Filosofia Ubuntu i còdig obert – GNULinux||||CAT\nFilosofia Ubuntu i còdig obert\n10 d'abril de 2010\nBy zytum under Opinió\nJa s’ha comentat moltísimes vegades l’origen de la paraula Ubuntu, que no es altra que: Humanitat envers els altres; però moltes vegades el terme es queda reduït simplement en termes informàtics a l’ajuda o modificacions del còdig amb la conseqüent distribució millorada.\nPerò per a que quedar-se allí? Un dia comprant en uns grans magatzems, vaig notar que un “estranger ”no m’agrada la paraula,ja que tothom ho som) volia demanar-li un paquet de tres llaunes en conserva de pinya a una reponedora. M’hi vaig estar al costat com si res i ella no l’entenia, i quan l’home va dir “ananas” rapidament i des del fons del cor (que poétic) vaig saltar dient: Pinya!!!. Semblava que l’home tingués ulls de nen petit i?luminats per que algú el va poder ajudar. No vol dir que en la meva etapa esclava no ajudés a ningú, però sembla com si al utilitzar Ubuntu, fos quasi obligat el ser útil als demés.\nPer una altra banda, amb la filosofia del còdig obert, i també “hardware obert”(s’en diu així?), tampoc ens hem de quedar en l’àmbit tecnològic. Quan compres fusta per fer les teves obres de bricolatge, pot ser que hi aparegui un full que s’especifica la procedència. En alguns aparells, enmig de tants folis de manuals d’usuari, pot aparèixer també l’esquema electrònic. En el Regne Unit, s’ha demanat als restaurants que en la carta hi especifiquin els ingredients, quantitats, temps de cocció entre d’altres coses.\nPer què no hem de poder sàpiguer d’on s’han extret els diferents materials que conformen tot el que utilitzem? benzina, acers, vidres, terrisses, fustes. Per què no hem de sàpiguer d’on provenen els aliments que mengem? De quin país venen les avellanes o aumetlles que venen amb la xocolata, o d’on prové aquella xocolata. I tornant al tema dels restaurants, està clar que no hi entrarem a la cuina a posa-hi les grapes, però si demanar que treguin o posin un determinat aliment.\nSabem d’on ve l’aigua que comprem (Cardó, Santes Creus, Viladrau, Veri…), però no sabem de quina plastificadora o de quina vidrificadora prové l’envás.\nQuan es parla de demanar còdig obert, es fa referència a “petit i tou” i a finestres; Alguna vegada se l’i ha demanat el mateix a Steve Jobs sobre els seus aparells? És lícit demanar la “famosa recepta secreta” a la Coca-cola? Al meu parer es com el mag que diu ‘mai rebe?lo els meus trucs’ com si pel fet de dir-ho fos menys àgil amb les mans i menys mag. O si alguns grups inclouen les lletres en els llibrets; per què no fer el mateix amb la partitura? O en tot cas per problemes amb l’espai del llibret una plana web d’ells mateixos on hi aparèguin.\nSé que l’escrit està mal estructurat, espero que hem perdoneu\nTeclat en català i més complet\nApple en català, però amb quins criteris?\nQuim on 10 d'abril de 2010 at 15:41\nEl mag que revel·la els seus trucs no es torna menys àgil amb les mans, però sí menys mag, perquè la gràcia consisteix precisament a observar un efecte estrany sense saber com es fa o d’on prové. Si sabéssim com es fa, la màgia no tindria cap gràcia. No crec que això tingui res a veure amb el codi obert: la màgia es fonamenta en el desconeixement per resultar efectiva; la programació i la informàtica, en canvi, haurien de fonamentar-se en el coneixement i precisament per això pot ser útil el codi obert.\nzytum on 10 d'abril de 2010 at 16:10\nPodem sàpiguer que un mag aixeca una persona amb uns cables d’acer molt prims i al passar l’anella realitza el moviment exacte per a que no xoquin, o que la noia s’amaga en un doble fons mentre el mag va atravessant la caixa amb les espasses, i ho sabem, però ell sap com fer que no es noti.\nEn tot cas no preténc que a tot arreu hi aparegui la informació de tot (no tinc cap influéncia per a fer-ho evidentment). No tinc aquestes aspiracions, fins i tot, amb el simple software, no podria passar de simple visionador d’alt llenguatge i intentar entendre en la logica humana la logica de la programació. Només era com una pregunta oberta fins o pot arribar el desig de sàpiguer, la curiositat innata que tenim les persones.


Putin i Obama durant la primera reunió bilateral des que el líder rus va tornar a assumir la presidència. AFP\nLos Cabos (Mèxic)El president dels Estats Units, Barack Obama, i el seu homòleg rus, Vladímir Putin, van destacar ahir "punts de consens" per resoldre el conflicte a Síria i es van posar d'acord en la necessitat d'un "procés polític" per evitar una guerra civil a aquest país.\n"Estem d'acord que necessitem veure la fi de la violència" a Síria i que és necessari "un procés polític per prevenir una guerra civil", ha destacat Obama després de la reunió bilateral amb Putin, abans de la cimera del G-20 que comença aquest dimarts a Los Cabos (Mèxic).\nPer la seva part, Putin ha admès que els dos van trobar "punts de consens" sobre Síria i entorn a d'altres assumptes, com les negociacions sobre el programa nuclear de l'Iran, on, segons Obama, encara hi ha espai per a la diplomàcia.\nEls dos líders han mantingut la primera reunió bilateral des que Putin va arribar a la presidència de Rússia i, com estava previst, Síria ha centrat la conversa, després d'acusacions mútues els últims dies sobre el presumpte subministrament d'helicòpters de combat russos a Damasc.\nPutin Rússia Estats Units Síria Al-Assad annan Barack Obama


Història Supermercat Batallé a Vidreres\nUn supermercat on pots comprar alimentació, neteja i productes per a higiene personal.\nEn 1945 l'Iscle y la Rossita van iniciar aquest camí, obrint un petit establiment on, majoritàriament, venien carburo, farina i poca cosa més ... i, poc a poc, van anar ampliant el tipus de producte . Això si, tot a granel, es venien onzes, quarts..., tot amb poca quantitat. De ben jove, ja s'hi va afegir l'Angelina i els tres junts van anar superant una època difícil. En aquell temps no es podia viure només de la botiga i l'Iscle ho combinava fent el transport de cereals i, més endavant, ho va fer de bestiar.\nPels voltants dels anys setanta, es varen convertir en socis fundadors d'una cooperativa de compres a Girona i ja anaven al mercat de la plaça del Lleó de Girona a comprar fruita i verdura. Així, a poc a poc, anaven fent.\nL'últim d'incorporar-se al negoci va ser en Josep . Amb ell ja teníem la tercera generació dins el negoci familiar. Vam seguir fent petites ampliacions del negoci, fins a arribar al que som avui, un petit supermercat de poble que ha arribat fins aquí base de l'esforç d'aquestes tres generacions, això sí, sempre seguint la manera de fer de l'avi Iscle.\nActualment, ens especialitzem en fruites, verdures, vins, caves i també en productes ecològics , així com en el producte de proximitat i de KM 0.\nI tot això ha estat alhora possible gràcies als clients i veïns del poble que han confiat i valorat els nostres productes, el nostre esforç i la manera de fer.


Comprar al comerç local des de casa - Canal Taronja Osona i Moianès\nIniciNotíciesGeneralComprar al comerç local des de casa\nEls comerços de Vic s’han unit per poder subministrar els seus productes a domicili i mantenint així certa activitat econòmica malgrat el confinament. L’Ajuntament de Vic ha vehiculat aquesta petició a través d’un lloc web on els establiments es poden apuntar i on els clients poden veure a quines botigues poden comprar els productes de necessitat bàsica. Hi ha diferents maneres de pagament, d’envament i de funcionament. La voluntat del consistori vigatà és mantenir el comerç de proximitat durant aquests temps difícils per les botigues més petites.\nL’Ajuntament actualitzarà dos cops cada dia la llista de comerços adherits per poder elaborar un mapa precís en línia perquè els ciutadans puguin saber quins comerços tenen més a la vora. Tot i així, la regidora fa una crida a mantenir les precaucions i llança un agraïment a totes les persones que mantenen els seu serveis tot i les dificultat i també a la ciutadania, que s’ha sabut adaptar a la situació i ha pres consciència que cal evitar riscos. Un altre advertiment que fan des de la regidoria de comerç i promoció econòmica és la de llançar ràpidament a les escombraries els embalatges, o netejar bé els envasos, la fruita i la verdura tan bon punt s’arribi a casa després de comprar.


Se celebra la xerrada 'Les dones i la terra'\nL'acte estava emmarcat dins la programació de l'Àgora d'Equitat\nDins els actes programats dins l'Àgora d'Equitat d'estiu, aquest dilluns es va celebrar a la sala de juntes de l'EPSEVG la xerrada col·loqui Les dones i la terra, organitzada per l'Associació de dones La Frontissa i amb la col·laboració de la Regidoria de Convivència i Equitat de l'Ajuntament.\nA l'acte hi van assistir una trentena de persones i va estar presentat pel regidor de Convivència i Equitat, Francesc X. Sánchez Vera, i la presidenta de l'Associació de dones La Frontissa, Mari Pau Munuera.\nLes dones que formaven la taula, Remei Gimeno, Montserrat Marcer i Antònia Barbero, totes elles vinculades a la terra de Vilanova i la Geltrú, van compartir les seves vivències, la seva experiència i van explicar com incorporar aquesta saviesa del dia a dia en els canvis socials per millorar la vida comunitària i personal. La moderació va anar a càrrec de Neus Benavent, de l'Associació de dones La Frontissa.\nLes participants al debat van posar de manifest que cal visibilitzar la contribució de les dones en el desenvolupament rural reconeixent la rellevància del seu paper en les activitats agràries, el comerç, la petita empresa, així com la importància del seu treball en l'àmbit familiar.\nHi ha una innegable relació entre la producció d'aliments i la dona com a figura clau en tot el procés alimentari. L'experiència de les dones posa de manifest que el treball a la terra és infinit, requereix una dedicació constant de moltes hores diàries (més de 15 hores al dia), i no coneix festes ni descans. La maquinària i les eines necessàries són molt costoses. I es fa palesa la divisió sexual del treball, amb una càrrega de treball per a les dones molt superior a la dels homes. Per exemple, explicaven que per elles no existeix el permís de maternitat i que totes tres es van reincorporar a la feina una setmana després del part. També van palesar que la gent del camp té una estructura de família diferent, on conviuen diverses generacions i tothom s'implica en el treball des de ben petits. Finalment, van explicar que la seva principal preocupació en aquests moments és la manca de relleu generacional en el seu àmbit.\nL'objectiu principal de la xerrada era visibilitzar la importància que mereix l'aportació econòmica, social i cultural que fan les dones de l'àmbit rural i la seva decisiva contribució en la seguretat alimentària, especialment a través de la seva tradicional preocupació pel desenvolupament sostenible i la seva intervenció en pràctiques ecològiques. En l'àmbit rural, el paper de les dones és rellevant en l'agricultura, en la divisió del treball, en el medi ambient, en la nutrició i la salut, en l'economia rural, en l'educació i la comunicació, entre altres.\nAquesta xerrada està vinculada a l'exposició Retrats de dones a l'Alt Penedès. Recull històric, que es pot visitar fins al 27 de juny, a la biblioteca de la UPC (cada dia, de les 9 del matí a les 9 del vespre).\nL'exposició consta de 36 fotografies datades entre 1850, les més antigues, i 1970, les més recents. Les fotografies originals estan dipositades a l'Arxiu Comarcal de l'Alt Penedès i pertanyen al Fons del Vinseum, el Fons Lara Pacheco, el Fons Històric de Vilafranca del Penedès i el Fons Salvem les Imatges.\nEn la majoria dels casos, s'ha identificat el lloc on es van fer: collidors de raïm a Cal Codorniu a Sant Sadurní d'Anoia, forn Cal Blanco a Sant Pere de Riudebitlles, treballadores a Caves Rovellats a la Bleda, dones fent una representació teatral a Pontons, grup de dones amb un infant a Mediona, etc.\nA través de les imatges, l'exposició proposa un viatge al passat per prendre consciència de l'aportació de les dones penedesenques, i les dones del món rural en general, al llarg de la història, no només en l'esfera familiar i domèstica sinó també en l'esfera pública.


