Parsifal - La síndrome de Stendhal\nRepartiment: René Pape (Gurnemanz), Gerald Finley (Amfortas), Simon O’Neill (Parsifal), Angela Denoke (Kundry), Willard W. White (Klingsor), Robert Lloyd (Titurel)\nDirector artístic: Philip Langridge\nLloc: òpera en directe des de la Royal Opera House Covent Garden al cinema Bosque\nSi bé Wagner és un dels meus compositors preferits i Parsifal una òpera que m’agrada molt, he de dir que vaig sortir més aviat moixa del cinema el dia que en van fer la retransmissió des de la Royal Opera House. Potser perquè hi anava amb unes expectatives massa elevades, o perquè encara tenia viu el record d’aquell Parsifal incommensurable que vam poder veure, també al cinema, des del Metropolitan de Nova York, amb una posada en escena absolutament esplèndida i un elenc de cantants inigualable.\nAquest dia vam tenir l’ocasió de veure que la Royal Opera House també fa produccions escèniques dolentes. No m’agrada parlar gaire dels muntatges escènics de les òperes, perquè per mi és un element del tot secundari, però en aquest cas, sumat a un llibret infame, va convertir Parsifal en una òpera avorrida. Parsifal té un problema, i és que hi ha un abisme entre la música i el llibret. És ben sabut que la música de Wagner és mística, espiritual, metafísica, penetra en allò més pregon de l’ànima humana. Ara bé, compondre una òpera de tema explícitament religiós és pràcticament impossible, ja que en el cas de Wagner, no es pot escriure cap lletra que arribi a la sola de la sabata de la música de Parsifal. És una òpera per sentir-la i prou, i sense llegir el llibret. La música ho diu tot.\nEls cantants que vam sentir, a més, no van estar tots a l’altura que s’esperava. Angela Denoke és una soprano magnífica, amb una veu preciosa, uniforme, amb aguts i greus, i a més té una expressivitat vocal i gestual admirable, però no té la veu adequada per fer de Kundry. És massa lírica, li va faltar gruix de veu i força per fer més pesant el personatge, que li va quedar massa lleuger. Al seu costat, a Simon O’Neill li va passar tres quarts del mateix. És un molt bon tenor, amb una veu bonica, clara, ben projectada i una línia de cant impecable, però no és un tenor wagnerià, pel meu gust. És massa líric, li falten greus i la veu no té prou gruix ni prou força per afrontar el caràcter dels personatges per a tenor de Wagner.\nD’altra banda, vam tenir cantants adequats per a la resta de papers: Gerald Finley, potser el millor de tots, és un baríton magnífic, un gran liederista, cosa que el converteix en un cantant millor, ja que li atorga un frasseig impecable i una línia de cant molt depurada, i a banda, té una veu avellutada i preciosa i una gran expressivitat vocal. René Pape, el Gurnemanz del moment, potser queda una mica mancat en el registre més greu del personatge, especialment perquè no va diferenciar-se gaire de Finley, però és un gran cantant, amb una veu gran, ampla, bonica, uniforme, una bona línia de cant i un bon frasseig. Willard White també va ser un Klingsor magnífic, ple de força i d’autoritat, que infonia temor. És un cantant gran i la veu se li nota un xic gastada, però va complir de sobres amb el paper i va demostrar que té una veu uniforme, homogènia, que sabia abordar tant el registre greu com l’agut.\nL’orquestra, dirigida pel seu titular, Antonio Pappano, va sonar meravellosament bé. Pappano va demostrar que és un bon coneixedor de Wagner, ja que va donar a l’òpera aquell caràcter solemne i místic de què està revestida. Va atorgar a cada passatge l’aire requerit, i així va fer sonar l’orquestra molt fort en els encants del divendres sant, amb les campanes a tot drap, i al segon acte li va conferir el misteri i l’espiral creixent de tensió que es va congriant fins a l’esclat final. I va respectar escrupolosament els cantants, llevat del tenor, que en algun moment molt puntual va quedar ofegat per la massa orquestral.\nEl que no es pot perdonar és el muntatge escènic de Philip Langridge. Va ser una escenografia freda, desangelada, que no inspirava res, deslligada de la música, i inintel·ligible. Tota l’acció de l’òpera passava pràcticament en un cub central el marc del qual s’il·luminava de colors diferents. No va haver-hi cap canvi d’escenografia en els tres actes, per tant, no es va fer palès l’abisme que hi ha entre el segon i el primer i el tercer. Un llit d’hospital dins del cub i una mena de Jesucrist que no s’entenia què feia a escena ho entorpien tot perquè si ja la lletra és prou desgraciada, el muntatge no contribuïa a fer-la mengívola. Estic absolutament convençuda que totes les òperes de Wagner s’haurien de fer en versió de concert, però aquesta especialment és la que més ho demana, perquè més que una òpera, sembla un oratori disfressat.


Què n'hauria dit Leonardo? | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDj., 23/05/2019 - 01:10\nEl món de Leonardo era molt diferent del nostre. Durant els segles XV i XVI, el nord d’Itàlia va ser el teatre d’innombrables batalles i altres formes de lluita militar entre les diferents ciutats-estat, en què no van faltar la participació puntual d’entitats exteriors a la península. Aquestes lluites van continuar tant en la forma de contestes polítiques com també –de manera potser menys violenta però igualment intensa– en els enfrontaments comercials i econòmics. Estem parlant del període en què es va redactar Il Principe de Maquiavelli, però també es van establir alguns imperis banquers i del comerç naval.\nTambé va ser un moment històric en què es va donar un gran impuls a les arts, tant de la pintura i de l’escultura com també la literatura i l’arquitectura. És per aquesta raó que es pot dir que Leonardo va tenir doblement sort de viure en el moment en què ho va fer: per l’entrada (o el redescobriment) d’idees noves i tècniques útils per a l’artista, però també per la disponibilitat de soldi suficients i de mecenes amb els mitjans necessaris perquè poguessin patrocinar suficientment els projectes artístics, alguns de molta envergadura.\nCinc-cents anys més endavant, què ha canviat? Si en Leonardo pogués tornar a nàixer en la nostra època, què hi podria veure? D’una banda, les lluites armades encara hi són, com també situacions polítiques convulses. Potser no són del tot comparables amb les de Florència i de Milà al segle XV: l’escala geogràfica s’ha fet mundial, i la informació que en disposem els ciutadans “normals” és molt més gran. Les lluites comercials hi segueixen estant – i si no em creieu del tot, ho podeu preguntar als senyors Xi i Trump. A la vegada, els recursos disponibles i que es dediquen a projectes arquitectònics, per exemple, són molt més grans que durant el Renaixement. Fins i tot existeix encara la figura del mecenes qui patrocina les arts, directament o a través de la seva empresa. Pel que fa a la tecnologia, les tècniques i els materials disponibles són molt més avançats que aquells que trobava en Leonardo.\nQuè manca, doncs? En primer lloc, és clar, manca una figura tan polifacètica com la seva. Però, a la vegada, em pregunto si no faria falta atribuir una mica més de valor a les arts: proposar una solució tècnicament eficient a un problema està força bé, però fer que a la vegada sigui una solució bella és encara millor.


"Construcció d' un centre d' acollida i Orientació per a infants del carrer i per activitats de desenvolupament-SEGONA FASE" — Cooperació Internacional\n"Construcció d' un centre d' acollida i Orientació per a infants del carrer i per activitats de desenvolupament-SEGONA FASE" https://cooperacio.paeria.cat/convocatories/historic-de-projectes-financats/codesenvolupament/construccio-d-un-centre-d-acollida-i-orientacio-per-a-infants-del-carrer-i-per-activitats-de-desenvolupament-segona-fase https://cooperacio.paeria.cat/@@site-logo/logo-cooperacio.svg\n"Construcció d' un centre d' acollida i Orientació per a infants del carrer i per activitats de desenvolupament-SEGONA FASE"\nEl projecte global pretén construir sis blocs d’edificacions d’una planta dins un solar del barri de Kibirizi, Kigoma.\nL’edificació més gran és la destinada als dormitoris. Hi haurà una sala per al vigilant, una oficina, un espai obert on hi podem trobar 3 lavabos i 4 banys complerts, una bugaderia. L’edifici del menjador també podrà utilitzar-se com a sala d’usos múltiples. La cuina està comunicada amb el menjador i amb dos magatzems. Amb la finalitat de protegir les instal·lacions es farà un vallatge solar.\nAcabades les obres es farà una dotació de mobiliari mínim con són llits, taules, cadires material de cuina i menjador.\nAquest projecte de construcció estarà combinat i reforçat amb un projecte de dotació i dinamització del centre d’acollida i orientació dels infants, que es realitzarà amb la col·laboració d’un equip multidisciplinar que té per objecte donar suport pedagògic i didàctic a l’equip responsable d’educació i formació dels infants acollits.\n13 - Infraestructures


Retrobament – JORNADA 6 | Lliga de MicroRelataires Catalans\nRetrobament – JORNADA 6\nÉs negra nit. El Jaume baixa les escales del metro ben neguitejat. El cap li bull:\n“La vida és una merda. El mes passat va morir mon pare i vaig perdre la feina mileurista que tenia. No era suficient, oi, vida fastigosa? Avui, després de cinc anys junts, m’ha deixat l’Olga. I què faig jo ara? Amb quaranta tacos, més sol que un mussol, sense pasta, sense feina, sense res pel que em valgui la pena viure… Tinc entès que entrant a l’estació els vagons porten força velocitat…”\nEls seus pensaments l’empenyen a un acte desesperat. Va caminant per la buida andana, cap a l’inici del túnel.\nEn aquell moment entra un home que se’l queda mirant pensatiu. Finalment, apropant-se a ell amb un somriure, exclama:\n—Jaume!… Vinga noi, no em diguis que no em reconeixes. Sóc el Miquel, Miquel Riureda, de l’institut. La d’estones que havíem passat al bar del davant, i quines festes organitzàvem! Què, anem a fer unes birres?\nDe cop el recorda. És el cabró que no currava mai, li copiava els treballs i li va fotre l’Anna, el seu primer amor. Sense dubtar-ho, l’empeny a la via just quan el tren entra a l’estació.\n5 thoughts on “Retrobament – JORNADA 6”\n07/06/2016 at 20:02\nDeixo el meu vot a aquest relat, per haver trobat un final inesperat, però, al mateix temps, versemblant, tenint en compte l’estat d’ànim del protagonista.\nAixò sí, espero no trobar-me’l mai, al tal Jaume.\nUn vot per aquest relat. Una mica macabre però amb final sorpresiu.\n10/06/2016 at 0:41\nUn relat amb un final que sorprèn com ha de ser, tela quina parada de cap, una mica bèstia. Està ben relatat i dels dos microrelats és el que m’ha agradat més, té el meu vot.\nEncontre molt disputat, voto per aquest, no per KO sinó pels punts. D’aquest, en destacaria la tristor durant la major part del relat, i el gir de “justícia còsmica” caústica, que potser no faríem mai però sí que podem arribar a entendre.\nTot i que l’altre m’ha agradat molt per la seua ambientació, decidisc votar per aquest. M’ha fet gràcia el gir final i trobe que l’he comprés millor que l’altre.


