L’empresària holandesa adinerada que es va establir (i va morir) a Andorra fugint de l’exmarit - Altaveu\nLa dona, holandesa, va fer diners venent la indústria farmacèutica que controlava. | ARXIU\nD’entrada, es tractava d’un home que mirava de forçar una porta, un domicili, per entrar-hi il·lícitament. Però quan la policia va creuar les dades ara fa dues setmanes es va trobar al darrere d’aquell home tornavís en mà intentant accedir en un pis d’Escaldes tota una història rocambolesca. Era l’exparella de l’ocupant d’aquell habitatge. Ocupant fins poques dates abans. Com altres persones que viuen soles al país, la salut li va jugar una mala passada abans d’hora -no tenia massa més de seixanta anys- i va morir sense que ningú no la trobés a faltar durant dies. De fet, quan es va localitzar el cadàver a l’interior del pis ja feia dies que s’havia produït el decés.\nAquella dona discreta, de nacionalitat holandesa, que feia uns sis anys que havia aterrat al Principat, havia tingut sort en els negocis però molt mala fortuna en moltes altres coses d’una vida gens fàcil. Empresària del sector farmacèutic, la venda de la seva participació en la indústria de la qual havia estat accionista li va donar un coixí dinerari molt extens per poder viure bé. Però va acabar a Andorra refugiant-se de qui durant uns anys havia estat la seva parella. Un home d’origen andalús i resident a Barcelona que acabaria enxampant la policia quan mirava d’accedir al pis on va trobar la mort la seva exesposa.\nLa dona, que havia fet diners en el sector farmacèutic, vivia en un discret habitatge on se la va trobar morta força dies després del seu decés; quan l'exmarit desheretat se'n va assabentar va venir a buscar el que trobés\nTant al Principat com a Espanya, la dona havia interposat diverses denúncies per l’assetjament i la violència de gènere que havia patit del seu marit. S’havien separat feia anys i ara la tramitació del divorci es trobava en la recta final. El que està clar, han assegurat les fonts, és que jurídicament ja s’havia fet el necessari perquè a l’home no li toqués ni cinc d’una eventual herència. I era això, en certa manera, el que buscava l’home, de 79 anys, quan se’l va detenir. De fet, quan el van descobrir forçant la porta del pis ja havia fet abans la mateixa operació en un traster que la dona tenia al mateix edifici. I del traster ja n’havia extret alguns objectes que la policia va localitzar al cotxe.\nLa dona havia vist dos anys abans com la seva filla moria producte de la mala vida que portava. Un món turbulent de drogues a Holanda que també afectava el gendre. Probablement per això, quan va decidir posar terra per enmig respecte del seu ex no es va traslladar als Països Baixos. Però aquesta circumstància no ha estat aclarida. Sí que la difunta, que va ser incinerada al Principat, té una néta que es quedarà bona part del llegat. No tot. La dona tenia força ben ordenades les seves voluntats testamentàries, per dir-ho d’alguna manera.\nEn tot cas, l’exmarit va ser detingut a temps i va quedar en llibertat després d’un judici ràpid en què se li va imposar com a penes principals, per dir-ho d’alguna manera, una multa i l’expulsió del país. Si se’l tornés a enxampar pel Principat els propers anys s’arrisca a haver d’entrar un temps a la presó. La relació era francament dolenta, segons les fonts. Tant que tot i refugiar-se al Principat per mirar de trobar certa calma l’home l’havia vingut a cercar. Fins i tot després de morta.


L'argentina ha perdut la vida amb 31 anys a causa d'un càncer d'úter\nper Miguel Cuartas 31/03/2021 07:45h\nDol a l'Argentina per la mort de Sofía Sarkany, filla del famós dissenyador de calçat, Ricky Sarkany. La jove perdia la vida amb 31 anys a Miami, ciutat on tan sols una setmana abans havia tingut al seu fill Félix, fet que fa encara més colpidora la fatal notícia.\nLa jove dissenyadora argentina va donar a llum el passat dilluns 22 de març per mitjà d'una gestació subrogada. Per culpa de les mesures anticovid, Sofía Sarkany va haver de veure el part a través d'una trucada de vídeo i no va ser fins uns dies més tard quan va poder veure 'in situ' el seu petit nadó.\nSarkany va tenir al seu fill Félix per gestació subrogada una setmana abans de morir\nLa filla del dissenyador Ricky Sarkany va començar la seva dura batalla contra un càncer d'úter l'any 2018, malaltia que va provocar que prengués una difícil decisió si desitjava quedar-se embarassada. En acord amb la seva parella Tomàs Allende, Sofía va congelar els seus òvuls en els mesos previs a començar els tractaments contra el càncer que patia.\nLa parella va anar fins als Estats Units, on van poder aconseguir el somni de ser pares, amb la 'casualitat' que el seu fill Félix naixés de forma prematura, fet que permetia a Sofía poder estar uns dies amb el petit abans de morir.\nFélix havia d'haver nascut el 28 de març, però finalment Sofía va donar a llum una setmana abans del previst. A més, perquè mare i fill poguessin trobar-se per primera vegada, el nadó va haver de ser traslladat a un altre centre hospitalari. Alhora que venia al món un nou ésser, el càncer de Sofía estava ja molt avançat i amb prou feines li quedaven uns dies de vida.\n«He viscut envoltada de molt d'amor, he set molt feliç», va afirmar Sofia a la seva família poc abans de tornar a ingressar al centre mèdic. Tant el seu pare Ricky com la seva mare, Graciela Papini, li van donar l'últim adeu a les xarxes socials «Així sempre, t'adoro», va publicar la seva mare al costat d'una foto on surten juntes i somrients.\nSofía Sarkany va realitzar estudis de pintura i dibuix clàssic a Londres, involucrant-se posteriorment en el negoci familiar. El 2012 va començar a treballar i a crear diferents col·leccions per a la marca Ricky Sarkany, comptant també amb la seva pròpia col·lecció de roba 'Sofía Sarkany'.\nA post shared by Violeta (@violesarkany)\nL'emotiu comiat de l'equip de Sofía Sarkany\nEl seu equip de treball també li ha dedicat un bonic post al seu compte d'Instagram, on surt la jove somrient en una platja: «So, la nostra guia, sempre mirant cap endavant amb molta energia i apostant a la vida. Se n'ha anat en pau deixant-nos un record bonic, sempre amb somriures i optimisme. Així continuarem com a equip, ens va demostrar i ens va ensenyar a lluitar per tot i a continuar creixent».\n«Gràcies pel temps compartit. Per l'espai que sempre ens vas donar, la confiança i la motivació, però per sobre de totes les coses, per la teva calidesa. Tenim la sort d'haver-te conegut i haver après de tu, no només professionalment, sinó humanament», començava la punyent publicació.\n«Vas ser, ets i seràs un exemple de força imparable. Sempre ho vas transmetre i t'admirem infinitament per això. Sempre mirant endavant, amb optimisme i amor. Sempre generosa, amb talent, increïblement elegant perquè la teva estètica tenia a veure amb un ésser bell i especial. Vas ser i seràs estimada a l'engròs, com tu. La teva grandesa i amor seguiran per sempre amb nosaltres», continuava la publicació al perfil oficial de Sofía Sarkany.\n«Has deixat la teva petjada en aquest món, gràcies per haver-nos demostrat el teu afecte. Un exemple per a tots nosaltres. T'enyorarem molt. Sarkany & Sofía TEAM», deia el post de comiat de la dissenyadora argentina.\nUn nou canvi: L'anunci que acaba de fer Sanitat sobre la vacuna d'AstraZeneca\nMalaltia Argentina Defunció


Bloc de 5è i 6è de l'escola Centcelles : de desembre 2016\nAvui els alumnes de 6è A de l'escola Centcelles hem anat a l'escola Bergadà a llegir-los el principi de la història que després ells hauran d'acabar. Ha sigut una gran experiència, mireu, mireu:\nL’altre dia va venir a visitar-nos la nostra estima amiga Mirmiga, la mascota de la biblioteca de Constantí. Ens va alegrar molt perquè vam recordar com és d’important llegir. Per celebrar-ho cada nen i cada nena va fer una improvisació amb ella. Van sortir obres de teatre, diàlegs, acudits, exposicions sobre diferents temes com la lectura i la importància de llegir. Alguns nens i nenes van demostrar que tenen fusta de còmics i van fer grans improvisacions! Moltes gràcies Mirmiga!\nUs volen penjar dues fotografies que vam fer a la Castanyada. Tota la classe vestida de zombies!! Quina por que fèiem! Vam cantar el rap de la castanyera i ho vam fer súper bé! A més vam ballar el ball de Thriller i ens va emocionar ser els més grans de l’escola. Mireu què bé ens vam disfressar!!\nA Català hem treballat l’entrevista. I el dia de l’excursió a Tarragona vam aprofitar per anar al barri del Serrallo de Tarragona i que els veïns i veïnes ens expliquessin coses sobre sí mateixos i coses sobre el barri. Les entrevistes van quedar espectaculars! Aquí teniu les fotografies. Tothom ens a va atendre molt bé i vam aprendre moltes coses. Moltes gràcies a tots i totes les entrevistades!\nAquí teniu una mostra d’algunes de les fotografies que ens vam fer a l’activitat del Projecte APQUA a la Tabacalera de Tarragona. Vam aprendre les propietats dels polímers i a fer una pilota amb les nostres pròpies mans! A més a més ens vam vestir de científics i científiques!\nAquest any tornem a encetar el projecte de les cartes amb l’Escola Teresa Godes i Domènech de La Juncosa del Montmell. Estem tan emocionades!! Mireu, mireu, com treballem per contestar les seves meravelloses i cada vegada més boniques cartes!\nDesprés d’analitzar la vida i obra del famós pintor Gustav Klimt,els alumnes de 6è han decorat un dels passadissos de l’escola reproduint una de les seves obres més famoses: L´arbre de la vida (The Tree of Life).\nESPORT ADAPTAT: “ El Bàsquet”\nEls alumnes de 5è van participar en la sessió d’esport adaptat. En primer lloc els monitors Xavi, Àlex i Yolanda de la “ Fundació Mestral” ens van ajudar a entendre les dificultats que tenen les persones amb discapacitat i els obstacles que han de superar cada dia i ens van fer pensar sobre els riscos d’algunes de les activitats que fem i que podem fer per evitar-los. Finalment vam practicar l’esport adaptat del bàsquet.\nCOCA AMB XOCOLATA\nEls alumnes de 6è han emprès una inicitaiva per poder financiar-se les colònies de fi de curs, ja que com és el seu últim any a l'escola, volen crear un bonic record tots junts. Per això CADA DIVENDRES venen coca amb xocolata a la porta de l'escola a les 17h. Esperem que hi col·laboreu tots. Moltes gràcies!