B&b La Giara Maratea Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Luppa-Acquafredda, Acquafredda, Maratea, Itàlia, 85046 - Veure al mapa\n"Maria welcomed us on a gracious and professional manner. Sh..."\nDissenyat tant per oci com per negoci, B&b La Giara està situat idealment a Maratea; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nB&b La Giara ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, caixa forta a l'habitació, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, B&b La Giara no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (24) Parelles (20) Viatgers en solitari (1) Grups (3)


El nostre paisatge | La Torre del Codina | Allotjament rural sostenible per a 12-15 persones (Lleida)\n🌿Article sobre el tema: Patrimoni arquitectònic\nEn el recent i present temps que vivim, moltes de les coses importants i transcendents de la quotidianitat col·lectiva han canviat.\n“Quan un marge queia o una teulada s’esfondrava, no es parava fins que es refeia, les parets de casa es rejuntaven i s’emblanquinaven amb calç , al tros la cabana sempre feia goig, tot s’esporgava i es desherbava, només els erms es mantenien feréstecs per tenir a mà les pastures i les herbes remeieres necessàries per als animals i les persones”.\nMarges caiguts al terme del Talladell\nA cada moment històric, les prioritats socials canvien. Si abans les qüestions locals pròpies del país i de la terra tenien una importància cabdal, avui les qüestions més generals de tot tipus son les que importen.\nL’home necessita creure en fantàstiques teories i conspiracions universals, i alhora no s’adona de la conspiració certa, propera i real, que pateix un valor col·lectiu com és el paisatge i el territori. La consciència envers el deure col·lectiu de vetllar pels elements propis del patrimoni rural i natural, ha passat a pitjor vida.\nMoviment i replanació de terres al terme de Tàrrega a la carretera de sant Martí.\nL’antiga societat tradicional tenia clar que el paisatge, el patrimoni i l’entorn rural era un bé comunal de de tots. Qui el descuidava o destruïa, era objecte d’una censura social que s’esdevenia en una obligació moral, i que obligava a actuar per mantenir-lo. Avui, malgrat que les normes europees defineixen el paisatge com “un element essencial per al benestar individual i social, la protecció, gestió i planejament del qual comporten drets i deures per a tothom”, una bona part de la nostra societat, no el percep com un bé col·lectiu, sinó com una nosa, de la que la propietat n’és amo i senyora, i en pot disposar, fer i desfer com convingui.\nSense una mínima consciència social, les normatives legals preventives per la protecció del paisatge aprovades per les administracions nacionals o municipals, serveixen de ben poc. Fins i tot, empreses constructores i agràries que coneixen perfectament la legislació ambiental, no tenen cap objecció en roturar, desforestar i replanar terrenys forestals protegits, enfrontant-se a sancions de 200.000 euros.\nAlzina centenària al terme del Talladell.\nFa deu anys, el Parlament de Catalunya va aprovar la Llei del Paisatge amb la finalitat de: “Preservar els valors naturals, patrimonials, culturals, socials i econòmics del paisatge de Catalunya en un marc de desenvolupament sostenible”. Però en un any a Lleida, els Agents Rurals han tramitat 35 denúncies per no haver demanat autorització per convertir terreny erm en cultivable. (Segre 19 de setembre del 2015 pàg. 17)\nTambé l’any 2005, l’Ajuntament de Tàrrega va aprovar el “Pla d’Ordenació Urbanística Municipal”, que delimitava i concretava quines àrees de sòl no urbanitzable calia preservar i protegir per la seva riquesa i diversitat paisatgística i/o ecològica., amb l’objectiu de vetllar per la: “Preservació d’un entorn i d’un paisatge de qualitat, de la biodiversitat, de les zones inundables, dels corredors biològics i dels grans espais lliures”.\nA Tàrrega, a un altre nivell també succeeixen problemes similars. El POUM delimita gràficament sobre plànols a escala, les zones protegides d’interès ecològic o paisatgístic, i també les zones de reserva afectades per infraestructures viàries o d’interès públic.\nI altre cop l’administració arriba tard. El que hauria de ser la norma, és la excepció. El moviment de terres , és una activitat, sempre sotmesa a la preceptiva llicència o permís d’obres per part de la administració pública. Massa sovint però, una “transformació o millora” de finques, s’efectua sense autorització. Quan aquests moviments de terres afecten els diferents tipus de sòls que el POUM delimita i protegeix, el mal fet és irreversible i irreparable, i difícilment detectable i/o comprovable.\nQue caldria fer per evitar que uns pocs s’apropiïn i malmetin impunement un paisatge que és de tots? .\nEn primer lloc cal informació. Alguns propietaris, empreses o col·lectivitats , actuen sense disposar de la informació sobre la qualificació del sòl on actuen, i ignoren la obligatorietat de les activitats han de ser sotmeses a la preceptiva autorització i permís d’obres administratiu.\nEn segon lloc s’ha millorar la inspecció, i sobretot les actuacions preventives: les aplicacions del Google Earth poden ser molt efectives per comprovar les realitats físiques alterades. També la informació, com la que s’ha fet pública a la premsa, (Segre del 24 de setembre, pàg. 20), on s’anuncien 60 hectàrees de nous cultius al terme de Tàrrega, hauria de fer moure fitxa al nostre Ajuntament per tal que d’acord amb els promotors, les coses es facin ben fetes, i a satisfacció de tothom.\nMarges caiguts al cami de la Torre Morlans. Tàrrega.\nI en tercer lloc, caldria més transparència i informació pública: els ciutadans haurien d’accedir a la informació de les llicències d’obres concedides, preservant la identitat i les dades personals dels afectats.\n“Caminar pels camins del terme ha de seguir sent una experiència agradable. No ens hauríem de trobar que, aquella preciosa servera o aquella magnífica alzina, ja no hi son. Tampoc hauríem de veure les depriments restes de marges caiguts o cabanes enrunades. No podem conformar-nos amb un paisatge arrasat de camins i costes xaragallats. Hem de mantenir els espessos garrics i masses boscoses dels erms, rics de vida i de diversitat del nostre terme”.


Reunió informativa de la marxa Canals- Basilica – Conèixer Canals\nMapeba, entitat organitzadora d’esta tradicional marxa a peu fins a la Catedral de València, donarà per escrit les normes que es seguiran enguany, així com les novetats de la present edició, ja que es pretén augmentar sensiblement la quota de participació per poder arribar fins a les 250 persones.\nEl dia d’inscripció serà el diumenge 28 de març, entre les deu i les dos del migdia, en el Bar Brasília de Canals, on tradicionalment es porta a terme.\nDe moment, són molts els que estan participant en les marxes d’entrenament que s’han portat a terme en les últimes setmanes. Les marxes entre Canals i Enguera, i Canals i Aielo de Malferit, han permès als interessats poder caminar més de 30 quilòmetres per jornada abans de deixar les últimes setmanes per al descans.\nAl voltant de 70 quilòmetres separen als caminants que eixiran del poble de Canals fins a la Basílica de la Mare de Déu dels Desemparats, on es fa una ofrena a la Verge abans d’acomiadar-se d’aquesta marxa que, a més de religiosa, té un caràcter de germanor indiscutible entre els seus participants.


Museu de la Vida Rural | Surtdecasa.cat\n> Preu: 24,50€ (Reserves i propostes aquí - enllaç)\n* Disponible durant tot l'any.\n* Més informació aquí.\nComençarem l’experiència amb una visita temàtica al Museu per conèixer com era la vida al món rural fa escassament 100 anys i descobrir com, a través dels errors i encerts del passat, podem imaginar futurs més sostenibles. Reflexionarem sobre la cultura de l’aigua, la sobirania alimentària, l’agroecologia, les energies alternatives, les cures i la vulnerabilitat, la crisi climàtica… I tot a partir de les peces del Museu, d’històries, reptes i dinàmiques participatives.\nContinuarem amb una ruta guiada per Drac Actiu en bicicleta elèctrica pel voltant del riu Francolí, passant pel Monestir de Poblet i gaudint dels paisatges que ens ofereix la Conca de Barberà. Ens aturarem en diferents punts del recorregut i també a l’entrada del monestir, on farem un tast comentat de productes de proximitat a l’espai gastronòmica de la cooperativa Fet a la Conca.\nUn itinerari sorprenent en què aprendrem per què la natura i els humans estem obligats a entendre’ns.\n> Preu: 46,00€ (Reserves i propostes aquí - enllaç)\nUna experiència per aturar-se i desconnectar del ritme frenètic del dia a dia. Us proposem una visita tranquil·la al Museu de la Vida Rural, sense mòbils, sense presses, gaudint i observant detalls als que normalment no els parem atenció, compartint i redescobrint històries, anècdotes i experiències amagades rere cada una de les peces del museu.\nUna proposta on la interacció, la conversa i l’espontaneïtat en són les protagonistes. Mirarem de donar-li al temps el protagonisme que mereix i a assaborir els petits instants de la vida, com fer-se una fotografia, però amb una càmera del segle XIX.\n> Preu: 19,50€ (Reserves i propostes aquí - enllaç)\nProducte bàsic de l’agricultura mediterrània, el vi té molt a veure amb el que som com a societat. Una experiència que ens mostra les seves singularitats, que ens parla de la plaga de la fil·loxera i de les seves conseqüències, de l’associacionisme i del cooperativisme, de la importància de l’aiguardent i el famós “Reus, París, Londres”, del present i del futur. Un recorregut que comença al Museu de la Vida Rural, continua a la Fassina Balanyà i acaba al celler Vidbertus de la D.O. Conca de Barberà, on finalitza la jornada amb una degustació dels seus vins més singulars.\n> Preu: 24,00€ (Reserves i propostes aquí - enllaç)\nExposició 'Metamorfosi. El camí de la vida'\nHorari especial a l’agost:\nDe dilluns a dissabte: de 10:30 a 19:30h\nDies festius i diumenges en què obrim tot el dia:\n12 d’abril, 24 de juliol, 15 d’agost i 11 d’octubre\nDies laborables en què obrim només durant el matí:\nDilluns no festius (excepte a l’agost), 1 i 6 de gener, 27 de juliol, 25 i 26 de desembre\n4,50€ reduïda (Jubilats, pensionistes, estudiants, Carnet d’Alberguista, socis del RACC, socis de Plataforma per la Llengua, Carnet Cultural de la Ruta del Cister)\n3€ exposicions temporals (Gratuïtes amb l’entrada al museu)\nGratuït: menors de 18 anys, Carnet Jove, persones amb discapacitat, persones en situació d’atur, docents i membres de l’ICOM\nEl Museu de la Vida Rural (MVR) de la Fundació Carulla comprèn totes les característiques de la vida tradicional a les viles i pobles de Catalunya, fent especial esment a la pagesia com a element primordialment destacat del món rural. Conté un variat fons de peces en exposició permanent relacionades amb la vida tradicional, la cultura, la pagesia, les arts i oficis artesanals, i la funció del museu és conservar aquest fons, autèntic pòsit cultural de la nostra societat.\nEngloba també la difusió i divulgació de tot el que es troba relacionat amb la vida rural, fomenta la recerca etnològica i participa en investigacions i publicacions d'aquest caire amb tasques de conservació, restauració, documentació i difusió.


