Els assassinats masclistes augmenten després de la fi de l’estat d’alarma - À Punt\nEls assassinats masclistes augmenten després de la fi de l’estat d’alarma\nEs tracta d’una situació que no s’havia viscut fins ara, segons opinions expertes\nEscalada de crims masclistes amb la fi de l'estat d'alarma\n17 de juny 2021 - 21:35\nEl mateix dia que es va alçar l’estat d’alarma, 9 de maig, al Port de Sagunt, María Soledad era assassinada per la seua exparella de la qual tenia una orde d'allunyament.\nElla va ser la novena víctima de la violència masclista del 2021, però també la primera d'un rosari de crims que han deixat dotze dones i dos menors assassinats l'últim mes i mig. Això suposa una mort cada tres dies i representa més de la meitat dels 20 assassinats comptabilitzats des de l'inici d’any.\nLa fiscal delegada de violència de gènere a València, Rosa Giralt, ha assegurat a À Punt que, contra la violència masclista, sempre cal estar alerta i que, si hi ha hagut menys denúncies per maltractaments durant l’estat d’alarma és perquè els agressors mantenien el control a causa del confinament i les restriccions. Era impossible que es denunciaren si no podien parlar amb la seua família sense que ell estiguera davant, ha explicat.\nPer la seua banda, el representant de la Unitat de Violència de Gènere de la Universitat Internacional de València, Pau Crespo, ha explicat que el repunt d’assassinats es deu a la sensació de pèrdua de control dels agressors sobre les seues víctimes. Segons ell, fins ara no s’havia viscut una situació de violència masclista amb la intensitat que s’està vivint ara i, sobretot, amb el suport d’una part tan gran de la societat.\nAmbdós consideren que aquesta situació de violència masclista inusitada continua, coincidint amb les projeccions del Ministeri d’Igualtat que preveu un augment de la violència contra les dones aquest estiu.


Les Feixes de Puig-redon - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLes Feixes és una masia de Puig-redon, disseminat del municipi de Torà (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nPuig-redon, camí de les Freixes. Torà (Segarra)\nLa masia s'aixeca entre els camps de conreu que s'estenen als peus del vessant oriental del Tossal de la Creu, als plans de Puig-redon.\nS'hi arriba des de la carretera LV-3005 de Torà a Solsona. Al km. 3,7 de la dita carretera 41° 49′ 54.16″ N, 1° 25′ 19.05″ E / 41.8317111°N,1.4219583°E / 41.8317111; 1.4219583) es pren la pista en direcció a Puig-redon (senyalitzat). Als 1,2 km es passa pel costat de les edificacions de cal Millet (41° 50′ 11.31″ N, 1° 24′ 44.05″ E / 41.8364750°N,1.4122361°E / 41.8364750; 1.4122361). Als 1,9 km (41° 50′ 17.24″ N, 1° 24′ 23.12″ E / 41.8381222°N,1.4064222°E / 41.8381222; 1.4064222) es deixa a la dreta la masia de la Casanova de Puig-redon. Als 2,3 km.(41° 50′ 25.6″ N, 1° 24′ 14.31″ E / 41.840444°N,1.4039750°E / 41.840444; 1.4039750) es continua recte, deixant a l'esquerra la masia del Soler, i, als 2,9 km s'arriba a les Feixes.\nHa sofert modificacions i ampliacions -el 1882- i també coberts annexats a l'habitatge. L'entrada original se situava al mur sud-est, on hi ha una entrada amb arc de mig punt adovellat. A sobre hi ha una finestra amb llinda de pedra i ampit, i a la darrera planta una finestra més senzilla. La part esquerra d'aquesta façana està coberta per una ampliació. A la façana nord-est, a la planta baixa a la dreta, hi ha una petita obertura. A la planta següent, hi ha dues finestres amb llinda de pedra i ampit. A la darrera planta, hi ha dues petites obertures.\nFinestra amb inscripció\nA la façana nord-oest, hi ha una entrada precedida per una rampa que dóna a la segona planta. A la darrera hi ha una finestra tapiada i més a l'esquerra una altra on a la llinda de pedra i posa "Juan Padulles año 1877". A la façana sud-oest, a la planta baixa a l'esquerra, hi ha una entrada d'arc de mig punt tapiada, davant seu hi ha una estructura quadrada que podria ser un cup de vi. A l'extrem dret de la façana hi ha una entrada, que s'hi accedeix per unes escales. A cada costat de l'entrada hi ha una finestra. A la planta següent, hi ha quatre finestres, les dues interiors amb ampit. A la darrera planta, hi ha tres petites finestres. La coberta és de dos vessants (sud-oest, nord-est), acabada amb teules.\nAdjunt a la façana sud-est, hi ha una ampliació de la casa. Té dues finestres a la part inferior, dues grans obertures d'arc escarser que donen a una galeria. A la darrera planta hi ha dues obertures triangulars.\nAdjunt amb aquest darrer, hi ha un altre edifici, que tenia funció agrícola. Destaca només una entrada amb llinda de fusta força ampla. A l'esquerra de la façana sud-est, hi ha dos petits edifici quasi en ruïnes. Just davant de la façana nord-oest, hi ha una bassa d'aigua.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Les Feixes de Puig-redon\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 «Les Freixes de Puig-redon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Les_Feixes_de_Puig-redon&oldid=22064084»\nLast edited on 8 oct 2019, at 10:40


Descalça i sense sabates: d’abril 2010\nConcloc que si tornam sords de grans, no és perquè sí. Alguna cosa d'inconscient ens dicta que millor tornar sords i poder dormir que sentir qualsevol renou i imaginar-nos les passes de la Mort al llarg passadís mentre en el silenci de la nit feim esforços per reconèixer la seva maleïda no presència. Tornam sords per no tornar-nos bojos i no posar-nos a córrer i no deixar que ens atrapi i fugir de l'inevitable.\nJa sé que no ho he de fer, ja sé que no l'hem convidada, però tanmateix jo vigil aquesta porta decida a aturar-la i dir-li que no, que no vengui encara, que no és el moment, que ens queda molt i que a més, avui no duc el meu millor pijama.\nFa molts dies que vàrem sortir d'Hac i uns 40 que vàrem estar aïllats. Fa massa setmanes que tenc massa coses a reflexionar, massa preguntes i no flueixen i s'estanquen i es podreixen. Fa massa temps que volia escriure i em sap molt de greu ara no tenir res més a dir.\nPublicat per Baraula a 10:13 3 comentaris:


Per seguir veient TV3 fora de Catalunya - Espai Internet\nSi ens estan veient des de fora de Catalunya, aquesta informaci� els interessa. A les dotze de la nit de dilluns, 30 d'abril, s'acaben les emissions internacionals de Televisi� de Catalunya via sat�l�lit. Per� aix� no vol dir que s'hagin de quedar sense veure "La Riera", "Pol�nia" o els telenot�cies. Ho podran seguir fent de diverses maneres. A la web tv3.cat/mon els les expliquem totes. TV3CAT continuar� les seves emissions per Internet a tot el m�n, per cable i xarxes de televisi� IP a Espanya, i per TDT a les Balears. Tamb� es podr� veure TV3CAT en directe a trav�s de TV3alacarta i de les aplicacions per a smartphone (iPhone i Android), iPad, televisors i consoles. Per connectar TV3CAT al televisor es necessiten: una connexi� a internet, un televisor amb entrada HDMI i un dispositiu d'acc�s a internet. Per garantir una bona recepci� de TV3CAT recomanem disposar d'una l�nia de connexi� amb el prove�dor d'internet (ADSL, cable...) amb un ample de banda de baixada de com a m�nim 3Mb/s garantits. Per verificar que es compleix aquest requisit suggerim realitzar un test de velocitat de la connexi�, com, per exemple, el que ofereix l'Associaci� d'internautes. Quan s'estigui reproduint TV3CAT, s'ha d'evitar fer servir simult�niament altres serveis que requereixin un ample de banda important, com, per exemple, P2P, altres streamings de v�deo, etc. No seguir aquesta recomanaci� podria afectar negativament la qualitat del servei de TV3CAT. Comentaris


SEPC - UJI: Crònica d’un inici de curs complicat\nEl passat dijous es va dur a terme a València, així com a altres punts del País Valencià, una manifestació de la comunitat educativa en contra de l’últim despropòsit de la Conselleria d’Educació: l’avançament de l’inici de curs.\nAquesta idea, que la consellera Català reiterava, després de tot l’enrenou, que era adequada, ha provocat un gran caos als centres educatius. En primer lloc, i motiu desentonant de les protestes, per les altes temperatures patides a les aules, que han arribat a provocar casos no aïllats de marejos i colps de calor en l’alumnat i han obligat a prendre mesures com dur ventiladors de casa, ventalls i, en els casos dels més menuts, anar en banyador a l’escola i improvisar activitats d’aigua. Inclús ha hagut famílies que s’han negat a entrar a les seues filles i fills als centres davant les condicions descrites. La consellera justificava que tots els anys fa calor i que açò són “circumstàncies excepcionals i climatològiques” que no es poden preveure, quan és obvi que a començament de setembre i amb els centres acumulant la calor de tot l’estiu, les temperatures anaven a superar de bon tros el màxim legal establert en 27º.\nConselleria va prendre la decisió d’avançar el curs escolar com sol prendre-les totes –sense tindre en compte per a qui les pren, sense consultar, des de l’aire acondicionat dels seus despatxos, com si d’un joc de titelles es tractara-. Als centres no se’ls va consultar i, després, tampoc se’ls va dotar de recursos ni directrius per fer front a la situació.\nAixí, després d’un 11 de setembre on les temperatures arribaren a 37º a les aules, amb una sensació tèrmica de més de 40º atés a la humitat, es va organitzar per a l’endemà, de forma espontània, per part dels instituts del cap-i-casal, la primera manifestació, que va recórrer la ciutat, des de les Torres dels Serrans fins a Conselleria, entre multitud de càntics i cartells.\nSense cap rectificació per part de Conselleria i deixant les direccions dels centres sense saber com actuar davant del problema, la comunitat educativa es va continuar mobilitzant i van sorgir, coordinades per la Trobada de Plataformes Comarcals per l’Escola Pública, les diferents convocatòries arreu del País que van tindre lloc el passat dijous.\nPerò dir que la calor ha sigut el motiu, en majúscules, de les protestes seria simplificar molt la situació. Aquest ha sigut, podríem dir, el motiu que ha fet vessar el got, com ho va ser, en el seu moment, el fred, en el cas de “la primavera valenciana”. I és que, sumat a la reducció de línies en valencià, sumat a les retallades de pressupost als centres públics (alhora que s’ha augmentat el dels centres concertats i privats), sumat a l’augment de la ràtio, … el curs ha començat sense que els centres estigueren preparats: amb dos dies per planificar el curs en el cas de les places assignades a última hora i, en molts casos, encara amb vacants encara als centres, sense temps per organitzar-se com a claustre, com a cicle, com a nivell. Quin sentit té haver avançat el curs en aquestes circumstàncies? Quin és el criteri seguit per fer-ho? De moment els responsables encara no ens ho han sabut explicar.\nÉs la nostra obligació: fem-los fora. Comencem per la consellera!\nPublicat per SEPC - UJI a 17:35\nVOTAR ÉS NORMAL EN UN PAÍS NORMAL\nMANIFESTACIÓ - Consellera dimissió!\nDemà manifestacions al País Valencià exigint #Cons...\nPer unes condicions dignes als centres educatius. ...\nLes estudiants votarem: SÍ a una educació digna, S...\n[11 setembre] Desobeïm pel referèndum, per la inde...


