Els menjadors escolars centren la II Jornada de gastronomia i nutrició de Gasterra UA-Dénia | | Notícies Dígitals\nEls menjadors escolars centren la II Jornada de gastronomia i nutrició de Gasterra UA-Dénia\n06/05/2020 gastronomia, jornada, nutrició, universitat alacant\nEl Centre de Gastronomia de la Mediterrània, UA-Dénia, GASTERRA, celebra el proper divendres, dia 22 de maig, la II Jornada de gastronomia i nutrició: diàleg entre dietistes-nutricionistes i cuiners, centrada en el debat sobre la situació actual dels menjadors escolars. La principal novetat és que els assistents no necessitaran desplaçar-se per assistir-hi, podran fer-ho des de casa, a través del canal de YouTube de Gasterra, on la jornada estarà disponible a partir de les nou del matí i tindran l’oportunitat de certificar la formació rebuda, per a això, abans hauran de matricular-se en aquest enllaç.\nLa Jornada que organitza Gasterra amb el suport de l’Ajuntament de Dénia i Turisme Comunitat Valenciana pretén crear un entorn de debat en el qual, els professionals de la nutrició, la dietètica i de la restauració analitzin la importància d’educar en hàbits de vida saludables i de incidir en la necessitat de promoure una alimentació que s’ajusti a les 5S: saludable, sostenible, satisfactòria, social i segura. Els experts en gastronomia i alimentació abordaran, a través de taules rodones i de ponències, la situació actual dels menjadors escolars des de múltiples enfocaments.\nLa sessió inaugural anirà a càrrec d’Aitor Sánchez, graduat en Nutrició Humana i Dietètica i codirector de el Centre de Nutrició Aleris a Madrid. Després de la seva intervenció, la primera taula rodona Situació actual dels menjadors escolars comptarà amb la participació de Rosa Matoses, diplomada en Nutrició Humana i Dietètica i amb una experiència de 10 anys en el món dels menjadors escolars; Eva María Trescastro, doctora en Salut Pública i diplomada en Nutrició Humana i Dietètica per la Universitat d’Alacant, experta en la incidència de les polítiques alimentàries; Cesar Anca, xef propietari de el grup Cesar Anca, qui ha dut a terme importants iniciatives per acostar la cuina i l’alimentació saludable als nens; Betlem Folch, coordinadora de Mendoza col·lectivitats des d’on ha fomentat l’educació alimentària a través de Tallers sensorials i tast d’aliments de proximitat; Immaculada Girba, diplomada en Nutrició Humana i Dietètica, amb una llarga tradició en la realització de xerrades, tallers i conferències en instituts de secundària, associacions o centres de salut sobre temes relacionats amb la nutrició i els aliments; i Juan Llorca, xef amb 23 anys de professió, responsable de valència Montessori School, primera escola amb el segell de Slow Food.\nDesprés de la taula rodona, Rafa Birlanga, dietista-nutricionista i vicepresident de el Col·legi Oficial de Dietistes Nutricionistes de la Comunitat Valenciana parlarà sobre la Guia de menjadors escolars i la jornada finalitzarà amb la taula rodona reptes de futur per a la millora dels menjadors escolars: 5S en la qual participaran, Pep Romany, cuiner i propietari del restaurant Pont Sec, a Dénia; José Manuel Biseto, propietari de Agricología, l’objectiu és recuperar i fomentar l’agricultura a la Marina Alta a través d’horts ecològics; i Ana zaragoza, dietista-nutricionista i coordinadora acadèmica de el Centre de Gastronomia de la Mediterrània Gasterra i professora de el Departament d’Infermeria de la Universitat d’Alacant.\n← Gascó: “Les mesures d’Educació pel Covid són només pedaços que no resolen els problemes d’alumnes, docents i famílies”\nDeu projectes de recerca centrats en COVID-19, finançats per la Universitat d’Alacant, ja estan en marxa →


Reinventar les dones - Opinadores - Dones en Xarxa\nReinventar les dones\ndiumenge 22 de març de 2015\nEssers humans, ens diu Agacinsky\nUn tema, el de la igualtat i la diferència tant antic com la mateixa historia humana s’ha tornat a posar a circular en el discurs públic, a partir de la trista constatació del augment de les desigualtats en tots els àmbits de la vida. I un cop mes se’ns fa evident la gran vulnerabilitat que afecta de forma especifica i directa les dones. Així ho mostren els estudis més recents. Malgrat els avenços legals i la presència d’una petita minoria d’elles en llocs de gran visibilitats pública , per a la majoria la “diferencia” resulta ser un obstacle per assolir una vida en la mateixa igualtat de condicions que els homes. I es que perviu un discurs silenciat, no dit, hereu d’una llarga cultura patriarcal que tant sols es manifesta, com per descuit, com qui no hi dona importància, fora de control en determinades situacions inesperades ( respostes parlamentàries incloses, per exemple....) O be explota , indecentment sota forma de violència extrema, o de petites subtils violències quotidianes... Es mostren, obertament , aleshores les vergonyes d’una cultura que, malgrat tot, continua pensant que allò plenament humà te rostre masculí. I fins a quin punt persisteixen les velles creences que atribueixen diferents graus i nivells d’ “humanitat” a homes i dones. I , com a conseqüència, diferents papers en l’entramat de la vida personal i col·lectiva. Silviane Agacinsky ho expressa molt bé. Ens diu:\n“Hi ha una autentica dificultat intel·lectual en pensar la “ mixitud”. I en canvi repensar la mixitud del Home ens conduiria a dividir la nostra representació de la essència humana, de tal manera que la dona no apareixeria com un ser secundari. Podria mostrar, aleshores, el seu orgull de ser dona – dona- sense haver de identificar-se amb l’ home per semblar plenament humana. Podria ser dona sabent que no li falta res, com no sigui el coneixement de la universal finitud de tot ésser humà. Creiem, (segueix dient) que les dones de tots els temps i de tots els països conformen la humanitat de la mateixa manera que ho fan els homes, sense ser idèntics” Això es el que a les dones els hi ha estat negat: la seva igual i diferent humanitat. Aquesta negació és el resultat del fet que l’home ha volgut encarnar sol lo humà., situant la dona lleugerament distanciada de l’home. No es que la dona sigui un ser absolutament altre que l’home, no. Mes aviat es “menys home” que ell i en conseqüència menys humana. Aquesta forma androcèntrica de convertir les dones en sers “ inferiors, situats a mig camí entre homes i infants, es molt antiga, obeeix al principi de exclusió de tercers” ...\nI mes endavant... “com que generalment s’anomena a l’humà , home i es representa al ser masculí, es necessari desplegar una gran dosi de imaginació per reinventar a la dona i explicar en que no es home” .\nNo es estrany que en el moment en que ella ha començat a despertar a la vida publica - entenen aquesta com l’ àmbit del treball, de la política i de la presencia en els mitjans de comunicació- la seva primera preocupació, la gran tasca reivindicativa ha estat la de ser tant home - ser humà- com ells. I malgrat que el corrent del feminisme dit de la “diferencia“ ha anat posant l’ accent sobre el valor de les diferencies per recordar, assenyalar l’ existència de l’ altre dins aquest concepte de lo humà-masculí, omnipresent, el cert es que el moviment mes fort dins el feminisme, fonamentat en el pensament il·lustrat i en la noció bàsica del drets humans, ha optat per la igualtat com a mot clau en la lluita en pro de les dones. Les mesures polítiques preses a tot el mon, en els últims seixanta anys han optat per lluitar per la igualtat agafant com a referencia els Drets Humans fonamentals i exigint-los per les dones. Els avenços, tot i els seus grans límits, son evidents. Benvinguts siguin.\nPerò aquest mon nostre, amarat tot ell de cultura patriarcal soterrada però operativa en les decisions col·lectives, publiques i privades tant sovint invisible, tant “ naturals “ als nostres propis ulls, és un mon estrafet. Coix. Mancat de virtuts publiques oblidades en l’àmbit de lo privat, patrimoni de lo femení i per tant apartat de la vista. De virtuts que fan de la vida humana un valor , de la cura una necessitat, de la compassió una virtut , de la complexitat un savi i intel·ligent reconeixement de la realitat...I sense retrocedir ni una passa en els drets adquirits, en els drets a la igualtat, convé reinventar la dona i els seus drets a ser iguals i diferents, en tant que persona i en tant que gènere.\nAquesta es la tasca que queda per completar en el plànol de la realitat, en el de la filosofia política i en el plànol del inconscient patriarcal que fonamenta tota la nostra cultura.


26 de novembre de 2020 (16:04 CET)\ncampanya quedat a ontinyent\nL'Ajuntament d'Ontinyent posarà a la venda, el pròxim 1 de desembre, la tercera tanda dels xecs consum "Tornem Junts", inclosos a la campanya "Queda't a Ontinyent. Compra a casa". Es tracta de 120.000 euros que s'afegiran als 600.000 euros i als 400.000 euros posats en circulació a les dues primeres tandes, i que com als anteriors casos, tindran un cost per a les persones compradores de la meitat del seu valor nominal. En aquesta tercera tanda, a fi d'arribar al nombre més gran de persones beneficiari possible, no podran comprar xecs aquelles persones que ho hagen fet en les dues fases anteriors.\nEl regidor de Promoció Econòmica, Juan Pablo Úbeda, explicava que "volem continuar impulsant l'activitat econòmica en el sector comercial, hostaleria i serveis durant la campanya de Nadal vista la bona acceptació i els resultats obtinguts durant la campanya inicial", remarcava. En aquesta tercera tanda es comptarà amb més establiments, que afegits als que ja ho van fer en les anteriors dues ocasions, permetran gastar els Xecs en 325 establiments. El regidor destacava que es tracta d'establiments de tota classe, com comerços, hostaleria i serveis que demostren "la potencialitat comercial que té Ontinyent. Aquesta campanya està servint també per a redescobrir-nos tots els comerços i serveis que hi havia a Ontinyent i, de vegades, no coneixíem", incidia Úbeda.\nEn aquesta tercera tanda es posaran en circulació Xecs de 10 euros, 25 euros i 50 euros que es podran gastar pel doble del seu preu (20, 50 i 100 euros) fins al pròxim 31 de desembre. El màxim nombre de xecs que es podran adquirir serà de 50 euros per persona (100 euros per a consumir). Els xecs són personals i intransferibles, i cada xec val només per a una única compra. El regidor animava a la ciutadania a "quedar-se aquest Nadal a Ontinyent. Comprar i consumir a la nostra ciutat és donar suport a l'economia de la nostra ciutat", manifestava.


Onda ofereix formació gratuïta perquè comerciants locals impulsen els seus negocis | Castelló Extra\nL’Ajuntament d’Onda continua apostant per sumar oportunitats al comerç local i ofereix formació gratuïta per a millorar els seus negocis i adaptar-se a les noves tendències del mercat en distribució, venda directa i en línia. Així, el consistori ha convocat el taller ‘Com i on comercialitzar el teu producte’, una activitat pràctica dirigida a aquelles persones amb idees de negoci i orientada al desenvolupament d’habilitats i coneixements que permeten a empresaris o nous emprenedors conéixer millor el mercat i els clients, així com les formes més profitoses d’arribar a aquests i aconseguir un creixement del negoci.\nL’alcaldessa d’Onda, Carmina Ballester, ha apuntat que “a través d’iniciatives com aquesta des del govern municipal volem ajudar a fer realitat grans idees i que el talent onder revertisca en noves oportunitats”.\nLa formació tindrà una duració de 8 hores, distribuïdes entre el 24 i 26 de maig, de 15.30 a 19.30 hores, en el Centre d’Inserció Laboral, Onda Inserida. En ella es tractaran continguts com la definició i classificació dels diferents tipus de canals de distribució, els agents comercials i representants, la distribució a través d’intermediaris majoristes i/o minoristes, la venda directa i En línia, logística i les condicions comercials.\nLes persones interessades a participar en el curs poden inscriure’s, fins al 20 de maig, a través del següent enllaç: https://bit.ly/2spo6uy. És imprescindible estar empadronat/da a Onda.\nTambé col·laboren en aquesta iniciativa el Centre Europeu d’Empreses Innovadores de Castelló (CEEI) i la Diputació de Castelló a través del Centre de Dinamització Econòmica i Social (CEDEIXES). També col·laboren en aquesta iniciativa el Centre Europeu d’Empreses Innovadores de Castelló (CEEI) i la Diputació de Castelló a través del Centre de Dinamització Econòmica i Social (CEDES).\nEn aquesta mateixa línia, el setembre passat Onda s’aliava amb el CEEI amb l’objectiu de potenciar el talent local, generar noves oportunitats i sumar ocupacions de qualitat a través del servei ‘Onda Emprén’. Així doncs, els veïns i veïnes que estiguen interessats en el servei només han d’accedir a la web municipal www.onda.es i sol·licitar cita prèvia. L’horari d’atenció al públic és els dimarts i dijous a la Casa de la Cultura. Hui dia, són 32 les persones que han rebut els serveis d’Onda Emprén.