⇨ Taxi Mercedes ⇨ Un servei per als més exigents\nServeis exclusius a bord de taxi Mercedes i Tesla.\nMàxima qualitat per als clients més exigents.\nA Taxi Class basem els nostres serveis de taxi a cobrir totes les necessitats dels nostres clients abans, durant i a la fi de cada trasllat.\nEl nostre objectiu és complir amb els més alts estàndards de qualitat, seguretat i comoditat.\nComptem amb una flota de taxis d'alta gamma amb les majors prestacions perquè gaudeixis d'una experiència de viatge inoblidable.\nDins de la nostra flota de taxis comptem amb taxis Mercedes i Tesla, dues grans marques de luxe que marquen la diferència.\nTots els nostres taxis compten amb serveis i prestacions exclusives a bord que oferim als nostres clients.\nTaxi Class, un servei excel·lent per als clients més exigents.\nA Taxi Class apostem per l'excel·lència\nVols gaudir de les màximes prestacions durant la teva trasllat?\nNo ho dubtis, Taxi Class t'ofereix totes les comoditats gràcies a la seva flota de taxis Mercedes i Tesla d'alta gamma.\nexcel·lència i seguretat en els teus trasllats.\nLa nostra flota de taxis Mercedes compten amb l'última tecnologia en els seus vehicles per oferir-te un servei per als més exigents.\nA més de totes les prestacions que ofereix la casa Mercedes, en Taxi Class sumem tota l'experiència dels nostres professionals a un ventall de serveis exclusius durant el trasllat perquè el teu viatge sigui perfecte.\nDescobreix totes les comoditats que ofereix la nostra flota de taxis Mercedes. Deixa'ns acompanyar-te allà on vulguis arribar.\nSom la primera radioemisora a comptar amb 12 taxis Tesla a Barcelona. El nostre afany per la innovació ens ha portat a oferir un servei exclusiu a bord d'una flota de vehicles únics en el nostre territori.\nTaxi Class t'ofereix un servei impecable als l'aeroport amb la màxima puntualitat.\nCity tours per Barcelona, rutes per la costa, visites a la platja que havies somiat ... els nostres serveis de taxi turístic s'adapten 100% al teu format de viatge perquè només et preocupis per gaudir.


Alcobé i Camp s’entrevisten amb el conseller Pelegrí per avançar en les qüestions d’interès bilateral - FÒRUM.ad\nAlcobé i Camp s’entrevisten amb el conseller Pelegrí per avançar en les qüestions d’interès bilateral\nEl 03/05/12 17:21\nEl ministre d’Economia i Territori, Jordi Alcobé, i el de Turisme i Medi Ambient, Francesc Camp, s’han reunit aquest matí amb el conseller d’Agricultura i Medi Ambient de la Generalitat de Catalunya, Josep Maria Pelegrí, per abordar diferents qüestions d’interès bilateral. En finalitzar les sessions de treball, tant Pelegrí com els ministres Alcobé i Camp han assenyalat que cal continuar treballant en el desenvolupament i la concreció del Conveni marc signat al 2009 entre el Govern català i andorrà en diferents matèries com ara la flora, la fauna, els espais naturals, l’agricultura i la ramaderia.\nLa primera de les reunions ha estat amb el ministre Alcobé, que ha estat acompanyat pel director d’Agricultura, Landry Riba, i ha servit per exposar al representant de la Generalitat el treball de Govern i la societats Ramaders d’Andorra per assolir una Indicació Geogràfica Protegida (IGP) europea per a la carn de vedella produïda a Andorra amb criteris de qualitat.\nEn aquest sentit, Alcobé s’ha mostrat confiat en què Andorra, que va iniciar aquests tràmits al 2010, pugui assolir aquest segell en un termini molt més reduït que Catalunya, que segons ha apuntat Pelegrí va trigar sis anys en aconseguir la IGP de la carn de vedella dels Pirineus. D’altra banda, Pelegrí i Alcobé també han coincidit en la necessitat de continuar vetllant per la garantia de sanitat animal.\nPosteriorment, Pelegrí s’ha reunit amb el ministre Camp, acompanyat pel coordinador de Patrimoni Natural i Banders, Gerard Olm, i el responsable de l’àrea de Comunicació, Infraestructures i Medi Aquàtic, Josep Maria Naudí. En aquest cas, Pelegrí ha ofert el suport del Govern català per abordar qüestions com la protecció de les espècies en perill que es gestionen des de Catalunya com ara l’os bru o els galliformes i l’aprofitament de la massa forestal en la gestió dels boscos.\nA més, el ministre de Turisme i Medi Ambient ha afirmat que Andorra pot aprofitar l’experiència de Catalunya en la gestió dels parcs naturals i en el comptatge dels animals, de manera que es podrà millorar la gestió de les cabanyes d’isards. En aquest mateix sentit, Pelegrí, que ha destacat una “bona sintonia” a totes dues reunions, ha destacat que el cens d’animals de fauna salvatge és un àmbit en el qual Andorra i Catalunya poden continuar col·laborant.\nNotícia Anterior: Els Mossos incrementaran la presència a la N-145 per dissuadir les prostitutes\nSegüent Notícia: Els síndics tracten amb Vives de l’actualitat política


Apartment Residences at Park Hyatt Hamburg, Hamburg – Preus actualitzats 2022\nOfertes a Apartment Residences at Park Hyatt Hamburg (Aparthotel) (Alemanya)\nComparteix Apartment Residences at Park Hyatt Hamburg\nBugenhagenstrasse 8, Centre d'Hamburg (Centre històric), 20095 Hamburg, Alemanya – Ubicació excel·lent - mostra el mapa – A prop del metro\nSituació excel·lent! Té un 9,6/10. (Puntuació a partir de 208 comentaris)\nL'han puntuada els nostres clients després d'allotjar-se al Apartment Residences at Park Hyatt Hamburg.\nBartlett Regne Unit\nMimi Regne Unit\nOddvør Illes Fèroe\nAssegura't un bon preu al Apartment Residences at Park Hyatt Hamburg - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,8.\nAssegura't un bon preu al Apartment Residences at Park Hyatt Hamburg - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,8. Per començar,\n8,8 Fabulós 208 comentaris Experiències de clients 100% reals\nTots els enquestats (208)\nTots els enquestats (207)\nPersones que viatgen per feina (48)\nTotes les puntuacions (208)\nAcceptable: 5 – 7 (10)\nTots els idiomes (208)\nAllotja't al cor de Hamburg – Ubicació excel·lent - mostra el mapa\nPots aconseguir un descompte Genius a Apartment Residences at Park Hyatt Hamburg! Per estalviar en aquest allotjament, només has d'iniciar sessió.\nAquest allotjament disposa d'un centre de benestar i una piscina coberta i ofereix apartaments amb una decoració elegant i WiFi gratuïta. L'allotjament està situat a només 400 m de l'estació principal d'Hamburg.\nTots els apartaments del Residences at Park Hyatt Hamburg ofereixen una zona d'estar amb TV de pantalla plana. A més, disposen de bany privat amb banyera, dutxa i articles de bany gratuïts.\nEl restaurant del Park Hyatt serveix plats regionals i cuina innovadora. Els clients també es poden preparar els àpats a la cuina de l'apartament, equipada amb rentaplats.\nA 5 minuts a peu de l'allotjament hi ha diversos museus i botigues, i el llac Alster es troba a 600 metres. Al Park Hyatt també hi ha una sauna, un jacuzzi i un centre de fitness d'ús gratuït.\nL'aeroport d'Hamburg es troba a 9 km del Residences at Park Hyatt Hamburg, i l'autopista A1 es troba a 10 km.\nApartment Residences at Park Hyatt Hamburg treballa amb Booking.com des del 3 de març del 2014.\nL'han desat a 1375 llistes\nQuan vols allotjar-te a Apartment Residences at Park Hyatt Hamburg?\nDúplex Residence amb Vistes al Parc\nAllotjament Residence amb Vistes al Parc\nAllotjament Residence Executive\nDúplex Residence Executive\nFabulós · 208 comentaris\nUbicació Habitació Piscina Esmorzar Net\nMetro Estació de metro de Mönckebergstrasse\nMetro Estació de metro de Steinstrasse\nTren Estació central d'Hamburg\nMetro Estació de metro de Hauptbahnhof Süd\nMetro Estació de metro de Messberg\nCom arribar al Apartment Residences at Park Hyatt Hamburg des de Aeroport d'Hamburg\nInstal·lacions de Apartment Residences at Park Hyatt Hamburg\nHi ha aparcament públic a l'establiment. No cal fer reserva Suplement: 32 EUR el dia.\nLlegeix-ho Apartment Residences at Park Hyatt Hamburg accepta peticions especials, que pots escriure al pas següent.\nApartment Residences at Park Hyatt Hamburg accepta aquestes targetes i es reserva el dret de fer una retenció temporal a la teva targeta abans de l'arribada.\nAeroport d'Hamburg (HAM) 9,1 km\nAeroport de Lübeck (LBC) 54,1 km


Trobada gegantera a Salou 2019 – Gegants i grallers d'Alforja\nAquest dissabte pel matí hem estat a Salou i hem tingut una sortida un pèl accidentada! No feia vent quan hem plantat però ha començat a bufar el vent només començar i hem anat a una carpa tapada on hem pogut continuar la festa!\nA les 9:30 vam arribar i abans de plantar ens vam dirigir a l’ajuntament on dintre de les seves instal·lacions tenen una cafeteria on servien l’esmorzar!\nAl voltant de les 10:30 ja estaven totes les colles plantades, unes 20 colles ens vam reunir aproximadament. Vam iniciar la cercavila però en el moment de fer-ho i tot just girant el primer revolt ens van fer girar cua, ja que s’anul·lava la cercavila, la veritat és que amb el fort vent que feia no es podia continuar.\nUn cop vam arribar a la carpa que hi tenien preparada, vam poder continuar la festa gegantera i van començar a fer els balls individuals però a mesura que anava passant l’estona allò ja començava a ser una miqueta perillós, els últims ja no van poder fer el ball individual ni tampoc la ballada final, ja que per megafonia ens deien que anéssim sortint d’allí!\nL’anècdota del dia va ser la caiguda dels Gegants Escipions Tarraco que en iniciar la ballada el geganter no va poder controlar el gegant i va caure cap endavant!, sort que ni el geganter ni el gegant es van fer res i van poder tornar a iniciar el ball envoltat de un fort aplaudiment!\nResum sortida gegantera a Salou