El Barça, referent esportiu i alimentari\nGerard Piqué i Leo Messi protagonitzen els espots de la campanya 'Som el que fem, som el que mengem', que el club presentarà aquest dijous\nREDACCIÓ Barcelona 20/09/2011 14:33\nEl Barça llançarà aquest dijous una nova campanya per promoure entre els més joves hàbits saludables basats en la pràctica de l’activitat física i una bona alimentació, utilitzant com a referent els mateixos jugadors del Barça. Gerard Piqué i Leo Messi protagonitzen els espots que formen part de la campanya Som el que fem, som el que mengem, que el club presentarà aquest dijous al recinte de La Masia.\nLa finalitat de la campanya és que els joves s'emmirallin en les dinàmiques alimentàries i esportives dels jugadors del Barça, tant els del primer equip com els del filial i els veterans, i en els espots s'utilitzaran els menús de La Masia com a referent de bona alimentació.\nLa campanya inclourà accions online, a través del portal del club, i d'altres de presencials, com ara tallers de promoció d'hàbits alimentaris saludables en el marc de les Festes de la Mercè a Barcelona, en què s'organitzaran diferents activitats als Jardins Salvador Espriu (Jardinets de Gràcia) per difondre aquest missatge.\nLa campanya és una iniciativa de la Fundació FC Barcelona, amb la col·laboració de la Fundació SHE, la Fundació Alícia, la Generalitat de Catalunya i l’Ajuntament de Barcelona. Sandro Rossell presidirà l'acte de presentació oficial el proper dijous, al qual també assistiran Ramon Pont (vicepresident primer de la Fundació FC Barcelona), Ferran Adrià (president del consell assessor de la Fundació Alícia), Valentí Fuster (president de la Fundació SHE), Boi Ruiz (conseller de Salut de la Generalitat de Catalunya) i Maite Fandos (tinent d’alcalde de Qualitat de Vida, Igualtat i Esports de l'Ajuntament de Barcelona).


En marxa la 1a. edició del Curs de sensibilització i conceptes bàsics sobre l’aplicació de la Llei que regula l’Eutanàsia - UCF\nInici/Actualitat/En marxa la 1a. edició del Curs de sensibilització i conceptes bàsics sobre l’aplicació de la Llei que regula l’Eutanàsia\nAmb l’entrada en vigor de la llei de la Eutanàsia molts professionals s’han interessat per realitzar aquesta primera formació bàsica sobre l’aplicació de la Llei que regula l’Eutanàsia.\nEn aquesta primera edició s’han inscrit gairebé 500 professionals, considerats pel Departament de salut com a perfils preferents, metges/esses, infermers/es, treballadors/es socials i psicòlegs/es d’entitats vinculades a les patronals sanitàries que representa UCF, La Unió i el Consorci.\nSi hi esteu interessats podeu inscriure-us a l’edició 2 prevista del 20 de setembre al 19 d’octubre de 2021, que ja contempla com a perfil preferent al col·lectiu de Farmacèutics (feu clic per accedir al formulari d’inscripció)\nSabem que hi ha molts altres professionals, amb perfils no inclosos fins ara, que estan interessats en realitzar la formació. Comentar-vos que el Departament de Salut contemplarà a principis d’octubre fer edicions específiques per aquests professionals interessats. Us mantindrem informats.


La Fira Stocks retalla preus durant un dia - Viu Molins de Rei\nLa Fira Stocks retalla preus durant un dia\nLaura Herrero • 03/10/2011\nGairebé 30 comerços molinencs van participar durant tot el dissabte a la 4a Fira Stocks d’aquest any per la Festa Major. La plaça del Molí va ser l’espai on algunes botigues van liquidar existències a preus rebaixats durant unes hores.\nDurant tot el dissabte van ser molts els molinencs que van passejar per la Fira Stock // Laura Herrero\nLes retallades en sanitat i educació ja fa temps que han arribat a Molins de Rei. Els comerciants es van apuntar a la moda el passat dissabte i sota el lema “Retallem els preus”, a les nou del matí de dissabte va començar la jornada de la Fira Stocks 2011 a la plaça del Molí, amb la participació de 27 comerços de Molins de Rei. Aquesta activitat és la quarta vegada que surt al carrer en el marc de la Festa Major i es va fer present durant tot el dia, fins a les nou de la nit.\nDurant tot el dia, centenars del molinencs i molinenques van passejar per la zona del Molí, on es trobaven les paradetes i van poder gaudir de les ofertes que els botiguers els brindaven. Podien observar-se descomptes de fins el 50%. La plaça del Molí va acollir també activitats amb inflables per als més petits.\nA més de les botigues, hi havia activitats infantils pels més petits a la plaça del Molí // Laura Herrero\nEtiquetes:botigues BotMol Festa Major Festa Major 2011 Festa Major de Sant Miquel Fira Stocks plaça del Molí


Cop d’estat a Internet? - YCOM\nCop d’estat a Internet?\nLa UIT proposa assumir funcions de “govern d’Internet”, un moviment sobre el qual moltes organitzacions ja han alertat per tallar la llibertat fins ara imperant a la Xarxa.\nLa sorpresa saltava ahir en la Conferència Mundial de Telecomunicacions Internacionals (CMTI-12) que es celebra fins avui divendres dia 14 a Dubai, quan el president de la UIT (Unió Internacional de Telecomunicacions) proposava que aquesta organització es faci càrrec de diverses funcions de govern d’Internet, sense que tal proposta formés part de l’ordre del dia.\nAmb anterioritat, havien sorgit rumors sobre la possibilitat que en aquesta conferència es pogués posar sobre la taula i s’acordés la creació d’un cos policial per a la Xarxa de xarxes. Si bé això no ha estat així explícitament, la proposta del president de la UIT va en la línia d’exercir un control més estricte sobre Internet, d’una manera “gairebé policial”.\nDiverses organitzacions com la Internet Society es mostren obertament contràries a l’exercici d’un control centralitzat de la Xarxa, deixant aquestes funcions en mans de diverses organitzacions independents però també relacionades entre elles.\nLa votació al respecte d’això es celebrarà avui mateix, divendres dia 14 de desembre. Una data que, per a uns, podria marcar l’inici d’una Internet més segura i controlada, mentre que per a d’altres podria ser el principi de la fi de la Xarxa lliure i oberta que hem conegut fins ara.