Etiqueta: Antoni Simon\nQuan sorgeix i per què sorgeix aquest sentiment i pensament anticatalà? Francesc Ferrer, que el va definir com a “catalanofòbia”, el feia arrencar dels temps del comte-duc d’Olivares. Tanmateix, no resulta difícil trobar testimoniatges que ens revelen un sentiment anticatalà instal·lat a Castella de molt temps abans. Així, l’any 1534, Estefania de Requesens escrivia a la seva mare, la comtessa de Palamós, com el seu fill Lluís –el futur governador de Milà i dels Països Baixos– defensava el bon nom de Catalunya davant les escomeses d’altres patges de la cort: “Lluïset besa les mans de vostra senyoria i diu que estudiarà molt (…) i que vol ser català: que ja defensa la terra ab los altres patges del príncep que li diuen mal de Catalunya”. L’episodi que ens refereix Estefania de Requesens se situa a Castella i més precisament a la cort i, a l’igual que la multitud de textos i testimoniatges que han aportat Francesc Ferrer i d’altres autors, es refereix a un sentiment anticatalà projectat i arrelat des de l’àmbit castellanoespanyol. Però aquest sentiment quan i per què s’havia iniciat? Havia existit un anticatalanisme d’altres procedències?\nPer abordar aquests interrogants, prèviament cal precisar quelcom sobre els orígens de les identitats i contraidentitats nacionals. A l’Europa Occidental, els segles de la Baixa Edat Mitjana i del Renaixement constitueixen un moment clau en la desclosa d’unes noves identitats nacionals. És un “moment” històric en què definició políticoterritorial, desenvolupament institucional, marc jurídic propi, llengua vernacla escrita, consciència històrica, sentiments i símbols compartits es conjuminen en diverses comunitats de l’Occident europeu. Aquestes identitats prendran cos, en la percepció de la vella Universitas Cristiana, per mitjà de contactes i relacions promogudes per elements tan diversos com les guerres, l’expansió del comerç, els relats dels viatgers o la major circulació de llibres i notícies a partir de la invenció de la impremta.\nPodem captar, en definitiva, un “sentiment nacional” que no es contenta amb distingir allò “natural” d’allò “estranger”, sinó que exalta el primer i rebaixa el segon, i conforma doncs uns sentiments de contraidentitat i d’aversió als estereotips dels altres. Erasme de Rotterdam ja va percebre nítidament que aquestes identitats patrioticonacionals estaven impregnades d’una fonamentació molt emocional; als Col·loquis el “Príncep dels humanistes” manifestava: “pràcticament tots els anglosaxons odien els gals i tots els gals els anglosaxons, per l’única raó de ser-ho. Els irlandesos, precisament per ser-ho, odien els bretons, els italians als alemanys, els suaus als suïssos i així sempre”.\n2. Una segona etapa dels orígens de l’anticatalanisme, abraçaria de finals de segle XV a finals segle XVI. Seria una etapa marcada per dos fenòmens que incidiren en l’acreixement d’un anticatalanisme castellà. Un primer seria la irrupció de la impremta, amb la consegüent divulgació, arreu d’Europa i a través de la llengua llatina, dels plantejaments hegemonistes castellans, cosa que desfermà l’acarament entre les distintes concepcions d’Espanya que contenien les tradicions culturals castellana i catalanoaragonesa. El coneixement d’aquest hegemonisme castellà provocà la resposta polèmica dels humanistes catalans davant la “pèrdua de reputació” que suposava per a la seva pàtria i per a la pròpia tradició històrica. El segon fenomen seria el procés d’unió dinàstica pel qual Catalunya restà incorporada a la monarquia dels Reis Catòlics primer i dels Àustria després, en la qual Castella exercia indiscutiblement el paper de pivot i de centre federador.\nLa primera “història hispana” que va arribar a la impremta fou la Compendiosa Historia Hispanica de Rodrigo Sánchez de Arévalo, que fou estampada a Roma el 1470, probablement per Ulrich Hahn. Rodrigo Sánchez de Arévalo, ambaixador a Roma de Joan II i Enric IV, insisteix en la idea de la preeminència castellana, però d’una manera encara més inflada i pretensiosa que Ximénez de Rada o Alfonso de Cartagena, disposant tot el relat per a la glorificació de la missió divinal de Castella. La idea que Espanya era una sola comunitat històrica s’obre camí amb força en el pensament històric castellà del segle XVI (obres de Florián de Ocampo, Pedro de Mexia, Pedro de Medina, Juan Sedeño, etc.), alhora que es referma un ideal castellà supremacista i assimilista. En aquestes batalles preeminencials hi ha sobretot un anticatalanisme per omissió i per menysteniment de la llengua, de la història, de les lleis i dels costums propis, les quals restarien desdibuixades i fins i tot sepultades per la concepció espanyola hegemonista castellana. Aquest és el sentit de la irada denuncia del tortosí Cristòfor Despuig a Els Col·loquis de la insigne ciutat de Tortosa: “y és que volen ser tan absoluts y tenen les coses pròpies en tant y les estranyes en tant poch, que par són ells venguts a soles del cel y que lo resto dels hòmens és lo que és eixit de la terra”.\nPel que fa al segon factor clau per a entendre l’acreixement d’un sentiment anticatalà procedent de Castella, cal considerar que la centralitat castellana deixava els territoris de la perifèria de la monarquia sota una doble subjecció: la de la Corona i la d’un govern central que, radicat a Madrid, des de 1561, era controlat bàsicament per personal polític de procedència castellana. Les tensions politicoinstitucionals derivades d’aquesta situació avivaren alhora un sentiment anticastellà i anticatalà. Unes con-traidentitats que, especialment, esclataven en els escenaris de contacte entre naturals catalans i castellans: a les places fortes de la frontera del Rosselló amb guarnicions castellanes, als camins o vies del Principat per on transitaven aquests soldats, a la cort de la monarquia, o als monestirs com Montserrat, on la convivència entre monjos catalans i castellans era plena d’hostilitats. Ací ja trobem un anticatalanisme més politiconacional, dirigit especialment envers els naturals de Catalunya i no tant relacionat amb la “nació” de parla catalana.\nParal·lelament, i a voltes amb estrets lligams amb les polèmiques més ideològiques, assistim a una escalada de tensions constitucionals. Les torbacions de 1585-93 suposaran un moment de “fractura política” entre les institucions catalanes i el govern central de la monarquia que situarà la dialèctica política en el pendent de la Revolució de 1640.\nAquestes tensions faran arrelar, molt especialment a la cort de Madrid, un covat sentiment anticatalà de connotacions ja plenament polítiques i identitàries. Fins i tot un fidel partidari reialista, i alhora bon coneixedor de la cort madrilenya, com era Miquel Joan Magarola, durant molts anys regent del Consell d’Aragó i des de l’agost de 1639 regent de la Reial Cancelleria del Principat, manifestava al virrei comte de Santa Coloma l’opinió que la falta de socors que patien les tropes del Rosselló era deguda a l’animadversió dels cercles cortesans envers els catalans: “segons veig lo que moltes vegades tinch escrit de la aversió que esta gent té a la nostra natió, que és gran i de cada dia se experimenta, y pens y sospitu que no faran cosa bona en la matèria de diner, que tots nosaltres estam admirats, essent cosa tant convenient al servey del Rey (…) en fi, senyor, que no sé en què topà, sinó que són enemichs nostres, que es vergonya com se tracten los catalans”. Aquesta animadversió anticatalana sembla que havia traspassat les parets dels palaus de la cort i s’havia estés entre la gent del poble. Després de la pèrdua de la fortalesa de Salses, l’agost d’aquell mateix 1639, un altre català resident a Madrid, Fructuós Piqué, confessava a un oficial de l’administració virreinal que els catalans estaven atemorits i no s’atrevien a sortir pels carrers “temiendo no nos apedreen los muchachos si huelen lo que somos”.\nPer a les classes dirigents castellanes el procés de separació de Catalunya de la monarquia espanyola va obrir un abisme de despit i desconfiança envers els cata-lans que mai va poder ser tancat. Les bel·ligeràncies obertes d’ençà de 1640 confrontaren directament i massivament “castellans” i “catalans”. La guerra desfermà un espiral d’odi sense aturador. Quan les tropes de l’exèrcit del marquès de los Vélez s’acostaven a Barcelona el gener de 1641, els catalans atacaven els soldats, des de les muntanyes del Llobregat, al crit de “carn, carn castellans”, mentre que les tropes castellanes escometeren Montjuïc el dia 26 d’aquell mateix mes “ab un gran alarit de ŒViva España'”. Altrament, els tallers propagandístics d’ambdós bàndols amplificaren i difongueren tot allò que contribuïa a augmentar la separació i l’animadversió amb la “nació enemiga”, insuflant, per tant, força i volum als sentiments de contraidentitat. A la Castella de mitjan segle XVII s’anirà consolidant la imatge dels catalans com un poble deslleial, enemic, ingovernable, que havia traït el projecte comú de nació espanyola, i que no tenia més solució que la subjecció per la força de les armes. Un anònim Manifiesto por las armas de Philipo Quarto el Grande en Cataluña y compendio de sus sucesos en el año de 1640 que circulà manuscrit per Madrid en aquells anys reflecteix a la perfecció les dimensions que havia agafat aquest sentiment anticatalà: “De todas salen siempre yngratos, nunca seguros; si los sobrellevan, se atreven mas; si los esperan, se desenfrenan; si los perdonan, se asentan; si los aprietan, se ostigan; de suerte que no ay camino por donde dejándoles en su libertad no sean peores. Y an de neccessitar a la magestad de el mas benigno monarca, a que después de tantos siglos de predecesor en predecesor, ponga oy en este Principado, ley, yugo y justícia”. El “retorn” de 1652 vindrà marcat per la repressió i la desconfiança mútues. Ni tan sols els serveis militars i dineraris que els catalans van prestar durant el regnat de Carles II en les guerres contra la França de Lluís XIV, van servir per a refer uns vincles de confiança política que la guerra de secessió de 1640-1652 havia trencat completament. Com expressava, encara en 1699, l’anònim autor de Luz de la verdad per boca del soldat català Joan Roca, els esdeveniments de la Guerra dels Segadors eren la causa principal de “la oposición que todos nos tienen y mas los castellanos”.\nAmb el seu caràcter de guerra civil peninsular, la Guerra de Successió s’anà impregnant d’hostilitats “nacionals”. L’anticastellanisme de la societat catalana tingué la seva correlació amb l’anticatalanisme de la castellana. El militar i cronista felipista Vicente Bacallar de Sanna explicava la decidida defensa de la causa borbònica pel poble castellà dient que “no se puede negar que sostuvo mucho el ánimo de los castellanos la natural vanidad de no ser conquistados de aragoneses y catalanes, y ultrajados de los portugueses, a los cuales despreciaban y aborrecían”. Així mateix, la narració de Narcís Feliu de la Penya dóna coneixement del temor i l’animadversió del poble madrileny envers els miquelets catalans que acompanyaven el rei Carles l’any 1706. Segons Feliu, per tal de mantenir l’ordre a la capital castellana, s’ordenà a algunes tropes “vestir con el mismo traje de los Miqueletes de Cataluña, por aver concebido el pueblo de Madrid gran terror a los Miqueletes, juzgando los generales, que pocos solo con el nombre y traje los detendrían”.\nDesprés de 1714 la repressió borbònica tingué un caràcter deliberat, sistemàtic i violent. A banda de donar via lliure a un indissimulat ànim de revenja, perseguia un objectiu polític ben concret: aplicar un càstig exemplar i punitiu per assegurar totalment la subjecció d’aquella província on era “nativo” el “crimen de rebelión”. En paraules del capità general marquès de Castel Rodrigo, només amb la medicina de les armes i de la força es podia “sino limpiar enteramente su sangre de la malignidad que le infecta, a lo menos irla purgando; de modo que con el curso del tiempo y con la aplicación continua de eficaces remedios, quede esperanza de salud (…) porque el mal humor de estos naturales, podrá si contenerse con las armas, pero no mudar nunca con la sola fuerza de ellas”. A ulls de les autoritats borbòniques, la força de les armes no era suficient per a posar fi d’arrel al mal d’aquella província; a més, s’havia de liquidar la seva identitat com a comunitat, com a nació: “Borrándoles de la memoria a los catalanes todo aquello que pueda conformarse con sus antiguas abolidas constituciones, ussáticos, fueros y costumbres” segons manifestaven el juny d’aquell mateix 1715 els membres del Consell de Castella.\nFins i tot els catalans que havien demostrat un fervent felipisme no deixaven de ser sospitosos d’aquest sentiment nacional que calia extirpar. En les instruccions rebudes pel marquès de Castel Rodrigo en ser nomenat capità general del Principat, es deia: “Y siendo la nacion Cathalana de tan mala calidad, que aun con los mejores que de ella se han mostrado mas finos conviene tener el mayor cuidado, sin darles manejo en su pròpio País”; unes prevencions que calia extremar en el cas dels catalans que servien en l’exèrcit: “Porque estos aun que sean buenos y se tenga experiencia de su fidelidad, sin embargo es tan grande i ciego su amor a la patria, y a los fueros de ella, que tratándose de ellos pudiera peligrar aun el celo constante que hasta ahora han manifestado los buenos al real servicio, y para desviarlos de este riesgo conviniera emplearlos en otras partes fuera de la Provincia”.\n Una síntesi dels meus posicionaments sobre aquest tema es pot veure a la “Presentació” del dossier “Nacions abans del nacionalisme. Entre el debat conceptual i la investigació històrica”, Manuscrits 19 (2001), pp. 17-19.\n Vegeu Carmelo Lisón, “Vagad o la identidad aragonesa en el siglo XV” Revista Española de Investigaciones Sociológicas 25 (1984), pp. 95-136; i Robert B. Tate, Ensayos sobre la historiografía, (1970), pp. 263-279.\n Bàsicament: Eulàlia Duran, “Patriotisme i historio-grafia humanística”, Manuscrits 19 (2001), pp. 43-58; Josep Solervicens, Els Països Catalans i Espanya: ser o no ser, València, 1988.\nCristian Palazzi\tTextos propis i aliens\tDeja un comentario 20 septiembre 2010 7 marzo 2016 15 minutos


Resultats del XIIè Exercici d’Intercomparació per a estudiants de Química Analítica — Català\nSou a: Inici / Notícies / Resultats del XIIè Exercici d’Intercomparació per a estudiants de Química Analítica\nDurant el present curs acadèmic ha tingut lloc aquest exercici d’intercomparació que ha implicat a alumnat i professorat dels Cicles Formatius de Química.\nL’objectiu d’aquests treballs és la comprovació del nivell de qualitat dels resultats proporcionats per un determinat laboratori d’anàlisi, tant en termes de precisió com d’exactitud, en relació a laboratoris similars.\nAquest’s exercicis formen part de la pràctica habitual en els laboratoris de control per validar la fiabilitat dels resultats analítics generats. En aquest cas, el comitè organitzador estava format per la Universidad Complutense de Madrid, la Universidad del País Vasco, la Universitat Jaume I i la Universitat de Barcelona i han participat diversos departaments universitaris a part de la nostra Escola.\nLes mostres facilitades aquest any han estat begudes de cervesa i preparats farmacèutics. De la lectura de l’informe final de l’Exercici, es desprèn que els nostres alumnat han proporcionat resultats analítics exactes i precisions superiors a la mitjana dels laboratoris, d’acord al tractament estadístic de les dades facilitades pels participants.\nAquest és un reconeixement a l’atenció i les bones pràctiques de laboratori que ha mostrat el nostre alumnat.\nL’obtenció de resultats de qualitat és la conseqüència de l’aplicació de polítiques de qualitat en el treball rutinari en els laboratoris de control, incloent l’aplicació de procediments normalitzats i l’establiment de polítiques internes de qualitat.