LES POMES D'OR: ELS CLOSOS DE CAN GAIÀ\nClosos de can Gaià és un antic poblat de navetes, molt proper a la costa del llevant mallorquí, concretament a la localitat de Portocolom, Felanitx.\nPer arribar al jaciment, des de l’esmentat municipi, hem d’agafar la carretera PM-401/412 i desviar-nos a l’alçada del carrer del Vapor de Santueri. A menys de 200 metres de l’entrada al poble portuari, veurem una zona d’ullastres. És aquí on trobarem aquest poblat de l’Edat del Bronze, conegut a les Balears com a període Naviforme.\nEl poblat fou ocupat, des del 1800 abans de la nostra era fins el 750 aC, poc després de l’aparició de les comunitats talaiòtiques, al voltant del segle IX.\nAquests eren enterrats en tombes col·lectives, els anomenats hipogeus o coves d’enterrament, properes als poblats o en penya-segats vora la mar. Sovint, amb els morts, hi trobam objectes arribats de fora, fet que evidencia que aquestes comunitats tenien contactes amb navegants en les seves travessies pel Mediterrani. A Closos, s’hi conserven perfectament visibles cinc navetes a més d’altres estructures molt interessants.\nPublicat per Pere Carrió Villalonga a 8:40 p. m.\nEtiquetes de comentaris: Closos, Enterrament, Pretalaiòtic


Política de privacitat y Avís legal |\nLa companyia titular de la Web és Kartogroup España S.L.\nLes presents Condicions (en endavant anomenades Avís Legal) tenen per objecte regular l’ús d’aquesta Web que el seu titular posa a disposició del públic en la present URL. La utilització del web per un tercer li atribueix la condició d’usuari i, suposa l’acceptació plena d’aquest usuari, de totes i cadascuna de les condicions que s’incorporen en el present Avís Legal. El titular del Web pot oferir a través de la pròpia web, serveis o productes que podran trobar sotmesos a unes condicions particulars pròpies que, segons els casos, substitueixen, completen i / o modifiquen les presents Condicions, i sobre les quals s’informarà a l’Usuari en cada cas concret.\nTots els continguts del web, llevat que apareguin signats o siguin realitzats exclusivament pel seu autor, són titularitat exclusiva del titular del web o de tercers i, amb caràcter enunciatiu, que no limitatiu, el disseny gràfic, codi font, logotips, textos , gràfics, il · lustracions, fotografies i altres elements que apareixen a la web. Igualment, tots els noms comercials, marques o signes distintius de qualsevol classe continguts en la Web estan protegits per la Llei, conferint al seu titular els drets que la llei de marques estableix. Si no s’indica expressament el contrari, i amb l’excepció dels clients de la web, els titulars d’aquests drets es reconeix que reconeix la reproducció, distribució, comercialització, transformació, i en general, qualsevol altra forma d’explotació, per qualsevol procediment , de tot o part dels continguts d’aquesta Web constitueix una infracció dels drets de propietat intel · lectual i / o industrial del titular del Web o del titular dels mateixos, podent optar tant el titular de la marca com dels drets d’autor en qualsevol moment a la seva retirada de la web.\n4. RÈGIM DE RESPONSABILITAT\nL’usuari és l’únic responsable de les infraccions en què pugui incórrer o dels perjudicis que pugui causar per la utilització del web, quedant el titular del Web, els seus socis, empreses del grup, col.laboradors, empleats i representants, exonerats de qualsevol classe de responsabilitat que es pogués derivar per les accions de l’usuari. El titular de la web utilitzarà tots els esforços i mitjans raonables per facilitar informació actualitzada i fefaent en la Web, no obstant això, el titular de la web no assumeix cap garantia en relació amb l’absència d’errors, o de possibles inexactituds i / o omissions en cap dels continguts accessibles a través d’aquesta web. L’usuari és l’únic responsable davant qualsevol reclamació o acció legal, judicial o extrajudicial, iniciada per terceres persones contra el titular del Web basat en la utilització per l’usuari de la web. Si s’escau, l’usuari assumirà totes les despeses, costos i indemnitzacions siguin irrogats al titular del web amb motiu d’aquestes reclamacions o accions legals.\n5. POLÍTICA RESPECTE A LES DADES PERSONALS OBTINGUDES A TRAVÉS DEL WEB\nSense perjudici del previst en l’indicat en cada un dels formularis del web, quan l’Usuari faciliti les seves dades de caràcter personal està autoritzant directament al titular del web al tractament de les seves Dades Personals per a les finalitats que en els mateixos s’indiquin.


Entitat territorial administrativa Tripoli Municipality (Grècia) (en)\nTègea ja es menciona a la Ilíada, al «Catàleg de les naus», i era segurament la ciutat més famosa d'Arcàdia. Es diu que la ciutat la va fundar Tegeates, fill de Licàon, rei d'Arcàdia. El tèmenos va sorgir de la unió de vuit petites viles que Àleu va portar a Tègea, i segons Pausànies eren Gareates (Γαρεᾶται), Fílaces (Φυλακεῖς), Cariatas (Καρυᾶται), Còrites (Κορυθεῖς), Potàcides (Πωταχίδαι), Eates (Όιάται), Màntires (Μανθυρεῖς), Eceuetes (Εχευήθεις), a les quals després es va afegir Afidants (Ἀφείδαντες) durant el regnat d'Afidant, fill d'Arcas. Els tegeates estaven dividits en 4 tribus (φυλαί): Clareotis (Κλαρεῶτις), Hippotoitis (Ἱπποθοῖτις), Apol·loneatis (Ἀπολλωνεᾶτις), i Ataneatis (Ἀθανεᾶτις), cada una amb els seus ciutadans i un grup de residents d'altres ciutats estrangeres (metecs). Un altre rei llegendari va ser Èquem, esmentat a la Ilíada i per Heròdot, que va matar en combat singular a Hil·los, fill d'Hèracles.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tègea&oldid=29728219»


Merletti i l'esport al primer terç del segle XX. Arxiu Històric Fotogràfic IEFC.\nMerletti i l’esport al primer terç del segle XX. Exposició a Sallent\nMerletti i l’esport al primer terç del segle XX. Exposició a Sallent 23 de gener de 2017 - 10 de febrer de 2017\nDel 23 de gener al 10 de febrer de 2017 es pot veure l’Exposició Merletti i l’esport al primer terç del segle XX a la Biblioteca Sant Antoni Maria Claret, de Sallent (Bages).\nUna selecció d’imatges procedents de l’Arxiu Històric Fotogràfic de l’IEFC, que il·lustren i mostren l’interès i la participació de la gent en el fet esportiu i en els protagonistes indiscutibles -ciclistes, boxejadors, aviadors, futbolistes…-, del que va ser una època daurada de l’esport a Catalunya.\nAdreça: Torres Amat, 39. Sallent (Bages)\nMerletti i l’esport al primer terç del segle XX\nL’IEFC i el Club Lleuresport coprodueixen l’exposició Merletti i l’esport al primer terç del segle XX. Us presentem aquí una selecció d’imatges del fons Merletti de l’Arxiu Històric Fotogràfic de l’IEFC. Moltes d’aquestes fotografies van ser utilitzades en el seu dia per il·lustrar el fet esportiu en la premsa especialitzada de l’època.\nEl primer terç del segle XX, el fenomen esportiu viu una època d’expansió com no s’havia conegut abans. Alhora, creix el nombre d’espectadors que volen conèixer les gestes dels seus ídols. A Catalunya, fotoperiodistes com els Merletti, van ser partícips i protagonistes d’aquest boom, proporcionant fotografies de gran qualitat estètica als mitjans impresos.\nPep Parer, fotògraf especialitzat en fotografia antiga i bon coneixedor del fons Merletti, ens ofereix una aproximació a la nissaga Merletti en Els fotògrafs Merletti: mig segle de fotoperiodisme.\nTotes les imatges són reproduccions obtingudes a partir dels negatius originals dels autors. Des de l’Arxiu s’ha dut a terme un acurat treball de laboratori digital perquè la seva visualització mostri tota la riquesa de detalls i matisos que els procediments originals ofereixen.\nPlanador Aufauguer, practicant el vol a vela, a l'aeròdrom de Sabadell.\nPlanadors a l'Aeròdrom de Ca n'Oriac, amb motiu de la Segona Setmana de vol a vela.\nLa pilot Dolors Vives.\nNenes fent classe de gimnàstica a l'Institut de Cultura de la Dona.\nCombat al Gran Price.\nEl fotògraf Alexandre Merletti amb una càmera a la mà, patinant a la pista que hi havia al costat del Palau de la Justícia.\nGrup d'esquiadors fent la pausa per agafar forces.\nPreparant-se per la cursa.\nUna futura campiona del ciclisme femení?\nClub Natació Mediterrani de Barcelona.\nRetrat d'un grup d'esquiadors a la Vall de Núria.\nDemostració infantil de gimnàstica a l'escola de la Casa dels Italians.\nRing del Gran Price inaugurat l'any 1934.\nEquip de tennis femení.\nActe inaugural a l'Estadi Olímpic de Montjuïc. Selecció italiana de rugby que va jugar contra la selecció espanyola.\nGran Premi de Penya Rhin, al circuit de Montjuïc.\nHellé Nice pilotant un cotxe de curses al Gran Premi de Penya Rhin, al circuit de Montjuïc.\nRetrat d'un grup de nens amb una pilota de bàsquet.\nBanyistes als banys de San Sebastián a la Barceloneta.\nEl president Francesc Macià i l'alcalde Jaume Aiguader, amb un grup de gent a la piscina del Club Femení i d'Esports de Barcelona.\nÀngel Artero, al seu despatx, en la signatura d'un contracte de boxa d'en Josep Gironès, el Crac de Gràcia.\nL’IEFC, el Club Lleuresport, la Fundació Barcelona Olímpica i la Fundació Catalana per a l’Esport exposen Merletti i l’esport al primer terç del segle XX


Pasqual Maragall afirma que Zapatero el va forçar a dimitir - VilaWeb\nDimarts 25.09.2007 13:10\nDiu que el president espanyol va imposar la condició que abandonés la presidència de la Generalitat quan s'hagués aprovat el nou estatut\nPasqual Maragall, ha afirmat que José Luís Rodríguez Zapatero el va fer plegar de president de la Generalitat quan es va aprovar el nou estatut català. En aquest article d'opinió publicat avui al diari ADN, Maragall diu: 'Zapatero, inquiet per la magnitud de la proposta estatutària catalana, en va pactar el retall amb els nacionalistes catalans i amb el president de la Generalitat. Però va afegir una condició: el president de la Generalitat, quan s'hagués aprovat l'estatut. hauria de dimitir'.\nEn el mateix article, Maragall diu que Zapatero no li va posar pas aquesta condició a Josu Jon Imaz en circumstàncies semblants. 'Però Josu ha dimitit. Per què sempre s'acaba d'aquesta manera?', es pregunta l'ex-president.\nMaragall es mostra expectant respecte del futur del País Basc, on considera que el PNB ha assumit la proposta d'Imaz de no imposar res a ningú, ha acceptat la seva dimissió i es disposa a defensar-la a Madrid.


Consell de l'Audiovisual de Catalunya - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: Consell de l'Audiovisual de Catalunya\n129 p, 1.0 MB Els mitjans de comunicació local en el procés d'integració de la població estrangera resident a Catalunya : estratègies i polítiques programàtiques / Gutiérrez García, María. (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Comunicació Audiovisual i Publicitat) ; García Altadill, Elisabet (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Comunicació Audiovisual i Publicitat) ; Mateu, Manuel (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Comunicació Audiovisual i Publicitat) ; Consell de l'Audiovisual de Catalunya\n179 p, 506.7 KB La cobertura dels grups d'interès i dels moviments socials a les notícies de TV3 / Montero Sánchez, Ma. Dolores (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Mitjans, Comunicació i Cultura) ; Consell de l'Audiovisual de Catalunya\nEn aquesta recerca s'analitzen els criteris de noticiabilitat en la cobertura de les informacions relatives a grups i moviments socials i les seves interaccions amb els mitjans de comunicació.\n301 p, 1.1 MB L'Era del drama a la televisió : recurrència temàtica i gènere a cinc sèries / Tous, Anna (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Periodisme i de Ciències de la Comunicació) ; Consell de l'Audiovisual de Catalunya\nAquesta investigació presenta un estat de la qüestió de les diferents aproximacions al perquè de la persistència de mites, temes i arquetipus en diverses manifestacions culturals i n'analitza la pervivència en la serialitat estatunidenca contemporània.\n192 p, 754.5 KB La televisió local a Catalunya : gestació, naixement i transformacions (1976 - 2006) / Guimerà i Orts, Josep Àngel ; Consell de l'Audiovisual de Catalunya


“¡De tanto que te quiero, te abo�ego!”\t1\n681 lectures 17 Comentaris Imprimir Enviar notícia +A\n13/04/2012 Catalunya, Euskadi, Navarra, Gal�cia i prou\nEl resultat d'aquest 'caf� per a tots' �s "multiplicaci� d'institucions sempre per 17, televisions auton�miques en lleng�es castellana nom�s com a instrument de poder i no com a normalitzaci� d'una llengua diferent i un llarg etc�tera". X (17 en total)\tOpini sobre la not�cia que acaba de llegir.\nJoMateix\t13/04/2012 14:11\tNomés un espanyolista com en Duran podia incloure Navarra a la llistra i oblidar-se de València i Balears (encara que ara mateix no hi tinguem un clima favorable). Els bascos no només van aconseguir el concert econòmic sinó una clàusula a la Constitució segons la qual Navarra pot incorporar-se a Euskadi si així ho decideix democràticament (per això els espanyolistes allarguen tant com poden el procés de pau). Els catalans en canvi, res de res. Es parla molt del concert però ens oblidem d'aquest altre tema. En Duran (suposadament) vol un estat confederal? Molt bé, però amb l'opció d'anar federats amb la resta de territoris amb cultura d'arrel catalana. Per anar per separats, independència i ja vindran si volen. Si no, prou de romanços i encaixisme de fireta.\t681 lectures 17 Comentaris Imprimir Enviar notícia +A