Arqueologia de la ciutat de Lleida\nBloc dedicat a la difusió del patrimoni arqueològic de la ciutat de Lleida\nS'estan mostrant les entrades d'aquesta data: febrer, 2015\nde febrer 17, 2015\nDiumenge 22 de febrer de 10.30 a 13.30 Portes obertes a les muralles d'Anselm Clavé,47 La muralla de la Lleida feudal, construïda al segle XIV, va envoltar la ciutat fins que al segle XIX fou alliberada de murades. Fou construïda, durant el regnat de Pere III el Cerimoniós, que donà orde a la Paeria de bastir un nou recinte murat, amb una doble intenció. D'una banda, per permetre integrar els barris que havien crescut fora de les muralles de la ciutat andalusina. I de l'altra, per protegir millor la ciutat en cas que fos atacada per les tropes del rei castellà. Al solar número 47 del Carrer Anselm Clavé es conserven trams i torres de les dues muralles medievals. Si vols veure’ls, et convidem aquest diumenge en una nova jornada de portes obertes.\nde febrer 09, 2015\nEl proper diumenge dia 15 de febrer nou diumenge de portes obertes al magatzem de l'arqueologia de l'Ajuntament de Lleida, vine i descobreix els tresors de l'Arxiu Arqueològic de Lleida. "Retalls de la nostra història" és una mostra on petits i grans poden contemplar, i fins i tot tocar els estris dels nostres avantpassats recuperats en les excavacions arqueològiques realitzades a la ciutat de Lleida i descobrir la història de la ciutat des de la Ilerda romana fins l'actualitat. Cap d' Hermes. Segle I a.C. VISITES GUIADES A LES 11:00 I A LES 12.30 CAL INSCRIPCIÓ PRÈVIA AL: 973 222 641 o a vinearxiuarqueologic@paeria.cat\nde febrer 02, 2015\nEl proper dia 8 de febrer Diumenge de Portes Obertes a les Adoberies de Lleida (Rambla Ferran, 9) Des de l'escorxador arribaven les pells a les adoberies, on després d'un laboriós procés la pell es transformava en cuir. Si vols saber com se feia, i veure els obradors on els adobers del segle XIII treballaven, vine aquest diumenge i una arqueòloga de l'Ajuntament t'ho explicarà. T'hi esperem a la Rambla Ferran, 9 de 10:30 a 13:30\nDiumenge 22 de febrer de 10.30 a 13.30 Port...\nEl proper diumenge dia 15 de febrer nou diumenge...\nEl proper dia 8 de febrer Diumenge de Portes O...\nSecció d'Arqueologia de l'Ajuntament de Lleida


Mor un nen infectat per enterovirus a l’Hospital de Mataró | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nMor un nen infectat per enterovirus a l’Hospital de Mataró\nEl Departament de Salut investiga si la causa de la mort es la infecció pel virus\nBarcelona 22 JUN 2016 - 15:55\tCEST\nUn nen de dos anys infectat per enterovirus ha mort a l'hospital de Mataró. El menor va ingressar diumenge passat en estat molt greu amb disminució de consciència a l'hospital de referència de la comarca del Maresme i va morir a les poques hores d'entrar a Urgències després d'una parada cardíaca que els facultatius no van aconseguir remuntar. El Departament de Salut ha rebut aquest dimecres els resultats positius d'infecció per l'enterovirus i investiga ara si la causa de la mort ha estat la infecció pel virus, que ataca al sistema nerviós central i provoca afectacions neurològiques com la rombencefalitis (inflamació de la tija cerebral).\n"No podem confirmar que la causa de la mort sigui l'enterovirus. Avui hem conegut la detecció de virus, però la clínica que presentava era una simptomatologia inespecífica, no era la rombencefalitis. No podem afirmar una relació causa efecte entre l'evolució de l'enterovirus i el tràgic desenllaç d'aquest cas", ha matisat el sotsdirector del Servei Català de la Salut (CatSalut), Josep Maria Argimon. Si es confirmés la mort per enterovirus, aquest cas suposaria la primera defunció pel brot detectat a principis de maig i que ja ha afectat prop d'un centenar de menors, 12 dels quals romanen ingressats (quatre d'ells estan a la unitat de vigilància intensiva).\nSegons el Departament de Salut, el nen havia visitat els serveis mèdics hores abans per vòmits però amb el quadre clínic lleu que presentava el van enviar a casa. Quatre hores després, va tornar a l'Hospital de Mataró amb pèrdues de consciència. "Ingressa per disminució de nivell de consciència i evoluciona molt ràpidament. Poques hores més tard fa parada cardíaca que no s'aconsegueix remuntar", ha explicat Argimon. Fonts consultades per EL PAÍS asseguren que els equips mèdics van estar fins a tres hores intentant reanimar-lo i fins i tot es va preparar una ambulància del Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) per traslladar-lo a l'hospital Sant Joan de Déu quan estigués estabilitzat.\nDe confirmar-se que el cep d'enterovirus és el mateix que va generar el brot (l'A71) i que la causa de la mort és a conseqüència de la infecció, aquest nen seria el primer mort pel brot. Salut ja va descartar fa unes setmanes que la mort d'un menor a Tarragona amb la mateixa simptomatologia que els casos del brot estigués vinculada a una infecció per enterovirus. “Encara que clínicament entraria en aquest conjunt, no hem aconseguit detectar l'enterovirus en les mostres del menor. És un cas probable però no en tenim la certesa”, va reconèixer el subdirector del CatSalut. La diferència entre tots dos casos, ha explicat Argimon, és que el mort a Tarragona presentava una simptomatologia clínica de rombencefalitis però no es va aconseguir trobar el virus en les mostres que se li van prendre al petit. En el cas del nen mort a Mataró, no obstant això, s'ha trobat l'enterovirus però els símptomes eren massa inespecífics per vincular-los amb el virus.\nMés casos a la resta d'Espanya\nLes infeccions per enterovirus no es redueixen a Catalunya. Rodrigo va confirmar ahir que “hi ha casos en gairebé totes les comunitats autònomes”. El problema és que el Ministeri de Sanitat no té un registre amb els casos perquè no és una malaltia de declaració obligatòria. Són els metges els que s'informen uns a uns altres dels infectats que detecten.\nL'enterovirus és una família de microorganismes comuns a la qual pertanyen, d'una banda, els virus de la pòlio (poliovirus) i un altre centenar de serotipus que circulen especialment en aquesta època de l'any i solen provocar infeccions respiratòries o gastrointestinals de caràcter lleu. En l'alerta llançada per Salut, són els ceps del virus no pòlio els que han provocat alteracions neurològiques en una quarantena de menors de sis anys. Habitualment, els enterovirus comuns (no els de la pòlio) provoquen quadres respiratoris i gastrointestinals lleus, amb simptomatologia similar a la d'una grip. Febre, conjuntivitis, vòmits, diarrea i, ocasionalment, erupcions cutànies són els símptomes comuns que provoca aquest microorganisme.\nEls facultatius desconeixen per què alguns nens es comporten de forma tan diferent a uns altres davant de l'agressió d'un enterovirus. "No tots ens comportem igual davant una agressió d'un agent microbiològic: a algunes persones no els produeix res i a d'altres sí. Suposem que depèn de característiques genètiques però no ho sabem amb certesa", ha explicat el doctor Carlos Rodrigo, cap del servei de pediatria de l'hospital Vall d'Hebron, on es van detectar els primers casos del brot.\nAmb tot, el Departament de Salut ha assegurat que el brot ja està en la seva recta final. "El brot ha disminuït moltíssim. Hi ha molts dies en què no es detecta cap cas. Estem de baixada. Això s'està acabant", ha sentenciat Rodrigo. Les enquestes epidemiològiques realitzades als afectats no han detectat cap tipus de vinculació o similitud entre els nens.