"Picasso descobreix París", la nova exposició temporal del Picasso [VIDEO] | betevé\nrobatoris Sant Antoni\nDel 21 de setembre al 6 de gener, de 9 a 20.30 h, dilluns de 10 a 17 h, dijous de 9 a 21.30 h (6,5 € / gratuït: dijous de 18 h a 21.30 h i el primer diumenge de cada mes de 9 a 20.30 h). Museu Picasso (Montcada, 15-23)\nGuillem Martínez | dimarts, 25 de set. del 2018, a les 11.38\nEl Museu Picasso estrena aquest divendres una exposició temporal, titulada “Picasso descobreix París”. Es tracta d’una col·laboració amb el Museu Picasso barceloní i el de la capital francesa, a més del Museu d’Orsay. Han cedit 19 peces d’artistes com Cézanne, Degas, Gauguin, Steinlen, Touluse-Lautrec o Manet, entre d’altres, que van ser un referent pel pintor andalús quan aquest va visitar per primera vegada París, només començar el segle XX.\nAquest primer contacte amb la capital francesa va ser l’any 1900. De seguida la ciutat i les seves influències artístiques el van colpejar amb força. De fet, l’artista feia temps que somiava en aquell viatge. Ho demostra un dibuix, que es pot veure a l’exposició i que el representa a ell i el pintor Manuel Pallarès a París.\nAquests primers anys abans d’instal·lar-se definitivament a París, el 1904, van ser claus en la transformació artística d’un jove Picasso. Passaria d’una pintura mundana a una altra de caràcter simbòlic, que el convertiria en l’artista aclamat que va acabar sent.\nLa mostra s’estructura en forma de diàlegs entre obres. Es comparen peces de Picasso amb les dels seus mestres. “Hi ha casos molt evidents -explicats pel mateix Picasso- com un dibuix petitet que representa una obra de Bartolomé”, explica Malén Gual, comissària de l’exposició. “O un altre dibuix que és una còpia del Panteó de Puvis de Chavannes”, afegeix. Altres diàlegs no són tan evidents, com els croquis de toreros que va fer l’artista, inspirats en la corrida de toros de Manet.\nEl Museu Picasso cedeix 50 peces a l’Orsay\nL’exposició “Picasso descobreix París” coincideix amb el temps amb la marxa del museu barceloní d’una cinquantena de peces corresponents a l’època blava i rosa de l’artista, que han estat cedides temporalment al Museu d’Orsay. Tornaran a Barcelona tan bon punt acabi l’exposició temporal, el proper 20 de gener.\n— Art — exposicions — Museu Picasso\n“Human bodies” tindrà a Barcelona la seu permanent\nCode Now Ness\n‘9 to 5’, un musical feminista\nLes 76 obres a Barcelona per a l’estiu 2019 | MAPA


Espai Jove: valors per al desenvolupament de persones autònomes i integrades socialment\nLa fase pre-adolescent i adolescent en el cas dels joves gitanos es produeix amb paràmetres diferenciats, respecte a altres col•lectius de joves. Ve marcada per una transició molt curta i ràpida de la infància a “l’adultesa”, que sense haver-se pogut consolidar, porta a nois i noies a partir dels 15 anys a fer de nens-adults preparant-se per al matrimoni i a ser pares i mares, molt joves. Que com a conseqüència, en molts dels casos, constituiran famílies nombroses, sobre la base d’economies familiars molt precàries.\nEspai Jove atent els nois i noies justament en aquest moment, treballant el valor de la formació i l’estudi, el respecte per les qüestions de gènere, l’autonomia personal, el protagonisme dels joves en les seves pròpies vides i el compromís social i comunitari. Es tracta d’un moment clau, en el que d’una banda, es fa el pas de l’educació primària a secundària, que pot resultar problemàtic perquè s’accentuen els índex d’abandó i d’absentisme escolar. I, per altra banda, també és el moment en que es constitueixen i consoliden els grups d’amics, i per això cal estar atens a les dinàmiques que es puguin generar, que no sempre són responsables en relació al seu comportament i als habituals rituals iniciàtics del consum d’alcohol, tabac i drogues.\nAquests nois i noies tenen a Espai Jove un lloc de trobada i reunió on estar a gust per ser ells mateixos, i on se’ls empeny a ser protagonistes d’un temps de lleure lúdic i alhora educatiu. Es tracta d’anar estirant el fil de les seves inquietuds per treballar valors i fer aquest acompanyament per al seu desenvolupament personal. L’objectiu de màxims és la seva plena integració social, cultural, i econòmica, com a persones lliures, formades, conscients i compromeses amb elles mateixes, la comunitat i el món. I, l’objectiu de mínims és evitar l’exclusió social i aconseguir la seva autonomia personal i laboral. Tot i haver altres entitats que atenen aquesta franja d’edat per la via de l’esport i també de l’educació en el lleure, Espai Jove acull el col•lectiu de nois i noies provinent d’entorns desestructurats i amb molta necessitat d’atenció personal que en molts dels casos no saben com gestionar.\nUn lloc de trobada a mida\nAmb el propòsit de poder oferir als joves aquest espai acollidor que necessiten per trobar-se amb els seus amics i fer la feina d’acompanyar-los, es treballa actualment en la remodelació de la sala de les golfes del Casal Cívic La Mina on Espai Jove hi té la seva ubicació. A proposta de les dues educadores i amb la implicació dels nois i noies, aquests dies estan fent el projecte de redefinició del lloc, estudiant necessitats d’acord als usos que se li volen donar, la distribució dels mobles i ambientació, perquè resulti acollidora i funcional. Comptem amb la col•laboració de la Fundació Formació i Treball que ens ha fet la cessió del mobiliari, prèvia presentació del projecte de reforma i compromís dels joves per ser ells els protagonistes de la reforma.\nCom a projecte educatiu vinculat a la comunitat, Espai Jove, forma part del Projecte Educatiu de Sant Adrià de Besòs, promovent l’organització i a participació en activitats comunitàries de l’entorn.


Aliments de qualitat i proximitat enfront del coronavirus\nPERE ROQUÉ I ORÓ\n© Aliments de qualitat i proximitat enfront del coronavirus\nEn aquests moments tan delicats de crisi mundial per la pandèmia del coronavirus, un dels sectors econòmics clau és el primari, ja que, entre les necessitats bàsiques a cobrir, hi ha el fet de proveir d’aliments la població. Per sort, tenim un sector primari fort, tot i que menystingut. I s’ha hagut de viure una situació que pensàvem impossible per posar-lo en valor. Però no volem afegir més dramatisme a tot plegat, ja que també creiem que serà una oportunitat per aprendre i millorar. Perquè això sigui possible, cal que es posin en pràctica una sèrie de mesures. Primer de tot, reclamem que se suprimeixi la quota d’autònoms durant 6 mesos, ja que, si bé és cert que ha crescut la demanda de productes agroalimentaris, la nostra situació segueix sent ruïnosa, els preus no s’han incrementat, per la qual cosa continuem patint la crisi de preu de la fruita dolça i arrosseguem les conseqüències de crisis anteriors sense solucionar com el foc de la Ribera d’Ebre, entre altres. De moment, els únics actors de la cadena que es veuen beneficiats per la pandèmia són els de sempre: les multinacionals i grans cadenes de distribució.\nEn relació amb la PAC, ara que s’està negociant el pressupost de la Unió Europea, hem de recordar que la política agrària comuna és essencial i, com es demostra de nou, com més autosuficients siguem en alimentació, en sortirem tots més beneficiats.\nA banda, tenim l’esperança que, amb el ressorgiment d’una nova consciència social, es reformularà aquest sistema econòmic que només busca els preus més baixos a qualsevol racó del món i que es potenciarà el criteri de proximitat, com tímidament es comença a intuir. Perquè hi ha una cosa que ningú discuteix: sense agricultors ni ramaders no hi ha res a transportar ni reposar als prestatges dels supermercats, i amb les restriccions de seguretat, cobra especial valor el nostre camp, el producte de proximitat. Els pagesos i les pageses no som aliens a aquests moments tan complicats que està vivint tota la societat i volem col·laborar amb el nostre granet de sorra. Per això, els associats d’ASAJA Lleida han posat a disposició de l’administració pública màquines atomitzadores per fer processos de desinfecció tant als carrers com als edificis públics de la ciutat de Lleida i d’aquelles localitats de la demarcació que ho puguin necessitar. Serem allà on se’ns necessiti per lluitar contra aquest virus que ens ha trasbalsat a tots.\nI seguirem treballant i produint els millors productes garantint la seguretat de tots en totes i cadascuna de les fases de producció. En aquest sentit, recordem que estem a les portes de contractar de nou prop de 25.000 persones provinents de tot l’estat per a la campanya de la fruita. Com sempre, i ara més que mai, vetllarem perquè es treballi amb totes les garanties sanitàries. Tots hem de posar el nostre gra de sorra per superar aquest embat. Per això, us demanem que, si no és estrictament necessari, no sortiu al carrer. Finalment, lamentem que s’hagi hagut de suspendre la Fira de Sant Josep, entre altres esdeveniments, però entenem i recolzem totes les decisions que es prenen per fer combatre amb èxit aquesta crisi.