Des de temps immemorials, França mou les tendències de la moda i ens dicta les seves normes sobre estil, vestimenta i tendències. I ens agrada molt la moda francesa, que conscientment o no, seguim totes les seves instruccions. Però, què és tan especial? Quant de temps ha passat la moda francesa a la indústria mundial de la moda? Anem a tractar amb detall aquests temes.\nHistòria de la moda francesa\nMolts consideren que França és un legislador de moda indiscutible. El seu estat d'ànim volàtil sempre ha estat subordinat a altres països. En l'antiguitat, el món de l'art va tenir un gran impacte en la gent comuna, prenent, per exemple, les excavacions de Pompeia o les representacions de famosos artistes francesos.\nLa moda francesa ha apoderat d'Europa fins i tot durant el regnat del rei Lluís XIV. Tot el món estava encantat amb els colors brillants i el tall complex dels vestits reals.\nLa pintoresca moda barroca va fer una contribució especial a través de la introducció de seda i puntes. La cortina magistral i les decoracions cridaneres van donar un luxe especial i pompositat als vestits.\nLa moda francesa del segle XX és famosa per la introducció de roba d'home a l'armari de dona: pantalons, jaquetes i també camises amb corbates. Però qui va començar la transició del romanticisme al modernisme? La resposta és coneguda per tots: el dissenyador francès Coco Chanel! Totes les dones modernes del vestuari han de tenir un petit vestit negre , i de fet aquesta és la seva gran creació. A més, no us oblideu de les joies de metall i de la vostra bossa favorita a la cadena.\nCasa de moda francesa - encant i elegància.\nEl que, com no sabem les marques del món sencer simbolitzen la moda francesa! Christian Dior, Yves Saint Laurent, Roger Vivier, Jahn Poul Gautier, Chanel, Louis Vuitton, Givenchy - aquesta llista segueix i segueix.\nEls espectacles de la moda francesa sempre reina elegants i sofisticats. Els dissenyadors volen sorprendre al públic amb siluetes originals, una paleta de colors rica i una decoració poc convencional.\nLa Setmana de la moda francesa es considera la més important del món! La Setmana de la moda de París 2014 va portar moltes tendències inoblidables. Impressions exòtiques d'Emanuel Ungaro, vestits impressionants al pis, decorats amb ales d'aus de Valentino, contrastants combinacions de colors de Kenzo, detalls femenins de Nina Ricci i molts altres èxits únics.\nEls dissenyadors de moda van identificar els principals colors aquest any: lavanda, blau pàl·lid, rosa cremós, verd i blau.\nModa del carrer francès\nLes preferències de gust per a la roba de la gent de França sempre han estat distingides per l'encant intel·lectual. És evident que la influència dels podis d'alta moda és de gran importància, però aquest és només un costat de la moneda. No us hauria de sorprendre la capacitat dels francesos de combinar coses que no encaixin amb estil. Per exemple, un abric calçat amb una samarreta d'estiu és una mirada perfectament acceptable francesa.\nLa moda parisenca de la primavera del 2014 consisteix en vestits de ratlles, camises en una gàbia gran, texans amb perforacions i, per descomptat, imatges de l'estil negre total (en negre). Combinació contrastant popular de blanc i negre. Les dones franceses tenen un disseny senzill i tons silenciosos, però no s'apoderen de l'amor d'accessoris múltiples i diversos.\nLa moda francesa de punt va guanyar totes les formes tridimensionals i el visc viscós. Les dones franceses connecten hàbilment suéteres suaus amb pantalons ajustats o faldilles curtes.\nLa moda francesa per a dones completes inclou nombroses túniques, vestits elegants, pantalons, camises i suéteres d'acord amb les últimes tendències de la moda.\nSubmergiu-vos al món de la moda francesa, us sentiu tan agraciat i elegant que altres tendències simplement deixen d'existir. I tot perquè França - aquesta és la moda!\nImatges d'hivern de noies\nPuc usar sandàlies amb pantimedias capron?\nPhotoshoot a l'estiu a les ruïnes\nAmb què usar calces?\nAmb què vestir sabates blaves?\nEstil anglès amb vestit - clàssic i modern\nCom vestir per a un aniversari?\nSessió fotogràfica d'Any Nou a l'estudi\nBrillantor a la moda: crea una imatge assolellada\nFormes de lligar bufandes\nCurtmetratges per a cames completes\nCom aprendre una noia a vestir-se bé?\nPhotoshoot a la piscina\nCom estirar pantalons texans de mezclilla?\nCaracterístiques cinestèsiques - psicològiques\nSociopat - qui és això, què és diferent de la fòbia social?\n35 fenòmens normals per a Dubai\nCom amagar la sensació de fam?\nJaquetes abatibles Adidas\nFet a mà "Sunshine"\nIdees per a la fotosiós d'una noia\nRodets de Lovash - 9 de les millors receptes\nQuin és el nom de la jaqueta llarga?\nFaldilla de llapis amb cintura alta\nGabinet de termo per a l'emmagatzematge de verdures\nPlats de col al multivariant\nVestit de mantons Pavlov Posad\nCom desfer-se ràpidament de l'acne a la cara?\nCiàtica - símptomes\nCom convertir-se en cuiner?


La revista científica retira l'article que desaconsellava l'ús de la hidroxicloroquina en tractaments contra la covid-19 per la inexactitud de les dades\nTres dels científics que signaven el polèmic article publicat a la revista The Lancet contra l’ús de la hidroxicloroquina per a tractar malalts de covid-19 s’han retractat del text. Recordem que ahir The Guardian destapà que el banc de dades que van fer servir té un origen molt dubtós. A partir d’aquest article, l’OMS i diversos governs van decidir d’aturar tots els estudis clínics sobre la hidroxicloroquina. El diari britànic ha publicat avui que els tres autors se n’havien desdit.\nDe fet, The Lancet ha retirat l’article a petició del professor Mandeep Mehra, de l’hospital Brigham and Women de Boston, l’autor principal del text, per la falta d’exactitud de les dades que van fer servir per a escriure’l. Per una altra banda, l’editor de The Lancet, Richard Horton, ha lamentat la mala praxi dels autors de l’article.\nEls autors asseguren que l’empresa nord-americana Surgisphere no els va facilitar totes les dades per a fer una revisió independent posterior i ara posen en dubte la veracitat de les dades. L’OMS ha reprès els assaigs clínics amb hidroxicloroquina aquesta setmana.


Què suposa l'eliminació de l'impost al sol? - Gilabert Miró\nTot el que has de saber de la nova normativa sobre l’energia solar fotovoltaica\nL’energia solar fotovoltaica està al teu abast. El nou Reial Decret 244/2019, de 5 d’abril ve a completar al Reial Decret-llei 15/2018, el qual va aportar certesa als usuaris d’aquest tipus d’energia. L’autoconsum t’ajuda a estalviar a la factura de la llum, però abans has de conèixer que t’aporta aquesta nova normativa.\nRegulació de les condicions de l’autoconsum\nEl Reial decret estableix dos tipus d’autoconsum: sense i amb excedents. Tots dos afronten la realitat dels usuaris d’una instal·lació solar fotovoltaica, que permet emmagatzemar energia que no és necessària i, d’aquesta manera, tenir-la més tard o vendre-la a la xarxa. No obstant això, cal assenyalar el que la legislació diu en aquest sentit.\nL’autoconsum sense excedents es defineix de la següent manera: és aquell on les instal·lacions necessitaran equips antiabocaments per garantir que l’energia no acabi a la xarxa elèctrica general. A més, la tramitació administrativa per dur a terme aquestes instal·lacions és mínima, cosa que garanteix la màxima facilitat a l’hora de col·locar-la en el seu domicili.\nL’autoconsum amb excedents té unes complexitats. Això es defineix com a instal•lacions que enviaran energia a la xarxa elèctrica, per qualsevol raó. En aquesta modalitat es distingeixen dos grans blocs. D’una banda, la modalitat amb excedents coberts per compensació és aquell en què l’electricitat compensarà la factura per l’energia que es derivi a la xarxa general. Les llars i les indústries amb potències instal·lades de menys de 100 kW seràn elegibles per a això.\nD’altra banda, la modalitat amb excedents no rebuts simplificat engloba instal·lacions de més de 100 kW. Els seus excedents acaben a la xarxa, però en un règim de venda que elimina les indemnitzacions. Si vostè es pregunta sobre el preu, aquest serà posat per la legislació de les instal·lacions de generació d’electricitat.\nQuins són els preus que hi ha assignats?\nTotes les llars amb instal·lació solar d’autoconsum poden optar a la compensació. Això es dóna en instal·lacions d’una potència inferior a 15 kW i es calcula de dues formes. El primer depèn de si el seu contracte està cobert pels preus de mercat regulats, la compensació dels quals serà el preu mitjà diari de l’energia adquirida en el moment de la descàrrega a la xarxa.\nEn el segon cas, si el contracte de subministrament no està en el mercat regulat, el preu de compensació haurà de ser negociat amb la comercialitzadora.\nA més, tingues en compte que en cap cas es pot estalviar un 100% de la factura elèctrica, ja que depèn de les despeses assignades al terme de potència i de la factura de potència.\nEn definitiva, l’energia solar fotovoltaica permet aconseguir un estalvi en la factura de la llum. Amb una senzilla instal·lació de plaques solars es pot aconseguir això. En aquest aspecte, a Gilabert miró tenim una llarga experiència en la instal·lació de panells fotovoltaics, que et donaran tots els avantatges esmentats.


Després d’un any d’aturada, torna el cicle de conferències «Històries de la Mar de l’Ebre» | EbreActiu.cat, revista digital per a la gent activa | Terres de l'Ebre...\nDesprés d'un any d'aturada, torna el cicle de conferències «Històries de la Mar de l'Ebre»\nLes quatre ponències de la setena edició del cicle tindrà lloc durant el mes de novembre al Museu de la Mar de l’Ebre, a la Ràpita\nEtiquetes vida activa, la rapita, mar de lebre, cultura, delta ebre, mar de lebre\n"Històries de la Mar de l’Ebre" és un cicle de conferències que tracta temes tan diversos com la història, arqueologia, biologia o desenvolupament territorial, sempre amb la costa ebrenca com a eix central. Després d’haver-hi cancel·lat l’edició de 2020, enguany es recupera el cicle amb quatre ponències que se celebraran a la sala d’activitats temporals del Museu de la Mar de l’Ebre, a la Ràpita, els dies 5, 12, 19 i 26 de novembre a les 19:30 h.\nLa sessió inaugural del dia 5 es titula "El paper de la dona marinera al llarg del temps", i serà a càrrec de Maribel Cera Chillida. Cera és pescadora i presidenta de l’Associació Catalana de Dones de la Mar, amb la que ha rebut diferents reconeixements a escala nacional. A més, la conferència dona tret de sortida a l’exposició "Dones de la mar. Sal a les venes" que el Museu de la Mar ha organitzat conjuntament amb l’associació marinera, i que serà visitable fins al 12 de desembre.\nEl dia 12, Joan Negre impartirà la conferència "Els bahriyyün de Tortosa. Mariners, comerciants i ’pirates’ d’al-Andalus". Negre és doctor per la Universitat Autònoma de Barcelona, especialitzat en Història i Arqueologia del món islàmic medieval. Ha treballat a Barcelona, Terra del foc i Siena, amb diverses investigacions i publicacions nacionals i internacionals. Actualment és el cap del Servei Municipal d’Arqueologia de l’ajuntament de Gandia i director del Museu Arqueològic de la capital de la Safor. Arran del seu últim llibre, "En els confins d’al-Andalus", Negre ens presenta una conferència summament interessant sobre l’estil de vida dels pescadors andalusins de la costa de l’Ebre.\nGermán Arias serà l’encarregat de realitzar la ponència del dia 19, titulada "Salvaments a la Mar de l’Ebre. Causes i bones pràctiques per evitar-los". Arias és llicenciat en dret per la Universitat de Màlaga, i amb estudis a la Universitat Laboral i la Escuela náutica pesquera de Cadis. Ha treballat com a inspector de vaixells de càrrega amb la International Transport Workers Federation, i és patró de Salvament Marítim. Ha realitzat salvaments per tota la costa peninsular, inclús rescats de pasteres a l’estret de Gibraltar. L’augment del turisme nàutic ha fet augmentar les situacions de risc, per la qual cosa les seues paraules pretenen ser una crida a la prevenció i a les bones pràctiques durant qualsevol activitat marítima.\nFinalment, i com ja és tradició, l’IRTA dóna punt final a les Històries de la Mar de l’Ebre. El dia 26, els investigadors Margarita Fernández i Ignasi Gairin seran els responsables d’explicar un projecte totalment innovador de cultiu de cloïsses. "Alternativa al cultiu de l’arròs en terres salinitzades del delta de l’Ebre: projecte FITOGEL", és una activitat cofinançada pel FEMP que té la finalitat de cultivar cloïsses en camps d’arròs per pal·liar els efectes d’espècies invasores com el cranc blau.\nAixí doncs i com cada any, Històries de la Mar de l’Ebre pretén explicar els diferents aspectes que conformen la identitat de la costa de l’Ebre reunint, en sessions amenes, al públic amb els experts de cada àmbit per donar a conèixer el nostre patrimoni marítim.\nA l’Agenda EbreActiu trobareu més informació sobre cadascuna de les conferències.