El director general d'EVha i la subdirectora de gestió es reuneixen amb la directora general de l'Institut de la Dona\nAquest ha sigut un dels principals temes tractats en la reunió mantinguda entre el director general i la subdirectora de Gestió de la Entitat Valenciana d’Habitatge i Sòl (EVha), Alberto Aznar i Pura Peris, respectivament, i la directora general de l’Institut de la Dona, María Such.\nEn els últims anys, EVha ha cedit més d’un centenar d’habitatges a dones víctimes de violència de gènere en diferents municipis de la Comunitat, de les quals 74 es van assignar a través del conveni entre les dos conselleries i les restants, per a donar resposta a les peticions d’urgència dels serveis socials dels ajuntaments.\nEn la trobada s’ha fet un seguiment de l’actual conveni, analitzat les necessitats i s’ha decidit crear un mapa d’habitatges rotatoris per a atendre este col·lectiu a la major celeritat possible.\nA més, s’ha avançat en la tramitació del nou conveni que pretén augmentar el nombre d’habitatges cedits i crear una xarxa d’habitatges a la disposició de les dones que han patit violència de gènere. Este conveni també contempla la creació d’una comissió de seguiment i control.\nEl director general de EVha ha destacat la importància que per a l’entitat té este col·lectiu tan vulnerable i que es tradueix en l’existència d’una partida pressupostària de 500.000 euros destinada a “inversió d’habitatge per a dones víctimes de violència de gènere” i que, per segon any consecutiu, serà allotjar a dones víctimes de violència de gènere”. Aquesta línia ja ha sigut inclosa en l’esborrany dels Pressupostos de la Generalitat de 2021.\nAixí mateix, ha proposat la cessió d’altres 20 habitatges a l’Institut de la Dona. Alguns d’estos immobles disposen de quatre habitacions, la qual cosa poden propiciar l’organització d’activitats col·lectives.\nFinalment, en la reunió ha quedat palesa la necessitat d’augmentar la implicació dels ajuntaments en este tema a través de la seua participació en el seguiment d’estes dones i la seua col·laboració en el manteniment dels habitatges.


Els Camins de la Música: Jesús Salvador "Chapi"(1). Entrevista amb la percussió\nJesús Salvador "Chapi"(1). Entrevista amb la percussió\nNo és la primera vegada que, en tindre la oportunitat, entrevistem en un programa, amb format especial, a un músic nostre.\nEn aquest cas es tracta de Jesús Salvador "Chapi", percussionista membre del grup AMORES, que, casualitat, també fa enguany trenta anys que van pel món "amb el seus tambors" com diu ell, i professor de percussió al Conservatori Professional de València.\nCom que allò interessant és el que diuen els artistes, no anem a dir gran cosa. El millor és que escolteu a Chapi als programes de hui i els que van a seguir, probablement tres. Vos ben assegure que escoltareu opinions interessants -i ben raonades- sobre música i altres coses relacionades.\nPotser vos sorprendrà l'ambient relaxat de la conversa (com sempre faig, a mi no se m'escolta) però és que es trobàvem al seu ambient car l'entrevista es va fer a la seua aula del conservatori. Per eixa raó, de vegades, es "cola" el so d'alumnes seus que es trobaven a una aula annexa assajant. Va ser una estona molt agradable i vos ben assegure que gaudireu com jo vaig gaudir en poder parlar tranquil·lament amb un dels millors músics d'avantguarda (i vos tinc que dir que a ell no li agrada el terme, ja ho escoltareu), dels que van obrint camins a la música al món, com es pot veure al seu "currículum".\nEscolteu, gaudiu de la seua música (en aquest cas de gravacions del grup AMORES) i...depreneu d'un mestre que encara té moltes coses a dir.


Arremendats: FC Barcelona - Atlético de Madrid 2-0\nAquest passat diumenge al matí, es jugava un importantíssim partit de Superlliga femenina a la ciutat esportiva del FC Barcelona, entre l'equip local i el Club Atlético de Madrid, i com en els dos equips hi trobem ex-arlequinades, força apreciades per alguns dels que fem aquesta plana, ens vàrem desplaçar allà per a veure l'encontre, i explicar-vos quelcom d'aquest partit i de la resta de la jornada 20 de Lliga.\nEl partit no podia començar amb més condicionants en contra de les locals, car que Sonia Bermúdez no podia jugar per lesió i a més les visitants, l'Atlético de Madrid, arribaven a Barcelona havent guanyat 14 partits i empatat 5 en els 19 partits que havien disputat fins diumenge, sense conèixer encara la derrota. Les blaugranes varen sortir al camp amb una mica més d'empenta, però amb les idees poc clares, i les matalasseres varen dominar el principi del partit, però la desgràcia en forma de lesió cauria sobre Marieta, i les catalanes agafarien més el pols del partit, però sense oportunitats destacables que fessin canviar el 0-0 inicial al moment del xiulet del descans, a pesar de l'empenta de jugadores que varen destacar amb força com Vicky Losada o Marta Corredera.\nAl segon temps, la dinàmica del partit canviaria. Els dos equips varen sortir amb més ganes de mossegar i les oportunitats varen començar a crear-se, sent la més clara una de visitant en que Laura Ràfols faria una aturada espectacular, en els 55 minuts de partit, i les locals es varen créixer i creure en elles mateixes, fent el 1-0, per mitjà d'una jugada personal de Marta Corredera, que robaria una pilota per a aconseguir batre a Lola. El partit es tornaria molt més ràpid i amb constants atacs de les madrilenyes, però amb respostes en forma de contraatac per part de les blaugranes, que no mourien el marcador. Les visitants, força mermades en les lesions patides, i amb Adriana Martín havent de jugar tocada, no podrien empatar, mentre que les locals, amb el temps quasi ja complert, farien el 2-0 amb Kenti Robles, que en primera instància remataria una passada de Karol que aturaria Lola, però que remataria el seu refús sense oposició.\nAmb l'empat de les líders, Athletic Club, al camp del Collerense, amb un espectacular 3-3, la taula classificatòria queda així:\n3 FC Barcelona 46\n4 Llevant UD 44\n5 Rayo Vallecano 38\n6 RCD Espanyol 33\n7 Zaragoza 33\n8 Trigueros-Huelva 28\n9 CD Sant Gabriel 26\n10 FC Llevant Les Planes 22\n11 Real Sociedad 20\n12 Sevilla FC 19\n13 València CF 18\n14 UD Collerense 16\n15 SPC Llanos Olivenza 8\n16 SD Lagunak 1\nCamp del partit Sant Joan Despí, Catalunya