Trencant motllos a Font de la P�lvora - Empordà\nTrencant motllos a Font de la P�lvora Es defineix, mig en broma mig seriosament, com un "gitano hippie". I �s que l'estil de vida que ha escollit �ngel Fern�ndez, nascut a Font de la P�lvora, dista molt dels c�nons del barri: ha estudiat a la Universitat, viu sol sense haver-se casat i treballa com a educador social. A m�s, �s cr�tic amb les pol�tiques "de cara a la galeria" que, segons ell, fa l'Ajuntament. Per aix�, ha participat en la creaci� d'una nova associaci� perqu� la gent del barri tingui veu pr�pia. 29.05.2016 | 06:30\nTrencant motllos a Font de la P�lvora LAURA FANALS GIRONA\nAmb 28 anys, �ngel Fern�ndez -"el Nene"- ha trencat motllos a Font de la P�lvora. Malgrat haver nascut en un barri amb un alt �ndex de frac�s escolar, ha acabat el grau d'Educaci� Social a la Universitat de Granada i l'any passat va gaudir d'una beca per estudiar angl�s a una prestigiosa universitat d'Hongria. A m�s, ha trencat amb les regles no escrites de l'�tnia gitana -a la qual pertany- i des de fa quatre anys viu tot sol en un pis de les Pedreres sense haver-se casat. Durant set anys va treballar com a integrador social a Font de la P�lvora, intentant que els seus ve�ns es convertissin en promotors de canvi social. Desencantat amb el paper de les administracions al barri, actualment treballa a Sant Narc�s, per� tot i aix� continua tenint un peu -i el cor- a Font de la P�lvora, on viuen la seva fam�lia i amics. Per aix�, juntament amb altres joves ha creat una nova associaci�, Ketanip�, amb l'objectiu de seguir tenint veu en les pol�tiques que es fan al sector Est.Fern�ndez �s el segon germ� d'una fam�lia gitana amb quatre fills. Va estudiar la prim�ria a Vila-roja, en el que defineix com una "escola-gueto". "Si nom�s et relaciones amb persones del teu mateix entorn, amb els mateixos codis culturals... t'est�s creant una bombolla. I llavors, quan arribes a ESO i has de baixar a la ciutat a estudiar, �s un xoc molt dur", explica. En el seu cas, la "bombolla" es va trencar, per for�a, a l'institut Santiago Sobrequ�s. "Est�s totalment desubicat. De sobte et trobes en un lloc desconegut, amb gent que funciona de manera molt diferent a tu... en el fons, Girona �s una ciutat molt burgesa, i si no ets un catalanet del centre, hi ha un xoc", assenyala. Aquest proc�s, indica, genera frustraci� en els adolescents, que s'acaba canalitzant en baralles o aband� escolar. Ell mateix ho va experimentar: "A primer i segon d'ESO jo sempre suspenia, encara no s� per qu� em passaven de curs. B�, s�: perqu� veina d'un determinat barri, per fer-me un favor. Per� aix� no funciona, perqu� despr�s he hagut d'anar aprenent les coses a mesura que les he necessitat", assenyala. Per aix�, creu que �s molt important que els nens i nenes dels barris del sector Est no visquin en "bombolles" ni "guetos", de manera que aprenguin a relacionar-se amb altres persones al m�s aviat possible. La manera de fer-ho, considera, �s portar els infants a altres escoles de Girona, tot i que en aquest cas tamb� creu que cal un "canvi de xip" i que els infants del sector Est deixin de ser estigmatitzats per la seva proced�ncia. "No se'ls ha de posar la creu directament, sin� mirar quines s�n les seves potencialitats i com estimular-les. Si hi ha alguna fam�lia que no sap com gestionar-ho, ja ho treballar�s amb ella, per� no cal posar barreres d'entrada", adverteix. En el cas dels pares que vulguin escolaritzar els infants al sector Est, creu que podria funcionar un projecte d'educaci� comunit�ria que generi m�s implicaci� de les fam�lies.Continuar estudiant A tercer i quart d'ESO, Fern�ndez va treure millors notes i es va comen�ar a relacionar amb altres alumnes. Fins i tot recorda que una professora, Mei Llopis, el va animar a fer batxillerat. Per� ell s'hi va negar i va preferir anar-se'n a fer un grau mitj� de pastisseria. "Buscava alguna cosa pr�ctica i que no m'amargu�s la vida", recorda.En aquella �poca va comen�ar a col�laborar amb l'associaci� AASS, i li va sortir l'oportunitat de treballar com a monitor de menjador. Li va agradar, es va treure el t�tol i va comen�ar tamb� a treballar al casal del barri. Aix� el va animar a treure's el grau d'Integraci� Social a l'institut de Montilivi i se'n va sortir, malgrat la sorpresa d'alguns ve�ns del barri. "Em veien amb la carpeta i em deien: ets com un paio!, i jo responia: no, estic estudiant, per� no deixo de ser gitano", recorda.Satisfet amb l'experi�ncia a Montilivi, va decidir estudiar el grau d'Educaci� Social a la Universitat. Va anar a l'escola d'adults per preparar la prova d'acc�s i va aprovar, per� no va obtenir prou nota per entrar a una universitat p�blica catalana. Per aix� va optar per anar-se'n a Granada, on tenia arrels familiars. "La meva fam�lia al principi va estar molt sorpresa, per� de seguida em van donar tot el suport. Sort d'ells, que sempre han estat al meu costat i m'han ajudat en el que ha fet falta", assegura. Tres anys m�s tard, amb el t�tol d'educador social sota el bra�, va tornar a Girona, per� es va adonar que era moment d'independitzar-se, cosa que no era f�cil. Segons explica, "en teoria, si no t'has casat o tens una relaci� formal no te'n pots anar a viure sol. Qu� fas tu sol?, et diuen". Ell, per�, va trobar el suport de la seva fam�lia, que li va cedir una casa que tenien i se'n va anar a viure tot sol, tot i que sense trencar els vincles amb Font de la P�lvora.Durant set anys, Fern�ndez va viure i treballar al sector Est. El fet de ser alhora t�cnic i ve� del barri tenia pros i contres. "Per treballar aqu� has de tenir els codis, saber fins on pots apretar, com pot reaccionar la gent... per a mi tot aix� era f�cil, per� era complicat perqu� mai desconnecatava, sempre em trobava alg� preguntant-me alguna cosa", recorda. Al cap d'un temps, per�, va quedar desencantat amb les pol�tiques impulsades des de l'administraci�. "Qui mana �s l'Ajuntament, i no vol que els barris tinguin poder, que puguin dir-hi la seva", afirma. De del seu punt de vista, l'administraci� s'omple la boca amb la participaci� per� acaba fent pol�tiques "de cara a la galeria", sense tenir en compte les necessitats reals de la gent. "Sembla que la teva opini�, pel simple fet de ser del barri, no valgui tant com la seva", lamenta. "S'ha de fer un empoderament real de la gent, per� no �s f�cil, requereix temps i l'Ajuntament no hi creu", afirma. Segons indica, el consistori nom�s busca "resultats visibles" a finals d'any, en lloc de preguntar a la ciutadania quines s�n realment les seves necessitats. Per aix�, decebut amb l'administraci�, va marxar a treballar a Sant Narc�s, tot i que continua implicat al sector Est de forma volunt�ria. Amb altres joves acaba d'impulsar l'associaci� Ketanip�, amb la qual volen fer sentir la veu dels ve�ns davant noves iniciatives com el pla integral del sector Est. I �s que Fern�ndez est� deixant de ser una rara avis: cada cop hi ha m�s joves d'aquesta zona que estan estudiant i estan disposats a ajudar els ve�ns a fer sentir la seva pr�pia veu.


elCastell: Castelldefels va commemorar el Dia Internacional contra la LGTBIfòbia\nCastelldefels va commemorar el Dia Internacional contra la LGTBIfòbia\nAhir diumenge, 17 de maig, es va celebrar el Dia Internacional contra les injustícies que pateixen les persones lesbianes, gais, transsexuals, bisexuals i intersexuals, és a dir, la LGTBIfòbia.\nTradicionalment, Castelldefels s'ha mostrat any rere any molt compromesa amb la data, amb el desplegament de nombroses activitats de debat i conscienciació que, enguany, a causa de la pandèmia de Covid-19, no es podran celebrar de manera presencial.\nEl programa, en el qual treballava l'Àrea municipal d'Igualtat, ha resultat lògicament afectat per l'alerta sanitària, de manera que les activitats no s'han pogut fer. La tasca a desenvolupar aquest Dia Internacional contra l'Homofòbia 2020 es va centrar a donar a conèixer informació sobre els drets de les persones LGTBI i a la denúncia dels casos de LGTBIfòbia.\nLa campanya municipal consisteix a divulgar la defensa dels drets de totes les persones, i convidarà la població a denunciar agressions, insults o actituds discriminatòries, menyspreu o assetjament, tant si se n'és víctima com testimoni, tant a la via pública com a les xarxes socials, a casa, a l'escola, a la feina o als espais d'oci.


La URV defensa la innocència de l'ex rector Arola i diu que sempre ha actuat "per lleialtat"\nEl Circ Ciutat > Ensenyament dijous, 14 de novembre de 2013\nDavant la sorprenent detenció aquest matí de l’ex-rector, Lluís Arola, en relació a la investigació sobre l’empresa Shirota, la Universitat Rovira i Virgili vol deixar clar els següents punts:\nEl rector de la URV, Francesc Xavier Grau. / cedida\nTotes les actuacions de Lluís Arola dins l’empresa Shirota es van fer com a representant de la Universitat Rovira i Virgili, en funció del nomenament que va fer el rector, Francesc Xavier Grau, el 28 de maig de 2007. Arola va demanar ser rellevat d’aquest encàrrec el 22 de juny de 2010. A partir de llavors va assistir puntualment a alguna altra reunió a petició expressa del rector.\nLa Universitat va participar a Shirota des de la seva creació, l’any 2007, amb un 2% del capital en funció de l’objectiu de desenvolupar una empresa de base tecnològica pel disseny d’aliments funcionals i productes i serveis associats. La URV també va acceptar la decisió dels socis majoritaris de dissoldre l’empresa al juliol de 2012 quan l’Ajuntament de Reus va considerar inviable el projecte.\nAl respecte el rector de la URV, Francesc Xavier Grau, vol declarar públicament:\n“El Dr. Arola ha actuat a Shirota sempre en representació i per lleialtat a la Universitat. Per tant l’acció judicial d’avui m’afecta personalment, en tant ell exercia aquesta representació a petició meva i, un any després de l’inici de les diligències, em resulta incomprensible. Considero que el Dr. Arola restarà injustament perjudicat i poso a disposició de la Justícia tot allò que la Universitat pugui aportar per aclarir el més ràpidament possible els fets.”


Lluitem contra el canvi climàtic també des de les nostres llars d'acollida - Iniciatives Solidàries\nFa uns mesos, les joves de La Muntanyeta van acordar reciclar tota la brossa de casa per iniciativa pròpia. Per fer-ho, van crear amb diferents materials cubells per separar plàstic, paper i cartró, vidre, l’orgànic, les llaunes i els residus. A més, cada divendres porten a la deixalleria objectes con mòbils trencats, bateries i piles.\nLes educadores de la Llar han reforçat aquesta iniciativa explicant la importància que té pel medi ambient reciclar a casa, i com els petits gestos quotidians tenen un impacte global en la lluita contra el canvi climàtic. A més, eviten fer ús de materials plàstics a la Llar i tenir un consum responsable per donar una segona oportunitat a diversos materials.\nPerquè cada petit gest compta per crear un món millor!


L'Arxiu Comarcal de la Conca acosta el patrimoni que custodia als centres educatius | EL PORTAL NOU\nHome Arts Fotografia L'Arxiu Comarcal de la Conca acosta el patrimoni que custodia als centres educatius\nL'Arxiu Comarcal de la Conca acosta el patrimoni que custodia als centres educatius\nPortalNou Valls divendres, d’abril 27, 2018 Arts , Fotografia\nUna de les tasques que té encomanades l'Arxiu Comarcal de la Conca de Barberà és la divulgació del ric patrimoni documental que custodia i el foment del seu estudi. I és per això que, progressivament, l'Arxiu consolida i omple de continguts el seu Servei Didàctic, adreçat bàsicament a les escoles i instituts de la comarca. La idea és donar a conèixer l'Arxiu als més joves i acompanyar-los en les seves primeres passes en el camp de la investigació històrica.\nEn aquest context, al llarg del mes d'abril s'han realitzat un seguit d'activitats en col·laboració amb diversos centres educatius. Els dies 4 i 5 d'abril, l'arxivera Lali Albareda va participar en la Setmana de treball per projectes de l'Institut Joan Segura i Valls de Santa Coloma de Queralt, que el curs de 3r d'ESO dedicava a la orientació i la recerca. El dia 4 va fer xerrades a les dues classes d'aquest curs per tal de guiar als estudiants en el tria del tema del treball de recerca de 4t ESO i donar-los alguns conceptes metodològics bàsics per a la seva confecció. També va col·laborar en l'elaboració del quadern Tastets de Recerca i el dia 5, a l'arxiu de l'Ajuntament de Santa Coloma, va atendre al grup que van triar el taller relatiu a l'estudi de l'evolució de les botigues de la Plaça al llarg del segle XX.\nAl seu torn, el dijous dia 19, el director de l'Arxiu, Josep M. Porta, va fer una xerrada als alumnes de 1r de batxillerat de la branca d'Humanitats de l'Institut Martí l'Humà de Montblanc. Primerament els va presentar l'Arxiu Comarcal, les funcions que té encomanades, els fons que custodia i amb quines condicions ho fa; i seguidament va orientar als estudiants en tot el relatiu al Treball de Recerca que hauran de presentar l'any que ve. En el torn obert de paraula, es va debatre sobre possibles temes d'estudi.\nFinalment, el dia de Sant Jordi, els alumnes dels cicles mitjà i superior de l'escola Sagrat Cor de Solivella van visitar les dependències de l'Arxiu Comarcal. Se'ls fer una visita guiada per les instal·lacions del centre per tal de donar a conèixer als nois i noies la història de l'antic Hospital de Santa Magdalena i les tasques que actualment s'hi realitzen. Especialment per a aquesta ocasió, el Servei Didàctic va redissenyar el quadernet Vine a l'Arxiu! que es completa al llarg de la visita, a fi i efecte d'incorporar referències a Solivella i concretament al seu castell. Aquesta visita complementa l'activitat escolar 'Georeferenciem la Conca de Barberà fent teatre' dins el programa 'Apadrinem el nostre patrimoni' promoguda pel Centre de Recursos Pedagògics de la Conca de Barberà.


