleré Navès d’Arbeca al 15 de maig de 1866.\nJuan Pere es va establir a Lleida i la primera muller era Maria Assumpció Hospital Luis i la segona Antonia Piñol Morreres.\nL’Agustí es va casar a Lleida el 15 de maig de 1867 amb Matilde Casals Pallarès.


El Brasil demana que els Pokemons vagin als Jocs Olímpics | Fosbury\nFosbury » Jocs Olímpics » El Brasil demana que els Pokemons vagin als Jocs Olímpics\nLa febre de Pokemon Go i la captura d’aquests personatges amb el telèfon mòbil arreu del món està traspassant tots els límits. Com és conegut, joves i no tan joves passegen mirant d’atrapa-los. Malgrat tot, l’aplicació de Nintendo encara no està disponible a tots els països, i és per això que al Brasil ja s’estan organitzant per demanarque els Pokemons puguin ser unes altres estrelles a Rio.\nPerò no estem parlant d’un moviment només ciutadà, fins i tot l’alcalde de Rio, Eduardo Paes, ha penjat a les xarxes socials un muntatge on es veuen diferents Pokemons als escenaris on se celebraran els jocs, amb el text “el món sencer serà aquí”.\nAmb tot, Paes fa una darrera petició que ja triomfa a les xarxes. Amb el hasthag #essesnaosaopokemons, els brasilers avisen que els mascotes de les olimpíades no s’han de confondre amb els estranys monstres de la multinacional japonesa. Un bon avís pel que pugui passar.