Puig defén l'harmonització d'impostos de Successions i Patrimoni en tot l'Estat\n8:44 am - Wednesday, 27 May 2020\nPuig defén l’harmonització d’impostos de Successions i Patrimoni en tot l’Estat\nPuig diu que cal atallar les llistes d'espera i apunta que les malalties més greus "s'atenen de forma ràpida".\nEl president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, ha defés que impostos com a Successions i Patrimoni siguen harmonitzats en tot el territori espanyol per a evitar la “competència fiscal” entre comunitats.\nAixí s’ha pronunciat Puig en declaracions als mitjans en ser preguntat pel futur de l’impost de Successions després que el PSPV haja anunciat que buscarà tirar endavant en Les Corts, via llei d’acompanyament, que la bonificació al 99% d’este tribut s’aplique a totes les empreses familiars i no hi haja un límit de facturació de 10 milions d’euros, límit que defenen en Compromís i Podem.\n“La situació que existeix en estos moments a Espanya és complexa, es produeix un dúmping fiscal sobretot en la Comunitat de Madrid i jo soc absolutament partidari que impostos com a Successions o Patrimoni siguen harmonitzats perquè si no es crea una competència fiscal entre comunitats”, ha dit, que és més rellevant en el cas de la valenciana perquè està a més “infrafinançada”.\nAixí, ha agregat: “Nosaltres el que no volem és que les empreses familiars se’n vagen fiscalment de la Comunitat Valenciana, eixe és l’interés i és la mirada que crec que convé a la societat valenciana”.\nPuig diu que cal atallar les llistes d’espera i apunta que les malalties més greus “s’atenen de forma ràpida”.\nEl president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, ha asseverat este dimecres que cal “posar remei” a les llistes d’espera quirúrgiques però ha apuntat que “cal donar també seguretat als ciutadans: les malalties més greus sempre estan ateses d’una manera ràpida”.\nEn este sentit, ha subratllat que el comandament únic “és fonamental perquè en els diferents departaments no hi haja les asimetries que hi ha en estos moments”.\nEl temps mitjà d’espera dels pacients per a sotmetre’s a una intervenció quirúrgica a la Comunitat Valenciana ha augmentat en 30 dies entre juliol i setembre, segons les dades que ha publicat la Conselleria de Sanitat. Així, la demora mitjana passa de 103 dies al juny a 133 al setembre, i en total, al setembre hi ha 68.561 pacients en llista d’espera, pels 66.659 que hi havia al juny.\nPrevious articleEl secretari assessor de l’EMT València deixa el càrrec “de manera immediata\nNext articleHuit anys de presó per introduir 12 quilos de cocaïna a Espanya


Més de 500 persones celebren el Carnaval de la gent gran\nEscaldes-Engordany guanya el premi a la millor comparsa\nElisenda Pallarés Elisenda Pallarés\nActualitzada 09/02/2018 a les 13:38\n“Al ritme de les Harvey”, una actuació molt rockera d’Escaldes-Engordany, ha estat la comparsa guanyadora del Carnaval interparroquial de la gent gran. “Estem molt contentes totes d’haver rebut aquest premi perquè ens hem esforçat molt perquè tot surti bé i deixar la parròquia en molt bon lloc”, celebra la participant Maite Jiménez. Ordino es va estrenar al Carnaval ballant amb “La vida és un tango”. “El taca-taca” dels de Sant Julià va guanyar el premi al millor guió i va aconseguir les rialles del públic amb una actuació molt irònica sobre els mals de la gent gran.\nUna setantena de persones han actuat davant de més de 500 espectadors a la sala Prat del Roure d'Escaldes. “Cada any és millor i ho milloren ells mateixos amb la seva creativitat en el vestuari" havolgut destacar la cònsol major d'Escaldes-Engordany, Trini Marín.\nMúsica, ball i molt d'humor al Carnaval de la gent gran