\n\nVIATGE A PORTAVENTURA ORGANITZAT PER LA CASA DE LA JOVENTUT DE XÀTIVA\nLa Casa de la Joventut de Xàtiva ha organitzat un viatge a PORTAVENTURA del 18 al 20 d'Abril El preu és de 175€ amb Carnet Jove i 195€ per a la resta. SERVEIS INCLOSOS Autocar des de Xàtiva Entrada de 3 dies al Parc + 1 accés per persona al Ferrari Land Hotel dins del Parc i MP (Mitja Pensió) Assegurança de viatge i guia Suplement habitació doble 15€ per persona + INFO [email protected] telf. 96 227 43 42\nTALLER OCUPA'T: RECERCA ACTIVA CASA DE LA JOVENTUT XÀTIVA\nEn aquest taller aprendrem a fer-nos un currículum i els recursos necessaris per a accedir a l'ocupabilitat. DIJOUS 26 DE MARÇ A LES 11.00H. Per a mes informació [email protected] telf.962274342\nEXPOSICIÓ CARTELLS CONCURS DIA DE LA DANSA 2020 DEL 27 DE MARÇ AL 17 D'ABRIL\nDel 27 de Març al 17 d'Abril de 2020 a la Casa de la Joventut de Xàtiva es podrà visitar l'exposició dels cartells que s'han presentat a concurs per a la cinquena edició del Ballem! Abril, mes de la Dansa Ballar, pintar, cantar, escriure, dissenyar, fer música, decorar… tot acte creatiu ens ajuda a exterioritzar el nostre món interior, en un intent de comprendre i millorar el que ens envolta i a expressar-ho mitjançant metàfores. Trobar una estona per allunyar-se del soroll i la velocitat de hui en dia i connectar amb un mateix. La pràctica artística integra els dos hemisferis cerebrals potenciant les habilitats cognitives, senso-corporals i socio-emocionals. Les arts eduquen en allò que no es veu, en valors intangibles, que com arrels ens fan créixer amb estabilitat i confiança, per a que aflori el millor que portem dins. Per això BALLEM!\nTALLER DE CUINA AL JOC DE XÀTIVA: CUPCAKES RÀPIDS\nEl proper 14 de Març al JOC (Joventut, Oci i Cultura) de Xàtiva tindrem un taller de cuina, farem CUPCAKES RÀPIDS!! Estem al C/ Abu Masaifa, 2 de Xàtiva Per a més info CIJ XÀTIVA: C/Montcada, 14 - [email protected] - Telf.962274342\nQUI ÉS QUI FEMINISTA AL JOC DE XÀTIVA\nAl JOC (JOVENTUT OCI I CULTURA) de Xàtiva el dia 13 de Març tindrem un QUI ÉS QUI FEMINISTA El JOC està al Carrer Abu Masaifa, 2 de Xàtiva.\nAUTOBÚS D’ANADA I TORNADA A VALÈNCIA – CRIDA I PRIMERA MASCLETÀ: 1 DE MARÇ\nEl Consell de la Joventut de Xàtiva, conjuntament amb la Junta Local Fallera de Xàtiva, una de les nostres associacions membre, organitzem per al proper dissabte 1 de març un autobús d’anada i tornada a València per tal de gaudir de la primera Masceltà de l’any i de la Crida, l’acte que donarà inici de manera oficial a les Falles 2020. L’objectiu d’aquesta activitat és facilitar al màxim possible l’assistència a aquest esdeveniment, comptant amb la comoditat de que els autobusos recolliran i deixaran els participants pràcticament al lloc dels actes, evitant desplaçaments i sense haver de preocupar-se de possibles problemes amb la línia de tren. L’eixida s’efectuarà des de la Plaça del País Valencià de Xàtiva a les 11:30h, i ens portarà el més prop possible de la Plaça de l’ajuntament on tindrà lloc la Mascletà a les 14:00h. Després cadascú podrà fer el que més li agrade fins l’hora de la Crida, a banda de dinar o passejar per València, una bona opció per als amants de les falles és visitar l’Exposició del Ninot, que es podrà trobar a la Ciutat de les Arts i les Ciències. Això si, s’haurà d’estar amb antelació a les Torres de Serrans perquè la Crida començarà a les 19:30h. Una vegada s’acabe, sobre les 21h, l’autobús efectuarà el viatge de tornada recollint els assistents el més prop possible d’allí. L’activitat és oberta, és a dir, que a banda de les comissions falleres també es pot inscriure qualsevol persona. Per tal de participar, caldrà fer la inscripció i el pagament dels 6€ a la Casa de la Joventut de Xàtiva (C/ Montcada, 14) fins al dilluns 24 de febrer, aquest inclòs. Si teniu qualsevol dubte, podeu posar-vos en contacte amb el Consell de la Joventut de Xàtiva a través del nostre correu ([email protected]) o telefonant al 623176443. Des del CJX i la Junta Local Fallera de Xàtiva animem a la població, tant fallera com no, a participar d’aquesta activitat per tal de començar les falles de la millor manera possible, gaudint de la comoditat i del baix preu que s’ofereix. Ja estem en falles!!


Un cotxe acaba sobre la rotonda de Meritxell\nActualitzada 18/02/2018 a les 06:49\nUn turisme amb matricula espanyola va patir ahir un accident a la CG-2, al pas per la parròquia de Canillo, i va acabar sobre la rotonda de Meritxell. Els ocupants del cotxe no van resultar ferits, atès que el conductor del vehicle va perdre el control però no va impactar contra cap altre cotxe.\nUn moment, que esteu dient que aquí andorra nosaltres sabem circular per les rotondes? Es una broma?\nWormgal va dir..Els conductors de cotxes espanyols haurien d'aprendre a circular per les rotondes ! Em trobo cada cas, que fa por ! No respecten les prioritats, molts no respecten els semàfors, corren com uns animals, o amb velocitat de tortugues, no tenen civisme, sembla que molts no saben que és una fila, tenen una agressivitat que no s'enten, s'aparquen de qualsevol manera i tothom troba això normal ! A Andorra, els cotxes andorrans tampoc no son uns exemples (telèfon mòbil, no respecte de les prioritats, aparcament salvatge sobre voreres, avançaments agressius, distàncies de seguretat, etc...). Parlo dels cotxes d'espanya perquè globalment es veuen més per l'alta quantitat que hi ha, comparat a les altres nacionalitats !\nEls barcelonins a la carretera els pasa com a nosaltres dins la ciutat,desastres els dos no hi ha més.\nTotalment d'acord amb el comentari . Els espanyols no saben lo q son les rotondes !!!!!!\nEls conductors de cotxes espanyols haurien d'aprendre a circular per les rotondes ! Em trobo cada cas, que fa por ! No respecten les prioritats, molts no respecten els semàfors, corren com uns animals, o amb velocitat de tortugues, no tenen civisme, sembla que molts no saben que és una fila, tenen una agressivitat que no s'enten, s'aparquen de qualsevol manera i tothom troba això normal ! A Andorra, els cotxes andorrans tampoc no son uns exemples (telèfon mòbil, no respecte de les prioritats, aparcament salvatge sobre voreres, avançaments agressius, distàncies de seguretat, etc...). Parlo dels cotxes d'espanya perquè globalment es veuen més per l'alta quantitat que hi ha, comparat a les altres nacionalitats !


Creuant el “temut” passatge del Drake – Conxita's LAB\n13 de Gener del 2018, 17.26h. portem quasi 48 hores embarcats al BIO hespérides, camí de l’Antàrtida, tot creuant el Passatge del Drake.\nEl Passatge de Drake, o Pas Drake o Mar de Hoces és el tram de mar que separa Amèrica del Sud de l’Antàrtida, entre el cap d’Hornos (Xile) i les Illes Shetland del Sud, on anem. Comunica l’Oceà Pacífica a l’oest amb el Mar de Scotia a l’est. La seva amplada és d’uns 800 km i es el pas de menor distància entre la Antàrtida i qualsevol altre continent. Les seves aigües són de les més tempestuoses i temudes del món amnb onades de fins a 25 m d’altura.\nVa ser descobert pel mariner espanyol Francisco de Hoces, l’any 1525. Degut a un fort temporal no va aconseguir arribar al continent gelat, sent emportat cap al Pacífic. El primer viatge a través del pas que va ser documentat va ser el del vaixell Eendracht, comandat per Willem Schouten, 1616. Posteriorment, arran del viatge del pirata anglès Sir Francis Drake, els anglosaxons van imposar majoritàriament el nom de Drake Passage, d’on s’ha elaborat la toponímia internacional.\nFins fa unes hores teniem força mala mar, onades de 4-5 metes i vents de 25-35 nusos, tot venint-nos de través, és a dir perpendicular al rumb que portem (pràcticament 180º, doncs anem al sud ;-)). El que significa que el vaixell fa uns moviments molt irregulars.\nAnem 107 persones a bord, dels quals 60 són tripulants, la resta investigadors que ens repartirem entre la Base Juan Carlos 1º, Gabriel de Castilla o al propi Hespérides. Tenim unes quantes baixes per mareig. Sort que en 15 horetes ja serem a terra ferma, almenys el nostre grup.\nLa vida “on-board” amb aquestes condiciones marítimes no és massa especial: mantenir l’equilibri, dormir, baixar al menjador els que s’atreveixen en els àpats, pujar al pont a veure com va la navegació, i sociabilitzar-nos entre nosaltres i els nouvinguts d’altres grups. Qui pot, aprofita per a estudiar o treballar una mica, però això ja és nivell superior de navegació.\nDegut a la mala mar no se’ns deixa sortir a coberta, però durant les primeres hores (sortint del Canal del Beagle) i des d’alguna finestra, hem pogut gaudir del vol d’algunes espècies d’aus marines com petrells i albatros, els quals esperem poder observar més i identificar quan baixi el mar i ens permetin sortir a coberta.\nAhir a mitja tarda vam creuar la Convergència antàrtica. Línia que envolta l’Antàrtida on les aigües fredes de l’oceà antàrtic que flueixen cap al nord s’enfonsen sota les aigües relativament tèbies de la zona subantàrtica. La línia és actualment una zona d’aproximadament 32-48 km d’amplada, on normalment es percep un canvi de temperatura superfial de l’aigua, però no aquesta vegada. I fa unes hores hem creuat els 60ºS de latitud. La temperatura aèria va disminuint a mesura que anem baixant i ha nevat una mica i tot.\nEls 8 de l’equip a punt d’embarcar al Bio Hespérides.\nDes de la proa, sortint d’Ushuaia, Canal del Beagle.\nEntrada anterior Comença la campanya antàrtica!\nEntrada següent Ja som a terra ferma!