Utopia possible: 305. Dues noves webs interessants\nTot just acaben d'aparèixer dos nous espais a la xarxa amb una visió nacionalment interessant. "L'independentista" pretèn ser un nou diari digital. Pels seus continguts sembla que vol cobrir aquest espai des de l'òrbita de Solidaritat Catalana per la Independència. Així s'afegiria als que es vincula a CiU com "El Singular", a ERC com "Directe", a UDC com "El matí", a l'independentisme rupturista com "Llibertat.cat" o a Reagrupament com "Som notícia".\nTambé ha aparegut recentment l'espai de "Compromisaris Compromesos". La seva sola aparició demostra que la massa social del Barça està essent fracturada per un president encegat per qüestions més personals i polítiques que de gestió. La web segueix la línia de les declaracions del capità del Barça, Xavi, en que denunciava que s'havia estat injust amb Joan Laporta. També inclou una crítica a l'actual gestió, basada en la revenja i "l'espanyol és l'idioma en que tots ens entenem".\nAnònim 8 d’octubre de 2010 a les 22:51\nHe anat mirant L'Independentista i, realment, feia falta la seva aparició. Ara cada partit ja té el seu mitjà afí. El problema de tots ells, potser, és que se'ls nota tant la seva posició política que més que aconseguir a nous electors només serveixen per a fidelitzar.\nJordi Vàzquez 9 d’octubre de 2010 a les 0:49\nBé, em sembla que a altres països això és normal fins i tot amb el diari de paper. De fet és una mica estrany aquí que tots els diaris volen ser "independents" per donar una imatge d'objectivitat. Al menys els digitals són més clars.


Pàgina inicial > Materials acadèmics > Resultats de la cerca: Andreu Lucas, Maria Isabel\n8 p, 131.2 KB Idioma C per a traductors i intèrprets 1 (italià)  / Andreu Lucas, Maria Isabel ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Traducció i d'Interpretació\n8 p, 132.2 KB Idioma C per a traductors i intèrprets 1 (italià)  / Andreu Lucas, Maria Isabel ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Traducció i d'Interpretació


BENVINGUTS A L'ASSOCIACIÓ EXCURSIONISTA D'ETNOGRAFIA i FOLKLORE\nJa podem organitzar sortides a les nostres muntanyes.\nConsulteu l'apartat "Senderisme, Meridià Vert, l'Espiral, Marxa Nòrdica i altres"\nEL LOCAL SOCIAL ENCARA ROMANDRÀ TANCAT\nL'AEEF és una entitat excursionista i cultural nascuda el novembre de l'any 1945, segons consta en les diligències de la FEM, amb la finalitat d'agrupar en una sola entitat els afeccionats a la muntanya i, alhora, els que recorrien el país amb l'esperit heretat de la Renaixença recollint els trets culturals autòctons. Els primers fundadors es repartiren alternativament els números de soci, ara un folklorista, ara un muntanyenc. El primer president, en Joan Rigall Casajuana, era un insigne folklorista i excursionista que havia recollit, entre altres, més de dues-centes danses tradicionals, així com dites, refranys, cançons, etc.\nLa primera circular de l’AEEF diu:\n“es va pensar crear una entitat que unís la investigació folklòrica a l’excursionisme pròpiament dit i comprengués no solament l’impuls d’una escalada i totes les altres satisfaccions que ens pugui donar la muntanya i la neu, sinó també aprofitar la coincidència de ambdues aficions per encaminar-les a l’amor per el passat espiritual de la nostra terra per ressuscitar allò desaparegut, reconstruir allò derruït i conservar allò de valor que ens resta dels avantpassats”\nAquesta idea de país ens porta a prendre com a patró de l’entitat el mateix que ho és de Catalunya: Sant Jordi, que passa a ser el motiu principal del nostre anagrama.\nEntre els folkloristes cal destacar, entre altres, el mateix Joan Rigall; Josep Ma. Castells, les germanes Montserrat i Teresa Riera, La Rosa Ragon, en Joan i la Pepita Clot, en Sebastià Bergonyó fill...\nDels excursionistes cal recordar, per exemple, l’Antoni Ruiz, els germans Ramon i Daniel Pi, Sebastià Bergonyó, pare; Pere Vidal, l’Albert Rocamora, posteriorment inscrit així com l’Àngel Pañella del Museu Etnològic i el President de la Societat Catalana d’Arqueologia Josep Barberà.\nJa en els primers anys molts es feien creus com una entitat tant jove podia organitzar tantes activitats: una primera exposició regional d’escalada, un saló de material excursionista o un dels primers concerts de sardanes de postguerra, malgrat tantes i tantes dificultats en aquells temps de la dictadura. A tots els campaments socials sempre hi actuen integrants de la secció de música i dansa.\nTambé fèiem uns cursets clandestins de català, impartits pel mestre Jordà i l’afegitó d’unes conferències a càrrec de l’editor Jaume Aymà.\nSegons el que disposa el Reglament (UE) 2016/679 d’abril de 2016, relatiu a la protecció de les persones físiques quant al tractament de dades personals (RGPD), us informem que les vostres dades s’han incorporat en un fitxer titularitat de l’Associació Excursionista d’Etnografia i Folklore.\nD’acord amb la normativa de protecció de dades vigent us informem que les vostres dades personals seran tractades sempre sota les directrius del responsable del fitxer per a les finalitats següents:\n- Tramesa d’informació de les activitats organitzades per l’AEEF\n- Gestió de cobrament de les quotes establertes\n- Convocatòries a reunions i/o assemblees que oficialment es convoquin\nTret d’obligació legal, les vostres dades en cap cas seran cedides a tercers.\nLes dades es tractaran sobre la base del vostre consentiment. Podeu exercir els drets d’accés, rectificació, supressió, portabilitat de dades, limitació, oposició i revocació del consentiment si és el cas, dirigint-vos, a través d’una sol·licitud, per carta, o per correu electrònic, a:\nAssociació Excursionista d’Etnografia i Folklore, - NIF: G - 58125725\nAvinyó, 19, prl. 08002 Barcelona.- infoaeef@gmail.com\nQui és el responsable del tractament de les vostres dades? El responsable del tractament de les vostres dades personals és l’Associació Excursionista d’Etnografia i Folklore, entitat sense ànim de lucre inscrita al registre d’Entitats Esportives amb el número 1717, amb:\nNIF: G - 58125725\nAdreça electrònica de contacte: infoaeef@gmail.com\nDomicili: carrer Avinyó, 19, prl, 08002 Barcelona\nTelèfon: 623 422 942\nEl representant del responsable del tractament és el Sr. Jordi Torres i Grangé, president de l’AEEF.\nEntre els fets destacats relacionem:\n1947 es pren part a l’Aplec Excursionista Abat Oliva, on es va fer ofrena d’unes pedres pel basament del tron de la Moreneta, obtingudes, com totes les altres, en escalades; en el nostre cas de la regió de Les Agulles. Es participa també en l’homenatge a la Cobla Barcelona.\n1948 Participació en l’homenatge a Aureli Capmany\n1952 Ens trobem en el Centenari de la Restauració de les danses popular a Catalunya.\nEl 30 de novembre té lloc l’homenatge (censurat) a Mossen Cinto, a Vilajoana, també amb presència de l’AEEF.\n1954 Organització d’un gran festival a Santes Creus amb motiu de fer entrega al Patronat d’una arqueta construïda per un associat, que haurà de contenir el cor incorrupte de Blanca d’Anjou, fins llavors guardat en una caixa sense cap valor.\n1956 Es torna a fer un homenatge a Verdaguer el 20 d’octubre d’aquest anys, amb l’excusa de construir-hi un mirador amb el seu nom.\nEls esquiadors eren molt i actius; molts anys la secció tingué unes cambres fixes reservades a l’inefable Can Pernils de La Molina. Han deixat de fer-se les festes de benvinguda i de comiat de la neu cada any.\nEn la dècada dels 50 – 60 l’activitat arrela fort entre els associats i fins i tot s’assoleix una primera: l’avenc Asensio o del Pipa al Garraf, d’uns 80 metres, tot un rècord aleshores.\nA l’AEEF li correspon l’honor de ser l’entitat que introduí el Tir amb Arc a la península. L’any 1945, amb motiu d’un campament a Font de Banyeres, a Centelles, es dugué a terme el primer concurs d’aquest esport. El 1948, amb motiu de la pel·lícula “Robin de los bosques” s’organitzà un concurs a Piscines i Esports amb participació de grups, la majoria d’entitats muntanyenques. A partir d’aleshores mai ha deixat de ser una activitat present a l’AEEF. Socis nostres han estat membres destacats, entre ells:\nFlora Cahiz, campiona de Catalunya 1950\nOtilia Cahiz, campiona d’Espanya 1950\nJordi Soler, Campió d’Espanya 1960 -1962 -1964\nPaul Breysse, president de la Federació Catalana del 1959 al 1969\nLa nostra sala permet fer pràctiques i disposem d'arcs propis que cedim als cursi llistes que venen a aprendre. assessorats, es clar per monitors experimentats.\nLa cirereta de l'entitat podem dir que és el local del carrer d'Avinyó, 19 on hi descobrirem un llenç i dues torres de la muralla romana del segle IV i, annex, un important llenç de la primitiva muralla del segle I. Les visites a aquests monuments sovintegen fins al punt que hem arribat a tenir el sostre de 2000 visitants en un any. Aquestes visites es poden fer prèvia sol·licitud a la nostre Secretaria.\nEtnografia i Folklore:\nTé cura del manteniment dels arxius de cultura popular; Al primitiu arxiu de dues-centes danses recollides per Joan Rigall s’hi ha afegit còpia de bona part de l’arxiu de Josep Ma. Castells, d’Ignasi Viñolas, de Jordi Torres, l’arxiu musical de Carme Muñoz, etc.\nPel que fa a l’arxiu gràfic podem esmentar les més de tres-centes reproduccions de Sant Jordi a Catalunya, la col·lecció de postals de poblacions, recollides a la primera meitat del segle XX, l’Arxiu fotogràfic Cuyàs, donació del seu autor i consoci nostre i darrerament prop d’un centenar de reproduccions fotogràfiques en tamany DIN A-4 provinent de l’arxiu Josep Casals i Petit, on s’hi poden veure racons de viles i paisatges de principis de segle XX.\nOrganitza una o des sortides mensuals als santuaris per tenir al dia l'important arxiu amb múltiples dades. En cadascuna d’aquestes sortides, realitzades en un autocar de reduïdes dimensions per tal de facilitar l’acostament als llocs, es poden visitar dos o tres santuaris muntanyencs per comprovar les dades existents i, alhora, esplaiar-se amb el paisatge.\nS'encarrega de les exposicions fotogràfiques i de les sessions de vídeo en pantalla gran, a més d'organitzar el concurs social de fotografia.\nDurant tot l'any es realitzen vàries sortides entre les quals n'hi ha una a l'estranger. Organitzades amb tota cura, les locals permeten de conèixer el país a bastament.\nTambé pels caminadors hi ha la seva activitat:; la marxa Nòrdica, l'Espiral Catalana, el Meridià Verc són diverses sortides que es fan al mes.\nCal destacar lLa col·laboració amb el programes Barnatresc i Naturtresc és constant.\nMuntanya i esquí:\nPel que fa al sostre de l’AEEF, de 6782 metres, el HUASCARAN, al Perú, s’assoleix el 14 d’agost del 82 després de 9 hores de marxa i un desnivell de 800 metres entre geleres. La gesta és duta a terme per Vicenç Hernàndez, Vicenç Sànchez i Manel Cristòbal. L’activitat d’esquí de muntanya ens permet recórrer els Pirineus i els Alps. Molt recomanables les guies del nostre consoci Oriol Guasch per tots aquells que vulguin seguir aquesta activitat.\nFesta de la Cançó de Muntanya:\nTot i no tenir coral, la nostra entitat ha organitzat cinc vegades la festa amb força èxit:\n29 de maig del 83 L’Espluga de Francolí\n5 de juny del 88 Santa Coloma de Farnés\n21 de maig del 95 Prats de Molló\n6 de maig del 2001 Arbúcies\n30 de maig de 2010 Sarral\nPodem destacar, entre altres, els concerts del tercer dijous, les conferències de diversos temes relacionats amb la muntanya, la història i la cultura popular; les exposicions, els cursets, etc.\nEls nostres presidents:\nJosep Ma. Pi i Tramunt\nDaniel Pi i Tramunt\nJosep Ma. Pi i Roca