Music.cat - ESTIMULACIÓ MUSICAL 0-5 ANYS I EDUCACIÓ ESPECIAL\nOrganitzador: ASSOCIACIÓ TOTSONA!\nDel 27 de febrer al 28 de febrer\n– Donar a conèixer el mètode d’Estimulació musical Totsona centrat en l’etapa infantil (0-5 anys) i en l’educació especial.\n– Aprendre a dissenyar sessions d’Estimulació Musical a l’aula i en les sessions amb famílies.\n– Oferir idees, recursos, repertori i material específic dins l’àmbit musical i pedagògic per a la pràctica docent diària i per a les sessions específiques d’Estimulació Musical.\nUn curs basat en el programa d’Estimulació Musical Totsona dissenyat per la Dàmaris Gelabert.\nFonamentat en dos principis:\n– La música és el primer llenguatge.\n– La cançó és canal de comunicació afectiva i estratègia educativa.\nBasat en aquests dos principis el mètode entén la música com un llenguatge que desperta i desenvolupa les capacitats de l’infant i que incideix en totes les àrees del seu desenvolupament.\n– Neurociència i educació musical.\n– La música: el primer llenguatge\n– La cançó com a estratègia comunicativa i educativa.\n– Les bases de l’Estimulació Musical Totsona.\n– Esquema i estratègies del mètode d’Estimulació Musical Totsona.\n– Recursos pedagògics i repertori, incloent-hi el treball amb instruments, danses i audicions.\n– Quatre hores de formació teòric-pràctica en streaming amb reforç de vídeos i presentacions en línia sobre el mètode i l’estructura de les sessions.\n– Sis hores de presentació en streaming de materials i repertori per a la realització de les sessions.\n– Dues hores per a la realització del dossier teòric-pràctic d’una sessió.\nS’entregarà als participants a la formació materials per descàrrega.\n27 de febrer: 16:00h-20:00h\n28 de febrer: 9:00h-13:00h i 15:00h-17:00h\nMestres, mestres de música i professorat de música, educadores pedagogues i psicopedagogues, logopedes i musicoterapeutes. Famílies i particulars interessats en l’estimulació musical i en la música com a estratègia educativa.\nSubvencionada a través dels credits de formació per empreses, per consultes podeu contactar amb: glogeformacio@gmail.com- últim dia per fer la solicitud 19 de febrer.\nL’Associació Totsona neix amb el desig de promoure i dur a terme activitats relacionades amb la música i l’educació tant en l’entorn escolar com en l’àmbit familiar.\nSota la direcció i l’assessorament de la Dàmaris Gelabert, l’associació organitza tallers, cursos i esdeveniments per donar a conèixer les possibilitats educatives de la música.\nL’associació també està involucrada en projectes d’investigació i d’atenció musicoterapèutica així com en la seva difusió.\nUn altre dels seus objectius és l’organització d’activitats de caràcter benèfic i social relacionats amb el món dels infants i de la música.\nPedagoga, musicoterapeuta, autora i cantant de cançons infantils.


Una fira per al poble: Compromis Xàtiva - Portal de Xàtiva\nInicio Fiestas Feria de Xàtiva Una fira per al poble: Compromis Xàtiva\nUna fira per al poble: Compromis Xàtiva\nL’Ajuntament de Xàtiva ha promogut aquests dies una consulta oberta a la ciutadania de Xàtiva respecte al model de Fira. Des de Compromís per Xàtiva hem donat suport a la consulta, ja que des del nostre punt de vista, ara és el moment d’ #UnaFiraPerAlPoble: considerem que no és necessari programar actes taurins en aquesta, i tampoc l’existència de la figura de la Reina.\nPel que fa a la qüestió dels bous, ens basem en que totes les cultures tenen elements positius i negatius, però la tradició no justifica la crueltat. Pensem que l’establiment d’aquests espectacles és un tipus de maltractament animal que perdura al llarg del temps. Si una cosa ens fa poble és la cultura i la llengua, la cooperació, la convivència i els trets identitaris de les nostres terres, que ens uneixen i ens fan sentir orgull per la nostra identitat. Tenint en compte aquest fet, nosaltres posem per sobre aquests valors al d’un festeig que no garanteix l’aprenentatge de valors com el respecte per la natura i la no-violència. En l’actualitat hi ha diverses alternatives per descarregar tensions evitant el patiment d’un ésser viu. Al final es tracta d’un espectacle que genera més despeses que beneficis, com en el cas de Canals. Aquesta tradició no ens defineix com a poble, ja que no tot el món s’identifica amb ella. Seria una millora promoure tradicions o espectacles que de veritat ens uneixen i no ens separen.\nPel que fa a l’altra qüestió, la Fira es remunta a un privilegi atorgat per Jaume I en l’Edat Mitjana a Xàtiva, és a dir, a la gent de la ciutat. La figura de la Reina ens ve donada en els anys de la dictadura franquista i trenca l’esperit popular i horitzontal de la nostra Fira. Partim d’una figura anacrònica que no és coherent en l’època actual, ja que la fira ha evolucionat i hui en dia no estem regits per un sistema feudal. La persona que millor pot representar a la ciutadania en dins del context de la Fira és l’alcalde o alcaldessa, ja que és la figura triada pel poble. La Reina de la Fira és, a més, una figura que no aporta beneficis a la festa, aconseguint una despesa de 6000€ de l’Ajuntament; diners públics que podrien ser invertits en altres activitats en la Fira com per exemple, fires associatives. Volem una Fira sense corona, una Fira digna sense anacronismes ni classismes, una Fira per al poble.\nAquesta és la nostra posició; no obstant, animem a tothom a participar i votar amb consciència per aconseguir una Fira participativa i democràtica. Juntes aconseguirem #UnaFiraPerAlPoble


Els e-Sports guanyen presència i s’inclou una formació a la Universitat d’Andorra i xerrades informatives al voltant dels videojocs, al mateix Saló.\nTot això s’ha explicat avui a la presentació del Saló als mitjans de comunicació i que ha comptat amb la presència del director general d’Andorra Telecom, Jordi Nadal, la cònsol major d’Escaldes-Engordany, Rosa Gili, el rector de la Universitat d’Andorra, Miquel Nicolau, Elisabeth Carpa, directora de Formació al llarg d la Vida i de la responsable d’RSE d’Andorra Telecom, Inés Martí.\nDesprés que l’any passat es va haver d’anul·lar la celebració del Saló, degut a la situació sanitària provocada per la Sars Cov 2, aquest any, i amb les mesures de seguretat sanitària que marquen els protocols de Govern, torna el Saló del Videojoc d’Andorra Telecom.\nLa Cònsol major d’Escaldes-Engordany, Rosa Gili, s’ha mostrat “molt contenta amb aquesta nova edició del Saló i de poder ser els amfitrions en instal·lacions. Per a\nEscaldes-Engordany resulta ser un moment de trobada de tots aquells que gaudeixen dels videojocs i de la tecnologia”. Gili ha celebrat que l’edició d’aquest any es pugui dur a terme tenint en compte que mai com ara la població, i molt especialment la gent jove, havia tingut tanta necessitat de socialitzar-se. “La situació sanitària ens ha obligat a limitar les interaccions amb d’altres persones i ara aquest saló brinda l’oportunitat als aficionats als videojocs de trencar l’aïllament per compartir un bon moment amb altres companys”, ha remarcat.


chrome | L’home dibuixat\nTrobo que ha perdut molt Segons Microsoft, les dades sobre el percentatge d'ús de Chrome són errònies\nChrome, el navegador més segur\n4 febrer 2012 — Classificat com a: Coses de seguretat, Internet Això és el que diu el govern alemany. Jo sóc més radical i dic, senzillament, que Chrome és el millor navegador que hi ha ara per ara.\nI pel que sembla, les previsions eren bones i ara Chrome ja és el segon navegador més utilitzat segons statcounter.com:\nEstadístiques d'ús de navegadors\n9 octubre 2011 — Classificat com a: Internet Chrome Remote Desktop és una extensió per a Chrome que permet el control remot d'un ordinador a través del navegador web. Amb aquesta descripció pot semblar una vulnerabilitat de seguretat, però és una eina legítima per al control remot i que requereix l'autorització explícita de l'usuari.\nEl funcionament és similar a altres eines de control remot. En primer lloc, a l'ordinador remot cal crear un codi d'accés:\nCreació del codi d'accés\na continuació, des de l'ordinador local cal introduir el codi:\nIndicar el codi de l'ordinador remot\ni, poc després s'obre la connexió remota:\nConnexió remota establerta\nChrome serà ben aviat el segon navegador més utilitzat, per davant de Firefox\n30 setembre 2011 — Classificat com a: Internet [ComputerWorld] Chrome poised to take No. 2 browser spot from Firefox. És possible que abans de final d'any, Chrome sigui ja el segon navegador més utilitzant, superant al Firefox. Aquest mes de setembre, segons StatCounter, Chrome representa un 23,6% mentre que Firefox es troba al 26,8% (l'Internet Explorer continua al capdavant amb el 41,7%). La progressió del Chrome durant el 2011 ha estat espectacular, augmentant el percentatge vuit punts des de gener –un 50% de creixement. En aquest mateix període de temps, Firefox ha perdut quatre punts (un 13% de pèrdua de quota), mentre que l'IE també ha baixat quatre punts (un 9% de quota)… És a dir, que es pot afirmar ben bé que Chrome està aconseguint captar tots els usuaris que abandonen l'IE i el Firefox.\nCercar dins d'una pàgina web: una funció desconeguda?\n27 agost 2011 — Classificat com a: Internet No se si acabar de creure'm això que explica un antropòleg que treballa a Google amb la finalitat de fer millors productes: el 90% dels usuaris no coneixen com cercar dins d'una pàgina web. És a dir, que desconeixen que prement Control-F al navegador s'obre una finestra per a cercar.\nPotser part de la culpa és de la interfície d'usuari dels navegadors: en prémer Control-F mostren un petit diàleg (a la part superior al Chrome i a l'Internet Explorer, a la part inferior al Firefox) que, si no saps que ha de sortir és molt fàcil que passi del tot desapercebuda.


Primer web d’Andorra format AMP ( Accelerated Mobile Page), el web de l’agència compleix els requisits d’aquesta tecnologia essencial per a mòbils i "potenciada" per Google. El format de pàgina AMP, recomanat per Google, és una construcció específica de pàgines per a mòbils amb l’objectiu d’accelerar considerablement la visualització de les pàgines en terminals mòbils.\nFormat AMP : Un guany en el temps de carrega de les pàgines de 15% a 85%\nEl guany de temps d’exposició es deu al fet que el format AMP allaugereix considerablement les pàgines eliminant certs elements, programacions o codis paràsits. Un cop reconegudes i considerades compatibles amb el format AMP, les pàgines són emmagatzemades a la memòria cau per Google i redistribuïdes a través d’un CDN. L’adopció del format AMP també té l’avantatge d’augmentar significativament la freqüència de rastreig (Passatge de robots d’indexació de Google).\nEls beneficis de les pàgines mòbils accelerades gràcies a la tecnologia AMP\n• Optimització de l’experiència usuari (User Experience / U.X.) dels internautes que utilitzen un navegador web per fer les seves recerques.\n• L’AMP ofereix un temps mitjà de càrrega de la pàgina mòbil en 0.7 segons, versus ... 2.2 segons de mitjana per una pàgina mòbil clàssica.\n• Els estudis demostren que més de la meitat dels usuaris d’Internet es queden menys de 15 segons en una pàgina web mòbil, de manera que l’AMP té un impacte molt important en l’augment del temps de lectura.\n• Segons les xifres de Google, 1/3 dels usuaris mòbils deixen immediatament la pàgina web en què han fet clic si tarda massa a carregar.\n• El creixement exponencial del temps que passen a navegar els usuaris amb el seu mòbil, en comptes del seu ordenador per efectuar una recerca, esdevé un imperatiu i una qüestió crucial de màrqueting.\nAdvertència: només podeu consultar un format AMP si cerqueu des del vostre telèfon mòbil. La versió AMP s’indicarà mitjançant un llamp en un cercle gris ...\nGuany de visibilitat amb l’AMP\n• El segon avantatge del format AMP és, sens dubte, que permet augmentar la visibilitat. Els llocs que utilitzen la tecnologia AMP estan presents al carrusel AMP que es troba a la part superior de la primera pàgina de resultats. Les pàgines AMP que no apareixen al carrusel no obstant això s’inclouen en els resultats tradicionals amb l’esment de l’etiqueta AMP. Aquest etiquetatge permet augmentar la seva visibilitat en comparació amb les pàgines que no siguin AMP. L’ús de la tecnologia AMP permetrà, en última instància, més trànsit al seu web.\nAlleujament dels servidors\n• Les pàgines AMP pesen molt menys que les pàgines tradicionals, ja que són pàgines simplificades i això suposa un guany important d’espai en els servidors.\nFinalment, el format AMP?\nAquest nou estàndard permet crear pàgines molt més "mobile-friendly", fet que té un paper preponderant en termes de SEO en MÒBILS. D’altra banda, l’AMP també us pot permetre posicionar-vos en els primers resultats de Google si no disposeu d’una estratègia S.E.O. ja implementada.