I amb ells va arribar la política | Edición impresa | EL PAÍS\nI amb ells va arribar la política\nSi a Madrid tenien el Rockola, a Barcelona hi havia el Zeleste. Fins aquell moment, el punk no tenia locals propis. Diversos bars de barri i sales del Raval havien fet el seu paper. És a partir d'ara quan se'ls afegeixen els locals dels voltants de Zeleste, com La Parra, el Rodri, el Descontrol i el bar dels Bolingas, el més emblemàtic de tots, també conegut com Los Cerdos. Un rònec establiment gallec, situat davant de Santa Maria del Mar, que es va convertir en lloc de trobada.\nLocals que aviat van ser acompanyats per sales com el Café Voltaire, el Necronomicón (on treballava la Lupe, de Las Vulpes), el 666, el Increíble Pero Cierto, el Concèntric o un lloc -a la platja de la Barceloneta i del qual ningú recorda el nom- on l'amo lluïa una rata de claveguera ensinistrada. Sense oblidar el Fantástico, on servien cerveses de litre que els parroquians podien trencar sobre els bancs i les taules de formigó, mentre escoltaven els Dead Kennedys o els Damned.\nAl 1983, de botigues n'hi havia ben poques. Una porteria de les Rambles, on venien samarretes i xapes; i Informe, al carrer del Carme. Allí es podien trobar les maquetes i les revistes fotocopiades, de disseny tronat i barroer. Entre els fanzines més coneguts hi havia Punk Rock, Fuera de Banda, Último Grito, Atraccions, NDF i Melodías Destruktoras (aquests dos últims d'en Johnny Destruye). O Drama del Horror -revista i banda alhora- on hi estava Albert Brutus, futur membre de GRB. Aquell any arriba el hardcore, més polititzat que el punk. El debat per l'autenticitat passa a ser un debat sobre compromisos, sobretot quan esclata el rock radical basc. "No tan sols es tractava de tocar més ràpid -diu l'Albert-, sinó de deixar de mirar-se al mirall". Ara hi havia una exigència que anava més enllà de l'estètica i es començava a parlar d'anarquisme.\nAlbert Brutus encara està ficat en el món de la música i recorda aquells anys com una època molt emocionant. El seu grup -GRB- va aparèixer al 1984 i se'ls considera la primera banda de hardcore català. El nom el van treure de les plaques del Gremi de Restauració de Barcelona, que eren visibles a molts bars. I com tots, van patir l'arribada de l'heroïna, que va causar moltes baixes en les files punk. "Vivíem ràpid, com autèntics suïcides, i ens excloíem voluntàriament d'una societat que no ens oferia cap futur".\nD'aquesta mateixa fornada són Acció Directa i Fuck Off. També comença un altre grup fonamental, els Sentido Común, que té com a cantant a Tina Gil (coneguda als noranta com a cantautora). A Cornellà surten Monstruación i neixen Kangrena i els Anti-Dogmatikss. Tanmateix, el que marca el moment és l'aparició dels skins, amb el grup de Santa Coloma Decibelios com a abanderats. D'aquella mateixa població eren els Pisando Fuerte, famosos perquè el cantant i el guitarra eren Pedro Pico y Pico Vena, que van inspirar els personatges de l'Azagra, a El Jueves. El còmic ja tenia herois punks com Makoki, aparegut l'any 1977. Però és a partir de mitjans dels vuitanta quan surten els personatges més típics, amb el PGB (Partit de la Gent del Bar). O amb Max i el seu edulcorat Peter Punk.\nAquell 1984 un grup d'amics es veien sempre a tots els concerts, "davant l'escenari, a la dreta". Eren Xavi, de Piorreah; Quique Jovellar, de 100.000 Profilácticos; Joan, de La Conjura de los Necios i Lucky, del bar Mensakas. Quique defineix aquell punk com a "música accelerada, diversió, cervesa i porros, sense haver-se de preocupar de res". I Joan emfatitza que "no era necessari ser un virtuós per fer música", així que tots ho van provar. Potser qui va tenir més sort d'ells va ser Xavi, cantant i únic supervivent de Piorreah, l'únic grup punk que mai s'ha desfet. Els seus concerts sempre portaven cua, com una actuació a Lleida on -com que al local que els havia contractat actuava la Paloma San Basilio- van tocar a sobre d'un autobús, recorrent la ciutat.\nTots quatre recorden les primeres baralles amb els skins -molts d'ells punks reconvertits-, amb els quals inicialment compartien locals. Però molt aviat van començar el problemes, sobretot després del concert d'inauguració del Necronomicón -amb Piorreah i Decibelios- que va acabar a hòsties. Des de llavors, van sovintejar les baralles a la plaça Reial, les agressions i els enfrontaments, originant una llegendària hostilitat entre totes dues afeccions.\nLa ressaca del punk\nL'any 1985 el punk català està pràcticament mort. Els skins destrossen, un dissabte a la tarda, el Café Voltaire, la policia tanca l'Increíble Pero Cierto i el Concèntric. I a Zeleste desembarca el rock melòdic català, més presentable, que aviat ocupa les sales de concerts, les emissores de ràdio i sobretot TV-3, on rep una promoció extraordinària. Aquell any neixen les darreres bandes, com els Subterranean Kids. També surten els Electroputos i els HHH de Banyoles, un dels millors grups de hardcore del moment. O els Últimos de Cuba, famosos pel concert Nicaragua Rock al Palau d'Esports de Barcelona. I després, el silenci. Una llarga nit, que va esborrar dels noranta el que va ser el moviment més inquiet i transgressor d'aquest costat dels Pirineus.\nI així arriba aquest 2007, ple d'actes commemoratius. Els Sex Pistols anuncien que tornen. Per mig món giren bandes d'imitadors, com els Sex Pistols Experience (que el 2006 van tocar a la Fira del Disc de Barcelona) o els Rebel Truce, que toquen el repertori dels Clash. Abunden els articles a la premsa (com aquest) i les referències als noticiaris de televisió. Encara estan en actiu grups com HHH o Algo Tóxico (amb Silvia UR, autora d'un web, - http://silpivipiapa.blogspot.com-, dedicat al punk barceloní). Segueix també Piorreah i Xavi està escrivint unes memòries que, segons diu ell, feriran sensibilitats. Al revival punk que vivim s'hi afegeixen antigues bandes que tornen a ajuntar-se, com Subterranean Kids, Odi Social, Skatalà o Últimos de Cuba. Gent que ara comparteix escenari amb nous grups, com els Red Banner, Mordazas, Totälickers, Sosas Caosticas o Humman Bastard.\nEstem davant de la tornada del punk? Però, de quin punk estem parlant? En els darrers mesos sembla tornar la vella murga de l'autenticitat. Els okupes són punks? Ho són els amos de gossos atrotinats que demanen caritat tocant la flauta, i a qui els punks amb qui he parlat no dubten en anomenar crostas o garrapatas? Són punks els Anonymous, que van representar Andorra al passat festival d'Eurovisió? Preguntes que podem esbrinar en un dels darrers supervivents d'aquells anys. El bar Mensakas, al carrer Blanqueria. Un vell resistent, que ha reunit els fidels durant una dècada de travessies del desert.\nEl Mensakas va obrir l'octubre de 1985 com Associació de Missatgers de Barcelona. El portaven el Konan i el Lucky, un històric amb molta memòria, que encara recorda els dies que no podien obrir a tothom, per por de ser atacats pels skins. El local encara llueix vells cartells de concerts, amb parets sòbries, música molt alta i un futbaka, on han jugat cada nit els parroquians. El Lucky també està de celebració, el vint-i-dos aniversari del seu estimat local, al qual -de mica en mica- s'hi van acostant les noves generacions. Encara que això, definitivament, ja serà una altra història. Potser d'aquí a trenta anys més algú ens ho explicarà.\n30 anys de punk català


L’èxit de l’especialització | EDE\nAquest és el lema de cada vegada més negocis que s’adrecen a vetes de mercat més petites però fidels, que busquen una cosa determinada o una manera de fer específica que no troben en els comerços generalistes\nAmb un mercat cada vegada més saturat, els comerços comencen a optar per l’especialització com la seva millor carta de presentació davant un públic amb una capacitat per sorprendre’s que comença a ser escassa. Lluny de la creença popular que apuntar a una veta de mercat limitada redueix les opcions de creixement, la veritat és que l’especialització, avui dia, és sinònim d’èxit empresarial.\nLa distinció no se cenyeix només al producte en si mateix, com els aliments sense lactosa o els d’elaboració ecològica; tampoc a la producció, com el comerç just, per exemple. El valor diferencial pot venir en articles més generalistes que van acompanyats d’un element que els distingeix, com un embalatge sostenible, una gestió diferent que millora els terminis de lliurament, una tecnologia nova en la venda, un nivell d’assessorament del personal de la botiga especial, diversos canals d’enviament...\nUna botiga de fruita es pot diferenciar de la competència mostrant, al seu web, el recorregut d’un producte des que es recull a l’hort fins que arriba a casa del client, com també el temps que dura aquest procés. En un bufet d’advocats, l’element distintiu pot consistir que el client pugui accedir al seguiment del seu cas en temps real. Una empresa de telefonia mòbil es pot distingir fàcilment de les altres produint dispositius amb materials que provenen de països que no estan en conflicte.\nAvantatges de l’especialització\nL’objectiu del valor diferencial d’un negoci no és buscar com més clients millor, sinó tot el contrari, cerca un consumidor que vol una cosa específica i que, quan la troba, es transforma en un públic fidel. I no tan sols això: un client que sap que el que adquireix té un valor afegit i està disposat a pagar-ne un preu més alt.\nI és que la diferenciació comporta nombrosos avantatges, entre els quals destaquen:\nExperiència: especialitzar-te en un producte determinat et converteix en un expert d’aquest producte, la qual cosa implica la confiança i el reconeixement dels clients. Un empresari que es dedica a un sol gènere, com sabons, sabrà molt més d’aquest sector que un que ven altres coses a més d’aquest tipus d’articles.\nFidelització: un client que té resposta a una cosa que necessita es converteix en un consumidor lleial a aquest establiment. Encara més si el que necessita el client no es troba fàcilment en un altre comerç.\nAugment de beneficis: disposar d’un gènere diferent que no es troba en altres botigues, bé per l’article en si, bé pel seu origen, innovació, etc., fa que la percepció del client canviï i estigui disposat a pagar-ne un preu superior. No tots els clients volen productes econòmics, sinó que també busquen productes que resolguin les seves necessitats, per més específiques que siguin.\nMenys competidors: com més especialització, menor és la competència. Les vetes de mercat reduïdes són menys atractives per a les grans empreses, cosa que suposa una gran oportunitat per destacar.\nMàrqueting més senzill: l’especialització és la millor campanya de màrqueting en un negoci. La distinció ja és, per si mateixa, una manera de cridar l’atenció.\nGestions més senzilles: els comerços que se centren en articles especialitzats tenen operacions menys complexes, atès que la logística i l’organització són més reduïdes.\nReducció de costos: a vegades, la diferenciació comporta uns marges de benefici més amplis, ja que alguns costos es redueixen, com ara intermediaris. Com que hi ha un públic determinat i més petit, el contacte entre el fabricant i el client és directe.\nActualment, quan a qualsevol botiga es poden trobar articles d’arreu del món, l’especialització comença a ser obligatòria en els negocis. Distingir-se dels altres, aportar valor afegit d’una manera o una altra, mitjançant el producte mateix o per mitjà de fórmules com ara l’envàs o el mètode de producció, és imprescindible per atreure l’atenció d’un públic cada vegada més acostumat a l’enginy del mercat.\nTots els tipus de negoci Totes les fases de negoci Autònoms Emprendre Productivitat