Obertes les inscripcions per a la 20a Mostra de Teatre Còmic Amateur de les Garrigues - Notícies de les Borges Blanques i les Garrigues - Ràdio Les Borges 107.1 FM\nObertes les inscripcions per a la 20a Mostra de Teatre Còmic Amateur de les Garrigues\nAl concurs, impulsat pel Consell Comarcal de les Garrigues, s'hi poden presentar fins a 10 companyies d'arreu de Catalunya\nEl Consell Comarcal de les Garrigues ha convocat la 20a Mostra de Teatre Còmic Amateur de les Garrigues on hi poden participar 10 grups de teatre d'arreu dels Països Catalans. Les inscripcions, que es poden fer fins al 24 de juliol, s'han d'adreçar a l'ens i han de ser en català i de gènere còmic.\nLes representacions es faran en diferents pobles de la comarca, els dissabtes i diumenges, durant els mesos d'octubre i novembre, i tot els grups participants rebran 800 euros per les despeses de desplaçament i muntatge.\nLa mostra, iniciativa del Consell Comarcal de les Garrigues, amb la col·laboració del Departament de Cultura de la Generalitat, la Federació de Grups Amateurs de Teatre de Catalunya, l'Institut d'Estudis Ilerdencs i els ajuntaments dels municipis de la comarca, facilita l'oportunitat a les companyies de teatre còmic amateur d'arreu de Catalunya d'actuar i donar-se a conèixer davant el públic de la comarca.\nPodeu consultar les bases del concurs i inscripcions clicant a l'enllaç.\nLes representacions es faran en diferents pobles de la comarca durant els mesos de setembre, octubre i novembre (foto: Turisme Garrigues).


Indumentària en cuina professional | Consumer\nIndumentària en cuina professional\nEl cuiner pot vestir-se com ho desitgi, sempre que la seva roba no sigui font de contaminació per als aliments\nLa roba compleix moltes funcions: protegir de les inclemències del temps, reconèixer la pertinença a un grup o col·lectiu, demostrar uns gustos… En el cas de la indumentària de treball, ha de cobrir les necessitats derivades de l’activitat per la qual s’empra. La vestimenta del cuiner professional no és una excepció i, entre la gran varietat d’estils i corts disponibles, haurà de complir amb la seva funció en la cuina i reunir una sèrie de requisits. Segons la filosofia de les noves reglamentacions, el cuiner pot vestir-se com ho desitgi, sempre que la seva roba no sigui font de contaminació per als aliments. A més, haurà de ser pràctica i complir els requisits establerts per la seva empresa, si els hi hagués. Entre la formació impartida al manipulador, haurà d’introduir-se la que expliqui la necessitat de vestir una roba adequada i conservar-la en correcte estat de neteja i manteniment.\nFa molts anys, la roba de treball dels cuiners protegia les peces de vestir de diari de possibles taques o trencaments i s’adaptava a les necessitats concretes de l’activitat. Cal tenir en compte que el rentat i assecat de la roba, tal com es coneix avui dia, era impensable i no existien ni l’aigua corrent ni els detergents, rentadores i assecadores. Per això, rentar la roba era una tasca pesada que es realitzava de tant en tant i no de manera diària. La utilitat d’aquestes vestimentes era, a grans trets, pràctica. A més, la roba de treball identificava a un grup professional, en aquest cas els cuiners, que han utilitzat vestidures de color blanc perquè les taques poguessin eliminar-se amb lleixiu, alhora que s’oferia una imatge d’higiene i netedat i en la qual s’imposava, fins a fa ben poc, una indumentària tipus uniforme.\nEncara que la uniformitat ha desaparegut en moltes cuines professionals, si bé en algunes encara es manté i els professionals poden triar entre gran varietat de peces de diferents estils i colors, les vestimentes han de complir amb les seves funcions originals. A dia d’avui, a més de potenciar-se els diferents estils i modes, també el fet de conèixer més sobre els mecanismes de contaminació dels aliments i l’important paper dels manipuladors en ells, ha propiciat el desenvolupament de noves peces més actuals, però també més higièniques.\nLa higiene, indispensable a la roba\nL’objectiu de la indumentària en restauració és limitar l’aportació de contaminants, tant els que procedeixen de l’exterior de la cuina com els de el propi manipulador, sense oblidar la funció estètica i la protectora. Aquesta última es considera una funció secundària en la majoria dels casos. Respecte a la roba de treball del cuiner, exerceix més aviat una funció protectora de la higiene del procés i no del treball, encara que hi ha excepcions. La roba de diari transporta una gran quantitat de microorganismes procedents de la casa, el carrer o els mitjans de transport.\nTant sabates com a botes han de mantenir-se nets, sobretot les soles, on s’acumula brutícia\nQuan s’entra en un establiment de cuina, haurà de deixar-se aquesta càrrega en el vestuari, que exercirà el paper de barrera de seguretat entre l’exterior contaminat i l’interior controlat d’una cuina. És fonamental que els vestuaris compleixin amb requisits bàsics, tant estructurals com d’equipament, que assegurin la seva funció. En la mesura del possible, s’ha de llevar la major quantitat de roba de diari i substituir per roba neta de treball i, quan això no és possible, recobrir-la per complet.\nCap peça de diari ha d’estar exposada en la cuina, ni tan sols penjada. Tampoc ha d’emmagatzemar-se al costat de la roba de treball neteja ni aquesta al costat de la ja utilitzada. Ha de prestar-se especial atenció al calçat, que haurà de substituir-se per un específic i exclusiu de treball. Les sabates de cuina compleixen un doble paper, el de protegir a les persones contra caigudes d’objectes pesats i també d’eventuals patinades. El temps perllongat que un professional de cuina roman dempeus imposa l’ús d’un calçat còmode. En zones molt humides, com en les de rentat de plats, són preferibles les botes.\nTant sabates com a botes han de mantenir-se nets i la seva higiene ha de ser irreprotxable, sobretot les soles, en les quals la brutícia pot instal·lar-se i dispersar-se per la resta de les dependències. Alguns estudis demostren com Listeria, una dels bacteris que més preocupa en el sector, pot introduir-se en les plantes d’aliments mitjançant la terra procedent de les sabates i la vestimenta del personal que treballa a la fàbrica.\nRequisits en cuina professional\nLa roba de treball ha de constituir un obstacle, el més infranquejable possible, entre el cos, la roba de diari en cas de romandre sota ella (alguna cosa desaconsellable) i l’entorn de treball dels aliments. Sobre el cos s’allotgen milions de microorganismes, la majoria inofensius, encara que no tots. L’objectiu és que aquests no arribin a l’entorn de manipulació i menys als aliments. Per a això, hauran de prendre’s algunes precaucions, una escrupolosa higiene personal i una roba de treball exclusiva que realitzarà el paper de barrera entre l’organisme i l’entorn. És important contemplar l’ocasional visita de persones alienes a la cuina, a les quals caldrà equipar, així com al personal relacionat amb ella i que procedeix de l’exterior com a proveïdors que tindran l’accés, per seguretat, limitat a certes zones.\nLes recomanacions i requisits exigibles en cuina professional i altres sectors alimentaris són lògics: “Totes les persones que treballin en una zona de manipulació de productes alimentosos hauran de mantenir un elevat grau de neteja i portar una vestimenta adequada, neta i, si escau, protectora”. És el que reflecteix el Reglament (CE) Nº 852/2004 del Parlament Europeu i del Consell, en aquest cas, les obligacions de necessari compliment respecte a la vestimenta. En altres textos, ja derogats, es parla de portar una vestimenta neta i d’ús exclusiu i utilitzar, quan escaigui, cubrecabezas i calçat adequat. Com a norma que ha de seguir-se, la indumentària serà, a més d’adequada, d’ús exclusiu per a aquesta activitat. És recomanable que no disposi de butxaques i, encara que còmoda i àmplia, no permeti enganchones ni tingui plecs de tela que acumulin brutícia en el desenvolupament de les tasques.\nDe color clar, la roba ha d’estar sempre neta i canviar-se tantes vegades com sigui necessari, fins i tot al llarg d’una mateixa jornada de treball. El calçat, a més de ser l’adequat i de fàcil neteja i desinfecció, haurà de tenir sola antilliscant per evitar possibles accidents. S’imposa també l’ús de capells, que han de recollir tots els cabells i mascarilla en els sectors on l’elevat risc higiènic sanitari així ho exigeixi i, en ocasions, els guants higiènics. Respecte a aquests últims, encara que poden resultar un signe d’higiene i neteja per a alguns, l’ús de guants en la manipulació d’aliments està desaconsellat en la majoria dels casos, sobretot si són de làtex, un material molt alergénico.\nEL TOC DE CUINER\nEl tradicional capell de cuiner, anomenat la “Toqui Blanche”, és el resultat de la llarga evolució d’una peça que s’ha usat per cobrir el cap dels cuiners i l’origen dels quals té moltes versions. No obstant això, la invenció del clàssic capell de cuina s’atribueix a un dels grans de la cuina francesa del segle XIX, el famós Carême. El cuiner de la cort europea va ser un dels primers a preocupar-se no solament de la creativitat, sinó de les condicions del treball. A ell es deu la implantació de l’uniforme blanc, símbol de neteja i, per descomptat, del capell de cuiner inspirat, segons es diu, en les toques que usaven les donzelles austríaques. La “Toqui Blanche”, tal com es coneix avui dia al clàssic capell de cuiner, ha de tenir 100 taules, les quals representen les 100 maneres en què un bon cuiner ha de saber preparar un ou.\nLa fi d’aquest tocat tan especial està a evitar la suor del front i la possible caiguda de cabells en els aliments que s’elaboren, alhora que es facilita la ventilació del cap. L’uniforme d’un cuiner, a més de representar professionalitat i netedat, expressa un codi no escrit de rang i simbolisme i representa en moltes cuines rangs i jerarquies. El xef de major rang porta el capell més alt, encara que aquesta distinció, igual que moltes altres en cuina, dona pas a capells d’un sol ús, nous dissenys en vestimentes i tèxtils d’última generació, com els sotmesos a tractaments antibacterias.\ncuina gorro-ca indumentaria-ca restauració


Condicions de compra - JOMAR\nTots els productes que estan disponibles a "FERRETERIA JOMAR" apareixen en pantalla, i van acompanyats d'una descripció de producte, preu i en la mesura del possible amb les seves característiques, així com d'altra informació d'interès. En cas de no tenir algun article en existència, s'informarà expressament.\nActualment disposem d'una opció de recollida de les comandes:\nCLICK & COLLECT: Aquesta opció de recollida a botiga NO té costos de transport i pots recollir la teva comanda a OPTIMUS - "FERRETERIA JOMAR" ubicada a AV. JOAN CARLES I, S/N, 17487-Empuriabrava, Girona.\nLes ofertes sobre productes i articles determinats es mostraran a la secció d'ofertes de "FERRETERIA JOMAR" o s'indicarà a la fitxa del producte o servei i, si no s'indica el contrari, seran vàlides mentre es mostrin en pantalla.\n"FERRETERIA JOMAR" remetrà als clients la factura de compra dels productes adquirits costat de la comanda corresponent, en el moment del lliurament.\nLes compres dels productes i serveis de "FERRETERIA JOMAR" podran pagar-se mitjançant:\nPagament directa a la botiga: Pot pagar les seves comandes directament a la botiga evitant intermediaris.\nCom a sistema de pagament electrònic, "FERRETERIA JOMAR" està adscrit a la passarel·la de pagament de comerç electrònic. Totes les dades proporcionades a aquests efectes són encriptades sota el protocol SSL ("Security Socket Layers") per garantir la màxima seguretat dels mateixos, no podent ser interceptats durant la seva transmissió per la xarxa.\n"FERRETERIA JOMAR" no ha establert un import mínim de comanda, per tant podrà realitzar les comandes partint de qualsevol preu mínim de venda.\n(4) DESPESES DE RECOLLIDA\nPer la recollida a la botiga de les comandes enviades a través de la web no tenen CAP despesa adicional per la seva recollida. En el cas que els productes tinguin algún cost adicional degut al seu volum o pes ens posaríem en contacte amb vostè.\nSi en el cas de rebre la seva comanda no queda satisfet / a, té un termini de set dies, a comptar de la data de recepció per contactar amb "FERRETERIA JOMAR" per executar el dret de devolució (segons art. 44 de la Llei 7/1996, de 15 de gener d'Ordenació del Comerç Minorista).