Europa, l’última frontera? - Arts i Humanitats\nA diari als mitjans de comunicació ens trobem notícies i imatges sobre els “refugiats” que recorren Europa. En general, es tracta de relats purament descriptius que no contextualitzen aquests trànsits ni exposen els antecedents socio-històrics d’aquesta situació. El conflicte sirià i la dimensió adquirida pel gran número de persones desplaçades en busca d’asil a Europa han posat en evidència les crisis i mancances institucionals, procedimentals, econòmiques i de principis dels nostres sistemes democràtics a la UE. Ens porten a repensar què són i com construïm les fronteres i, per tant, aquests fets van molt més enllà de les qüestions relacionades amb l’humanisme, la col·laboració i la solidaritat internacionals.\nPer això, creiem que és necessari parlar, des d’una perspectiva crítica, d’aquesta situació, dels (nous) marcs geoestratègics que se’n deriven i de les reaccions socials que s’estan produint.\nDivendres 10 de juny, 18 h.\nSala Nicolau d’Olwer, Institut d’Estudis Catalans, C/ Carme 47, Barcelona\nActivitat gratuïta i oberta a tothom amb inscripció aquí.\nGrau d’Antropologia i Evolució Humana (URV-UOC)\nPropietat Intel·lectual, ciència oberta i privatització del coneixement 26 abril, 2019


Blanca Llum i Los Sara Fontán presenten LA PRINCESA SOU VÓS - La Deskomunal\nHome agenda Blanca Llum i Los Sara Fontán presenten LA PRINCESA SOU VÓS\nBlanca Llum i Los Sara Fontán presenten LA PRINCESA SOU VÓS\nAixò són tres projectes artístics que s’estavellen entre ells i que es proposen, com a mínim, tres coses. En primer lloc, convocar el violí, els pedals, la percussió i la veu per fer-ne, una barreja que, no per ser impertinent, ha abandonat la, tendresa. En segon lloc, acollir la fragilitat dels àudios maldestres, de la comunicació diferida i de la precarietat virtual que ha sostingut, en temps de pandèmia, el diàleg entre la música de Sara Fontán i Edi Pou i la poesia de Blanca Llum Vidal. Per últim, encaminar-se al post-rock, a la clàssica contemporània i a l’amor a la brega per tal de fugir de la repetició i del confort com qui fuig de la pesta.\nTota l’obra de Blanca Llum Vidal és dedicada a l’amor, sigui en prosa o en vers. La princesa sou Vós no escapa a aquest destí: són cartes, d’esperit vuitcentista amb vetes punk, d’una dona a algú de qui s’ha enamorat. No hi ha resposta d’aquest algú, ni seguretat que existeixi: hi ha un joc que es val de totes les armes per inflamar la seducció.\nCLUB EDITOR publica La princesa sou Vós el 16 de març, pocs dies després en publicarà l’edició castellana, traduïda per Unai Velasco, editor del poemari bilingüe Aquest amor que no és u / Este amor que no es uno (Ultramarinos).


Departament de Pastoral: MIGRACIONS\nCáritas, CONFER i Justícia i Pau reclamen una política de fronteres basada en els privilegis humanitaris. Aquestes entitats expressen el seu dolor pels successos que van succeir el dia 1 de gener a la frontera de Ceuta. Cliqueu aquí per accedir a la seva nota de premsa.\nDes de la Plataforma d'entitats cristianes amb els immigrants, ens arriba la "Declaració d'Honduras" sobre la migració, el refugi i la trata de persones a Amèrica. Cliqueu aquí per accedir a la Declaració.


Descobreixen els primers elements del claustre de Sant Genís de Rocafort – La Bústia\nPer Redacció / La Bústia 9 d'agost de 2019 a les 9:00 0 539 Visites\nÉs fruit dels treballs fets aquest estiu en la campanya d’excavacions al jaciment de Santa Margarida de Martorell\nEl Centre d’Estudis Martorellencs (CEM) ha presentat els resultats de la campanya d’excavacions al jaciment de Santa Margarida, duta a terme el juliol passat. Entre les novetats destaquen la descoberta d’estructures funeràries i els primers elements que han servit per interpretar el claustre de Sant Genís de Rocafort. La jornada de portes obertes va aplegar prop de dues-centes persones.\nEls treballs s’han fet a Sant Genís i a Santa Margarida. L’equip d’arqueòlegs va centrar les excavacions en la terrassa intermèdia de Sant Genís. El vicepresident del CEM, Alfred Mauri, explica que “han aparegut estructures funeràries i elements que permeten començar a interpretar com era el claustre irregular que acollia les sepultures, i que tenim documentat del segle XVI”.\nPel que fa a Santa Margarida, les excavacions fetes a davant de la façana i a la part posterior es donaran a conèixer a l’octubre. Els treballs, que s’han fet amb sondejos mecànics, han “posat al descobert un mur dels segles IV i V”, diu Mauri. A més, en la recerca s’han trobat tombes, sitges i restes paleocristianes, “les més antigues del jaciment”, admet.\nEn la jornada de portes obertes, Isidre Ot, llicenciat en Història, va subratllar la importància de les noves tecnologies en la recerca del patrimoni. Ot és l’autor d’un estudi sobre la reconstrucció en 360 graus de Sant Genís de Rocafort. La campanya d’excavacions compta amb el suport de l’Ajuntament.\nFotografia: Un estiu més s’han fet excavacions a Santa Margarida. Aj.\nEtiquetes: excavacionsSanta Margarida


ES PREVEU UNA BONA OCUPACIÓ PER LA PURÍSSIMA – Pirineus TV\nES PREVEU UNA BONA OCUPACIÓ PER LA PURÍSSIMA\nEls hotelers de Cerdanya preveuen un bon nivell d'ocupació per la Puríssima, un dels ponts de l'any amb més visitants a la comarca. L’obertura de les estacions d’esquí i l’oferta d’activitats de muntanya fan que molts optin per passar aquests dies festius al Pirineu. Malgrat encara hi ha reserves de darrera hora, el sector espera superar el 80% d'ocupació.\nLa majoria dels visitants seran famílies amb infants i parelles joves i grups d'amics, procedents de l'àrea metropolitana de Barcelona.\nDesprés de la Puríssima, els hotelers de Cerdanya es prepararan per les festes de Nadal i Reis.\nL'any passat, el pont de la Puríssima va omplir la comarca. Hotels i cases rurals van fregar el ple, mentre les estacions d'esquí van sumar centenar de forfets venuts. La previsió és que enguany s'arribin a xifres similars


Dimecres 3 de febrer s'obren les inscripcions dels cursos de formació que ofereix l’Àrea de Promoció Econòmica durant la propera primavera, amb formacions en idiomes, higiene alimentària i informàtica i noves tecnologies. Els aturats inscrits com a demandants d’ocupació a l’Oficina de Treball disposen de reducció en les tarifes d’inscripció, mentre que els joves de 16 a 29 anys inscrits en el Programa Garantia Juvenil, estan exempts de pagament.\nConvocatòria per contractar 5 auxiliars informadors per a la temporada turística 2021\nL'Ajuntament de Roses obre la convocatòria del procés selectiu per a la provisió com a funcionaris interins de cinc auxiliars informadors per a la temporada turística 2021 i per a la creació d’una borsa de treball, mitjançant el procediment de concurs oposició lliure. Les sol·licituds per participar en el procés selectiu s'inicia avui, 19 de gener, fins al 8 de febrer (ambdós inclosos).\nL’Ajuntament consensua amb el sector de la restauració la realització de les campanyes gastronòmiques de 2021\nEl mercat de roba no obrirà el diumenge 10 de gener.\nSegons les informacions facilitades pel Consorci de Comerç i Artesania de la Generalitat de Catalunya, els mercats de marxants de cap de setmana no poden vendre productes NO essencials mentre durin les darreres mesures preventives contra la COVID aprovades. Per tant, aquest diumenge 10 de gener de 2021, a Roses només tindrà lloc el mercat de fruita i verdura.\nAvui, divendres 8 de gener, s'obre el termini de presentació de sol·licituds de la línia d'ajuts per a la sostenibilitat econòmica adreçada als establiments que es van veure afectats pel cessament obligatori de l'activitat durant el mes d'octubre i novembre de 2020. Les activitats subvencionables són: centres d’estètica i bellesa, establiments de restauració (bars i restaurants), instal·lacions i equipaments esportius, equipaments culturals, centres de lleure infantil i juvenil i activitats extraescolars. La quantia de l’ajut és de com a màxim 800 € per sol·licitant.\nL’Ajuntament de Roses presenta als Fons Europeus de reactivació post-Covid "Next Generation" el seu projecte de transició energètica en el sector turístic i HUB Marítim, amb l’objectiu d’aconseguir fons d’aquesta línia d’ajuts per al seu finançament. En aquest marc, el consistori obre a ciutadania i empreses de la població, amb projectes de transició energètica previstos per als propers 5 anys, la possibilitat de sumar-se a aquesta iniciativa i aconseguir fons per a les seves inversions.\nTot i l’anul·lació de l’edició de 2020 del Festivalet de Roses, l’Àrea de Promoció Econòmica ha volgut mantenir el concurs de fotografies de posta de sol de Roses que cada any se celebra a la població en el marc del Festivalet. La convocatòria ha estat oberta entre el 14 d’octubre i el 15 de novembre i ha comptat amb una gran participació, amb 155 usuaris que han presentat un total de 1198 fotografies. Roser Llambrich ha estat la participant guanyadora.\nEs tracta d’un dels dos grans projectes que l’Associació d’Empresaris Roses-Cap de Creus vol posar en marxa abans de Setmana Santa de 2021, juntament amb el segell “Gastronomia d’Origen” que garantirà que els establiments del municipi i de la comarca fan servir producte local i de proximitat. Durant l’Assemblea General de l’Associació s’ha destacat el creixement del 10% del nombre d’associats malgrat les complicacions derivades de la crisi sanitària que han marcat aquest 2020\nRoses continua reforçant la destinació i aconsegueix una vintena d’aparicions en mitjans especialitzats\nSeguint una estratègia marcada per les actuals circumstàncies que han limitat la mobilitat, l’Àrea de Turisme de l’Ajuntament de Roses continua amb la seva campanya de comunicació en mitjans autonòmics i estatals, reforçant la destinació. Durant el mes de novembre, s’ha incidit en el valor paisatgístic de les postes de sol rosinques i en el patrimoni local a través del seu Castrum Visigòtic, aconseguint 19 aparicions en 11 mitjans de comunicació. L’objectiu és mantenir el posicionament turístic de la població i ampliar el grau de coneixement entre visitants i turistes potencials, per tal aquests tinguin en compte la destinació a l’hora d’escollir els seus propers viatges.\nCampanya informativa per fomentar la correcta aplicació de mesures als establiments de restauració i hostaleria\nLa Policia Local de Roses ha posat en marxa aquesta setmana un dispositiu per fomentar les bones pràctiques en els establiments de restauració i hostaleria de la població. Una patrulla de l’Oficina Tècnica de la Policia visita bars, restaurants i hotels oberts, per garantir que aquests coneguin les mesures de prevenció que han d’aplicar contra la Covid19 i aclarir els possibles dubtes que propietaris i personal puguin tenir sobre els diferents trams del Pla d’obertura progressiva d’activitats establert per la Generalitat de Catalunya.\nAjut per a persones autònomes i microempreses enfront la COVID-19\nAvui, dilluns 9 de novembre, la Generalitat obre el termini per sol·licitar un ajut extraordinari i puntual per un import fix de 2000€, adreçat al manteniment de l'activitat econòmica de les persones treballadores autònomes, persona física, i les persones treballadores autònomes que formin part d'una microempresa, davant els efectes de les noves mesures adoptades per fer front a la COVID-19.\nLa web Sempre Roses es posa en marxa i ofereix el nou marketplace de vendes online\nAvui, dimecres 4 de novembre, es posa en marxa la web Sempre Roses, un nou aparador digital que inclou notícies d’actualitat, promocions, accés al nou marketplace dels establiments de la població i tot allò que el comerç rosinc té per oferir. L’acció s’inclou dins el programa Sempre Roses, Comerç tot l’Any, impulsat per l’Àrea de Promoció Econòmica de l’Ajuntament en col·laboració amb l’empresariat, i té per objectiu promoure l’activitat comercial al llarg de tot l’any i incentivar que el públic local es quedi a comprar a Roses.\nDimecres 28 d'octubre, a les 9h, s'obre el termini per sol·licitar els ajuts per a les activitats de restauració i d'estètica i bellesa afectades per les restriccions.\n"Sempre Roses" ofereix informació comercial del municipi a través de Facebook, Twitter i Instagram\nL’Àrea de Promoció Econòmica de l’Ajuntament de Roses activa la campanya "Sempre Roses" a les xarxes socials Facebook, Twitter i Instagram, tres nous canals de comunicació per mantenir informats els consumidors de totes les novetats comercials que es produeixen a la població.\nOberta la inscripció per als comerços que vulguin participar a la campanya "Avança't al Nadal, compra a Roses"