Aquí trobareu tots el barrancs de nivell avançat que realitzem\nEsport d'aventura que consisteix en descendre un riu d'alta muntanya, engorjat entre 2 grans parets, el qual genera diferents accidents geològics que haurem de superar de diferents maneres, saltant, rapelant o fent tobogàn.\nGuies Arania t'ofereix una gran varietat de barrancs de nivell avançat per disfrutar en aquest món aquàtic que de ben segur no et deixarà indiferent.\nEl barranc de Gurp és un dels millors barrancs del Pallars, salts, ràpels i tobogans, són la gran atracció d'aquest desconegut barranc, a més a més tindrem el plaer de banyar-nos en aigua blau turquesa...\nBarranc de Mascún Integral\nPossiblement la joia més bonica, espectacular i desitjada de tota Serra Guara. El Mascún és un barranc imprescindible per a col·leccionistes un clàssic del Pirineu Aragonés que posarà a prova la teva resistència ja que és un dels més llargs de la zona.\nEl Barranc del Freser Inferior és un dels millors barrancs de Catalunya per iniciar-se. Situat a la Vall de Núria, a prop de Queralbs, gaudirem d'un paisatge únic i unes aigües sempre cristal·lines alhora que ens en divertim com en un parc aquàtic.\nSituat a Queralbs, Ripollès, el barranc del Salt del Grill, és un imponent barranc amb salts, tobogans i ràpels un d'ells de 40 mts verticals on posarem a prova els nostres nervis..


Vestuaris fabricats amb revestiment HPL - Mobelmol\nMobelmol > Noticies > Noticies > Les piscines es rendeixen davant la qualitat de Mobelmol\nLa firma acaba de finalitzar el revestiment HPL d’una instal·lació en la piscina d’Argentona\nEls productes de Mobelmol demostren contínuament la seva eficàcia en instal·lacions en les quals s’exigeix resistència i durabilitat davant un ús freqüent. Un altre clar exemple d’aquesta qualitat en instal·lacions per a col·lectivitats es troba en la piscina municipal descoberta de la localitat d’Argentona (Barcelona) en la qual Mobelmol ha instal·lat diversos elements.\nEn aquesta obra, inaugurada el passat estiu, Mobelmol s’ha encarregat de la fabricació i instal·lació d’un bon nombre d’elements construïts amb placa de resines fenòliques en color blau com a portes de pas, taquilles, revestiment interior o exterior, bancs i penjadors.\nEl revestiment HPL exterior es va elaborar a força de franges horitzontals d’H.P.L. de 8 mm d’espessor sobre una estructura d’alumini. Aquestes franges coincideixen en altura amb les portes, a més d’estar anivellades en el mateix plànol. Les portes exteriors són portes compactes fabricades amb placa de resines fenòliques de 6 mm en lloc de 3 mm de gruix i qualitat exterior i marcs extensibles d’alumini anoditzat de plata mat.\nEl revestiment HPL interior de 6 mm de gruix està format també per franges horitzontals projectades en les portes interiors. Està col·locat sobre llistons d’H.P.L. de 12 mm de gruix.\nMobelmol també ha equipat l’interior dels vestuaris amb taquilles model TF2, fabricades totalment amb placa de resines fenòliques, sense perfilar els cants amb alumini per afavorir la neteja de l’interior de la taquilla. A més, s’han instal·lat bancs i penjadors model F6 i F3 i cabines sanitàries model i-525.\nCom a complement es van fabricar i van instal·lar armaris i portes corredisses de Dm per pintar i rematades per als cants amb placa H.P.L. de color blanc.\nTags: Bancos fenólicosBancos y perchas vestuariosCabinas de cambioCabinas fenolicasCabinas HPLCabinas resinas fenolicasCabinas sanitariasCabinas sanitarias fenolicasCabinas sanitarias vestuariosCompacto fenólicoEquipamiento vestuarioFenolico compactoMobiliario deportivoPanel compacto fenolicoPerchas INOXPerchas vestuariosPlacas compactoPlacas HPLPlacas resinas fenólicasPuertas aislantesPuertas compactPUERTAS COMPACT FENÓLICASPuertas compacto fenolicoPuertas de interiorPuertas fenólicasPuertas HPLPuertas vestuariosPuertas Vestuarios piscinasRevestimiento fenólicoRevestimiento HPLRevestimiento interioresTaquillas compactoTaquillas fenólicasTaquillas HPLTaquillas resinas fenolicasTaquillas vestuariovestuarios\nPrevious Otro edificio emblemático confía en Mobelmol\nNext Mobelmol participa en la remodelació d’un complex esportiu a Andorra


Etiqueta: "Centre d'Investigacions Film-Història" (7)\nLa decadència de la memòriacomunicació audiovisua...Català19 febr. 201412828El cinema ha preservat la memòria individual i col·lectiva des de finals del s. XIX. No obstant això, els nous suports i sistemes de filmació no estan pensats per a tal fi, la qual cosa pot fer que nostra més immediata història sigui esborrada. "La decadència de la memòria" és un film-assaig de Jordi González Castelló, membre del Centre d'investigacions Film-Història i ...\nEls Fruits de la Indignacióciències socials i pol...Català12 febr. 201333336Hort indignat 2 de poblenou, una república elemental. Documental realitzat per Pepe Seguí al 'Curs de cinema documental 2011-2012' que organitza l'entitat SomJoves i el Centre d'Investigacions Film-Història de la Universitat de Barcelona (UB) i que imparteix en Jordi González Castelló.\nEstudi41/Document 01comunicació audiovisua...Català4 febr. 2013103089Documental realitzat per Cristian Reyes al 'Curs de cinema documental 2011-2012' que organitza l'entitat SomJoves i el Centre d'Investigacions Film-Història de la Universitat de Barcelona (UB) i que imparteix en Jordi González Castelló.\nINjusticiacomunicació audiovisua...Català19 set. 2012102839Al llarg de la història s'han comès molts errors judicials, la majoria d'ells per manca de proves; el crim de Cuenca, el cas de Rafael Ricardi o el cas Oscar són clars exemples.Documental realitzat per Maria Llorens Gómez i Carla D'antin al 'Curs de cinema documental 2011-2012' que organitza l'entitat SomJoves i el Centre d'Investigacions Film-Història de la Universitat de Barcelona ...\nSant Joan s'ho empassa totcomunicació audiovisua...Català30 set. 2011102235Pel·lícula realitzada per Cèlia Zamora al 'Curs de cinema documental 2011' que organitza l'entitat SomJoves i el Centre d'Investigacions Film-Història de la Universitat de Barcelona (UB) i que imparteix en Jordi González Castelló.\nLa flamacomunicació audiovisua...Català30 set. 201142053Pel·lícula realitzada per Núria Santander al 'Curs de cinema documental 2011' que organitza l'entitat SomJoves i el Centre d'Investigacions Film-Història de la Universitat de Barcelona (UB) i que imparteix en Jordi González Castelló.\nJugar amb foccomunicació audiovisua...Català30 set. 201122248Pel·lícula realitzada per Borja Lozano al 'Curs de cinema documental 2011' que organitza l'entitat SomJoves i el Centre d'Investigacions Film-Història de la Universitat de Barcelona (UB) i que imparteix en Jordi González Castelló.


Gonçal Mayos Solsona : "CULTURAL IS POLITICAL" EL GIR CULTURAL\nEn aquesta conferència, el doctor Mayos situa el gir cultural contemporani dins d’una llarga tradició que vol interpretar la vida humana des d’una perspectiva integradora i multidisciplinar.\nA partir d’aquí, el conferenciant parla de dues onades de positivització del cultural. La "Primera positivització" es produeix quan, volent defugir les connotacions metafísiques de les abans esmentades filosofies de la història, un seguit de pensadors van establir les bases del que posteriorment serien les ciències socials. Smith, Marx, Comte, Spencer, Durkheim, Weber, Freud i molts altres pretenen dotar de rigor científic un discurs que des d’un punt de partida empíric i sòlid (la riquesa, el capital, la societat, la racionalització, l’inconscient…) expliqui la totalitat de la vida humana.\nAl mateix temps, però, s’esdevé un moviment paral·lel: la història, que tradicionalment s’havia presentat com a història universal, esdevé una eina de construcció de l’Estat nacional i, sota l’excusa del rigor documental i de l’objectivitat, juga un paper polític. Malgrat excepcions notables com J. Buckhardt, el camí de les ciències socials s’encamina cap a l’especialització i la fragmentació que no és present en la intenció dels seus fundadors.\nMayos situa la "Segona positivització" entre 1920 i 1980. Es caracteritza per abolir els enfocaments globals d’acord a la divisió institucional de les disciplines i, conseqüentment, perdent la seva ambició inicial, perquè abdiquen de la perspectiva integradora. Durant els anys 80, al mateix temps que la polèmica sobre la postmodernitat ocupava el protagonisme en els debats sobre l’art i les ciències socials (la desaparició dels “grans relats” que anunciava Lyotard), apareix un moviment contrari a la ultraespecialització i favorable a enfocaments més transversals i interdisciplinaris. Es tracta del “gir cultural” que, malgrat comptar amb importants precedents (Gramsci, l’hermenèutica filosòfica…), ha recuperat la perspectiva àmplia i transfronterera que ha reivindicat el paper de la cultura en la construcció de l’humà.\nCrònica de Ricard Gomez-Ventura (Barcelona, 1966, catedràtic de filosofia d’IES, membre de GIRCHE (Grup Internacional d’Investigació “Cultura, Història i Estat”) i del Liceu Joan Maragall de filosofia. Ricard Gómez-Ventura investiga sobre la subjectivitat en l’actualitat i la seva relació amb la postmodernitat, la política i l’estètica.\nPosted by Gonçal Mayos Solsona at 7:48 PM


Arxius de victor martinez » Tribuna Ganxona\nAquest passat dissabte 7 d’octubre es va celebrar a Montmeló el campionat de karate absolut de les categories cadet 14-15 anys, junior 16 i 17 anys i sub 21 18-19 i 20 anys.\nL’ Escola de Karate Dojo de la nostra ciutat hi va participar amb 3 competidors: 2 cadets de primer any, Oriol Mora i i Aida Martínez, de 14 anys i primer campionat en aquesta categoria, i Víctor Martínez, de 16 anys i primera experiència també en la categoria junior.\nEls tres karateques ho van fer molt bé i van tenir un gran comportament esportiu competint en la modalitat de kumite (combat).\nQui va aconseguir un grandíssim resultat va ser Víctor Martínez, que va quedar segon classificat i així va poder anar amb la selecció catalana a entrenar al C.A.R. (Centre d’Alt Rendiment) de Sant Cugat, el centre on van la majoria dels esportistes d’elit per perfeccionar-se amb els seleccionadors de Catalunya.\nEn aquest centre hi anirà a entrenar uns quants dies per tal de poder fer la selecció per anar al Campionat d’Espanya, que es farà el 17 de novembre a Santiago de Compostela.\nDes de l’escola Dojo Sant Feliu feliciten la gran feina d’aquests competidors i dels seus companys d’equip per aquest gran resultat.