Traducció de documents d'empresa en la combinació català-xinès cantonès (Yue): Barcelona | LinguaVox\nEsteu cercant una agència de traducció a Barcelona o una empresa de traducció que presti els seus serveis de traducció a Barcelona? Des que va iniciar la seva activitat l'any 2000, LinguaVox ha traduït milions de paraules en més de 1500 combinacions de llengües, com ara la de català-xinès cantonès (Yue), per a clients particulars, pimes, institucions i grans empreses.\nNomés treballem amb els millors professionals. Tots els nostres traductors i intèrprets de català-xinès cantonès (Yue) són parlants nadius de/d' xinès cantonès (Yue) i experts en els seus camps d'especialitat. A més, comparteixen els nostres valors: fidelitzar els clients mitjançant la millora continua, la cerca de la perfecció i l'excel·lència.\nEl vostre projecte de traducció de documents d'empresa en la combinació català-xinès cantonès (Yue) està en les millors mans\nEls nostres lingüistes tenen estudis universitaris superiors, normalment en traducció i interpretació; viuen o tenen contacte quotidià amb els seus països d'origen i les seves llengües maternes, i estan en disposició de traduir al/a l' xinès cantonès (Yue) el vostre projecte de traducció de documents d'empresa.\nLa majoria dels nostres traductors de Barcelona i d'altres llocs són especialistes en traduccions tècniques, jurídiques, mèdiques o empresarials. El vostre projecte de traducció de documents d'empresa en la combinació català-xinès cantonès (Yue) sonarà tan natural en xinès cantonès (Yue) que el lector no percebrà que la llengua de partida era el català.\nEn les combinacions d'«idiomes exòtics» o amb molt pocs traductors, és possible que la traducció hagi de passar per l'anglès. En aquest cas, n'informem primer el client. Per regla general, sempre que els documents originals també estiguin disponibles en anglès, és millor optar per una traducció en la combinació anglès-xinès cantonès (Yue), ja que serà més econòmica i més ràpida.


Ajuntament de Sant Vicenç de Montalt - Una vintena de joves es formen amb dos cursos organitzats per l'Ajuntament\nPortada > Serveis a les persones > Joventut > Espai Jove 'El Cau' > Notícies - Actualitat\nUna vintena de joves es formen amb dos cursos organitzats per l'Ajuntament\nEntre els mesos d’abril i juny, un total de 21 joves han rebut formació professionalitzadora mitjançant dos cursos organitzats per l'Ajuntament de Sant Vicenç de Montalt. En concret, 9 joves han participat en un curs de nivell bàsic de manipulació d’aliments que anava adreçat a persones que treballen o volen treballar en el sector de l'alimentació o l'hostaleria, on és imprescindible conèixer les normes bàsiques de salut alimentària. Aquesta formació va ser bàsicament pràctica.\nD’altra banda, 11 joves s’han format com a monitors/es d'activitats de lleure infantil i juvenil. El curs comptava amb 150 hores -presencial i virtuals- i 160 hores de pràctiques i l'aprofitament de la formació dona accés al diploma i al carnet de la Generalitat de Catalunya de monitor/a d’activitats en el lleure infantil i juvenil.\nEn ambdós casos, la formació anava a càrrec de la Fundació Pere Tarrés i es va impartir al centre Cívic El Gorg i a l’Espai Jove El Cau.\nPublicat el 07.07.2019


Les patronals i principals sindicats del Gran Penedès reclamen tenir més influència en la redacció del Pla Territorial Parcial que està fent la Generalitat, on demanen garantir el desenvolupament econòmic de la vegueria. “Volem un creixement econòmic, sostenible i inclusiu”, sostenen els agents econòmics i socials, que aquest dimarts han presentat un manifest conjunt. Les entitats empresarials FEGP i UEA, i els sindicats CCOO i UGT asseguren que els grups contraris al desenvolupament tenen un “excés” de veu als debats on s’està discutint el planejament del Penedès, i exigeixen una representació “més equilibrada”. “No volem una vegueria que d’aquí a 30 anys sigui un museu perfecte i haver d’anar a treballar a 40 quilòmetres”, afirmen.\nEn la mateixa línia, el president de l’UEA, Joan Domènech, ha defensat l’encaix entre les polítiques de preservació del territori i l’aposta pel desenvolupament, avisant que el Penedès “no es pot permetre la destrucció de més llocs de treball”. “Sembla que si defensem la indústria estiguem anant contra el medi ambient, però això és fals. Cal veure la balança de forma equitativa”, comenta. En aquest sentit, Domènech ha defensat que el manifest pretén aconseguir un pes suficient per “influir” en el planejament que està definint la Generalitat.\nEl text signat per les quatre organitzacions gira entorn la pluralitat, el desenvolupament sostenible, l’ocupació i les infraestructures. Els signants demanen que el futur planejament del Penedès contempli un creixement econòmic enfocat a la transició digital i a nous sectors, mentre insisteixen en fer-ho compatible amb l’empresariat ja existent a la zona –principalment vinícola- i amb la preservació de l’entorn.\nSegons ha detallat Lloveras, en aquests moments la Generalitat està afrontant la fase final de redacció de l’avantprojecte del PTP del Penedès. Un cop estigui enllestit aquest document, està previst obrir un nou període de debat participatiu de dos mesos, abans d’encarar la redacció definitiva.\nAl Penedès fa anys que se n’espera l’aprovació. L’estiu del 2016, l’aleshores conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, anunciava que a finals del 2017 el PTP ja estaria enllestit. Un document que, assegurava, donaria entitat pròpia al Penedès, que ara té el planejament partit entre els Plans Territorials de l’Àmbit Metropolità (Garraf i Alt Penedès), el Camp de Tarragona (Baix Penedès) i Comarques Centrals (Anoia).\nEl PTP és el primer gran projecte de la Generalitat al Penedès des que el 2014 el Parlament va aprovar l’Àmbit de Planificació, previ al reconeixement de la vegueria.\nArticle anteriorCan Mata produirà biometà a partir del gas que es genera a l’abocador\nPròxim articleAtletes del CAI participen als Controls Indoor del Palau Sant Jordi


Supermercats: Pira't al Pryca | Sid Mercadé\nHe de recordar-vos que a les vuit del vespre estava tot tancat, així que la societat era més previsora i ves per on, tenia més estalvis. I si es donava la desgràcia que algú s’havia oblidat de comprar un flam per postres, ningú moria per una baixada de sucre.\nRecordo que al barri només hi havia un Distop (actualment absorbits per Condis). I en algun lloc molt llunyà de Barcelona (El Prat de LL.), hi havia un dels també els desapareguts Pryca. D’aquí la popular expressió que tant m’agrada dir: “Pira’t al Pryca!” per engegar algú lluny de la barriada.\nAquells supermercats vuitanters no tenien res a veure amb els d’ara. Eren més deixats, menys il·luminats i no tenien una imatge corporativa tan definida com ara. Tampoc tenien aire condicionat ni tenien l’actual molest fil musical; llevat que la caixera sordegés una mica i tingués els Mecano a tota pastilla.\nEl pitjor per a un nen era l’estiu, quan desapareixien els ous Kinder i les xocolates que no aguantaven bé la calor. Ens havíem de buscar la vida per aconseguir un Miko-Lápiz i saciar-nos amb la mina de xocolata.\nAls mostradors hi havia un sol tipus de caixa de cereals, dues marques de cervesa, iogurts i ampolles retornables. No hi havia cap tipus de plat preparat, així com pizzes o sobres de pasta instantània, no teníem tanta pressa per engolir.\nTant els grans com els que érem canalla et direm que el millor d’aquells supermercats eren els seus carros. Normalment començaves a fer skating pels amples passadissos i, quan ja havies molestat la clientela i havies amagat els Bollycaos entre els enciams i les cols, els pares et ficaven dins del carro per controlar-te. Llavors aquell skate passava a ser un auto de xoc.\nTot i que eren llocs impersonals, la caixera era la del quart tercera i el gerent el de l’àtic primera. Tinc la sensació que aquell barri del passat, era com viure en un poble…\nActualment al barri, hi ha més de deu supermercats i cada tres mesos renoven el personal.


‘L’amor no t’ha de prendre la vida’ és el lema de la campanya del Consell Comarcal del Bages amb motiu de la jornada del 25 de novembre - Canal Taronja Comarques Centrals\nIniciNotíciesGeneral‘L’amor no t’ha de prendre la vida’ és el lema de la campanya del Consell Comarcal del Bages amb motiu de la jornada del 25 de novembre\nL’amor no t’ha de prendre la vida és el lema de la campanya del Consell Comarcal del Bages amb motiu de la jornada del 25 de novembre. La iniciativa difondrà 15.000 cors en format de clauer, 15.000 globus i uns 400 cartells arreu del territori.\nLa campanya per reivindicar l’eliminació de la violència contra les dones vol afavorir el debat i la reflexió al voltant de les relacions tòxiques plantejant aspectes com què és l’amor, què vol dir amor romàntic, la posada en valor de les relacions sanes i la perillositat de les relacions tòxiques i la importància de l’autoestima, entre d’altres.\nLa consellera de l’Àrea de Serveis Socials Bàsics, Dones i Polítiques d’Igualtat del Consell Comarcal del Bages, Àdria Mazcuñán i Claret, ha explicat que és més necessari que mai que les dones s’apoderin i siguin valentes i que els homes s’afegeixin a les campanyes de sensibilització.\nCoincidint amb la jornada del 25 de novembre, aquest dijous, treballadors i treballadores del Consell Comarcal del Bages participaran d’una acció reivindicativa a la Plaça Valldaura de Manresa que simbolitzarà el compromís per treballar per la igualtat i l’erradicació de la violència contra les dones.\nEl Servei d’Informació i Atenció a les Dones (SIAD) del Consell Comarcal del Bages ha atès des de principis d’any un total de 276 dones, 64 de les quals per qüestions relacionades amb la violència masclista. Des de principis d’any han estat assassinades dotze dones a Catalunya, dues de les quals al Bages.\nEducació denega a la Joviat la seva petició per ser un centre públic\nEl Festival de música clàssica de Sant Fruitós tanca portes amb un excel.lent balanç de públic i actuacions


Noticias de Paeria » Paeria.es - Ayuntamiento de Lleida Notícies » Ajuntament de Lleida » Doble triomf d’A.K.A als Premis Max, espectacle programat per a la campanya de tardor de LaTemporada de Lleida\nDoble triomf d’A.K.A als Premis Max, espectacle programat per a la campanya de tardor de LaTemporada de Lleida\nMillor autoria revelació per a Daniel J. Meyer i millor actor protagonista per a Albert Salazar\nEl Teatre de la Llotja de Lleida acollirà aquesta obra el 20 de novembre\nDoble triomf per ‘A.K.A’ (Also known As) als Premis Max, espectacle que passarà per Lleida dins de la programació de LaTemporada Tardor 2019, la programació estable d’arts escèniques i música de Lleida\nDoble triomf per ‘A.K.A’ (Also known As) als Premis Max, espectacle que passarà per Lleida dins de la programació de LaTemporada Tardor 2019, la programació estable d’arts escèniques i música de Lleida. La producció de la Sala Flyhard va obtenir dos guardons en la cerimònia dels XXII Premis Max de les Arts Escèniques 2019 que es van celebrar ahir, 20 de maig, al Teatre Calderón de Valladolid. Millor autoria revelació per Daniel J. Meyer i millor actor protagonista per Albert Salazar. Aquest espectacle és podrà gaudir el proper divendres 20 de novembre a les 21.00 hores al Teatre de la Llotja.\n‘A.K.A’ (Also Known As)és un monòleg teatral escrit per Daniel J. Meyer, protagonitzat per Albert Salazar i dirigit per Montse Rodríguez, que també va estar nominada als Premis Max en la categoria a millor direcció d’escena. L’obra té com a protagonista a Carlos, un adolescent que es troba en un moment en què trontollen els seus ciments, les seves arrels, la seva identitat. I és que en Carlos és adoptat…i els ulls dels altres li fan plantejar qui és realment. Per què en el fons, som qui sentim que som, o qui la gent creu que som?\nEls premis Max van ser creats el 1998 per la Societat General d'Autors i Editors (SGAE), amb la finalitat de premiar i reconèixer la tasca dels professionals i la qualitat de les produccions més destacades de l'any en l'àmbit de les arts escèniques estatals.