La Guia té com a objectiu presentar de forma accessible i molt pràctica una sèrie de consells i exemples que poden ajudar a les empreses a minimitzar els seus possibles impactes sobre el medi ambient. Està dividida en tres grans blocs: les característiques de l’activitat extractiva a Catalunya, les bones pràctiques que es poden aplicar en el sector, i unes conclusions que apunten les línies de treball futur.\nUn dels apartats més interessants per les empreses extractives és el que proporciona exemples pràctics en relació als principals vectors de sostenibilitat. Així, es parla de la minimització de l’impacte visual i paisatgístic de les activitats extractives. També de com reduir tant el soroll com les vibracions a les explotacions i de com controlar les emissions a l’atmosfera. Hi ha consells en relació a l’estalvi i la no contaminació de l’aigua i idees per reduir reutilitzar i reciclar els residus. A més, s’aborda un dels temes amb els quals la indústria extractiva està més compromesa: la protecció de la biodiversitat. El Gremi d’Àrids, a través de la Unió Productora d’Àrids, va subscriure la Declaració de Compte Enrere 2010, (www.countdown2010.net) que té com a objectiu precisament que tots els governs europeus i membres de la societat civil a tots els nivells, hagin pres les mesures necessàries per tal de frenar la pèrdua de biodiversitat abans del 2010.\nTambé s’analitzen aspectes relacionats amb el respecte pels espais d’interès geològic i sobre la conservació del patrimoni històric. Cal destacar, a més, la secció dedicada a la implicació de la indústria extractiva amb la seva comunitat local. Les empreses del sector cada dia realitzen més esforços per tal d’aproximar-se al seu entorn i fer comprendre la necessitat de què existeixin les explotacions d’àrids. Un altre apartat de la guia es dedica a la prevenció de riscos laborals, un tema amb els quals els empresaris han adquirit un fort compromís. L’eficiència en el transport de materials i la implantació dels sistemes de gestió ambiental, completen els principals vectors que la Guia analitza. Així doncs, amb aquesta Guia, el que es pretén és donar solucions realistes i assequibles que les empreses puguin aplicar.\nPel que fa a la restauració d’activitats extractives, s’hi dedica una atenció especial, amb dos articles. El primer, titulat El tractament i la gestió de la restauració ambiental, està escrit per Esteve Serra, cap de la secció de Restauració d’Activitats Extractives del Departament de Medi Ambient i Habitatge. El segon, és un article de Josep Mata-Perelló i Roger Mata Lleonart, professors de la Universitat Politècnica de Catalunya, titulat No sempre cal restaurar.\nTal com manifesta el president del Gremi d’Àrids, Joaquim Roca, “el sector aposta, no només per respectar el medi ambient, sinó també per tenir-ne cura i fins i tot millorar-lo. Les empreses extractives són conscients que provoquen un impacte temporal sobre la natura. Això és inevitable però, aquest fet, les fa esforçar-se encara més per aconseguir que el seu impacte sigui mínim, tant durant el temps que duri l’explotació, com un cop finalitzada”. Per tant, la Guia intenta donar resposta, des de múltiples vessants, a les necessitats d’adaptació i millora constant del sector. Al llarg de les seves pàgines s’ha intentat donar una visió integrada del medi ambient, tot acostant-se al medi ambient sense donar l’esquena al món social. Actualment, la indústria extractiva és, probablement, un dels sectors d’activitat que compta amb un major nombre de controls ambientals. I no només això, sinó que, per tal de garantir que es realitzaren les restauracions de les activitats un cop finalitzades, el sector té dipositat en forma d’avals bancaris més de 60 milions d’euros.


Una papereria de Calafell celebra la venda d’una part del segon premi de la grossa de Nadal, sense rastre dels afortunats\nEstà dotat amb 1.250.000 euros la sèrie\nEl responsable de l’establiment augura que els agraciats dels quatre dècims venuts són veïns del municipi\nACN Calafell 22-12-2016 23:21 Lectures 7591\nPla mig de Ricardo Amaral, responsable de la Papereria Mimo de Calafell, i del seu sogre, amo de l'establiment, mostrant el cartell del 04536. ACN\nLa petita Papereria Mimo del nucli Calafell Poble (Baix Penedès) ha celebrat aquest dijous la venda de quatre dècims del 04536, agraciades amb el segon premi de la grossa de Nadal. El responsable del negoci no se’n sabia a venir quan poc després d’un quart de dotze l’han avisat que havia repartit aquest pessic de sort. El cava i les felicitacions s’han allargat durant tot el matí, a l’espera que algun dels afortunats s’apropés a l’establiment, però cap d’ells s’ha deixat veure. Ricardo Amaral, responsable del negoci, ha explicat que els dècims s’han venut a través de la màquina, com tots els números que distribueix aquesta papereria, i augura que els agraciats són veïns del municipi. “Estic molt emocionat”, ha afirmat, vestit amb la samarreta que l’identifica com a venedor del premi.\nAquest dijous ha estat el primer cop que Ricardo Amaral ha repartit un premi de gran quantitat en l’any escàs que fa que regenta la Papereria Mimo de Calafell. Ell i la seva parella van agafar les regnes de l’establiment l’octubre de l’any passat, mesos després que el seu sogre traspassés el negoci. “Ens ha portat sort”, ha exclamat, somrient, emocionat per la situació.\nDes que s’ha conegut la notícia, han estat molts els veïns i comerciants de la zona que s’han apropat a l’establiment per felicitar-lo, un cop se n’han assabentat per la ràdio i televisió. A alguns d’aquests curiosos els quedava l’esperança de tenir un dels quatre dècims venuts amb el 04536 i haver guanyat 125.000 euros, però cap d’ells ha resultat ser un dels afortunats.\nEntremig de les felicitacions i trucades, el representant de Loteries de l’Estat s’ha apropat a la botiga per entregar el cartell que certifica la venda del premi, que ha lliurat juntament amb dues samarretes. Ha estat el moment clau per obrir una ampolla de cava i celebrar l’efemèride ruixant els amics i mitjans de comunicació.\nSense tenir cap rastre dels agraciats, Ricardo Amaral ha assegurat que “de ben segur que són gent del poble”, ja que la papereria està en ple nucli antic i el Carrer Mar no està situat en cap punt de pas. Si no fos algun calafellenc proper, preveu que l’afortunat serà algun veí amb segona residència a la zona.\nEl segon premi de la Rifa de Nadal ha estat per al 04536 i ha estat molt repartit a Catalunya. Concretament, s'ha venut una sèrie a l'administració del carrer Balmes, número 278, de Barcelona i una altra a l'administració del carrer Barcelona, número 57, de Salou, i a més el segon premi ha esquitxat dècims en 18 municipis més: 5 dècims a Calafell –a l'administració del carrer Mar, 48- , tres dècims a Barcelona, dos més a Vic -a les administracions dels carrers Virrei Avilés, 23, i Rambla del Passeig, 33- dos dècims a Vilobí d’Onyar i un dècim a Abrera, Castelldefels, Esplugues, Hospitalet de Llobregat, Sabadell, Sant Boi de Llobregat, Sant Pere de Ribes, Viladecans, Castell Platja d’Aro, Olot, Portbou, Lleida, Deltebre, Falset i Vinyols i els Arcs.\nEl segon premi, dotat amb 1.250.000 euros la sèrie, ha sortit poc després d'un quart de dotze del migdia. A l'Estat també ha tocat a Granada i Madrid, entre altre poblacions.\nLa grossa de Nadal és el 66513 i cau íntegrament a Madrid


L'Ajuntament tancarà per seguretat els parcs de la Reconciliació i el de la Plaça Pompeu Fabra - Tottarragona.cat :: Diari digital independent d'informació i d'opinió de Tarragona\nL'Ajuntament tancarà per seguretat els parcs de la Reconciliació i el de la Plaça Pompeu Fabra\nEl primer serà el de la plaça Pompeu Fabra, davant del recinte firal, a tocar de l’estació de trens. “És una reivindicació veïnal que considerem raonable. El transcurs del temps i l’afluència de persones a la nit fan un mal ús del parc produint-se actes vandàlics i d’incivisme”, explica al conseller d’Espais Públics, José Luis Martín.\nEl cost d’aquesta obra és de 12.315 euros, s’iniciarà a principis d’any i estarà llesta en 15 dies. Una actuació de les mateixes característiques es va fer a la plaça de Bonavista.\nL’altre parc que es tancarà és el Jardí de la Reconciliació, a la via Augusta. “Els motius són els mateixos que en el cas de la plaça Pompeu Fabra. És un parc històric; es troba a una de les portes d’entrada de la ciutat i, a més a més, és on baixen la majoria dels turistes”, afirma el conseller Martín. Per aquest motiu, a principis de 2019 aquest parc comptarà amb una tanca perimetral que protegirà aquest espai verd, a tocar dels monuments històrics, com l’Amfiteatre. També es farà una millora de la jardineria, degradada pel vandalisme i l’incivisme nocturn.\nAmb una superfície de 3.500 m, el Parc de la Reconciliació es pot considerar l’únic representant de la jardineria pública de mitjan segle XX a la ciutat, ja que gairebé no ha patit transformacions. Així, el visitant pot gaudir d’espècies vegetals com les Cycas revoluta i l’arbrat.\nLa darrera remodelació que es va fer data de l’any 2009 i va suposar una modernització de les instal•lacions amb l’objectiu d’optimitzar el consum d’aigua.\nEl nom actual el va establir el primer Ajuntament democràtic, que va substituir l’antic nom de “Glorieta de los caídos”. Més tard, l’any 2000, es va enderrocar el monòlit franquista i s’hi va instal•lar l’obra de Lluís Saumells Thales.\nAmb aquest parc ja són 5 (Parc de la Coma, Parc de la Ciutat, el Parc de l’Ancla i Parc Saavedra) els parcs que la conselleria d’Espais Públics ha millorat en els darrers 3 anys amb l’objectiu de renovar l’espai verd i preservar-los del vandalisme i l’incivisme. Els parcs obren de les 8.00h. fins a les 23.00h. a l’hivern i fins a les 24.00h. a l’estiu.\nRedacció TT - 14/12/2018 - 17:35h