Amnistia Internacional Catalunya - Drets Humans Nou ONG demanen al govern espanyol que posi fi a les "devolucions en calent"\nNou ONG demanen al govern espanyol que posi fi a les "devolucions en calent"\nPersona ferida després del salt de la tanca a Ceuta. Fotografia: © Amnistia Internacional\nNou organitzacions de refugi, migració, drets humans i cooperació exigeixen al govern de Pedro Sánchez que compleixi amb el compromís de posar fi a aquesta pràctica.\nAra és el moment d'actuar: el Congrés dels Diputats debat la reforma sobre la "llei mordassa", que inclou una disposició amb què es dona una falsa cobertura legal a les devolucions sumàries.\nAmb motiu del Dia Internacional de les Persones Migrants, que té lloc demà 18 de desembre, nou organitzacions exigeixen al Govern espanyol que compleixi amb els seus compromisos en matèria de drets humans i posi fi a les devolucions sumàries. Des del passat 27 de novembre s'està debatent al Congrés la reforma de l'anomenada Llei Mordassa, que, entre altres aspectes, conté una disposició que pretén donar cobertura legal a les devolucions en calent des de Ceuta i Melilla al Marroc.\nAquesta pràctica està prohibida pel dret internacional i suposa una greu vulneració dels drets humans per a les persones migrants i refugiades. Així ho han denunciat tant les organitzacions signatàries com diversos organismes de drets humans de Nacions Unides, el Tribunal Europeu de Drets Humans amb seu a Estrasburg i el Defensor del Poble.\nMalgrat que Pedro Sánchez es va comprometre a posar fi a aquest abús, amb la derogació urgent d'aquesta disposició, la veritat és que en els sis mesos del seu govern s'han seguit duent a terme tant devolucions sumàries com devolucions exprés en aplicació de l'Acord de readmissió entre Espanya i el Marroc de 1992. En cap dels dos casos es garanteix que es protegeixen els drets que assisteixen a aquestes persones.\nLes primeres es duen a terme sense les degudes garanties, perquè les persones no tenen accés a procediments individualitzats d'asil. Les segones sí es realitzen després d'accedir a procediments individuals però, entre altres aspectes, a causa de la celeritat amb què es duen a terme, difícilment pot assegurar-se l'accés a totes les garanties, i, per tant, a una assistència lletrada i d'intèrpret en condicions adequades, així com a una identificació apropiada de potencials sol·licitants d'asil, o membres de col·lectius amb necessitats específiques com els menors no acompanyats, víctimes de tràfic de persones amb finalitat d'explotació sexual, persones LGBTI, persones amb discapacitat o dones embarassades, entre altres.\nL'Estat espanyol té l'obligació de garantir els drets humans de totes les persones, implementant totes les mesures necessàries per a la correcta l'atenció, identificació i acolliment a les seves fronteres. Mantenir aquesta pràctica de les devolucions sumàries suposa una vulneració del principi de no devolució, i pot a més, infligir un tracte degradant i inhumà a les persones que creuen la frontera, i posar en risc la seva vida, integritat o llibertat.\nRecentment l'Estat espanyol ha signat el Pacte Mundial per una Migració Segura, Ordenada i Regular a Marràqueix, que encara que no vinculant jurídicament, es basa en els tractats internacionals de drets humans que obliguen als Estats a respectar, protegir i garantir aquests drets a totes les persones, sense discriminació alguna i afavorir vies segures per a la migració. Per tot això apel·lem al Govern espanyol i als grups parlamentaris la derogació de la disposició final primera de la Llei de Seguretat Ciutadana, així com de la disposició addicional desena de la Llei d'Estrangeria com un primer pas per fer realitat aquests compromisos i a parar la pràctica de les devolucions il·legals en frontera.\nLes estimacions mundials actuals indiquen que el 2015 hi havia aproximadament 244 milions de migrants internacionals a tot el món, la qual cosa equival al 3,3% de la població mundial, segons l'últim informe de l'OIM. A més, segons dades de l'Agència de l'ONU per als Refugiats, 68,5 milions de persones havien estat expulsades de casa seva a tot el món a finals de 2017, més persones que la població de Tailàndia. D'aquesta xifra, els refugiats van representar 25,4 milions.\nLes entitats que ho demanen són: Amnistia Internacional, la Comisión Española de Ayuda al Refugiado (CEAR), Fundación Cepaim, Metges del Món, Red Acoge, Ajuda en Acció, Coordinadora de ONG para el Desarrollo, Fundación Entreculturas i Oxfam Intermón.


10 de juliol de 2016, DIUMENGE XV DE DURANT L’ANY\nreconeixeran la grnadesa del Senyor.\nEvangeli (Lc 10:25-37)\nEll, amb ganes de justificar-se preguntà a Jesús:«I per a mi, ¿qui són aquests altres?» Jesús prosseguí: «Un home baixava de Jerusalem a Jericó i caigué en mans de lladres, que el despullaren, l’apallissaren i se n’anaren deixant-lo mig mort. Casualment baixava pel mateix camí un sacerdot que el veié, però passà de llarg per l’altra banda. Igualment un levita, quan arribà al lloc, passà de llarg per l’altra banda. Pero un samarità que viatjava per aquell indret, quan arribà i el veié, se’n compadí, s’hi acostà, li embenà les ferides, després d’amorosir-les amb oli i vi, el pujà a la seva pròpia cavalcadura, el dugué a l’hostal i se n’ocupà. L’endemà, quan se n’anava, donà dues monedes de plata a l’hostaler dient-li: Ocupa’t d’ell i, quan jo torni, et pagarés les despeses que hagis fet de més. Quin d’aquests tres et sembla que va veure l’altre que hem d’estimar, en l’home que havia caigut en mans dels lladres?» Ell repongué: «El qui es va compadir d’ell.» Jesús li digué: «Doncs tu fes igual.»\nEl paradigma de la misericòrdia\nComencem pel final: “Doncs tu fes igual”. L´amor al proïsme, juntament amb l´amor a Déu, és la porta que ens obre la vida eterna. És un amor concret i immediat, que no està fet de declaracions solemnes i de bones intencions, sinó que es manifesta en l´ajuda concreta a l´home desconegut que cal socórrer. No en sabem res, simplement és un home i necessita ajuda. Així de senzill.\nPassem al principi. Quan Jesús explica aquesta paràbola, sap que està provocant el mestre de la Llei perquè li posa precisament un samarità com a exemple a seguir. El sacerdot i el levita que passen de llarg tenen les seves raons, i el mestre de la Llei podia reflexionar-hi: ¿la pressa per anar a Jerusalem a complir els seus deures religiosos, la necessitat de no contaminar-se amb la sang impura d´un home malferit, justifica que passin de llarg? Però que el bo de la paràbola sigui el samarità... això ja és massa! Avui dia també existeixen els prejudicis ètnics, i ho podem entendre perfectament: fa pocs diumenges ens deia l´evangeli que els samaritans no volien rebre Jesús i els deixebles perquè anaven a Jerusalem, i Jaume i Joan en represàlia volien fer baixar foc del cel...\nContinuem endavant: ¿a qui s´assembla el samarità de la paràbola? ¿Qui va tocar el leprós per curar-lo, qui va tocar el fèretre del fill de la viuda de Naïm per tornar-lo a la vida, sense cap recança pel fet de contraure impuresa? ¿Qui es va posar del costat de l´adúltera, sense demanar-li cap justificació, simplement perquè era una víctima? ¿Qui va canviar els seus plans de descans amb els deixebles per atendre la multitud, esgarriada com un ramat sense pastor, i els va instruir tan llargament que després hagué de multiplicar els pans i els peixos perquè no defallissin sense aliment? ¿Qui va donar la vida per rescatar-nos del pecat i de la mort? És Jesús mateix! Sí, Jesús és el nostre bon samarità.\nUna inferència inquietant: ¿qui són els samaritans d´avui? Dit d´una altra manera: si Jesús visqués avui físicament entre nosaltres, ¿quina mena de persona seria? ¿El sabríem reconèixer? ¿El tindríem si més no com algú digne de ser escoltat? ¿O potser el posaríem a la banda dels proscrits, dels il•legals, dels que no són de fiar?\nPer acabar, tornem al començament: “Doncs tu fes igual”. No podem ser cristians sense anar a contracorrent, sense arriscar-nos a sortir de la nostra zona de confort, sense prioritzar el servei als altres abans que el compliment de la llei i l´esperit de clan.


juliol 2014 | La Escocesa Fàbrica oberta de creació analògica a Barcelona\n"Escrito en el viento" Georgette Maag Exhibition @ Espai M - La Escocesa - July 18 - 19h - Opening\nGracias a un intercambio entre La Escocesa y Kunsthaus Aussersihl (Suiza) la artista suiza Georgette Maag está trabajando en La Escocesa y el próximo viernes 18 inaugura "Escrito en el viento", en el Espai M.\nLlegeix més sobre "Escrito en el viento" Georgette Maag Exhibition @ Espai M - La Escocesa - July 18 - 19h - Opening\nExpo: "Reflexions arquitectòniques" - Ricard Casabayó @ Espai M - Opening: 25/07 - 19h\nLa reflexió d'un passeig urbà desemboca en un contrast arquitectònic. Del 25 de juliol al 3 d'agost exposició de Ricard Casabayó.\n"Reflexions arquitectòniques" - La reflexió d'un passeig urbà desemboca en un contrast arquitectònic.\nLes obres de Ricard Casabayó desprenen enigma de fantasies arquitectòniques amb un cert romanticisme industrial, tot conservant el respecte per els materials nobles.\nUna exposició que introduirà policromies i metalls lacats en escultures i pintures sobre suports originals i diferents.\nLlegeix més sobre Expo: "Reflexions arquitectòniques" - Ricard Casabayó @ Espai M - Opening: 25/07 - 19h\nIII Festival de Murals de La Escocesa\nDel 26 al 28 de setembre de 2014 es celebrarà el 3r Festival de Murals a La Escocesa, Barcelona.\nL’últim cap de setmana de setembre, La Escocesa, Centre de Creació torna a celebrar la tercera edició del Festival de Muralisme invitant a artistes provinents del graffiti, el muralisme i la il·lustració que provenen de diferents parts del món.\nLlegeix més sobre III Festival de Murals de La Escocesa\nLa Escocesa @ Tallers Oberts Poblenou - 20 i 21 de setembre\nLa Escocesa, Centre de Creació torna a obrir les seves portes el cap de setmana de la novena edició de Tallers Oberts del Poblenou. Tallers, exposicions, concerts, visites guiades i menjar de carrer internacional!\nLlegeix més sobre La Escocesa @ Tallers Oberts Poblenou - 20 i 21 de setembre


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - El CN Banyoles guanya 23 medalles al Campionat de Catalunya Infantil de natació\nVan ser unes jornades molt intenses de competició que es van haver de fer a porta tancada per normativa de COVID-19 respecte l'aforament i la instal·lació. D’entre els representants banyolins destaca Aïna Fernández que va imposar-se en sis proves diferents: els 100 i 200 metres braça, els 200, 400 i 800 lliures i els 200 estils. Les tres medalles d’or restants van ser per a Lachlan Reed, que va ser el més ràpid en 100 metres braça i en 400 metres estils i pel relleu del 4x100 metres estils format pel mateix Lachlan Reed, per Aïna Fernández, per Mar Garmendia i per Marc Rodríguez. Reed va completar la seva participació amb quatre segones posicions als 200 estils, als 400 i 800 lliures i als 200 braça.\nPer la seva banda, Mar Garmendia va col·leccionar fins a cinc segons llocs i un tercer. Va penjar-se la plata en 50 metres lliures, en 200 i 400 metres estils, en 100 metres braça i en 100 metres papallona. El bronze el va aconseguir en 100 metres lliures. El botí del CN Banyoles es va completar amb dues plates de Marc Rodríguez en 100 i 200 papallona i amb un altre argent de l’equip de relleus del 4x200 metres lliures.\nA la classificació per clubs, en què es va imposar el CN Sant Andreu amb 2.750,50 punts, el CN Banyoles va acabar en una meritòria novena posició amb 1626 punts. Pel què fa a les puntuacions individuals, Aina Fernández va ser la millor en noies i Lachlan Reed va ser segon en nois.


Bassa descarta quantificar els menors amb mancances alimentàries | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nBassa descarta quantificar els menors amb mancances alimentàries\nLa Generalitat reivindica que la taxa de pobresa infantil ha disminuït quatre punts, fins al 24%\nBarcelona 26 JUL 2017 - 12:03\tCEST\nMenjador d'una escola a Barcelona. Joan Sánchez\nCatalunya no recuperarà el recompte de menors amb mancances alimentàries que va engegar el 2013 després de la denúncia d'entitats socials i les AMPA. La consellera de Treball i Afers Socials, Dolors Bassa, ha assegurat avui dimecres al Parlament que la taxa de pobresa infantil ha disminuït quatre punts l'últim any –ara és del 24%– i, per tant, considera superada la necessitat de seguir amb l'estadística.\n“Hem passat de polítiques assistencialistes a polítiques transformadores”, ha defensat Bassa durant la sessió de control al Govern. La consellera ha enumerat després el nombre de beques menjador que s'han donat l'últim curs (més de 106.000 ajudes), els resultats del programa L’estiu és teu –de suport alimentari i lúdic a l'estiu– i les ajudes d'urgència, a les quals els ens locals van dedicar 37 milions d'euros.\nEs tracta de les mateixes dades amb les quals el departament que presideix Bassa va respondre a aquest diari una petició per la llei de transparència per conèixer els resultats dels recomptes sobre mancances alimentàries. La Generalitat va reconèixer que no en feia des del novembre del 2015, l'últim any en què es va reunir la comissió de seguiment del protocol que buscava que escoles, centres d'atenció mèdica i els serveis socials sumessin recursos per detectar els casos.\nL'última dada del recompte és del 2014, quan l'exportaveu Neus Munté encara estava al capdavant del Departament de Benestar Social i Famílies. El circuit establert al protocol havia identificat 70.239 nens amb mancances alimentàries, segons una resposta parlamentària, i una afectació total de 36.455 famílies.\nLa consellera actual ha recordat que el protocol del 2013 ja ha estat substituït per un altre, del 2016. Aquest, no obstant això, no inclou fer l'estadística. La falta de dades també ha posat en relleu la falta de coordinació entre departaments. Els de Salut i Ensenyament donen per bons el protocol anterior, no el nou al qual ha fet al·lusió Bassa.\nConèixer la magnitud i la provisió d'un problema social d'aquesta magnitud és fonamental per poder fer polítiques públiques, ha recordat el diputat socialista Raúl Moreno, que ha interpel·lat Bassa a la Cambra. Moreno ha demanat a Bassa que engegui el recompte i que torni a reunir la comissió de seguiment i Bassa ha obviat la petició.