El PP s'encomana a l'esperit d'Aznar i corona Pablo Casado - El Temps\nEl PP s'encomana a l'esperit d'Aznar i corona Pablo Casado\nEls populars han optat per donar el timó del partit al perfil més dur en detriment de Soraya Sáenz de Santamaria, la candidata continuista.\nEl Partit Popular ha apostat aquest cap de setmana per la línia dura, si és que mai l'ha abandonada. Els compromissaris han coronat aquest Pablo Casado com a nou president del partit i candidat a les eleccions generals. Davant la via continuista encarnada per Soraya Sáenz de Santamaría, el candidat aznarià, que havia quedat segon en les votacions de la militància, ha aconseguit recollir el suport dels candidats que no van passar el primer tall. L'smartwatch de Casado s'ha imposat al clàssic rellotge de polsera de Sáenz de Santamaria.\nAmb 37 anys, el president més jove de la història del partit ha fet valer el seu caràcter renovador, malgrat fa anys que està vinculat a la direcció del partit. Sobretot, però, ha sabut imposar el seu perfil radical respecte a la qüestió nacional. Els darrers mesos ha estat un dels flagells de l'independentisme, arribant a alertar a Carles Puigdemont que podia tenir la mateixa fi que el president Lluís Companys i suggerint la possibilitat d'il•legalitzar.\nDe fet, del seu consell executiu en formaran part tres dels quatre diputats del PP a Catalunya: Xavier García Albiol, Andrea Levy i Alejandro Fernández. Hi haurà també tres balears -Gabriel Company, Antoni Fuster i Marga Prohens- i tres valencians –César Sànchez, Elio Cabanes i Begoña Carrasco-. També hi seran els exministres Rafael Català, José Ignacio Zoido i la catalana Dolors Montserrat, els darrers tres exministres amb Rajoy.\nL'equip de Pablo Casado ha aconseguit sumar un total de 1708 compromissaris dels prop de tres mil que hi participaven. Expert en polemitzar i de perfil dretà, amb aquesta victòria intentarà guanyar terreny entrant a batallar al cos a cos amb Ciutadants. Ja ho ha deixat veure al discurs que ha proferit abans de les votacions, on ha dit que volia fer que de Catalunya una "Tabarnia real". Ha dit també que lluitaria contra la nova política lingüística del País Valencià i que defensaria el model turístic vigent -el massiu- per a les Illes.\nD'altra banda, s'ha mostrat partidari d'un gir a la dreta del partit, fomentat sobre la rebaixa d'impostos i l'oposició a mesures, que ha considerat "contra la vida i la família", com ara la llei de l'eutanàsia. A més, ha tingut paraules de suport amb l'oposició veneçolana, cubana i de Nicaragua.\nMalgrat que la seva ha estat una campanya que ha posat èmfasi en la renovació, Casado ha matisat que seria "tranquil·la". Tot per no espantar uns comissaris populars que s'han dedicat a cridar "unitat" al llarg de tot el congrés. La preocupació per no fer evident una ruptura interna ha estat una constant als discursos de Casado i Santamaría i fins i tot l'han arribat a utilitzar per tirar-se els plats al cap. Així, Santamaria, que ha mantingut un to greu i gairebé marcial, ha retret al seu adversari que no s'hagi volgut integrar al seu equip, assegurant que, si ella hagués quedat segona, ho hagués així. A la rèplica, Casado, amb un discurs més rialler i irònic, ha insinuat que la seva rival havia trucat als compromissaris per convèncer-los que la votessin a ella.\nL'ànima s'ha imposat al cervell i ara, amb un cop al timó del partit, Casado haurà d'intentar revertir els resultats que els pronostiquen les enquestes, els pitjors de la història del partit i que els podria deixar, fins i tot, en tercera posició.\nEntrevista a Jordi Roca, diputat tarragoní del PP al Congrés


Discordances sobre com reobrir el centre cívic d'RCR entre els dos candidats de Riudaura - Ràdio Olot\namb Ràdio Olot 20:06\nDiscordances sobre com reobrir el centre cívic d'RCR entre els dos candidats de Riudaura\nEl futur del centre cívic torna a centrar el debat electoral de Riudaura. Els dos partits que es presenten el 26 de maig estan d’acord que li han de donar un ús, però no comparteixen la idea de com fer-ho. Miquel Puig, de Junts per Catalunya, creu que el finançament no és excusa i que les obres són urgents, i Agustí Llop, de Riudaura Plural, aposta per fer-les per fases.\nMiquel Puig, a l’esquerre, i Agustí Llop, a la dreta (Pau Masó)\nEl mes de març passat, Riudaura va votar a favor de reformar el centre cívic d’RCR Arquitectes. La consulta popular organitzada per l’equip de govern liderat per David Jané no era vinculant i la decisió final acabarà a les mans dels dos candidats que ara es presenten per rellevar l’actual alcalde. Tant Agustí Llop, de Riudaura Plural – Acord Municipal, com Miquel Puig, de Junts per Catalunya, estan d’acord que la reforma s’ha de tirar endavant. Creuen que s’ha de definir bé el projecte que hi ha sobre la taula i donar uns usos al centre cívic. Les discrepàncies arriben quan parlen de com fer-ho: Llop ho faria per fases, i Puig, el més ràpidament possible. Són declaracions al debat de Ràdio Olot.\nEl projecte de reforma del centre cívic de Riudaura està valorat en 600.000 euros. Miquel Puig voldria tenir-ho acabat d’aquí a dos anys i que l’espai es convertís en un punt de trobada per a la gent gran i els joves del poble. En aquest sentit, el candidat de Junts per Catalunya creu que s’han de destinar més recursos a fer polítiques per a les persones. Agustí Llop, per la seva banda, proposa ampliar les zones d’esbarjo de l’escola i habilitar la part de sobre el dispensari nou. Creu que s’hi podrien fer habitatges socials o pisos tutelats. D’altra banda, tots dos candidats estan d’acord que el nou equip de govern haurà de parlar amb l’ACA per agilitzar les obres de construcció de la depuradora. Estarien disposats a oferir una porció del pressupost municipal per fer realitat el projecte, el més important després del centre cívic.\nPoble a poble: Riudaura\n229 queries in 0,558 seconds.


Quant trigaran a cedir els socialistes catalans? - El Dietari del Procés - Blogs de l'indirecte!cat\nferraz, mariano rajoy, miquel iceta, núria parlon, pedro sánchez, psc, psoe\nAmb tot, els socialistes catalans, amb Miquel Iceta i Núria Parlon en plena campanya per les primàries que se celebraran d’aquí a quinze dies, diuen que la dimissió de Pedro Sánchez no implica necessàriament l’abstenció en la investidura del líder popular. Desacreditats, minoritzats, expulsats de la direcció... El PSC pinta menys que mai al socialisme espanyol, però els dos candidats a liderar-lo pretenen fer creure, una vegada més, que seran valents. Parlon ha proposat trencar la disciplina de vot amb el PSOE si Ferraz decideix avalar Rajoy, però Àngel Ros ja ha opinat que són declaracions precipitades. Al PSC també n’hi ha, de barons, tot i que en queden ja pocs.\n5 d'octubre de 2016, 01.59 h\nMolt bon corol·lari, sí, senyor!


Pitjor que l'any del confinament: el desabastiment enfonsa un 10% les vendes de cotxes a Catalunya el 2021\nAl conjunt d’Espanya les vendes van resistir, però tan sols van créixer un 1%\nVisitants al saló de l'automòbil, en una imatge d'arxiu. CRISTINA CALDERER\nLa recuperació econòmica no ha impedit que les vendes de cotxes caiguessin un 10,5% a Catalunya durant el 2021 i s'empitjoressin així els registres de l’any del confinament. Aquestes vendes acostumen a ser un indicador de la fortalesa de l’economia, però durant el 2021 un problema sobrevingut ha dificultat la venda de vehicles: la crisi del desabastiment, que ha deixat moltes fàbriques sense productes necessaris per produir. El principal productor català, Seat, va veure’s obligat a tancar la fàbrica al juliol i al desembre per culpa d’aquest problema. I els clients de qualsevol marca que hagin volgut comprar-se un cotxe hauran comprovat la falta d’estocs disponibles i els llargs terminis d’entrega que ofereixen els concessionaris.\nA Catalunya, en concret, es van vendre gairebé 111.000 turismes, un 35% menys que els 173.000 del 2019.\nAl conjunt d’Espanya, les vendes no van caure, però tan sols van augmentar un 1%, segons les dades publicades per Anfac, patronal dels fabricants de cotxes, i segueixen un 32% per sota del nivell prepandèmia. A més, al desembre es va registrar una patacada del 19%.\nEl declivi del dièsel\nLes dades confirmen també el declivi imparable dels dièsel. Els vehicles amb aquest motor suposaven el 63% de les vendes el 2015, però l’any passat només van arribar al 20%. Molt per davant hi ha els cotxes amb motor de benzina (45% del total) i la resta, que inclouen elèctrics i híbrids i ja suposen el 35% de les vendes.\nMés enllà de la crisi provocada per la pandèmia, el cert és que les vendes de cotxes van assolir el seu pic el 2018, quan es van superar els 1,3 milions d’unitats. El 2019 ja no es van repetir aquells registres i, des de llavors, la pandèmia i la crisi del desabastiment han acabat de rematar el sector.\nRànquing per marques\nTot i els problemes de desabastiment, Seat va retenir el títol de marca més venuda a tot Espanya durant el 2021, amb més de 70.000 cotxes comercialitzats. Això sí, durant el desembre (just quan va tancar Martorell uns dies) va caure fins a la sisena posició.\nCupra, la submarca que Seat està intentant impulsar perquè són cotxes més cars i ofereixen més marge de benefici, va vendre poc més d’11.000 vehicles, una xifra que encara està lluny del seu germà gran però que multiplica per 11 les unitats venudes durant els dos anys anteriors.\nLa segona marca amb més èxit a Espanya va ser Peugeot (67.000 unitats) i la tercera Toyota (62.000). Volkswagen va quedar en quarta posició, per sota de les 62.000 unitats, i va perdre la segona plaça que tenia el 2020. El cas d’aquest últim fabricant és especialment significatiu: el 2018 va vendre 103.000 vehicles a Espanya, molt per sobre dels 71.000 de Toyota. I ara Toyota la supera.\nCom a curiositat, Tesla va col·locar 3.200 vehicles, més del doble que fa un any però encara només suposa el 0,4% del mercat espanyol.\ncotxes concessionaris Seat Volkswagen peugeot Toyota indústria