Condemnat a dos mesos de presó el fill de Ruiz-Mateos acusat d'apallissar dos empleats d'un hotel a Baqueira\nActualitzada 23/02/2017 a les 13:08\nCanvia la condemna a quatre mesos de multa, 960 euros, i també haurà de pagar una indemnització de 85.000 euros\n© Álvaro Ruiz-Mateos, a l'esquerra, surt del jutjat de Lleida aquest dijous.\nEl jutjat penal número 1 de Lleida ha condemnat aquest dijous a dos mesos de presó a Álvaro Ruiz-Mateos, fill petit del conegut empresari José María Ruiz-Mateos (mort el 2015), per una pallissa a dos treballadors d'un hotel a la Val d'Aran la matinada del 31 de desembre del 2012. Álvaro Ruiz-Mateos pot canviar la condemna de presó per quatre mesos de multa (un total de 960 euros) i també haurà de pagar a les dos víctimes de l'agressió una indemnització de 85.000 euros.\nL'acusat ha acceptat la condemna després d'un acord assolit per la fiscalia, els advocats de l'acusació i la defensa.\nEls altres tres acusats d'agredir els dos treballadors de l'hotel han estat absolts.\nL’aldarull entre Ruiz-Mateos, que anava amb tres persones més, i els denunciants es va iniciar en una discoteca. Pel que sembla, els dos empleats van abandonar el local de lleure nocturn i van trucar als Mossos d’Esquadra. Posteriorment, es van intentar refugiar a l’hotel Montarto, on treballen, encara que quan van arribar no van poder entrar perquè van ser agredits en un dels accessos després de ser perseguits pel grup de Ruiz-Mateos. Els van clavar una brutal pallissa i van haver de ser hospitalitzats. Una de les víctimes va patir lesions que van trigar gairebé un any a guarir (317 dies, dels quals 129 van ser impeditius). Li van trencar dos costelles, li van fracturar l’espatlla, l’òrbita esquerra de l’ull i li van desplaçar l’envà nasal, entre altres lesions.\nUna de les víctimes va trigar a recuperar-se gairebé un any i l’altra va estar un mes de baixa pels cops\nL’altre agredit va estar gairebé un mes de baixa. La pallissa va ser captada per les càmeres de seguretat de l’establiment, es van conservar algunes imatges però la seqüència completa va ser esborrada pels responsables de l’hotel.\nÁlvaro Ruiz-Mateos i els seus tres acompanyants van ser identificats després de ser interceptats per una patrulla. Anaven tots en un cotxe però no van ser detinguts al desconèixer-se l’agressió.\nAbans de l’acord, Fiscalia demanava que fos penat amb tres anys i quatre mesos de presó. L’acusació l’elevava a sis.\nJutgen un fill de Ruiz-Mateos avui a Lleida per una pallissa a la Val d'Aran\n1. A judici per obligar dones a prostituir-se amenaçant amb vudú\n2. Reunions sense límit de persones des de dilluns i cada vegada menys restriccions\n3. Un micropoble de l'Alt Urgell paralitza pisos turístics que impulsa un inversor forà\n4. L'esperat parc d'Alcalde Pujol arranca amb una plantació popular\n5. Troben una 'Homo sapiens' de 14.000 anys a Santa Linya


Thursday, 6 May 2021, 8:29 AM\nSite: Aula de Formació\nCourse: Aula de Formació (SILME)\nGlossary: Preguntes mes freqüents\nby Admin Silme - Friday, 15 February 2019, 11:48 AM\nP. Des d'on puc accedir-hi?\nR. Des de qualsevol lloc del planeta, ja que només necessites un ordinador amb connexió a Internet.\nby Admin Silme - Friday, 15 February 2019, 10:15 AM\nP. ¿L'assistència a classe és obligatòria?\nR. És obligatòria per a les sessions presencials programades en el curs. El concepte d'assistència és diferent al Campus Virtual. Per descomptat has d'estudiar els diferents temaris i realitzar les activitats i test proposat, però això ho pots fer al teu ritme i amb l'horari que tu triïs.\nby Admin Silme - Friday, 15 February 2019, 10:12 AM\nP. Què és el Campus virtual?\nR. És una plataforma per a la formació a distància a través d'internet. També és una comunitat virtual que reuneix professors i alumnes, relacionant entre si i compartint les seves experiències.\nby Admin Silme - Friday, 15 February 2019, 10:16 AM\nP. Puc comunicar-me amb el professor i amb els altres alumnes?\nR. Pots fer-ho en directe mitjançant el Xat o offline a través del sistema de missatgeria, els diversos fòrums temàtics, etc ...\nby Admin Silme - Friday, 15 February 2019, 10:17 AM\nP. Quins coneixements cal tenir per estudiar al Campus Virtual?\nR. Només cal uns coneixements mínims sobre l'ús del PC i Internet. El maneig del Campus Virtual és molt senzill. Amb un curt aprenentatge del "Taller d'entorn" que es proporciona, l'alumne estarà llest en poc temps.\nby Admin Silme - Friday, 15 February 2019, 10:18 AM\nP. Què té de diferent?\nR. L'alumne avança al seu propi ritme i el professor realitza un seguiment en temps real.\nEs interactiu i té flexibilitat d'horaris, poden triar el lloc i l'hora per assistir a classe.\nTots els materials d'estudi estan a mà.\nL'alumne pot comprovar la seva situació acadèmica.\nP. Què té en comú amb l'educació presencial?\nR. Comptes amb professors que t'ajudaran i avaluaran durant el curs.\nPots conèixer i relacionar-te amb els teus companys de classe.\nL'alumne pot preguntar al seu professor i comunicar-se amb ell en directe (horaris que s'estableixin).\nby Admin Silme - Friday, 15 February 2019, 10:19 AM\nP. Com li dono els treballs al professor?\nR. Mitjançant un sistema d'enviaments integrat. Només has de seleccionar quins documents vols lliurar a la secció d'enviaments i en uns segons ho podrà descarregar al seu ordinador.\nP. Quin equip necessito?\nR. Només cal un PC mu.timedia amb connexió a Internet.\nby Admin Silme - Friday, 15 February 2019, 10:20 AM\nP. Hi ha exàmens?\nR. Igual que l'educació presencal hi ha diferents tipus d'exàmens, obligatoris i opcionals, que permeten avaluar els coneixements de l'alumne. També hi ha exercicis no avaluables que no computen i ajuden l'alumne a mesurar el seu avanç.


SAC Santpedor Art i Creació: de desembre 2015\nTerra de ningú, terra de tots, moments, imatges\nEls dies 25, 26, 27, 28 i 29 va estar exposada als baixos de la rectoria de Santpedor, la mostra artística: TERRA DE NINGÚ, TERRA DE TOTS.\nUn moment on es reinvidiquen les vides de persones que fugen, que cada moment és una supervivència constant, convertits de ciutadans com nosaltres a refugiats. Sigui per la guerra, per motius polítics, motius econòmics i moltes altres raons que, veritablement, poc ho són, de raons. Sona estrany, ja que ens autoproclament com animals reflexius, amb capacitat de raonament.\nBé, una reflexió perquè cadascú pensi o repensi.\nAquí unes imatges de diferents moments.\nAudiovisual exterior de com es deixa de ser una persona amb una vida mínimament tranquila per èsser refugiada.\nPart interior de la rectoria. mans i llum, ONG'S i entitats i persones que treballen per convertir refugiats en ciutadans.\nSabates, les passes, el viatge que comença en fugida.\nFrases amb pensaments i reflexions de la situació de refugiats i refugiades\nPublicat per SAC a 9:30 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 2015, artistes de santpedor, nadal, nadal 2015, refugiades, refugiats, sac\nTerra de ningú, terra de tots\nInvitació en forma reinvindicativa d'un tema mundial i constant: ELS REFUGIATS i REFUGIADES DEL MÓN\nA la rectoria de l'esglèsia de Santpedor hi serà:\ndel 24 al 29 de desembre de 2015, de les 19 a 21 hores.\nAquí una reflexió:\nTerra de ningú, terra de tots.\nEuropa afronta una realitat que ens posa a tots a prova. Als Estats, a les organitzacions humanitàries i a la societat civil se’ns veuen “les vergonyes”.\nLes respostes dels estats són lentes, caòtiques i, sovint, no s’ajusten als compromisos adquirits. Les organitzacions humanitàries estan faltades de pressupost, de logística i es senten indefenses per gestionar la gravetat de la situació. La societat civil, més conscienciada, exigeix respostes d’urgència. Alguns s’organitzen amb iniciatives personals, com el grup Proactiva de Badalona, i les administracions locals prenen les iniciatives (ciutats i municipis refugi) abans que els propis estats.\nAquest drama toca de ple a la societat civil. La gent que emigra de “la terra de ningú” per ser acollida a la que hauria de ser “la terra de tots”.\nEl SAC aquestes festes de Nadal, representa aquesta situació amb tres espais; un d’ells recorda el rastre d’un camp de refugiats, en un altre es projecta a una tenda de forma esquemàtica el que pot ser el dia a dia d’una família refugiada, en un tercer espai hi trobem de forma atzarosa frases i informacions de testimonis i/o d’organitzacions que ens remeten a aquesta situació que vivim.\nCadascú de nosaltres en som en la mesura que volem, protagonistes...\nLa instal·lació consta de tres parts:\n-projecció en una tenda, on es mostra la precarietat i causes d'èsser una persona refugiada.\n-mostra de textos enlairats amb frases i reflexions sobre la situació d'una refugiada.\n-projecció exterior amb un rastre de sabates i camins de persones que fugen en cerca d'una nova vida.\nAquest muntatge ha estat realitzat amb la col·laboració de Joan Cuscullola Casas i el seu equip.\nMoltes gràcies!!! i reflexiu NADAL 2015\nPublicat per SAC a 7:07 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 2015, guerra, refugiades, refugiats, sac\nRecull d'activitats del SAC 2019\nRecull anual SAC 2018\nRecull SAC 2018\nRecull d'activitats del SAC fins al 2015\nRecull accions SAC 2010-2015\nSAC pertany a la TAVCC\nseguir per Twitter\nGraner del Bages


Jornades Culturals 2022 a ESO - ElFil Jornades Culturals 2022\nRoger Dotú i Sara Grande, alumnes de 3r d’ESO\nLes Jornades Culturals 2022 han arribat després de dos anys. L’any passat no es van poder celebrar a causa de la pandèmia i aquest curs les estàvem esperant amb ganes. Era la setmana de carnestoltes, del 12 al 25 de febrer, i venia de gust fer activitats diferents de les habituals, com sortides de caràcter cultural i xerrades educatives.\nLa setmana començava amb un dia normal de classe per als alumnes de 2n, 3r i 4t. No pas pels de primer, que aquell dia van fer ja una sortida. Dos grups van anar a Collserola a analitzar la flora i la fauna i els altres dos van fer un taller d’arqueologia de l’antic Egipte. Dimarts tots els alumnes de l’ESO vam sortir d’excursió a diferents llocs de Catalunya. En el nostre cas, els alumnes de tercer vam visitar el Museu del Cinema de Girona, una sortida que vam treballar des de la matèria de plàstica. La resta de sortides també tenien relació amb alguna de les matèries que es fan al llarg del curs.\nVisita al Born i el taller de percusió\nA partir de dimecres ja vam començar a fer altres activitats i fins i tot vam poder entrar a l’escola una mica més tard de l’habitual. Vam fer excursions matinals per classes i a la tarda vam assistir a xerrades fetes per diferents experts en algun tema. Algunes xerrades ja venien predeterminades per l’escola però d’altres les vam poder escollir els alumnes entre unes quantes. En el cas de tercer d’ESO vam triar la que es feia la tarda de dijous.\nUn dels matins vam fer una ruta a peu pel barri del Raval, on un guia ens explicava crims que s’hi havien comès fa anys i altres curiositats de la nit a Barcelona. Aquesta ruta la vam escollir per votació els alumnes de la nostra classe entre un total de vuit possibles rutes per la ciutat.\nA l’esquerra, visita a l’aeroport de Barcelona, i a la dreta, a la Pedrera\nUn altre matí vam visitar el Museu Olímpic i de l’Esport on, a part de fer un recorregut per la història de l’esport, vam veure que una part important l’ocupava la informaciçó sobre les olimpíades que es van celebrar a Barcelona l’any 1992.\nUna altra visita de matí va ser la que vam fer al Born, on vàrem aprendre diversos aspectes de la Guerra de Successió.\nPel que fa a les xerrades de tarda, una era sobre les millors pel·lícules de la història del cinema, feta pel periodista, crític de cinema i comunicador, Alfred Picó.\nUna altra xerrada molt interessant va ser la que ens va fer l’Òscar Font sobre criptografia i codis secrets. Ens va portar una màquina original de la Segona Guerra Mundial que utilitzava el servei secret britànic per decodificar els missatges que s’enviaven els militars nazis. Es calcula que gràcies a aquesta màquina, que van anomenar “Enigma”, la guerra es va poder escurçar dos anys.\nUna altra tarda vam poder escollir entre assistir a una xerrada sobre fer la volta al món en bicicleta, veure una pel·lícula sobre la màquina “Enigma”, les millors pel·lícules de terror de la història del cinema, la importància de la dona en el món de la ciència al llarg de la història i la Fundació Arrels. Per part nostra vam assistir a l’última de les xerrades, que ens va agradar molt, ja que vam parlar de la gent sense sostre que viu al carrer i de com ajudar-los amb un testimoni directe.\nHem gaudit molt d’aquest petit descans abans dels últims exàmens de la segona avaluació i creiem que és una molt bona manera d’aprendre fora de les aules i sobre temes dels que no parlem habitualment a l’escola.\nAltres Jornades Culturals a IPSI…\nDarreres publicacions, Reportatges, General Tagged With: IPSI, jornades culturals, Escola, activitats, ESO, Alumnes, Cultura