#OlotMésB, a la XVII Biennal d’Arquitectura de Venècia - Diari de Girona\n#OlotMésB, a la XVII Biennal d’Arquitectura de Venècia\nEls comissaris escullen set propostes catalanes entre els 34 projectes que representaran l’Estat\nPau Cortina/ACN. BARCELONA\nEl programa municipal d’Olot per a impulsar la regeneració urbana integrada i participativa, #OlotMésB, de l’equip d’arquitectes Paisaje Transversal és una de les set propostes catalanes seleccionades per a participar al pavelló espanyol de la XVII Biennal d’Arquitectura de Venècia, que s’inaugurarà el 21 de maig.\nEl comissariat de pavelló espanyol, escollit per primera vegada a través de concurs públic, ha dissenyat un programa amb 34 projectes d’arquitectura «d’impacte social», amb noves reflexions i formes d’exercir l’ofici adaptant-se a la Incertesa, que és precisament el nom del seu projecte (Uncertainty-Incertidumbre).\nMés enllà d’aquest denominador comú, la selecció de propostes és molt heterogènia. En tot cas, el pavelló espanyol presentarà propostes «que valoren el procés creatiu per sobre de la peça icònica acabada, i amb processos executats de forma multidisciplinària i un clar impacte social positiu».\nTots són projectes anteriors a la pandèmia, i és que la XVII Biennal de Venècia d’Arquitectura s’hauria d’haver celebrat la primavera del 2020, però es va posposar fins aquest 2021. Entre els 34 projectes participants n’hi ha set de catalans, amb una clucada d’ull al desaparegut poeta Joan Margarit, que compta com a un dels escollits ja que els seus poemes ocuparan algun espai a l’interior del pavelló.\nEls altres són Campanas de Sergio Sebastián, inspirat en les campanes del Monestir de Sant Cugat; el projecte de gamificació SuperBarrio d’estudiants de l’IAAC per a millorar l’entorn urbà de forma cooperativa a Barcelona; Catas urbanas d’Alejandra Cantera; la proposta d’agricultura vertical Mycoscapes, també d’alumnes de l’IAAC; i la proposta d’alumnes del programa de postgrau en arquitectura impresa en 3D OTF 3D Printing Architecture, també de l’IAAC.\nLa setmana vinent es presentarà a Barcelona el projecte Catalonia in Venice - aire/aira/aire, que representa Catalunya amb un espai propi a la Biennal, dins dels Evento Collaterale, comissariat per l’arquitecta Olga Subirós.


Notícies - "S'utilitza l'oci nocturn de cap de turc de l'augment de contagis"\n"S'utilitza l'oci nocturn de cap de turc de l'augment de contagis"\nEl sector de l'oci nocturn haurà de tornar a tancar els espais interiors després de només dues setmanes oberts\nImatge de la discoteca Seven de Sant Cugat / Foto: Cugat Mèdia\nel 7/juliol Sara Bella Societat PDF\nEl gremi de l'oci nocturn està molt enfadat respecte al pas enrere en les restriccions del Procicat. A partir d'aquest divendres, els locals interiors tornaran a tancar, una mesura que s'ha pres tot just després de quinze dies de la seva reobertura. "Deshivernar una discoteca que ha estat 15 mesos tancada val molts diners. Hem invertit molt per obrir només dues setmanes", lamenta la presidenta de Sant Cugat Restauració i Oci Nocturn, Laura Garcia. Garcia, que també forma part del Gremi de Discoteques de Barcelona i de dues patronals estatals, ha assegurat a Cugat Mèdia que el sector es mobilitzarà, "perquè això no pot ser" i ha criticat que se'ls estigui utilitzant "de cap de turc".\nLa santcugatenca ha assegurat que des de les patronals ja s'han reunit amb la Generalitat i que seguiran lluitant "per aconseguir els antígens al més aviat possible, perquè no ens tinguin tancats un altre mes i mig o més i perquè ens donin ajudes durant el tancament".\nGarcia assegura que durant aquests 15 mesos que han estat tancats, han demanat "moltes vegades l'autorització dels tests d'antígens a les farmàcies o a les portes de les discoteques, per garantir la seguretat. Sempre ens ho han negat i, després, per fer un concert sí que ho han permès. No ho podem entendre".\nEn aquest sentit, Garcia considera que el sector de l'oci nocturn "està molt criminalitzat", quan en realitat "és l'únic sector que està obligat a registrar la clientela. Podem oferir un seguiment sanitari, cosa que a la via pública no es pot fer".\nHi ha festes il·legals a tot arreu i la via pública està com està, però la culpa és de l'oci nocturn, que porta dues setmanes obert? Això és política barata. Som el cap de turc una altra vegada.\nLa primera en fer-ho, ha estat l’alcaldessa, per treure de sobre qualsevol responsabilitat derivada dels concerts de festa major….


L05 – Presentació Recull 15… Associació Cultural Baixa Segarra (D01) – Recerquesmones.net\nPublicat el 16 Juliol, 2019 14 Juliol, 2021 per fmones\nAquest diumenge passat varen compartir, els socis i invitats, la presentació del darrer “Recull”, un numero de 138 pàgines, amb la participació de la majoria dels autors dels articles que hi surten publicats.\nCom en edicions anteriors, aquest nou “Recull” ens apropa a realitats de la vida baixsegarrenca en tot allò, de vegades conegut, però que cal donar-li aquella argumentació escrita per fer-lo entenedor a persones no coneixedores, però especialment a les noves generacions. Hi ha un seguit d’articles que ens portes, desde vivències personals, com les que va deixar reflexades, en Conrado Ferrer, aspectos poc coneguts com la presencia de l’emigració occitana, o dels refugiats de la Guerra Civil, o del treball d’en Joan Sendra resseguint les petxades del pintor Nogué a Roma, o el treball dela Isaura Solé sobre la publicitat i documentació propia de Cal Jaume Punto, entre d’altres.\nNo cal dir que un dels encerts dels Reculls, es trasladar sobre paper allò conegut o del que hem sentit parlar, i de fer-ho d’una forma entenedora, de donar allò que es la vida quotidiana el valor que té.\nHi ha molta información que s’esta esmicolant a les nostres mans, moltes persones que per edat, per que malauradament ens abandonaran i no podrem recuperar aquestes vivències, o que potser moltes vegades en voldriem parlar, però no tenen davant una persona amb la receptivitat suficient…escoltar recuperar i transmetre també es un agraiment que els hi devem a les persones que ho han fet posible.\nGracies a la ACBS, i a en Silvestre Palà i al seu equip per fer-ho posible.


Crítica de Sèries Professional – Showrunners Barcelona\nCrítica de Sèries Professional\nAquest curs forma part d’un programa semestral d’especializació en la crítica, i en constitueix el segon bloc. El programa està dividit en tres grans blocs que es poden cursar de forma independent: el primer està centrat en identificar i reconèixer la intenció de l’autor/s, el segon en l’anàlisi dels recursos propis de les sèries de televisió, i el tercer en treballar una mirada transversal sobre la sèrie, emmarcada en el seu context televisiu i social.\nBLOC 2: Anàlisi dels recursos principals\nCaràcter i caracterització en els personatges.\nConstrucció dels arcs argumentals i estructura.\nElements que formen part del discurs temàtic de la sèrie.\nRecursos formals habituals a les sèries modernes.\nCrítiques de 3.000 caràcters centrades en els recursos utilitzats per l’autor i la seva relació amb la intenció localitzada prèviament.\nDominar la identificació dels recursos principals i relacionar-los amb les intencions de l’autor per argumentar la crítica.\nMATRÍCULA OBERTA | BLOC 2\nDates: 9 gener - 27 febrer de 2021\nHorari: dissabtes de 10:00 a 13:00h\nData límit inscripció: 4 gener 2021