Zorongo Teatre continua aquesta setmana amb les seues representacions – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nZorongo Teatre continua aquesta setmana…\nLa companyia teatral de Bétera “Zorongo Teatre” continuarà aquesta setmana oferint diverses representacions teatrals. El passat 09 d’octubre van actuar en el Certamen Nacional de Teatro Amateur Villa de Catral 2021, representant “Escríbeme a la tierra“. A aquest certamen van obtindre el primer premi a la millor direcció i el 4t premi general.\nDivendres passat van emprendre un viatge cap a Valladolid per a homenatjar a Miguel Hernández i la seua dona Josefina Manresa a la localitat de Castronuño. La representació teatral va tindre lloc dissabte passat al centre cívic del citat municipi (imatges adjuntes a la fotogaleria).\nL’agrupació també durà “Escríbeme a la tierra” a la Casa de Cultura de Puçol, el pròxim divendres 29 d’octubre. La representació tindrà lloc a les 20.00 hores i serà una bona oportunitat per a les veïnes i veïns de Bétera que estiguen interessats en veure l’obra. Les entrades es poden reservar al següent telèfon: 626192204.\nD’altra banda, Zorongo Teatre també representarà “Pere i el Capità” el dissabte 30 d’octubre a la Mostra de Benetusser 2021, a les 19. hores i el diumenge 31 d’octubre a, les 19.00 hores, a Cullera a Escena. Les entrades per a Benetusser es poden adquirir a: https://www.reservaentradas.com/cine/valencia/centreculturalbenetusserelmoli i les de Cullera a: http://www.agendacullera.com.\nLa resta de programació, es pot consultar a continuació:


CATALÁN PARA TODOS: Local\nSESSIÓ DE REFLEXIÓ LINGÜÍSTICA\nCanvies de llengua abans de sentir el teu interlocutor?\nDe vegades penses que en la teva vida quotidiana podries fer servir més el català?\nAlguna vegada t'has sentit malament per parlar català en algun lloc?\nSabies que el català és la 14a. llengua més parlada a la Unió Europea, sense ser-ne oficial (n'hi ha 23 d'oficials, d'un total de 40 llengües)?\nSi has respost afirmativament alguna d'aquestes preguntes, és possible que t'interessi assistir i participar activament en la SESSIÓ DE REFLEXIÓ LINGÜÍSTICA que durem a terme el proper dimecres 27 d'octubre a les 7 de la tarda a Can Pasqual.\nLa SESSIÓ DE REFLEXIÓ LINGÜÍSTICA és un taller participatiu i engrescador perquè les persones que parlen català tinguin més recursos per a fer-lo servir en la seva vida quotidiana, sense complexos de cap mena. És una activitat coorganitzada per l’Ajuntament d’Esparreguera, el nucli local de la CAL i el Servei Local de Català d’Esparreguera en el marc del Correllengua 2010.\nUs hi esperem! Mentrestant, rebeu una salutació cordial.\nCan Pasqual - C. dels Cavallers, 26, 1a. planta\nPublicado por ..................... AME-Associació de Mexicans d'Esparreguera i voltants en 9:29\nEtiquetas: CPNL, reflexió lingüistica, Servei local de català


Programa d'acció marítima. Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació\nLa Política Marítima de Catalunya té especial cura de la dimensió mediambiental i, per tant, de la sostenibilitat associada a la nova estratègia, especialment en la preservació dels ecosistemes marins que són els garants de la provisió de serveis a la societat.\nEina de país consensuada entre tots els departaments que interpel·la el conjunt de la societat i posa les bases per a una política marítima pròpia.\nAmb aquest instrument Catalunya reivindica la seva condició de país marítim i la rellevància de l'economia blava sostenible com a motor econòmic.\nEl Consell Català de Cogestió Marítima és l'organisme que durà a terme la governança de l'Estratègia, basant-se en els principis de democràcia horitzontal i de participació de tots els agents amb interessos en els diferents àmbits marítims.\nL'Estratègia te com a horitzó l'any 2030 i gira al voltant dels quatre àmbits d'actuació següents:\nUn marc de governança innovador que doni impuls a la Estratègia i en garanteixi l'operativitat.\nEl Pla estratègic consta de 89 línies d'actuació\nPrimera Estratègia Marítima per a Catalunya\nACORD GOV/12/2018, de 12 de juny,\nen relació amb l'Estratègia marítima de Catalunya. (DOGC núm. 7642 - 14/06/2018)\n2030 Maritime Strategy of Catalonia


Lluís Soler i Turu: El primer ple ordinari de l’Il·lustríssim i la seva majoria\nPublicat per Lluís Soler i Turu a les 18:35\nBenvolgut regidor, no dubti en fer servir tots els recursos legals a la seva disposició per tal d'evitar que l'Ajuntament es transformi en una dictadura. Tinc clar que el nou govern municipal farà moltes coses al seu favor de manera partidària, moltes de les quals seran legals tot i que molts ciutadans no les compartim. Però li demano que faci tot el possible per a què "les formes" siguin democràtiques i ajustades a llei i no autoritàries perquè sinó, no només s'hipotecaran 4 anys de la història de Viladecavalls sinó molts més.\n07 d’octubre, 2007 23:46\nSóc plenament conscient que algunes actuacions de l'actual equip de govern podrien hipotecar el futur de Viladecavalls a curt i mig termini. No tingui cap dubte que des d'Esquerra farem tot allò que estigui a les nostres mans perquè l'equip de govern CiU-PVA compleixi la llei al peu de la lletra.\n08 d’octubre, 2007 10:33


Referents didàctics - MB Site\nMath Bits ha estat desenvolupat per un equip multidisciplinar de reconeguts investigadors en didàctica de les matemàtiques i ciències de l’aprenentatge, professors i desenvolupadors de tecnologia educativa.\nEncara que són moltes les persones implicades en aquest nou projecte, ens agradaria destacar especialment als experts en didàctica de les matemàtiques i ciències de l’aprenentatge:\nProfessor a l’àrea de Didàctica de les Matemàtiques a la Universitat de Saragossa i professor del CEIP Val de la Atalaya. Les seves línies de recerca inclouen l’anàlisi i el disseny de seqüències d’ensenyament i aprenentatge.\nProfessor a l’àrea de Didàctica de les Matemàtiques a la Universitat de Saragossa i professor de l’IES Pilar Lorengar, de Saragossa. Desenvolupa la seva recerca en el camp de la proporcionalitat.\nProfessora titular jubilada i actualment col·laboradora de l’àrea de Didàctica de les Matemàtiques a la Universitat de Saragossa. Experta en didàctica dels nombres enters, investiga l’ensenyament i l’aprenentatge de l’àlgebra.\nProfessor de l’àrea de Didàctica de les Matemàtiques a la Universitat de Saragossa. Les seves línies de recerca inclouen l’anàlisi de llibres de text i de recursos per a l’ensenyament de les matemàtiques, així com el disseny de seqüències didàctiques.\nProfessor del Centre Universitari de la Defensa de Saragossa. Doctor en Didàctica de les Matemàtiques. Desenvolupa el seu treball en el camp del pensament numèric i algebraic, i de la història de l’educació matemàtica.\nProfessor a l’àrea de Didàctica de les Matemàtiques a la Universitat de Saragossa. Les seves línies de recerca inclouen l’anàlisi i el disseny de seqüències d’ensenyament i aprenentatge de geometria, i com hi influeix la introducció de programari de geometria dinàmica.\nProfessor titular jubilat i actualment col·laborador de l’àrea de Didàctica de les Matemàtiques a la Universitat de Saragossa. Ha fet una extensa recerca sobre la didàctica del nombre racional i sobre la formació del professorat.\nDirector de la International Science Teaching Foundation. Especialista en neurociència i psicologia cognitiva de la memòria i aprenentatge en contextos educatius. Investiga el desenvolupament i l’aplicació de mètodes i recursos educatius basats en l’evidència científica.


La mostra 'L'Orfeó Valencià el Micalet (1893-1905)' explica la influència que van tenir els Cors de Clavé\nEnguany, se celebra el 125è aniversari de la fundació de l’Orfeó Valencià el Micalet, l’embrió de l’actual Societat Coral el Micalet. Per això, s’acaba d’inaugurar a València l’exposició ‘L’Orfeó Valencià el Micalet (1893-1905)‘, amb documentació i guió de Josep Guia. ‘L’objectiu de la mostra és documentar el començament del moviment orfeonístic a València, sense obviar-ne l’ascendència catalana, la composició obrera i la significació republicana’ explica Guia.\nRecorda que el moviment coral europeu del segle XIX va entrar a la península per Barcelona i, per això, tant els Cors de Clavé com l’Orfeó Barcelonès van ser dos models a seguir quan es va fundar l’Orfeó Valencià el Micalet. De fet, Guia explica que l’Orfeó Valencià el Micalet es va fundar arran d’un apoteòsic concert que el mateix any 1893 van fer a València un miler de membres dels Cors de Clavé: ‘Va tenir molt bona acollida entre la societat valenciana i per això ràpidament es va refundar una entitat que passava per hores baixes, l’Orfeó Valencià, i es van integrar en l’Associació Cors de Clavé. I l’any següent ja se n’anaven amb la resta de corals a fer concerts a Barcelona i Saragossa.’\nGuia explica que les altres dues claus de la mostra són que la majoria de membres de l’orfeó eren de classe obrera i d’ideologia republicana, molt en la sintonia de la resta d’entitats corals que formaven part dels Cors de Clavé i els objectius del seu impulsor. Sobre el component republicà, explica que una de les peces que no fallava mai al repertori era la versió de ‘La Marsellesa’ que havia traduït al català Anselm Clavé. ‘Perquè a l’època de la primera restauració borbònica, l’himne de França era el referent del republicanisme arreu’, detalla.\nLa mostra, la formen setze plafons que repassen la història de l’entitat de manera cronològica. Arrenca amb els precedents de l’Orfeó Valencià, fundat l’any 1862, ja seguint influències del Principat. Explica la gran rebuda que van fer als Cors de Clavé durant la visita a València i la creació de l’Orfeó Valencià el Micalet. Tot seguit, la mostra va avançant en el temps per explicar el desenvolupament i la consolidació de l’entitat, que va tenir socis tan il·lustres com Blasco Ibañez i el Mestre Giner, i va arribar a muntar una escola de música de reconegut prestigi: l’actual Institut Musical Giner.\nAquesta exposició es fa amb motiu de la Setmana Cultural de l’Orfeó Valencià el Micalet, que inclou presentacions de llibres i col·loquis sobre llengua i història de la música. Un dels actes més destacats serà la vetllada literària de dissabte, en què es lliuraran els premis Miquelet. De fet, el d’Honor recaurà en la Federació dels Cors de Clavé, hereva i continuadora de l’obra del mestre Clavé.


La cadena és així | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\n24 de Juliol de 2013, per Xavier Guarque\nAmb decisions preses com la darrera, fent recaure les males gestions de la banca, a partir d'ara, en els seus accionistes, però també en els bonistes i, finalment, "castigant" bona part dels estalviadors que hagin procurat arreplegar més dinerets, no es creen les simpaties que tindrien mesures contundents contra els seus dirigents, únics responsables dels seus resultats.\nManquen passos decidits i valents que facin confiar i avançar el que no és més que una Unió Monetària cap a una Unió Financera i Fiscal. Si no es produeix, la Unió Europea està condemnada a no ser completa, a no ser-ho a tots els efectes, a no passar dels acords econòmics i, desitjablement, de les lleis fiscals comunes. A Europa hi ha massa diferències, tant política com culturalment parlant, i massa sensibilitats pròpies que mai cediran el "protagonisme" a una representació aliena.\nMentrestant, s'hi van afegint els que han anat fent els deures marcats per estar-hi a ple dret i amb dret als ajuts pel seu desenvolupament que, fins fa ben poc, han anat gaudint altres estats, com per exemple l'espanyol i que ara, en benefici dels nous incorporats, hauran d'aprendre a prescindir-ne.\nDes de l'any 2004, eren 27 els països integrants, però a partir d'aquest 1 de juliol ja en són 28, amb la incorporació de Croàcia. I és en portes de fer-ho, segons les meves notes, Islàndia, Sèrbia, Letònia, i amb ganes d'entrar-hi, Turquia, ARYM (Macedònia), Montenegro, Albània, Bòsnia Hercegovina, Kosovo -amb permís de tres o quatre estats que no ho deixen fer possible, entre ells España- i Andorra.\nEn aquests moments de crisi financera molt generalitzada i d'una confiança nul·la en la política -perdó, en els polítics-, pot ser no seria el millor moment d'augmentar el nombre de "socis" que, qui més i qui menys, i només entrar, necessitaran d'un bon feix d'ajuts.\nPerò la cadena és així. Qui té el poder per fer-ho, ajuda, però posa unes condicions amb un termini de caducitat i si durant aquest temps s'ha utilitzat per acostumar-se a viure amb aquestes "subvencions", i al damunt "fardar", en lloc d'invertir-ho correctament en objectius, control, incentivació i formació per prosperar de veritat, arribat el moment, toca patir. Escrivint aquest darrer paràgraf, no sé perquè, però és que hem sona molt i molt... i no parlant de la Unió Europea, precisament.\nXavier Guarque 29 de Juliol de 2013\nÉs veritat, Jaume. Disculpeu el lapsus al posar noms.\nJaume 27 de Juliol de 2013\nLetonia va ingressar a la UE el 2004