Madelyn Cline dels bancs externs de Netflix parla de la seva relació abusiva\nLa reina de Netflix, Madelyn Cline, parla per primera vegada sobre una relació abusiva i sobre com els seus companys de repartiment d'Outerbanks li van permetre 'ser realment ella mateixa'\nPot semblar-ho fa tota la vida, però just l’estiu passat, en el fons del tancament, ens vam conèixerBancs exteriorsestrella, Madelyn Cline.\nEl drama per a adolescents –i el seu protoganista– va prendre el món per la tempesta i es va convertir ràpidament en una post-noia de la Gen-Z. El programa de Netflix va ser batejat com 'l'OC modern' i tenia tot el que voleu d'un clàssic adolescent, però a mans del seu repartiment, Madelyn, que interpreta a Sarah, una rica amiga que cau en braços d'algú del rival multitud, el drama va ser molt més profund. I esperem tenir més te en una possible temporada 2. Fins aleshores, podrem solucionar Madelyn mitjançant la seva nova entrevistaFeu-lo regnar, el nou i brillant podcast organitzat pel periodista i presentador, Josh Smith.\nElBancs exteriorsstar parla francament per primera vegada de com es va sentir 'silenciada' i en una 'illa' durant i després d'una relació abusiva quan es va traslladar a Los Angeles per perseguir els seus somnis. Madelyn també parla de com conèixer-laBancs exteriorsels companys de repartiment li van permetre ser realment ella mateixa i com planeja utilitzar la seva plataforma per ser un model a seguir per a altres dones joves.\nMadelyn va reconstruir amistats després de trencar una relació abusiva\n'Quan em vaig mudar per primera vegada aquí (LA), tenia una mena de relació amb una relació abusiva i, a causa d'aquesta relació, m'havia aïllat de molts amics, va fer mal a molta gent. Em vaig fer mal a mi mateix en el procés perquè quan va acabar aquesta relació, em sentia com si estigués una mica en una illa i lluny de la gent de la qual era amic o que es preocupava per mi.\nVa crear por, tenia por de parlar o de contactar i demanar disculpes perquè sentia que no hi havia manera, com si les volés tantes vegades o ens discutíssim, defensés, mentís per la meva parella o el meu xicot en aquell moment. He canviat completament com a persona, em sento com per aquesta persona ”\nPerò vaig acabar estenent la mà i sentint-me honest del que passava, i esperava que la relació i el pont es cremessin, i no va ser així. I, de fet, fa relativament poc temps, havia passat molt de temps entre aquesta relació en concret i aquestes amistats, i el pont no es va cremar i va ajudar perquè la gent ho entenia, i és molt més fàcil mantenir una conversa i demanar perdó o comprendre i donar això, que no pas tenir rancor ”.\nMadelyn va trobar la seva tribu i finalment es va sentir acceptada amb el repartiment de Outer Banks\n“No crec que hagi tingut mai una comunitat de gent amb qui connecti i que estimi tant com faig aquest repartiment. Sembla que és aquest tipus de situació d’unicorn, on és com si les persones adequades entressin a la vostra vida en el moment adequat.\nAquesta és la meva tribu, si voleu. Aquestes són les persones per les quals faria qualsevol cosa. Aquestes són les persones que sé que puc trucar en qualsevol moment i que hi estaran. Sé que aquestes són les persones que puc xocar a casa seva durant tres dies seguits, si ho necessito. Aquesta és la gent que, és com el meu viatge o mor. Em sento com en certa manera, estar al seu voltant m’ha donat gairebé la llibertat de ser jo mateix d’una manera que encara no he experimentat en un grup d’amics. Sempre em vaig sentir una mica jutjat, o com que aquesta persona no m’agrada realment, o el que sigui, no ho sé, només coses petites. Però el grup és increïblement incomprensible i tothom és extremadament acceptador i amorós, i d’aquesta manera crec que definitivament he guanyat confiança i llibertat per fer el que fa, i ho respecten i els encanta. . És una sensació realment meravellosa ser plenament acceptat ”.\nMadelyn en aprendre a contactar i parlar\n'Tens aquests pensaments cíclics ... ningú voldrà escoltar sobre els meus problemes, no vull ser una càrrega per a ningú, no vull que sentin que m'han d'escoltar, el que he de fer dir és estúpid, és ximple. Només aquells pensaments realment negatius que només són cíclics.\nI crec que a mesura que vaig envellint, vaig a la teràpia i també vaig arribar, només vaig fer aquest primer pas i vaig parlar amb algú sobre com em sento i ser sincerament sincer. Em va sorprendre dient al meu millor amic en aquell moment: 'No sé verbalitzar realment el que sento, però deixeu-me començar per aquí. Simplement comença per no sé com o què, com dir què sento o què dir, però aquesta és la millor manera de descriure els meus sentiments i agraeixo que em sentiu l’espai mental per a això. Crec que va ser aquí on va començar tot. I crec que només vull que la gent sàpiga que pot fer el mateix. No esteu sols ni de bon tros.\nMadelyn té el poder d’utilitzar la vostra plataforma i convertir-vos en una activista orgullosa per a altres dones joves\n'Crec que les xarxes socials, almenys per a mi quan em vaig unir, podrien estar completament equivocades, però, des de la meva perspectiva, va ser una gran part de l'ascens de l'influencer. L’augment de publicar boniques fotos a la platja i promoure aquest estil de vida fàcil i alegre. Crec que ara mateix el paper de l’actor, de l’influencer, de l’artista, tot això és una mena d’activisme i ser vocal sobre les vostres creences i ser vocal sobre tothom que es manté solidari i defensa el que creieu. Tot i que fa uns anys crec que era una mica més acceptat, no sé si la paraula correcta és silenci, però no tothom va utilitzar definitivament les seves plataformes de xarxes socials o per ajudar a canviar.\nautoretrat com vestits\nCrec que trobar la teva veu és un viatge interessant, és molt personal. Crec que sobretot ara, perquè tinc la plataforma que faig, veig moltes noies joves a la meva plataforma i tenen accés a les xarxes socials i al món, de la manera que no recordo realment. I la gent és molt increïble a les xarxes socials i vull ajudar a educar, bàsicament. Vull ajudar a aquestes noies a veure què està passant al món, independentment d'on siguis, independentment d'on visquis, això és el que està passant a nivell nacional. Tens veu, pots votar. Teniu la capacitat de dir el que vulgueu. Utilitzeu la vostra plataforma, en teniu una, la vostra plataforma és que, fins i tot si no teniu un munt de seguidors, teniu els vostres amics, teniu la vostra família i comenceu per aquí. Veig la plataforma i la responsabilitat que tinc envers aquestes noies i les maneres que volia per a mi, suposo, de ser algú a qui mirar ”.\nMadelyn en parlar per les seves creences\n“Quan vaig començar a parlar, a saltar i a dir que alguna cosa no em semblava bé, em vaig espantar. El meu cor començaria a bategar ràpidament, i em feia por, i recordo haver-me assegut enrere i pensar, per què em sento així? Per què em fa por parlar? I crec que moltes vegades les dones i els nens, i les minories, també tenen por de parlar del conflicte que pot comportar. Fer que la gent es senti incòmoda i pot fer mal als sentiments d’algú o que no li agradi. Totes aquestes són les raons per les quals sento molta gent, que no parla, o té por del conflicte.\nCrec que ha arribat el moment, crec que aquests temps han mantingut un mirall realment en quarantena, i també amb els fets recents que han tingut vida que són absolutament tràgics. Crec que han tingut un mirall enorme per a tothom. Crec que per a mi he estat reavaluant i realment avaluant i dient-me a mi mateix que és important parlar. Tant se val si algú no t’agrada. Tant se val si fa mal als sentiments d’algú, té dret a parlar. Teniu veu i teniu dret a utilitzar-la. Crec que per a mi, creixent al sud, no estic enfrontant-me en absolut al sud, però crec que al sud encara hi ha molts problemes, qüestions socials que encara són molt rampants, i crec que un d’ells és sens dubte, que encara de vegades tenim els valors tradicionals de les dones i els nens es veuen i no se senten.\n“Crec que ara vivim moments en què és com si tinguéssim una conversa. No hi ha res dolent en una conversa adulta educada. Crec que per a mi estic aprenent a no deixar que la meva ansietat em faci callar, però també estic aprenent a no deixar que les opinions dels altres ni les paraules doloroses dels altres em facin callar '.\n7 coses desgarradores que vam aprendre del poderós documental de Caroline Flack\nQui * seria * l’actriu més ben pagada només per guanyar pel·lícules?


Manteniment industrial vinícola a Sant Vicenç de Montalt - Barcelona - Manteniment industrial cellers - Tallerspacs TALLERS PACS - Manteniment industrial professional - manteniment industrial caldereria - treballs en acer i alumini - manteniment industrial de cellers\nMANTENIMENT INDUSTRIAL VINÍCOLA A SANT VICENÇ DE MONTALT\nA Tallers Pacs som experts en manteniment industrial per a cellers i cooperatives a Sant Vicenç de Montalt, la nostra experiència ens permet oferir un servei professional de la màxima qualitat, ja que comptem amb una àmplia experiència en diversos sectors i un equip amb els coneixements necessaris per solucionar els problemes habituals en relació al manteniment industrial per a cellers i cooperatives a Sant Vicenç de Montalt. Som experts en manteniment industrial de maquinària de cellers, oferint muntatge i reparació incloent el desmuntatge i trasllat de maquinària vella. Tallers Pacs, manteniment industrial professional per a cellers i cooperatives al seu abast.\nEL MILLOR MANTENIMENT INDUSTRIAL PARA CELLERS I COOPERATIVES A SANT VICENÇ DE MONTALT\nA Tallers Pacs som especialistes en manteniment industrial de cellers i cooperatives agrícoles a Sant Vicenç de Montalt, els nostres clients i la nostra experiència avalen la nostra professionalitat i el nostre servei. Realitzem treballs de metalmecánica, aplicacions especials, trasllats, urgències, avaries, manteniment de cellers i actualitzem els seus equips per poder gaudir de les noves tecnologies. En Tallers Pacs, difrutarà d'un servei de manteniment industrial vinícola a Sant Vicenç de Montalt a l'altura de les seves necessitats i amb la millor relació qualitat-preu.


V Simulació del Parlament Europeu | Fundació Tarragona Smart Mediterranean Region\nLa URV ha acollit aquest dijous la simulació del Parlament Europeu, una activitat dirigida a alumnes de Grau de Dret i Doble Grau de la Facultat de Ciències Jurídiques de la Universitat Rovira i Virgili del Centre, que recrea els òrgans de presa de decisió del Parlament, convertint l’aprenentatge en una experiència vivencial.\nÉs la cinquena edició de l’activitat, i ha comptat amb la participació d’un centenar d’alumnes. Hi col·labora la Càtedra Tarragona Smart Mediterranean City, amb la coordinació del Centre d’Informació Europe Direct Tarragona, la Facultat de Ciències Jurídiques de la URV i l’Oficina del Parlament Europeu a Barcelona. Compta també amb la col·laboració del Centre d’Estudis de Dret Ambiental de Tarragona (CEDAT) i l’Observatori de la Igualtat de la URV.\nProp d’un centenar d’alumnes hi han participat.\nLa jornada s’ha dut a terme tot el dia, fragmentant les jornades de treball en diferents temàtiques. Primerament s’han treballat diferents propostes per comissions i assumint el rol d’eurodiputat d’un partit polític concret, i després s’han votat les resolucions en una simulació de ple.\nLa Càtedra ha donat suport a la comissió de treball sobre desenvolupament regional, fent una reflexió específica sobre mobilitat urbana. Els alumnes de la comissió han realitzat diverses propostes de promoció del vehicle elèctric, l’ús de la bicicleta com a mitjà de transport, i les proves experimentals de trens aeris, uns ferrocarrils que se situen per damunt de les carreteres. Aquestes propostes s’han votat favorablement al ple, el que significa que es traslladaran al Parlament Europeu real, a través d’un eurodiputat català.\nLa Càtedra Smart a ha coordinat el debat sobre Desenvolupament Regional: Mobilitat Urbana\nUna jornada que ha estat exitosa per diversos motius. D’una banda, els alumnes han participat de manera activa i reflexiva, fent aportacions de gran interès i debatent amb els seus companys. A més, la jornada ha servit per donar a conèixer des de ben a prop la cambra europea i les seves tasques, que sovint passen desapercebudes en favor de la política local.