Un Premi Nobel de Medicina espanyol? » Opinió » Opinió » dBalears.cat\n28 setembre 2016 22:29\tTemes del dia\nUn Premi Nobel de Medicina espanyol?\tXesc Bujosa | 09 setembre 2016 Vistes: 134 vegadesActualmente puntuada con 5 estrella(s) sobre 5\nbasado en 1 valoraciones4 opinions\nEl tema ha estat sotmès moltes vegades a discussió i encara no hi ha una resposta clara i unànime. La pregunta es podria formular de la següent manera: què produeix major orgull al sentiment patriòtic d'una nació, si guanyar una medalla a unes olimpíades o aconseguir un premi Nobel de Medicina. Jo no ho sé, però el que sí sé és que guanyar el Nobel sembla molt més difícil i de fet no hi ha hagut cap espanyol que després de 1959, any en que l'atorgaren a Severo Ochoa, hagi obtingut tan perseguit guardó. I, si en lloc de referir-nos al lloc de naixença ho fèiem al laboratori que va propiciar el descobriment, la data seria encara més antiga i ens hauríem d'anar a l'any 1906 quan l'Acadèmia Sueca va considerar que la idea de Santiago Ramón de que les neurones no es comunicaven per continuïtat, sinó per contigüitat mereixia el més famós guardó científic del món. Però ara hi torna a haver l'avinentesa de que un espanyol sigui anomenat Premi Nobel de Medicina. Es tracta de Juan Francisco Martínez Mojica, un natural d'Elx i professor de la Universitat d'Alacant. Juan Francisco per evitar les sabudes confusions dels dos cognoms ha americanitzat la seva denominació i signa els seus molt importants treballs com a Francis Mojica i així ens hi referirem nosaltres en el que resta d'article\nLa cosa del nom no té la més petita importància. El que sí la té i molta són les passes que ha hagut de donar Francis Mojica per arribar a posar en clar el seu descobriment. Tot va començar quan el microbiòleg de la Universitat d'Alacant es va interessar per uns arqueobacteris que vivien –i viuen, encara– en condicions difícils – la vida sempre es fa en condicions difícils– a les salines de Santa Pola, aquelles que segurament figuren al Registre del senyor Rajoy. El que va cridar l'atenció al senyor Francis Mojica, que sembla tenir més curiositat pel que passa a els esmentats bacteris que el senyor Rajoy en el si del seu partit, es que, al seqüenciar l'ADN dels bacteris es trobaven trossos de la cadena de nucleòtids que semblaven pertànyer a altres virus o bacteris. S'hi havien empeltat per dir-ho així. Mojica els va interpretar com un cas d'immunitat adquirida, que els arqueobacteris utilitzarien contra els seus enemics.\nEl descobriment de Mojica té una enorme transcendència per entendre, per exemple, les relacions que s'estableixen entre els bacteris i els antibiòtics, sinó, també, per posar a punt una tècnica que es diu CRISPR i que permet tallar de forma molt fina i precisa fragments d'ÁDN d'una cèl·lula i ser substituïts per uns altres que atorguen a la cèl·lula unes característiques distintes de l'original, cosa que obr unes perspectives noves i esperançadores en la que sembla inacabable lluita contra el càncer.\nTothom pronostica que Francis Mojica rebrà, d'aquí a pocs anys, el Premi Nobel de Medicina i jo me n'alegraré per ell i per la Universitat d'Alacant, on hi tenc tants bons amics.\nPer Xesc, fa 17 dies\tJo no se si aquest senyor mereix o no el premi Nobel de medicina, pero el que no me pareix apropiat es d' estacar aqui la feina d'aquest senyor quant hi ha molts d' altres espanyols fent una brillant feina en altres arees del coneixament (en Espanya i fora) que per ventura tambe mereixen el galardo. Aquest escrit es pixar fora de lloc. Sense sitar cap nom hagues estat un molt millor article.\tValoració:2menosmas\tPer Idò sí, fa 18 dies\tPer a una immensa majoria del poble, és més important pel país una medalla olímpica que premis Nobel i altres per l'estil donats a científics, molt menys admirats que els esportistes. I les autoritats que ho fomenten!\tValoració:5menosmas\tPer Cucala, fa 19 dies\tEl que no ens diuen es que el Premi Nobel de D. Santiago Ramón y Cajal era compartit, mig i mig."Compartió este premio con el italiano Camillo Golgi." Valoració:7menosmas\tPer Roger Gallart, fa 19 dies\tÉs semblant al submarí espanyol que no sura. Quins científics més ruïns hi ha a la caverna.\tValoració:10menosmas\tAnteriorPàgina 1 de 1Siguiente\nLes feministes recorden al Bisbat que 'val més un mal acord que un bon plet'Qui ha impedit l'acord entre feministes i Bisbat?Més d'un centenar de persones es manifesta en suport de les Feministes Encausades El Consell Escolar de Mallorca torna a caminar després de cinc anys inactiuUn nou matí amb 'La Vila del Pingüí'


Quan hi ha remeis - Natza Farré\nManifestants protesten contra l'aliança que ha fet president de la regió de Turíngia, a Alemanya, el liberal Thomas Kemmerich, que ha comptat amb els vots de l'extrema dreta. FILIP SINGER / EFE\nEl coronavirus tomba el Mobile. De fet, és l’únic que ho ha aconseguit fins ara. Un cordó sanitari literal ha posat en evidència que res és intocable i que es pot confondre la prevenció amb l’alarmisme. A vegades és impossible controlar-ho tot. Tant és així que l’acudit definitiu l’ha protagonitzat la retirada d’un conegut antivirus. Informàtic.\nSense menysprear en absolut la capacitat mortífera del coronavirus ni de cap altra malaltia, és interessant observar la facultat humana d’aterrir-se davant un problema de salut i la manca de destresa per aïllar-nos d’ideologies que també són mortals. Necessitem molts cordons sanitaris en un món ple d’emergències. El cas de Turíngia a Alemanya exemplifica la necessitat de no coixejar a l’hora de pitjar el fre per aturar l’extrema dreta. Que els vots dels partits de discurs feixista no s’acceptin en cap supòsit és una manera imprescindible de posicionar-se. Però la posició trontolla perquè hi ha qui considera que acostar-se a l’extrema dreta és beneficiar-se de la seva existència, com si la seva existència suposés cap benefici. La fermesa d’Angela Merkel per fer caure el dirigent escollit amb els vots de l’AfD és inversament proporcional a l’autoritat que ha tingut la presidenta del seu partit, Annegret Kramp-Karrenbauer. Merkel s’ha quedat sense successora, l’horitzó alemany es va enfosquint i Europa pateix un virus del qual ja hauríem d’estar vacunats. Fa basarda pensar que encara hi som a temps però que el temps avança amb els mateixos dilemes de fa segles.\nQue els vots dels partits de discurs feixista no s’acceptin en cap supòsit és una manera imprescindible de posicionar-se\nVivim envoltades de discursos execrables i massa mitjans de comunicació són la plataforma perfecta per vociferar-los. Individus carregats d’odi i de pànic davant dels avenços socials aconsegueixen altaveus diaris que ens haurien d’alarmar com un virus. A les dones ens continuen matant pel fet de ser dones. Mentre es lliuren monòlegs perversos a multitud de canals pretenen que confonguem l’apologia de la violència masclista amb la llibertat d’expressió. Es dona un espai insòlitament generós a la negror dels temps que va en contra de la revolució feminista. Individus que s’expressen des dels seus pensaments pudents tenen la complicitat de mitjans que busquen desesperadament audiència i són inútils de manual, tots ells. Des de les seves tribunes perpetuen unes proclames vomitives que menyspreen qualsevol dret humà. Es tracta de negar totes les injustícies evidents per no perdre els privilegis. De convèncer que l’objectiu del feminisme és carregar-se l’amor en tots els seus vessants i el sexe en general. Les amargades volen que tothom ho sigui. O ho estigui. Els funciona, direu. La gent s’hi abona. I aquí s’acaba el cordó sanitari al masclisme.\nSegons el PP l’eutanàsia és una política de retallades perquè el govern espanyol no està disposat a pagar el cost que suposa l’envelliment de la població. Per al cinisme jo em demano el cordó més gran que hi hagi al mercat. Perquè es fa dolorosament insuportable assistir a aquest espectacle i haver de tirar endavant sabent que cada dia ens arrencaran les dents sense anestèsia. La política no pot ser això. És massa demencial. Tampoc la justícia pot ser el panell on es pengin tantes absurditats. Una de les últimes, condemnar SOS Racisme i l’Amical Mauthausen a pagar 15.000 euros per haver signat un manifest on es vinculava Societat Civil Catalana amb el franquisme i el nazisme. L’Audiència de Barcelona ho considera una intromissió il·legítima al seu dret d’honor. La realitat sempre supera la guionista.\nHi ha molts virus que sí que tenen un antídot.\nantifeixisme Europa Alemanya Angela Merkel Covid-19


Es crea un grup de reflexió a Sant Julià contrari a la majoria comunal i amb vocació de formar un nou partit - FÒRUM.ad\nEs crea un grup de reflexió a Sant Julià contrari a la majoria comunal i amb vocació de formar un nou partit\nOn: 12/11/13 15:23\nMembres de diferents formacions de Sant Julià de Lòria, la majoria provinents del comitè local de Demòcrates per Andorra, han format un grup de reflexió que té vocació d’impulsar un nou partit. El grup, que té com a portaveu el fins ara membre del comitè de DA i exintegrant de Segle21, Joan Vidal, s’ha creat arran del desencantament que arrosseguen envers la majoria comunal, i perquè no poden participar en les decisions ni fer-hi aportacions. El grup de reflexió està format per una vintena de persones, la majoria de l’òrbita demòcrata, tot i que també hi ha membres propers al PS, UL o l’antic Segle21, segons han explicat els seus integrants. De moment, ningú ha deixat la formació de DA i es continua donant suport a les seves polítiques nacionals, però la intenció és anar deixant de banda el comitè parroquial i acabar en un futur formant nou partit polític.\nSant Julià ha vist néixer un grup de reflexió impulsat per alguns membres del comitè parroquial de DA com Joan Vidal, Artur Homs i Josep Duró, i amb la intenció d’aglutinar gent de totes les formacions davant de la seva decepció amb les polítiques impulsades per la majoria comunal, sobretot relacionades amb Naturlàndia i amb la manca d’accions per frenar la davallada del comerç a la parròquia. La decisió es va comunicar aquest dilluns al vespre al president de DA, Toni Martí, i al secretari general, Carles Torralba.\nEls seus impulsors asseguren que el grup està format per una vintena d’integrants, i que hi ha persones vinculades a d’altres formacions com el Partit Socialdemòcrata, Unió Laurediana i de l’òrbita de Segle21. El socialdemòcrata Rossend Areny ha explicat que hi ha hagut contactes i que fa temps que saben que els antics integrants de Segle21 estan descontents, però ‘la maniobra és exclusivament d’ells’, tot i que ha reconegut que ‘davant la maquinària aplastant d’UL som conscients que tots ens necessitem’ i no descarta en un futur ‘un apropament més directe tenint en compte que ells estan orfes de partit’.\nDe la seva banda, el conseller comunal de DA Jaume Ramisa ha explicat que ell ha participat en alguna reunió d’aquest grup de reflexió, que té per objectiu valorar el pacte amb UL tenint en compte que ‘no hi ha massa participació’, però que de moment ningú ha expressat la voluntat de marxar de DA. Ramisa també ha informat que el proper 2 de desembre tindrà lloc una reunió del comitè parroquial per tractar temes de política nacional, i es farà una segona trobada el 16 de desembre per parlar sobre els motius del descontentament que s’ha generat.\nNext Post: El síndic municipal de Greuges de la Seu participa a les jornades de formació dels síndics


Cooperativistes d'Ecos: Lourdes García - Grupecos\nArç / Assegurances ètiques / Cooperativistes d'Ecos / economia social i solidària / Lourdes García\nCooperativistes d’Ecos: Lourdes García\nLa Lourdes treballa a ARÇ, una corredoria d’assegurances especialitzada en el sector de l’economia social i solidària, el món associatiu i les energies renovables.\n“Em dic Lourdes García Sesma i soc sòcia d’ARÇ Corredoria des de fa cinc anys. Gran part de la meva vida professional ha estat vinculada al món de les assegurances, les tradicionals. ARÇ m’ha donat una nova visió del sector. El món de les assegurances és molt gris, però la cooperativa m’ha demostrat que pot ser d’un altre color. En aquest moment, combino les meves tasques de servei i fidelització dels nostres clients amb les de la presidència. Això m’ha ofert l’oportunitat de conèixer el posicionament que tenim dins el sector i constatar que som un referent per a les entitats de l’economia social.”\nEl millor de la meva feina són les sinergies que es generen amb els clients: relacions bidireccionals, d’igual a igual, directes i properes. Poder conèixer projectes interessants i humans, creats i gestionats per grans emprenedors i persones molt vàlides i positives per a la societat. Projectes que milloren l’engranatge de la convivència des de diversos punts de vista.\nLes assegurances ètiques beuen dels valors dels inicis d’aquest sector; la solidaritat, la transparència, l’equitat o la cohesió social, valors que s’havien diluït, potser perdut, al llarg dels anys i que amb les assegurances ètiques tornen a estar al centre de totes les accions, traient de l’equació la part més fosca de l’assegurança tradicional. Són una eina fonamental per a ARÇ, que ens permet vehicular la nostra feina a través de l’honestedat i la transparència, dos valors essencials per transformar el mercat assegurador.\nFormar part del Grup Ecos ens permet intercooperar entre totes les entitats del grup, conèixer els encerts i desencerts d’altres membres del col·lectiu i així aprendre i créixer juntes, nodrint-nos de les experiències de les companyes, implementant noves tècniques de funcionament sense ensopegar dues vegades amb la mateixa pedra. També ens facilita relacionar-nos amb persones afins a nosaltres, aportant-nos unes vivències molt enriquidores.\nUna de les coses que m’engresca d’Arç és el fet de ser una cooperativa, saber que totes les sòcies treballem en una mateixa direcció, compartint objectius i gaudint de l’oportunitat d’expressar-nos i participar en totes les gestions de la corredoria de forma transversal. L’altra cosa que m’engresca és l’esforç constant de la cooperativa per impulsar canvis, en la mida de les nostres possibilitats, buscant fórmules creatives que ens permetin aconseguir que la distribució de les assegurances se centri en les persones.\nUn repte per a la cooperativa aquest 2020 és reinventar-nos. Quatre persones, algunes d’elles amb molta capacitat de decisió i lideratge, es jubilen aquest any. Sense perdre els nostres orígens, cal que treballem per trobar un equilibri que ens permeti continuar i, de ben segur, evolucionar, sense comptar amb la crossa que tants anys ha sustentat l’entitat. Ara cal que caminem sols. Per sort, comptem amb uns fonaments prou sòlids per no trontollar en aquest canvi.