“La moció de censura, abans de maig”\n20 setembre 2020 07:56\n“Que et digui feixista un feixista és difícil d'explicar”, diu Rodríguez sobre els insults que rebé a la manifestació del Dia de la dona treballadora\nQuim Torres | 10 març 2010\nJosé María Rodriguez, ahir, als passadissos del Parlament.\nDesprés del congrés del PP hi ha coses que no han canviat. El president dels populars de Palma, José María Rodríguez (Daia Nova, Alacant, 1947), es manté amb la intenció de presentar una moció de censura a l'Ajuntament de Ciutat. Afirma que el PP la podria posar entre el 29 de març i el mes de maig, o sigui durant el mes d'abril.\nUn 40% de vots de Delgado a Palma són molts. Vós no us vàreu moure per Bauzá?\nNo. Jo vaig declarar la meva intenció de votar Bauzá i evidentment cada militant sap molt bé el que ha de fer. Jo no els he de convèncer. Som tots grans. Tanmateix, Bauzá va obtenir un ampli suport.\nTé raó Delgado quan diu que Bauzá ha assumit el seu programa lingüístic?\nNo. El PP ha assumit el programa lingüístic que Carlos Delgado va proposar l'any 2008. Va ser el PP qui va assumir aquesta llibertat de llengua que ara tots proclamam. Ja vaig dir a Delgado que el seu discurs estava obsolet, perquè tothom defensaria el mateix. Jo ja ho vaig dir a Palma. Si veu el meu programa, veurà com diu el mateix que diuen Bauzá i Delgado: lliure elecció de centre i llibertat per a ús de la llengua.\nI això què implica des del punt de vista pràctic?\nImplica que cap llengua no està per sobre de l'altra i que, si és veritat que hi ha persones que volen viure en mallorquí, que els escriguin en mallorquí, els eduquin en mallorquí i els parlin en mallorquí, també n'hi ha que volen viure en castellà, que els parlin en castellà, estudiar en castellà i que els escriguin en castellà. Tots tenen el mateix dret i la Comunitat Autònoma ha de garantir que aquests drets es puguin exercir lliurement.\nAixò vol dir que puguin estudiar en castellà?\nTotes les assignatures?\nMés que res a Primària i, al final de Primària, han de sortir coneixent les dues llengües.\nQuè us sembla que PSOE i Bloc pactin amb UM per tenir la presidenta del Parlament?\nHo hauria de preguntar a ells. El que em sembla té un nom molt lleig. Això no obstant, estic segur que ells tindran explicació per a tot. No és possible que fins fa quatre dies fossin corruptes i en prescindissin; i ara sigui el portaveu del PSOE qui proposi un membre d'UM com a vicepresidenta del Parlament.\nI no és el mateix que PP i UM pactin per la moció de censura a Palma?\nNo, perquè nosaltres no donam contrapartides. Si n'haguéssim donat, segurament el president del Parlament seria del PP.\nPerò sense UM no es pot presentar cap moció de censura.\nSi decidim presentar la moció de censura, que ara ho estam estudiant i aquesta setmana ho decidirem, el que farem és demanar suport puntual a UM per posar-la. Si ens el donen, traurem Aina Calvo. Si no ens el donen, quedarà.\nDesprés de la visita de Rajoy, teniu mans lliures per presentar-la?\nEl PP balear sempre ha tingut mans lliures. Després de la visita de Rajoy, el que tenim és l'anuència que el president del partit veu igual que nosaltres el futur del PP a Balears.\nCreis que Calvo us dóna arguments perquè la presenteu?\nCada dia. Si hi ha una cosa que destaqui, és la diferent manera de comportar-se d'Armengol al Consell respecte de Calvo al govern municipal. El govern municipal té molts regidors que són nous en política, molts càrrecs de la Universitat i no tenen prou cintura. No es pot anar de prepotent tenint 13 vots si el partit que està enfront en té 14.\nQuan la presentareu?\nDijous o divendres en tindrem l'informe i, a partir d'aquí, començarem a posar-ne els terminis.\nPerò quan serà?\nMai abans de dia 29, perquè s'han de substituir els regidors que han dimitit.\nPerò serà imminent?\nJo crec que la moció serà abans del mes de maig.\nI després la presentareu al Consell i al Parlament?\nJo conec més l'àmbit municipal. Consell i Parlament tenen una altra incidència en el dia a dia del ciutadà.\nPodeu descartar que sigueu el candidat del PP a la batlia de Palma?\nNo. Mai. Jo no em descart. No és que em proposi, però també som aquí. Som un dels 5.300 militants que té el PP per encapçalar la llista.\nDilluns va anar a una manifestació i li varen cridar "Rodríguez feixista, tu no ets feminista".\nQue et digui feixista un feixista és difícil d'explicar. Dins l'esquerra hi ha comportaments que no són democràtics. Jo era allà perquè el PP sempre ha estat devora la dona treballadora, sempre hi serà i, possiblement, qui no està al costat de la dona treballadora són aquests que, amb la seva intolerància, fan que alguns es plantegin si estar devora ells val la pena.\nPer xaume, fa mes de 10 anys\nQue els fills del franquisme tractin de feixistes als altres és per trencar-se els collons de tant de riure........\nPer Bellver, fa mes de 10 anys\nEl senyor Rodriguez i tots els peperos tenen un problema greu de memòria. Es presenten com a verges inmaculades a salvar-nos de la corrupció i del desgovern d'aquest progres indocumentats que governen actualment; i s'obliden que tot el que està sortint a la llum pública va passar precisament quant ells governavem i el senyor Rodriguez en particular manetjava tot el "cotarro", aixó si sempre per darrera i sense enbrutar-se les mans, que sempre ni ha de més beneits que volen sortir a la foto i ara son els que entren engrillonats.\nSi estimau de veres la llengua, no la maltrcteu d'aqueta manera.\nPer BASSA DE`N CABRIT, fa mes de 10 anys\nUM si fosiu NACIONALISTES DE VERES i no pactasiu ni amb el pp ni amb el pesoe gonyariau sempre pero el vostre nacionalisme espanyol mos fa mol d'oi perque sou teresetes d'un sistema patranya\nque fa anys que mos fot REFUNDAU_VOS i defençau sa nostra terra\ndeixavos de frotises i obriu els ulls a sa PORTA DE SA nostra NACIÓ\nAvui no és dilluns, però en Rodríguez diu que el pacte puntual del PSOE-BLOC i UM per equilibrar la Mesa del Parlament té una definició molt lletja. Supós que tant lletja com èr definir que el PP demani el suport a UM per treuré la batlesa. Sr. Rodríguez la seva hipocresia i la del seu partit són de pena. El que li feren a Rotger ahir, utilitzar-lo per no cremar a n'En Tadeo, no té ni definició i el que no entenc és com el Rotger i consent. Quina política demana el PP, si ells no entenen de política.\nbuuuufff segregaciio linguistica... axo ja s l'ultim illencs tniu un problema i es diu espanya a catalunya l tnim xo n tant gros, s km si Ciutadans a catalunya tingues l 20% dls vots, kina por...xo s k l problema s k la gnt ls vota o sigui k u tniu cru, fa gracia tb k l pallu aket no s ni d les illes, a imatge y semejanza dn montilla cosa gns bna\nA vejam si aprèn un poc més de vocabulari, sr. Rodríguez, i se li acuden paraules que no siguin "lletges" per definir les coses. Diuen que llegir coses que no siguin "El Mundo" o es "Marca" ajuda bastant. No sé, ho pot intentar, no?\n'Es tot un sofista aquest Rodríguez. O sigui, que les associacions de feministes si li diuen feixista a ell -amb tota la raó d'aquest món- es converteixen en feixistes? A mi se m'acuden un munt de paraules "lletges" per definir-lo, però també una de ben educada: hipòcrita. No sé d'on treu la cara per dir aquestes coses sense ruboritzar-se.\nRecordau que el PP és un partit hereu del franquisme-feixisme i el Sr. Rodríguez és un bon representant d'això.\nM'agrada el matiç de "castellà" en ves de "espanyol". Ja podem dir que s'ens impossa el castellà, llengua de una altra regió espanyola, i jo vull parlar mallorquí, o català, que son regions que no tenen res a veurà amb castella, i el mallorqui o català son tan espanyols com el castella, ja que son llengues de l'estat espanyol.