Figueres anuncia l'obertura de l'aparcament del camp del Far al març, que serà de pagament tou - Diari de Girona\nFigueres anuncia l'obertura de l'aparcament del camp del Far al març, que serà de pagament tou\nL'enderroc de la graderia s'ha completat i falta el soterrament de la línia elètrica i l'arbrat. Les dues primeres hores seran gratuïtes i per la resta del dia tindrà un cost d'un euro\nanna font figueres 11.01.2020 | 01:22\nL'aparcament al camp del Far. Anna Font\nL'aparcament al camp del Far.\nLes obres per convertir en aparcament el camp de futbol del Far encaren la recta final. L'Ajuntament preveu tenir-les enllestides el proper mes de març per tal de poder obrir l'espai, que serà el pàrquing dissuasiu més gran de la ciutat, amb 380 places. A l'aparcament s'implantarà un sistema de pagament tou: les dues primeres hores gratuïtes i un cost d'un euro per la resta del dia.\nEls treballs van amb retard perquè el projecte inicial no preveia l'enderroc de les grades de l'antic camp de futbol, que l'actual govern (ERC, PSC, Canviem i Guanyem) va decidir impulsar per millorar la seguretat de l'espai. Precisament aquestes obres han endarrerit l'obertura de l'aparcament, que estava prevista inicialment per a l'estiu passat.\nL'obra es reprèn després de les festes nadalenques amb els treballs de l'ampliació de la vorera. Els antics vestidors soterrats del camp de futbol ja s'han omplert amb la runa provinent de l'enderroc de la graderia i l'espai serà cobert amb formigó, per donar continuïtat a la vorera.\nEl pàrquing, propietat de l'Asil Vilallonga, és un projecte de l'anterior govern del PDeCAT, que va comptar amb el rebuig de dos dels quatre partits que actualment integren el govern figuerenc (ERC i CUP), que l'han hagut d'acabar assumint tot i que hi han inclòs modificacions, com ara l'enderroc de la graderia i el sistema de pagament. El principal motiu de desavinença era el preu de lloguer anual a l'asil, de gairebé 50.000 euros pels propers deu anys.\nInicialment s'havia plantejat la gratuïtat durant el primer any i seria a partir de la segona anualitat quan l'Ajuntament preveia estudiar-ne el pagament. Finalment, l'actual govern ha optat pel mecanisme de pagament tou a tots els aparcaments dissuasius de la ciutat, juntament amb la rebaixa del preu de la zona verda i blava que ha entrat en vigor aquest mes de gener.\nEls treballs es van adjudicar per un import de 82.359 euros a Construcciones Generales SL amb la previsió que estiguessin enllestits aquest estiu passat, per tal de valorar-ne l'efectivitat.\nParal·lelament, l'Ajuntament busca solars buits per convertir-los en aparcaments dissuasius per tal de descongestionar el centre de la ciutat de cotxes.


Jordi: Efectivament, a la carrera vaig estudiar patologia vegetal i entomologia agrícola, lo que et dona nocions bàsiques de com es propaguen les malalties i plagues, així com dels mecanismes de control de les mateixes. No obstant, val a dir que els sistemes de propagació de l’inòcul són diferents que pel cas dels animals, per raons obvies de mobilitat.\nResulta que he hagut de fer quarantena per COVID-19, i per curiositat m’he posat a analitzar les equacions diferencials dels models que governen l’epidemiologia humana, no convençut de com als models teòrics i les seves adaptacions se’ls contorsiona per abordar l’anàlisi d’una nova pandèmia de pautes desconegudes (els de referència estan calibrats sobretot per a la grip),llavors, per distracció (sense TV, i en aïllament físic total durant 24 dies), i compte tingut que en la vida professional havia hagut de fer modelitzacions de fenòmens naturals (hidrologia torrencial, hidràulica i climatologia), havent de treballar en context d’informació insuficient, vaig intentar buscar les pautes matemàtiques i estadístiques del comportament de la malaltia (individus susceptibles, infectats, recuperats i difunts). En comprovar que el model semblava ajustar-se relativament be als paràmetres bàsics, posteriorment per qüestions pragmàtiques vaig posar-me a modelitzar els paràmetres d’interès per a la gestió de la pandèmia, com ara les necessitats d’hospitalització i de llits UCI, amb l’interès de que si funcionava acceptablement bé, compartir-ho amb les amistats (alguns que saben que m’agrada barallar-me amb els números m’ho reclamaven...), i oferir-ho a les nostres autoritats sanitàries, per si de cas els podés ésser d’utilitat per a la presa de decisions. Entenent que ells no poden estar pendents de qualsevol il·luminat que afirma haver descobert la sopa d’all, i encara menys en aquesta situació tant estressant que estan assumint estoicament, vaig considerar que per captar l’atenció del Ministeri de Sanitat m’havia d’arriscar a simular al menys 1 setmana per a que podessin valorar si podria tenir utilitat. Els vaig enviar les dades en format taula. Em van contestar que s'ho mirarien.\nFundació:Suposo que encara s'ho estan mirant.\nJordi: Bé després de 9 dies de no dir-me res, i verificar que el grau de previsió era relativament bo, i millor que un dels models de referència per ells conegut, el dels alemanys SIR-X (Institut Robert Koch de Berlín), doncs vaig preparar per a la setmana 16 els gràfics i notes (similars als que s’adjunten a continuació per a la setmana 18), per donar-los-hi a conèixer la comparativa i els resultats addicionals que el model SIR-X no pronostica. A data 30 d’abril, sense haver tingut cap retorn de la seva part, els vaig enviar la previsió per a la setmana 18 (27 abril a 3 de maig), ja que amb la calibració de les dues setmanes anteriors el model s’ajustava encara millor, i di sposava de major validació (estimacions futures en línia amb la variància anterior observada). De totes formes estic a la seva disposició per si els podem ser d'ajuda (parlo en plural perquè m’ha ajudat a preparar la presentació en David Domingo, un company del despatx). Donat que la coincidència entre valors reals i estimats, ha continuat essent bona (excepte per a les hospitalitzacions, en que hem de millorar), els hi tornaré a enviar grafiades amb les dades reals per a que puguin visualitzar més fàcilment quin ha estat el resultat de la previsió. Depèn d'ells que hi continuem treballant amb major o menor intensitat, doncs l'esforç que això implica no es menor.\nFundació:Ja m'ho imagino. Quin mètode has fet servir?\nJordi: És de bojos, ja que utilitzo metodologia semi-artesanal, de la que usem els enginyers quan hem de modelitzar en context d'informació insuficient i a més esbiaixada (que els models epidemiològics tradicionals no poden abordar), partint d’una base de funcions relacionades amb el fenomen en qüestió, buscant tendències i fent aproximacions i més aproximacions d’optimització fins que els valors s'alineen i els errors es minimitzen, però amb tantes variables, a més amb algunes d’elles abstractes, de model de caixa negra, el treball per ajustar-lo és de bojos, ja que quan toques en una banda, es desajusta per l'altra, i apa, torna a començar. El model, per les característiques del fenomen, l'he de recalibrar setmana per setmana, encara que la previsió la puc llençar fins al setembre, però més enllà d'una setmana, amb únicament un parell de validacions (predicció-verificació-recalibració), seria temerari donar valors, entre d’altres motius, perquè a la nostra societat no hi ha hagut experiències prèvies de com es comportarà la població davant de determinades recomanacions fetes per part de les nostres autoritats sanitàries. En definitiva desconeixem totalment quina és la corba d’aprenentatge de les diverses mesures sanitàries implementades, de manera que considero importantíssim estar molt atents durant aquesta primera onada de “contagis-mesures” per poder detectar mitjançant modelització la relació “causa-efecte” atribuïble a les diverses mesures adoptades, per poder així decidir amb major coneixement de causa durant l’evolució de la pandèmia sobre la idoneïtat de relaxar-les, o bé de tornar-les a imposar.\nFundació:Caram, fins Setembre?, tenim entrevista per estona (somriures). Val, ja aniràs actualitzant dades. Que en penses de la reobertura?.\nJordi: Bé, cal aclarir que en ésser un model es pot fer rodar fins quan es vulgui, operativament el vaig preparar fins a finals de setembre, no obstant això, estic detectant que a nivell teòric aquesta primera onada de pandèmia, per al cas d’Andorra, finalitza molt abans. Les actuacions de reobertura que s'estan fent són un escenari desconegut, no hi ha experiència prèvia en el nostre entorn. No podré començar a detectar els canvis de tendència, en el millor dels casos abans d'uns 18 a 20 dies. En aquest context, i respecte de la primera fase de reobertura, que al gràfic d’infectats Actius anomeno “Desconfinament 1”, corresponent a les autoritzacions de les sortides a l’exterior a partir del 16/05/20, de moment no estic detectant cap necessitat d’incorporar variables explicatives ja que no observo canvis de tendència en l’evolució pautada de la pandèmia. El que si que he pogut constatar, a nivell preliminar, és que hi ha hagut una reducció de la taxa d'infecció de l'ordre del 70% amb el confinament a domicili de les famílies, i sobre d'aquesta, el fet de posar a disposició les mascaretes, ha permès reduir encara en un 60% addicional, si bé en aquest cas en 2 etapes, en funció de la disponibilitat de mascaretes. No és una reducció lineal, és en forma discreta, sobre la pendent variable de la funció de base que estima la taxa de nous contagis. Aquest darrer aspecte, al menys per al cas andorrà, posa en entredit, i de forma potent, les recomanacions OMS aplicades a l’inici de la pandèmia, i sostingudes per aquest organisme en base a manca d’evidència científica.Fundació:Et sembla bé que ho difonguem? No creus que aquesta feinada ha de servir també per informar a la població del que li està passant, i que puguin fer les preguntes correctes als seus dirigents?\nJordi: Si, per ésser el màxim d'utilitat a la societat civil, en uns moments en que poder disposar d'informació útil als ens decisoris és crucial, he considerat que la via més pragmàtica és posar-me en contacte directament amb Sanitat. No obstant, també cal considerar que lo més probable és que els tècnics del Ministeri ells tinguin millors models, o que donada la situació de sobresaturació del sistema sanitari, no hagin tingut temps de prestar atenció a l’estudi de prognosi numèric i gràfic que els vaig passar. De fet, ells no tenen perquè justificar-me res a mi. Tampoc els hi vull robar temps insistint, ja que el seu, ara mateix és molt valuós. Dit això, a hores d’ara, i vist que els ajustaments del model i els assajos predictius estan donant resultats acceptables, possiblement hagi arribat ja el moment de posar els resultats d’aquesta primera fase de l’estudi a disposició del públic en general.\nFundació:A veure, tota societat civil madura necessita contrastar la informació, cal però una opinió acreditada per poder opinar. No sempre cal estar vigilant, simplement és exercici d'acompanyament dels esdeveniments, una segona opinió, el d'una veu independent que pugui opinar sense estar vinculat a res. Ara caldrà veure que passa quan s’efectuïn els tests massius. Ens veiem al proper número?\nJordi: Estic d'acord, ens veiem per al proper número, encara que el treball realitzat no el qualificaria com el d’una opinió acreditada, ja que el meu currículum en aquesta matèria és nul. Jo em quedaria amb que és un treball que ha fet un ciutadà per intentar aportar l’únic granet de sorra que podia aportar durant la seva quarantena, mentre d’altres conciutadans han estat lluitant estoicament, posant en risc la seva vida i la dels seus familiars (sanitaris, treballadors dels comerços d’alimentació, de gasolineres, transportistes, repartidors, cossos especials, i servidors públics, entre d’altres), per salvar al nostre poble de la devacle que hauria suposat superar la nostra màxima capacitat d’acollida hospitalària. En aquest sentit, i per posar les coses en context, cal tenir en consideració que els models epidemiològics de detall, compten com a morts segurs tots aquells individus amb estat greu que arriben a l’hospital quan la UCI està saturada, de fet com hem vist que ha estat succeint en algunes grans ciutats en que els han hagut de deixar morir abandonats pels passadissos de l’hospital. Segur que cap d’ells, en el seu pitjor malson, havia somiat que en el “primer món” es podria morir d’aquesta forma tant salvatge. Per contra, si es disposa de recursos UCI suficients, sense sobresaturació, en el cas andorrà, el model detecta que hi acabarà havent al voltant d’un 70% de supervivència dels pacients COVID-19 que entren a la UCI. Res a veure amb el 0% a que abans feia referència.\nFundació:És molt d’agrair que ens hagis facilitat tot aquest treball Jordi. Aquí ho posem en coneixement de tots.\nDescarregar l'entrevista i l'estudi