El Museu Diocesà de Barcelona s’obrea l’orientalisme pictòric d’Occident\nObres de Fortuny, Sorolla o Masriera reflecteixen la seva mirada sobre l’exòtic\nUna visitant delMuseuDiocesàa la sala on s’exposen tres olis d’odalisques\nLa fascinació europea per la civilització egípcia i l’orientalisme va fer un gran pas amb l’expedició que Napoleó I va fer a Egipte, acompanyat de 167 erudits que van inventariar la cultura d’aquestes terres a través d’escrits, dibuixos i gravats. Al llarg del segle XIX van ser molts els viatgers que es van desplaçar al nord de l’ Àfrica i l’ Orient Mitjà interessats pels costums i l’exotisme que representava el món musulmà. I aquest interès es va traslladar als pintors, tal com reflecteix l’exposició Viatge a Orient ,que s’ha obert al Museu Diocesà de Barcelona, amb una extensió a la sala capitular de la catedral.\nExposició al Museu Diocesa titulada "Viaje a Oriente"\nLa mostra inclou 37 olis, aquarel·les i dibuixos d’artistes com Fortuny, Sorolla, Fabrés, Masriera, Agrasot o Benlliure, juntament amb fotografies del pare Bonaventura Ubach, monjo benedictí que va viure a Palestina i de qui actualment també es fa una exposició al Museu de Montserrat. I es complementa amb una selecció de deu objectes, que encara que tingui un punt d’arbitrària, reforça el discurs.\n‘Viatge a Orient’ planteja una reflexió sobre l’Orient real i el que han imaginat els artistes\nEl comissari de l’exposició, Óscar Carrascosa, especialista en relacions entre arts plàstiques i literatura, assegura que l’exposició parteix del fet que “la mirada occidental a Orient és sempre una mirada a l’altre, usualment vinculada a la fabulació”. No tots els pintors que pintaven odalisques o ciutats orientals van traslladar el seu cavallet o el seu taller a Orient, sinó que molts van fer servir les primeres fotografies o altres dibuixos més o menys contemporanis per donar la seva pròpia visió. A l’exposició, destaca en aquest apartat l’oli Odalisca , de Lluís Masriera, una recreació de les esclaves dels harems segons cert ideal que es va imposar entre la burgesia europea. Aquesta peça s’exposa amb un braçalet sorgit del seu taller que forma part del tresor de la basílica de la Mare de Déu de la Mercè. Un altre exemple de paisatge fabulat és Ciutat àrab , de G. Tomassi.\nL’exposició ha estat possible gràcies a préstecs del Museu de Montserrat o la Fundació Fran Daurel i de col·leccions particulars com la Fundació Pedrera Martínez, d’ Oriola, de la qual procedeix gairebé un 90% de les pintures. I està previst que al febrer s’ampliï l’exposició amb més obres.\nA la part final de l’exposició, el comissari fa una picada d’ullet a la continuïtat d’aquest interès per Orient, focalitzat en el Tànger habitat per l’anomenada lost generation . La presència de Paul i Jane Bowles, Truman Capote, Tenesse\nWilliams o Jean Cocteau en aquesta ciutat reflecteix la pervivència d’aquesta fascinació.\nMarià Fortuny és el màxim exponent de la pintura orientalista i ell sí que coneix de primera mà la cultura del nord d’ Àfrica. A l’exposició es mostren deu obres de Fortuny, entre les quals destaquen l’aquarel·la La pregària de l’àrab o els olis Gitano i Moro a Tànger . Altres peces rellevants són l’oli Ensenyant l’Alcorà , d’ Antoni Maria Fabrés, de qui el 2019 el MNAC va celebrar una retrospectiva; l’oli Àrab examinant una pistol a , de Joaquín Sorolla, a què acompanya un petit retrat de quan tenia 17 anys; La prèdica de Josep Benlliure, o Jove de Tànger , de Sánchez Barbudo.\nUn altre dels artistes destacats pel comissari de l’exposició és Joaquim Agrasot, amic de Fortuny, de qui s’ofereix Vell d’esquenes , pintat a Granada. Aquesta obra es considera d’especial interès perquè es tracta del mateix model que fa servir Fortuny per a la seva pintura titulada Vell nu al sol, que és al Museu del Prado.


Arranca el dispositiu d'estiu de l'EMT amb el reforç de 15 línies que arriben a la platja | Valencia Extra\nArranca el dispositiu d'estiu de l'EMT amb el reforç de 15 línies que arriben a la platja\nA més d’incrementar l’oferta i millorar les freqüències, es prolonguen els recorreguts de cinc línies per a facilitar els desplaçaments cap a la franja marítima\nEl dispositiu d’estiu de l’Empresa Municipal de Transports (EMT) de València comença este dissabte 13 de juny per a reforçar les línies 14, 15, 18, 19, 24, 25, 31, 32, 92, 93, 95, 98, 99, N1 i N9 durant els pròxims mesos, adaptant-se així a les necessitats de mobilitat de les persones usuàries cap a les platges de la ciutat i de l’àrea metropolitana. Des d’este dissabte fins al pròxim 1 de setembre, s’incrementa l’oferta d’estes quinze línies per a millorar la seua freqüència i es prolonga el recorregut de les línies 18, 24, 92, 95, 98 per a acostar a les persones usuàries fins a la zona de platja.\nAixí, a partir d’este dissabte, la línia 18 prolonga la seua ruta per a facilitar els desplaçaments cap a la platja dels veïns i veïnes dels barris de Malilla i Sant Marcel·lí. D’esta manera, en lloc d’acabar al principi de l’avinguda de Tarongers, la línia 18 continuarà cap a la platja pel carrer Eugenia Viñes cap a la rotonda Mare de Déu del Sufragi.\nTambé canvia el seu recorregut d’estiu la línia 24, que arriba a El Palmar passant ara per la platja del Saler. Cal recordar que amb la nova xarxa la línia 25 s’ha desdoblegat en dues línies per a respondre a una demanda del veïnat i turistes. Així, la línia 25 té ara com a destí El Perellonet i El Perelló, mentre que línia 24 El Palmar.\nD’altra banda, la línia 92 modifica el seu itinerari fins al Passeig Marítim entre el carrer Marcos Sopena i avinguda Mediterrani, mentre que la línia 95 amplia la seua ruta per a connectar amb el front marítim als residents de barris com el de Natzaret. La línia 98 també modifica el seu recorregut i, en lloc de finalitzar en l’estació del Cabanyal, arribarà fins al Passeig Marítim tots els dies, no sols en caps de setmana com fins ara. D’esta manera, les veïnes i veïns de Olivereta, Campanar, Saïdia i el sud de Benimaclet tindran tots els dies un autobús directe cap a la platja.\nDurant este cap de setmana, personal d’EMT proporcionarà informació sobre este dispositiu especial d’estiu en diferents punts de la ciutat, com els intercanviadors de Tetuán-Porta de la Mar i el de Xàtiva-Estació del Nord, així com en el Passeig Marítim de la Malva-rosa i en Les Arenes.\nEstos punts d’informació estan adaptats a les mesures de seguretat de la Covid-19 per a garantir la seguretat i salut de totes les persones usuàries. Així, es distribuirà material informatiu especial, recobert d’un film antibacterià que elimina el 99% dels bacteris que entren en el material quan una persona el toca. També es repartiran 20.000 ventalls amb este mateix material que inclouen de manera pràctica tota la informació necessària per a moure’s amb EMT este estiu.\nL’empresa municipal manté les mesures de seguretat per a garantir que este estiu els seus autobusos continuen sent un espai segur per a tots els viatgers i viatgeres. Així, continuarà amb el reforç de la desinfecció i neteja diària de tots els seus vehicles i amb altres mesures de prevenció com la suspensió del pagament en efectiu. A més, les persones usuàries hauran de portar mascareta durant tot el seu viatge i respectar les mesures de seguretat.\n“Un any més EMT s’adapta a les necessitats de les persones usuàries i reforça les seues línies per a oferir un servei de qualitat, garantint la seguretat i salut de tots i totes. Aquest estiu el transport públic torna a ser la millor opció perquè les veïnes i veïns i els turistes es moguen per la ciutat i disfruten de les nostres platges”, ha destacat el regidor de Mobilitat Sostenible, Giuseppe Grezzi.


València i Palma sumen experiències per a regular els apartaments turístics - À Punt\nValència i Palma sumen experiències per a regular els apartaments turístics\nEls alcaldes consideren molt important intercanviar i compartir estratègies de model de ciutat per a construir ciutats més accessibles i respectuoses.\n22 d'octubre 2018 - 21:52\nL'alcalde de València, Joan Ribó, s'ha reunit amb l'alcalde de Palma de Mallorca, Antoni Noguera, per a tractar un dels temes que més maldecaps li estan donant a la ciutat: la regulació dels apartaments turístics. En aquest sentit, Joan Ribó ha remarcat que els apartaments turístics necessiten “control de qualitat urbanística”. Per la seua banda, Joan Noguera ha insistit en la necessitat de fomentar el lloguer donant més seguretat a l'inquilí i fixant un control dels preus.\nAixí Mateix, Joan Ribó ha esmentat els requisits necessaris per a ser considerat un apartament turístic: només pot estar a la primera planta o en edificis destinats a aquesta finalitat. Els dos alcaldes coincideixen que els apartaments turístics estan molt bé com a economia col·laborativa, però estan totalment en contra del negoci que plantegen les grans empreses, fins i tot mitjançant fons voltor.\nAltres eixos de la reunió dels dos alcaldes han sigut les polítiques de lluita contra el canvi climàtic i la mobilitat sostenible. Sobre aquest últim assumpte Noguera ha volgut felicitar Joan Ribó per les seues “polítiques valentes i decidides” de transformació en zones de vianants i ús de la bicicleta.