Erick Green será el nuevo francotirador de Valencia Basket\nValència Basket ha aconseguit un acord amb el base-escorta nord-americana Erick Green\nValència Basket ha aconseguit un acord amb el base-escorta nord-americà Erick Green (1.90m, Inglewood, Califòrnia, 09/05/1992, 25 anys), que s’incorporarà a la disciplina taronja per a la pròxima temporada, fins al 30 de juny de 2018. El jugador procedix d’Olympiacos, amb el que va ser finalista de la passada Eurolliga.\nErick Green es forma en la universitat de Virginia Tech entre 2009 i 2013, aconseguint mèrits com el de ser triat co-jugador de l’any en el seu coferencia junt amb Shane Larkin. En la temporada 2012-13, Green serà el màxim anotador de l’any en la Lliga Universitària amb 25 punts per partit.\nErick Green acumula dos anys d’experiència a alt nivell a Europa, el primer en la temporada 2013-14 en les files de la Mens Sana, la Montepaschi de Siena, amb la que va disputar primer Eurolliga i després Eurocup. La seua bona temporada li va valdre el retorn a la NBA.\nLa seua experiència en la NBA arriba en la temporada 2014-15 en les files dels Denver Nuggets, amb els que jugaria 42 partits, amb un breu pas per la NBDL en Fort Wayne. En la segona temporada, la 2015-16, començarà en Denver però serà traspassat a Utah Jazz, amb qui jugarà 6 partits, disputant la majoria de l’any en la NBDL amb els Ren Bighorns. En ambdós experiències en la Lliga de Desenrotllament superarà els 20 punts de mitjana.\nLa passada temporada, Olympiacos es farà amb els seus servicis, convertint-se en peça clau en la rotació d’un dels millors equips d’Europa. Green aporta 9.4 punts per partit, eixint en la majoria de vegades de la banqueta, i alternant les posicions de base i escorta junt amb Mantzaris o Spanoulis. La seua important actuació ajuda al passe a la final en el dolc davant de CSKA de Moscou.


Els cartells de les Falles de València són obra de l'il·lustrador picanyer Diego Mir - Notícies - Ajuntament de Picanya\nReten homenatge als oficis vinculats al món faller\nEstes Falles de la ciutat de València 2021 passaran a la història per molts motius: l'ajornament, la celebració en agost... i al nostre poble, pel fet de que els cartells anunciadors siguen obra de l'il·lustrador picanyer Diego Mir.\nElegit entre 48 candidatures\nLa proposta gràfica de Diego Mir, en companyia de Cristina Alonso Navarro i Raül Vicent Claramunt de Fase Studio, fou la seleccionada al concurs de projecte obert organitzat per l'Ajuntament de València.\nHomenatge als oficis\nEls cartells són un homenatge als oficis que fan la festa possible: un reconeixement i una reivindicació de la tradició, motivats per la situació que estan travessant estos artesans i artesanes. Es tracta d’un total de sis peces: cinc cartells per a cinc oficis (artista faller, pirotècnic, indumentarista, músic i florista) sense els quals els valencians i les valencianes no podríem entendre la nostra festa per antonomàsia. A estos, cal sumar un cartell genèric que conté l’essència global de la campanya, i que fa extensible el reconeixement a tots aquells oficis i professions que, d’una manera o d’altra, contribuïxen a la celebració de tot allò relacionat amb les Falles.\nEn els cartells, les mans dels artesans i artesanes són les protagonistes. Per això, s'han sobredimensionat les proporcions i donat, amb estes mans, el caràcter de monument faller, per damunt dels seus utensilis i de la pròpia festa.\nEs tracta d’un exercici d’introspecció. El moment que estem vivint ens convida a celebrar, més que el caràcter internacional de la festa, els nostres arrels i la nostra capacitat com a poble per a donar-nos suport, valorar-nos i tornar la vista arrere per tal d’afrontar el futur amb força i optimisme.\nA nivell formal, la campanya és també un homenatge a la tradició gràfica. L'estètica mira al passat, a referents de l'art ‘déco’ i d'una era prolífica per a l'ofici del cartellisme a València. Noms com Renau, Monleón, Amérigo, Ballester o Raga van obrir unes portes estètiques i formals que volem rescatar i reivindicar com a pròpies. Aquest exercici de recuperació gràfica ha inclòs la creació d'una tipografia inspirada en els referents d'aquella època, així com la utilització d'una gamma cromàtica vibrant i d'un acabat que recorda l'estil del clàssic aerògraf. Aquests recursos ajudaran a donar més recorregut a la identitat de la festa segons pas el temps i es dissenyen més adaptacions gràfiques.\nDiego Mir és il·lustrador i dissenyador gràfic especialitzat en il·lustració per a premsa, cartells i identitat corporativa. En 2006 va acabar els estudis superiors de disseny, amb especialitat en disseny gràfic, a l'Escola d'Art i Superior de Disseny de València i entre els seus clients destaquen The New York Times, The Wall Street Journal, The Economist, The Village Voice, El País Setmanal, Grá-ca, 20 minutos, El Mundo, The Outpost, Público, el Palau de la Música de València, la Mostra de València i el propi Ajuntament de València. També ha treballat com a dissenyador gràfic sènior en Wonton design i ha fet col·laboracions puntuals amb Dídac Ballester i també ha treballat en l'estudi de Ibán Ramón.\nFalles de Picanya del 8 al 12 d'octubre


Presentació de «Pot ser de veres i no haver passat mai»\nEl dissabte 28 de novembre, al Casino Antic de Castelló, es va presentar la novel·la “Pot ser de veres i no haver passat mai” de Pepe Navarro Pepiu, publicada per Vincle Editorial. L’acte s’encabia dintre del programa d’activitats organitzades amb motiu de la 36 Fira del Llibre de Castelló.\nPepiu no té prou amb la televisió, la ràdio i els escenaris, i per això s’ha capbussat en el món de la literatura amb la publicació d’aquesta novel•la, que compta amb el pròleg de la presentadora Carolina Ferré i amb una il·lustració de portada obra de Toni Cabo.\nAmb un humor surrealista que barreja el Jeeves de P.G. Wodehouse, el Tristam Shandy de Laurence Sterne, l’Ignatius de John Kennedy Toole, la Vicenteta de Bernat i Baldoví i la Divine de la pel·lícula Pink Flamingos de John Waters, Pepiu ens narra diversos episodis de la seua vida que ben bé poden ser de veres i no haver passat mai. “Llegir Pepiu és com collir carxofes en un camp que no és teu”, la güela Campanera dixit.\nNovel·la d’humor, crònica social del Vanity Fair, deliri inclassificable o manual de filosofia existencialista, tot pot ser o pot no ser. L’única cosa garantida són les rialles terapèutiques que provoca aquest falstaff valencià.\nLa presentació va estar a càrrec de Gemma Juan i va participar l’autor, Pepiu, i l’editor, Manolo Gil. El públic va gaudir molt amb la presentació i les rialles van ser la tònica general de l’acte.


Formentera reclama ports accessibles\nLa diputada Sílvia Tur presenta una PNL que vol posar fi a un oblit històric de la legislació\n3 min. Sant Francesc Xavier 03/02/2017 22:36\n651x366 Gent x Formentera reclama que amb la reforma de la Llei d’accessibilitat s’hi inclogui l’exigència d’adaptar els ports. / APB Gent x Formentera reclama que amb la reforma de la Llei d’accessibilitat s’hi inclogui l’exigència d’adaptar els ports. / APB\nNomés una quarta part dels trajectes, en temporada alta, entre Eivissa i Formentera garanteixen l’accés a l’embarcació a persones amb discapacitat. La normativa actual obliga les navilieres a disposar d’una única embarcació adaptada. D’aquesta manera, en el cas del trànsit marítim entre les Pitiüses, la llei avala que només quatre de la quinzena d’embarcacions que poden arribar a operar a la línia als mesos d’estiu compleixin aquests requisits.\nLes associacions que defensen els drets de les persones amb discapacitat denuncien que el transport marítim és molt més precari que l’aeri, que ofereix totes les garanties. Gent x Formentera s’ha fet ressò d’aquestes queixes i insta el Govern i les navilieres a fer un esforç major. Ho fa en una Proposició No de Llei (PNL) registrada aquesta setmana al Parlament i que la diputada Sílvia Tur va presentar ahir.\nTramitació de la reforma de la llei\n“És el moment idoni”, va indicar Tur, qui recordà que el Govern es troba en ple procés de redacció de la nova llei d’accessibilitat. A Balears, actualment hi ha reconegudes un total de 11393 persones amb mobilitat reduïda. A Eivissa se’n registren 720 i a Formentera, un total de 70, segons la formació.\nTur va assegurar que Formentera és l’illa on aquesta situació pot tenir una major repercussió, perquè, a banda dels residents usuaris habituals de la línia amb Eivissa, afecta de manera important la seva competitivitat en l’àmbit turístic. Per això espera que la reivindicació d’aquestes accions suposi una millora substancial de les condicions d’accessibilitat en el transport marítim.\nLa formació reclama als operadors i als responsables dels serveis a terra l’adaptació de les terminals portuàries de passatgers, que disposin de serveis auxiliars d’acompanyament i trasllat entre terminals i punts d’embarcament de manera similar a com es fa en el transport aeri i un compromís de les navilieres per ampliar l’adaptació de les flotes més enllà d’allò que preveu la llei, que considera insuficient.\nTur demanarà el suport de tots els grups de la cambra per traslladar a les diferents instàncies les reivindicacions dels passatgers amb discapacitat. En aquest sentit, el primer punt de la proposta insta el Govern a “integrar la normativa d’aplicació sobre l’accessibilitat en el transport marítim en la futura llei autonòmica d’accessibilitat, tot considerant el caràcter de transport públic indispensable que en la pràctica suposa aquest mitjà per a una part important de la població de les Illes”. La formació va recordar, ahir, que l’anterior Llei d’accessibilitat, de l’any 1993, va oblidar o obviar fer alguna referència al transport marítim.


Israel allibera 500 palestins un dia després d'aprovar la retirada de Gaza\n01 març 2021 17:07\nAhmed Qorei presenta davant del Parlament el nou Govern palestí\nFrance Press | 22 febrer 2005\nEn un gest de bona voluntat, Israel va alliberar ahir 500 presos palestins, tal com s'havia compromès a la cimera entre israelians i palestins de Sharm el Sheij (Egipte), a començaments d'aquest mes. La mesura es va produir un dia després que l'Executiu israelià aprovàs el pla de retirada de la franja de Gaza i una modificació del recorregut de la barrera defensiva a Cisjordània. Per la seva part, el primer ministre palestí, Ahmed Qorei, va presentar ahir el seu nou govern davant del Consell Legislatiu palestí, després d'aconseguir, en una maratoniana reunió, el suport dels diputats de l'actual partit governamental, Al Fatà. El nou gabinet inclou només quatre novetats.\nL'alliberament de presos palestins va ser un dels compromisos assumits pel primer ministre israelià, Ariel Sharon, durant la cimera amb el president de l'Autoritat Palestina, Mahmud Abbas. Des de la matinada d'ahir i fins a migdia, nombrosos autobusos amb presos emmanillats van anar sortint del centre de detenció israeliana de Ketziot, en ple desert, amb destinació a cinc punts diferents de Cisjordània i Franja de Gaza, on van ser rebuts per una eufòrica multitud.\nA Nablús, una ciutat del nord de Cisjordània, unes 15.000 persones van donar la benvinguda a un grup de 100 presos. Entre els que van rebre els presos hi havia membres dels grups armats palestins, com el Moviment per a la Resistència Islàmica (Hamàs). «No hi haurà pau mentre hi hagi un sol presoner en presons israelianes», va cridar a la multitud el líder d'Hamàs a Cisjordània, Hassan Yusef.\nIsrael ha promès que alliberarà altres 400 presos en els pròxims tres mesos. Una comissió palestino-israeliana haurà de decidir a continuació quins seran els presos alliberats en la següent tanda. Israel es nega a excarcerar els que tinguin «sang a les mans». Israel manté a les seves presons més de 8.000 palestins.