Notícia: AFIC organitza un curs d’iniciació a la fotografia\nAFIC organitza un curs d’iniciació a la fotografia\nNoticia publicada a la web el 02/27/2014 11:32:02 AM\nLes places són limitades, inclouen quatre sessions teòriques i una de pràctica, que consistirà en una sortida sobre el terreny per experimentar el què s’ha après\nL’Agrupació Fotogràfica i Cinematogràfica de Blanes (AFIC) organitza un curs d’iniciació a la fotografia que començarà a finals de març i durarà un mes. Les places són limitades a 20 persones per grup, s’assignaran per ordre d’inscripció; i el preu és de 40 € pel públic en general i de 30€ pels socis de l’AFIC.\nL’objectiu és donar les nocions bàsiques per aprendre a dominar la càmera perquè les fotografies no surtin mogudes, fosques o desenfocades. A través d’aquest curs també es podrà adquirir coneixements per utilitzar la càmera fotogràfica correctament i treure-li encara més rendiment.\nEl curs consta de quatre sessions teòriques que es faran a la seu de l’entitat -local Karl Faust del Carrer Vila de Lloret, 98- els dissabtes al matí: el 29 de març i els dies 5, 12 i 26 d’abril de 10 a 13 h. També es farà una sortida pràctica sobre el terreny el dia 12 d’abril de 15 a 19 h per poder experimentar tot el què s’ha après.\nPel que fa al seu contingut teòric, es farà una introducció general a la fotografia; una presentació dels diferents estils fotogràfics; els elements de la càmera i les opcions de captura, llum i medició; i finalment les regles i recomanacions per a la composició fotogràfica. Més informació: http://www.aficblanes.com/website/index.asp


“En la MiCe repetirem els Goya però més divertits”\nEl director de la Mostra Internacional de Cinema Educatiu, Josep Arbiol, avança tots els detalls de la sisena edició de la MiCe.\nEl festival de cinema educatiu més important a nivell nacional arranca la seua sisena edició a València. La MiCe (Mostra Internacional de Cinema Educatiu) celebrarà del 10 al 24 de febrer este certamen en el que s’espera l’assistència de prop de 30.000 assistents per a participar en el desenvolupament de projeccions, tallers i col·loquis amb directors i actors, entre moltes altres activitats que posen el focus en el setè art i l’educació.\n“La MiCe cerca que els xiquets i joves puguen llegir i escriure imatges”, així avançava la finalitat del certamen el seu director, Josep Arbiol, durant el seu pas per 7 Televalencia. Un festival dirigit tant a estudiants com als docents, des d’infantil a la universitat, per a desenvolupar la seua formació en l’àmbit audiovisual com a vehicle per a la comunicació i la transmissió de la cultura.\nEl festival que donarà el seu tret d’eixida dissabte que ve en el Palau de Les Arts comptarà amb l’actriu Marisa Paredes com a padrina de l’edició, tan sols una setmana després d’haver rebut el Goya d’Honor 2018. És en este aspecte on es dóna una curiosa coincidència que aclaria Arbiol: “el Goya li’l va donar Agustí Villaronga que casualment és el nostre director homenatjat, així que anem a repetir els Goya encara que segur que més divertit”.\nPremis Goya 2019: les pel·lícules favorites per a portar-se els ‘cabezones’


Els nens olotins s'apropen al món del circ amb els tallers infantils dels dimecres - Garrotxa Digital\nAquests dies els nens són els protagonistes de moltes de les activitats estiuenques, i ja són moltes les fórmules perquè els més petits de casa puguin gaudir de les seves vacances. Ahir, com cada dimecres, va ser el torn del circ, i el mal temps no va impedir que el taller infantil s’omplís de petits equilibristes i malabaristes, acompanyats de les seves famílies.\nEls malabarismes i els equilibris ara també són cosa de nens, gràcies al taller que s’organitza els dimecres a la tarda en el marc de les activitats de La Cua del Drac. Tot i que ahir l’amenaça de pluja va obligar a que és traslladés del passeig de la Muralla a l’Hospici, van apropar-s’hi moltes famílies. Per una estona, els més petits van posar-se a la pell dels professionals del circ i com no, a la majoria, els va encantar l’experiència. El taller és gratuït i es fa cada dimecres a partir de dos quarts de sis de la tarda al Passeig de la Muralla. L’activitat és el complement perfecte al Circ a les Places que també té lloc els dimecres, a partir de les vuit, a les diferents places d’Olot. Ahir va ser el torn de l’espectacle Circ Pànic, que es va moure de la Plaça Campdenmàs a l’Hospici, a causa de la pluja.\nEl Consell Comarcal coordina quatre casals d’estiu a la Garrotxa\nEl curt 'Mas Fotut, de Josep Sarquella', va ser escollit com el curt guanyador de la cinquena edició del Wevoo, el Festival de Western Volcànic d’Olot. La lectura del veredicte va tenir lloc divendres, al Teatre Principal. El jurat va haver d’escollir entre…


Jordi i el tresor de les vint perles, de Lluís Miret by Edicions del bullent - issuu\nJordi i el tresor de les vint perles Llu铆s Miret Il路lustracions de Xavier Gordillo\n1. Tenim un problema\nquella bascosa nit d’estiu, Jordi no podia dormir. No sols era la calor la que dificultava la son, també eren altres les preocupacions que rondaven el cap del nostre amic. Mentre donava voltes al llit, com si fóra una croqueta, meditava sobre una inquietant conversa que, de retruc, havia sentit tot just abans d’anar-se’n a dormir. –A aquest xiquet no li ixen les dents! –Encara és molt menudet. –Jordi ja tenia quasi tota la dentadura a la seua edat.\nEls pares van intercanviar una mirada de preocupació i d’estranyesa, però van canviar de tema sense donar-li més importància. –Mare de Déu! Només li faltava açò, al Manelet! –va pensar Jordi. Tots dos germans es passaven el dia barallant-se pels joguets, la televisió o les atencions dels seus pares, però allà en el fons, Jordi estimava el seu germà–. És tan poca cosa i tan ignorant! El tema de la dentadura li obsessionava a Jordi des de feia uns mesos. En concret, des que va descobrir la dentadura portàtil del iaio Vicent. Un dia, xafardejant, va comprovar horroritzat que el iaio era capaç de traure’s totes les dents i queixals de la boca i, el que era encara més prodigiós, la dentadura continuava somrient mentre surava dins d’un got d’aigua. Fou una experiència esgarrifosa i desconcertant. Jordi va romandre uns segons petrificat però, quan el iaio va abandonar la cambra de bany, la curiositat i el valor van vèncer la por i el fàstic. El nostre intrèpid aventurer observà amb respecte i veneració tan sorprenent criatura; després, va acumular la valentia suficient\ncom per atrevir-se a tocar-la. L’objecte resultà inofensiu i molt divertit, de fet, mai deixava de somriure. A punt estava de comprovar si s’ajustava a la mida de la seua boca, quan s’obrí la porta i la mare el descobrí en ple experiment. Els crits degueren sentir-se a Eivissa. Mare i iaio perseguiren el pobre Jordi per tota la casa. Tothom escridassava malhumorat i enfadat, sense atendre a raons científiques. Tothom menys la dentadura que, fins i tot enmig d’aquell desgavell, mantenia la calma i el somriure. Havien passat unes setmanes des d’aquell incident, però la imatge de la dentadura portàtil continuava ben viva a la ment de Jordi. Ara, descobria que Manelet no sols havia heretat els ulls de la mamà o les orelles del papà, també hauria d’heretar la dentadura del iaio! No comprenia la flegma que demostrava sa mare. Capaç de no dormir per un refredat de Manelet, però quasi indiferent davant de tan greu problema. Per acabar-ho d’adobar, Jordi tenia pixera, tot i que açò últim tenia més fàcil solució.\nJordi i el tresor de les vint perles, de Lluís Miret\nPrimer Capítol del llibre http://www.bullent.net/detalle_libro/?li_id=2861


08/18/2019 01:33:26 AM\nExtracte dels acords de la sessió de la junta de govern local del dia 05/17/2005\nNúmero d'expedient: M112-2005-17\nACG050315. Aprovació de la certificació d'obra núm. 16, corresponent al contracte mixt d'execució de les obres de construcció d'un aparcament públic subterrani per a vehicles en terreny de domini públic municipal, de la plaça resultant en superfície i de la reurbanització dels carrers annexos a la plaça Montserrat Roig\nACG050316. Aprovar la certificació d'obra número 7, corresponent a les obres de consolidació estructural de la Masia de Can Palós, a favor de l'empresa CORESSA\nACG050317. Renovació d'adhesió al conveni de Prevenció de Residus Municipals a Catalunya (PROGREMIC)\nACG050318. Autoritzar la despesa de 600 euros corresponent a la quota anual d'adhesió al Consorci Hospitalari de Catalunya.\nACG050319. Aprovació del plec de clàusules i de la convocatòria mitjançant procediment negociat sense publicitat per a la contractació de les obres de la creació de les franges de protecció d'incendis forestals als barris de muntanya dels Canons i les Orioles\nACG050320. Concessió de la llicència d'obres consistent en rehabilitació d'habitatge unifamiliar entre mitgeres, al carrer la Rapa, núm 15.\nACG050321. Concessió de la llicència d'obres consistent en rehabilitació d'edifici existent, a la plaça Llorenç Presas núm. 5\nACG050322. Llicència ambiental de l'activitat consistent en impressió de paper i làmines de polipropilè, a la avinguda Marina, núm 54-D i 54-E.\nACG050323. Concessió d'adequació de la llicència ambiental d'una activitat consistent en taller de fabricació d'eines de tall, al carrer Andorra, núm 27 A. a Talleres Moix, SA\nACG050324. Llicència ambiental de l'activitat consistent en creació de motlles metal·lùrgics i injecció de plàstics, al carrer Mare de Déu de Nuria, núm 16.\nACG050325. L'aprovació de la pròrroga del Conveni de col·laboració amb el Consell Comarcal del Baix Llobregat per a la Campanya de Desinsectació de Mosquits per a l'any 2005, en aquest terme municipal\nACG050326. Anul·lar l'import sobrant de 1.151,94 € corresponent al manteniment de jardineria durant dos anys de les illes centrals del barri de Camps Blancs (Fase II: illa del mig 5), dut a terme per l'empresa STACHYS SA\nACG050327. Aprovació del plec de clàusules administratives particulars i econòmic tècniques del procediment negociat per a l'adjudicació de les obres de manteniment de la pintura interior del CEIP Maria Fernández Lara i CEIP Antoni Tàpies (Edifici principal)\nACG050328. Concessió de subvenció al Centre d'Esplai Infantil i Juvenil Eixida Camps Blancs, per col.laborar en el finançament del funcionament i execució dels diferents projectes i serveis, corresponent a l'any 2005.\nACG050329. Aportació econòmica a l'Associació d'Amics de la Bressola\nACG050330. Aportació quota any 2005 al Comitè Català de l'ACNUR\nACG050331. la revocació parcial de la subvenció concedida a favor de l'entitat Club Hola Junior en concepte de suport a la seva programació anyals de l'any 2004.\nACG050332. la revocació parcial de la subvenció concedida a favor del Grup de Joves Sol Ixent en concepte de suport a la seva programació anyal de 2004\nACG050333. Adjudicació mitjançant concurs de la contractació del servei de casals d'estiu infantils municipals que es portaran a terme durant