Documents públics. Guia Pràctica de Drets Lingüístics al País Valencià. ACPV\n1 Els documents i els fedataris públics\n2 Podem fer els documents públics en català\n3 Casos particulars en l'ús del català\nEls documents públics són aquells documents en què es fa constar la realització d'un acte o un negoci jurídic (una compravenda, per exemple), o aquells escrits on s'expressen declaracions de voluntat (un testament), de fets (una acta alçada per un notari) i de drets (un poder de representació a un advocat o procurador dels tribunals). S'anomenen públics perquè estan autoritzats per una persona que dóna fe que el seu contingut té validesa legal davant de tothom.\nEn uns casos és l'ordenament jurídic el que exigeix que els dits actes, negocis o declaracions es fixen en un document públic; en altres ocasions es fa perquè ho demana alguna de les parts que intervenen en un d'aquests actes, a fi que no hi haja cap dubte sobre la seua validesa.\nA banda de les escriptures de compravenda, dels testaments i de les actes notarials o dels poders atorgats a advocats o procuradors en aquest darrer cas si hem de ser part en un litigi judicial , que ja hem citat, altres documents públics són les constitucions d'hipoteques (per exemple, quan demanem un préstec a un banc per comprar una casa), la constitució d'una societat (anònima, de responsabilitat limitada, cooperativa, comunitat de béns, etc.), els requeriments notarials, l'inventari d'una herència, la constitució d'un usdefruit o d'una servitud sobre algun bé, l'escriptura d'una copropietat, etc.\nPer a atribuir-los validesa legal, aquests documents necessiten la intervenció d'una tercera part, que són els anomenats fedataris públics. Aquests, de la mateixa manera que els jutges tenen atribuïda la potestat d'impartir justícia, són els encarregats d'atorgar el que s'anomena fe pública, una espècie de poder de certificació oficial amb què es confereix validesa legal davant de tothom de la realització d'aqueix acte o negoci jurídic o d'aqueixa declaració de voluntat, de dret o de fet.\nSón fedataris públics els notaris, els secretaris judicials, els agents de canvi i borsa i, en el seu àmbit específic, altres funcionaris públics que tenen atribuïda aquesta potestat. I les persones que duen a terme aquests actes, negocis o declaracions, per exemple, el comprador i el venedor, el qui atorga testament, els qui constitueixen una societat o una hipoteca, etc., se'ls anomena atorgants.\nQuant a la llengua dels documents públics, està molt estesa la creença, sovint fomentada per no pocs fedataris públics, que, com que es tracta d'uns documents que tenen efecte en tot l'Estat de fet, en tot el món , s'han de redactar en espanyol. Hem de deixar ben clar que això no respon en absolut a la realitat legal vigent.\nLa Llei d'ús i ensenyament del valencià (LUEV) preveu que els documents públics atorgats al País Valencià s'han de redactar en la llengua oficial que l'atorgant escollirà. I si hi ha més d'un atorgant, es redactaran en la llengua que aquests acordaran:\nArticle 13.1. La redacció de tots els documents públics es farà en valencià o en castellà a indicació de l'atorgant, i si en són més, en la que elegiran de comú acord.\nResta ben clar, doncs, que qui té la potestat de decidir en quina llengua s'estén el document públic no és en cap cas el fedatari públic sinó la persona que l'atorga, que, a més a més, és qui el paga. De fet, si el fedatari es nega a fer el document en català o hi posa dificultats, tenim la possibilitat i la potestat d'anar-nos-en a atorgar-lo davant un altre notari, secretari judicial o agent de canvi i borsa, segons que corresponga.\nPer tant, abans d'atorgar un document públic (una escriptura de compravenda, un testament, uns poders, etc.) convé que avisem el fedatari corresponent (el notari, etc.) que volem que siga redactat en català (model núm. 34). Tot i que no és la millor solució -perquè els fedataris haurien de ser capaços de fer la seua tasca en la llengua que, a més d'oficial, és la pròpia del País Valencià-, si el fedatari al·lega que no disposa de la competència lingüística per a redactar el document, podem remetre'l a la Secretaria Autonòmica de Cultura i Política Lingüística de la Generalitat Valenciana perquè l'assessoren en la traducció i en els formularis. O fins i tot podem fer-ne nosaltres mateixos la traducció a partir del seu esborrany. Des del punt de vista legal, el fedatari no cal que domine activament la llengua del document públic: només cal que entenga perfectament el document de què ha de donar fe.\nSi a l'hora de fer el document públic hi ha més d'un atorgant i no hi ha acord sobre quina és la llengua en què s'ha de fer, la LUEV estableix la possibilitat que s'atorgue en les dues llengües oficials. De tota manera, cal dir que en el cas que hàgem de ser nosaltres els qui instem la realització del document públic (per exemple, si som els compradors d'una casa, etc., o si és una escriptura de constitució d'una hipoteca) tenim respecte de l'altra part una posició de força, perquè podem posar-ho com a condició abans de fer l'operació corresponent.\nSi atorguem el document en territori on el català és llengua oficial, encara que haja de tenir efecte en un territori on no ho és, la traducció l'haurà de fer el fedatari públic i pel seu compte. És a dir, que dins de l'àmbit administratiu de les comunitats autònomes de Catalunya, el País Valencià i les Illes Balears -i, evidentment, al Principat d'Andorra- sempre podrem fer el document en català i no se'ns pot obligar mai a fer el document en cap altra llengua. I açò és aplicable també per als municipis del País Valencià declarats de predomini lingüístic castellà per la LUEV, perquè l'oficialitat del valencià afecta tota la comunitat autònoma.\nEn aquest punt cal diferenciar el document públic que atorguem i les còpies o certificacions que se'n facen amb posterioritat. El document original, al País Valencià el podem fer, com ja hem dit, únicament en català. Per a les còpies o certificacions d'aquests documents que hagen de tenir efecte fora dels territoris on el català és llengua oficial (i no pas "fora del territori de la Comunitat Valenciana", malgrat el que diu la LUEV literalment), aquesta llei estableix que es redactaran en castellà (article 13.2) i haurà de ser el fedatari públic qui en faça la versió corresponent.\nI fins i tot, i segons la LUEV, si el document públic original està redactat en castellà, podem demanar que la còpia o certificació que se'ns faça estiga en català:\nArticle 13.3. En la resta de casos, les còpies i certificacions seran lliurades en la llengua sol·licitada per l'interessat o requeridor, i els notaris i altres fedataris públics hauran de traduir, quan s'escaiga, les matrius i els originals. En qualsevol cas, sempre es podran fer en les dues llengües.\nIgualment, hem d'anar amb compte quan comprem un immoble (una casa, un apartament, un solar) o quan constituïm una hipoteca, perquè el negoci se sol fer amb una immobiliària, una constructora, un banc, etc. i aquestes companyies normalment exigeixen que, en signar el contracte, l'escriptura pública s'atorgue davant un determinat notari de la seua confiança. En casos així no ens hem de deixar dur necessàriament per la tria que han fet ells i no nosaltres. Tenim el dret d'elegir el notari que vulguem i del municipi que vulguem, sense que açò implique cap cost addicional ni per a nosaltres ni per a l'altra part. De tota manera, si acceptem el que ens proposa l'altra part, podem fer constar en el contracte que atorgarem l'escriptura davant aqueix notari sempre que la faça en català (model núm. 35).


Antoni de Vilanova: d’abril 2015\nNo sé si s’ho plantegen així, perquè el seu fort no és analitzar cap realitat amb ulls ben oberts. Per ajudar-los una mica voldria manifestar com ho veig jo des de Vilanova, que per altra banda dubto que de Madrid estant sàpiguen gaire cap a on cau, geogràficament o ideològicament, i això em fa sentir més lliure per opinar.\nMés o menys, el 50% dels catalans són independentistes molt convençuts, i un altre 50% allò que en direm unionistes. Ara bé, aquest segon 50% està dividit, suposem a parts iguals, entre aquells que volen un canvi més o menys gran i més o menys pactat amb l’estat espanyol i els que no volen ni parlar-ne.\nEl dilema que se li presenta a qualsevol dirigent raonable -que algun en deu haver- per intentar desencallar el conflicte és si ha de fer una oferta per iniciar un diàleg amb Catalunya, o no.\nCreu, i segurament no s’equivoca, que sigui quina sigui la proposta que faci, el 50% de ciutadans independentistes, la rebutjaran i de l’altre 50%, la meitat -aquells que no volen ni parlar-ne, també. És a dir seria una proposta que estaria destinada a ser tinguda en compte a tot estirar pel 25% dels catalans, en números rodons i aproximats.\nSigui quina sigui la proposta, la reacció “democràtica” a la resta d’Espanya no costa gaire d’imaginar perquè en l’inconscient hi tenen gravat un axioma: allò que afavoreix Catalunya, perjudica Espanya. El dilema seria clar, per parlar només amb el 25% dels catalans cal enfrontar-se amb tots els espanyols. No sembla gaire engrescadora la idea.\nEncara que sembli paradoxal, l’estat espanyol només té una sortida possible d’aquesta situació. Convèncer en secret a Europa perquè aquesta prengui les mesures necessàries per “aconsellar” de forma pública i notòria la necessitat de pactar la independència de Catalunya.\nTan mefistofèlic com vulgueu, però si ho miren amb ulls neutrals (que ja sabem que no n’hi ha abundància) veuran que el dilema que se li ha plantejat a Espanya és el següent: acceptar tenir un bon veí a la porta al mig del camí que du a Europa o en cas contrari continuar vivint amb un cos estrany dintre del propi organisme, que li proporcionarà un mal viure permanent i en progressió ascendent, que el seu rei serà xiulat sempre que hi hagi ocasió, que aprofitant les fogueres de sant Joan cremaran -déu no ho vulgui- el llibre sagrat de la santa constitució, i altres maleses encara no imaginades, donat que aquest cos estrany no s’ha pogut ni absorbir ni dissoldre, que no fa més que engrandir-se i fer-se resistent, i que es pot estendre per tot l’organisme.\nEsperem que tot i que sembla impossible, fent les coses tan bé com les sabem fer, jo no tinc cap dubte de quin serà el final.\nNi por ni pressa. Fermesa i constància.\n14 d’abril de 2015. Dia de la República.\nPublicat per antonia a 1:19 Cap comentari:\nPublicat per antonia a 6:55 Cap comentari:


Robert de Niro obre el seu primer hotel de luxe a Barcelona - BCN-Notícies.cat\nLa cadena hotelera Nobu Hospitality, amb l’actor nord-americà al capdavant, s’associa a Selenta Group per a la creació del nou hotel de luxe a la Torre Catalunya, de Barcelona.\nA finals d’any, el restaurant japonès de Rober de Niro i els seus socis obrirà les seves portes.\nRobert de Niro està de gira empresarial per Espanya. Després d’haver passat per Eivissa i Marbella (la setmana passada), aquest divendres ha estat a Barcelona per presentar el seu nou projecte empresarial a l’emblemàtic hotel Torre Catalunya, ubicat al costat de l’Estació de Sants.\nL’hotel barceloní es converteix així en el quart establiment de Nobu Hospitality a Europa, i el tercer a Espanya. L’actor té com a socis al cuiner Nobuyuki Matsuhisa i al productor Meir Teper, qui gestionarà l’hotel, propietat de Selenta Group, empresa del vicepresident del F.C. Barcelona, Jordi Mestre.\nSelenta Group farà una renovació total de l’hotel, invertint 30 milions d’euros, i el convertiran amb el que serà el nou Nobu Hotel de Barcelona, un hotel de luxe i l’establiment insígnia del Grup a Europa. Per la seva part, Nobu serà qui gestioni l’hotel.\nLa renovació: luxe i innovació amb aire japonès\nPel que fa a la renovació, es durà a terme en dues fases. Durant la primera fase, es renovaran la recepció, els salons, les suites i, sobretot, el nou restaurant japonès, de la planta 23. Aquesta primera fase quedarà culminada a finals d’any, quan s’obrirà a la ciutadania.\nPosteriorment, l’arquitecte David Rockwell serà l’encarregat de renovar l’interior de la Torre Catalunya, on el luxe i la innovació seran el fils conductors de totes les estàncies, que tindran les senyals d’identitat d’aire japonès dels Nobu.