La Diputació de València a través de la Delegació de Transparència i Govern Obert, que lidera el diputat Berto Jaramillo, prossegueix amb el cicle de conferències "Transparència, governança i mitjans de comunicació" amb la participació de la periodista Elisa Beni, dijous que ve 7 de juny a les 18.00 hores en la Sala de la Muralla del Col·legi Major Rector Peset.\nAquest cicle de conferències contínua la programació d'accions divulgatives obertes a la ciutadania sobre el Govern Obert i la seua relació amb el periodisme.\nLa periodista Elisa Beni serà l'encarregada de culminar aquestes jornades que han comptat amb la participació de diferents professionals dels mitjans de comunicació com: Jesús Cintora, Jesús Maraña i Ana Pardo de Vera i que es reprendran després d'estiu com a activitat de difusió ciutadana amb l'objectiu de donar a conéixer l'estreta relació que guarden els mitjans de comunicació amb la informació a la ciutadania, la recerca i les polítiques d'accés a aquesta informació.\nEn aquesta ocasió, la convidada és la periodista i escriptora Elisa Beni, una de les dones més joves a portar les regnes de diaris d'Espanya, ja que amb 23 anys va assumir l'adreça de 'El Faro de Ceuta'; a més de dirigir Cadena Ser a Ceuta va ser cap de secció de 'La Voz d'Almeria', redactora-cap de Diario 16 i sotsdirectora d''Época'.\nBeni debatrà al costat del diputat Berto Jaramillo i Malena Ramírez, cap del servei de Transparència, en una conferència que porta per títol "La justícia desvestida: de la falta de transparència a la falta de credibilitat", tema de la quarta de les conferències que posa punt i seguit al cicle "Transparència governança i mitjans de comunicació" organitzat per la Diputació de València.\nAixí mateix, seguint la premissa que la ciutadania tinga un paper protagonista i puga coparticipar en el desenvolupament de la conferència s'intentarà crear un espai compartit que desenvolupe el tema del cicle i en el qual es veja representat l'àmbit periodístic i d'informació, el de la governança i, naturalment, la ciutadania com a element actiu.\nCurrículum d'Elisa Beni\nElisa Beni és una periodista, escriptora i analista política que ha passat vint anys en redaccions de mitjans espanyols. A més ha sigut directora de Comunicació del Tribunal Superior de Justícia de Madrid, Consultora Internacional de Innovation Media Consulting, directora de premsa de la Conferència de Ministres de Justícia Iberoamericans, i ara mateix comentarista i analista política.\nCom a autora de novel·la negra ha publicat "Peaje de Libertad", en Espasa, 2014 i "Pisa mi corazón" en Almuzara.\nEn No Ficció ha publicat "La soledad del juzgador", "La Justicia Sometida" (Catarata) i "Comunicación Jurídica" (Tirant) "Levantado el velo. Manual de periodismo judicial".\nActualment és col·laboradora i analista política en diversos programes de radi i televisió. "Más Vale Tarde" i "La Sexta Noche" en La Sexta, "Espejol Público" en Antena 3 "Julia en l'Onda" d'Onda Cero i "Las claves del dia" en Telemadrid i "QMC" en ETB .\nEn els últims anys ha participat en tots els grans espais de debat de les cadenes espanyoles com "El Gran Debate" de Tele 5, "Las Mañanas de Cuatro" de Cuatro, "Al Rojo Vivo" de la Sexta, "El Debate" de CNN+, DBT en Canal Nou, "Más claro agua" de 13TV i "Sin ir más Lejos" en ETB. Ha sigut també columnista de "La Razón" i "Tiempo" i actualment ho és en eldiario.es\nLa cita, d'entrada lliure, tindrà lloc dijous que ve 7 a les 18.00 hores en la Sala de la Muralla del Col·legi Major Rector Peset.\nSource URL: https://www.dival.es/sala-prensa/content/elisa-beni-culmina-el-cicle-de-conferencies-de-transparencia-organitzat-la-diputacio


el Salvador | enciclopèdia.cat\nNom oficial deRepública d’El Salvador (es)\nPalacio Tecleño de la Cultura (Santa Tecla, el Salvador)\n© El Salvador Impressive\nEstat de l’Amèrica Central que limita al N i a l’E amb Hondures, al N i a l’W amb Guatemala, i al S amb l’Oceà Pacífic; la capital és San Salvador.\nEls Andes centreamericans, la serralada més septentrional del territori, són formats per materials mesozoics, i llur altitud màxima voreja els 2.000 m. La serralada de la costa és constituïda per volcans recents, la majoria dels quals encara són actius (Santa Ana, 2.381 m alt.: San Vicente, 2.181; San Salvador, 1.960; Izalco, 1.885). La plana central és compresa entre totes dues serralades i és coberta per sediments recents; la drenen els rius Lempa, Titihuapa i Jiotique, a la regió occidental, i el Goascorán i el Grande, a l’oriental; la depressió central és l’àrea més poblada. La plana de la costa és al·luvial, i la drenen nombrosos torrents; la regió és càlida i amb moltes pluges. Als Andes hom troba les màximes precipitacions (més de 2.400 mm anuals) per damunt dels 1.800 m; aquesta és la tierra templada, amb temperatures entre els 17°C i els 21°C i precipitacions entre 1.800 i 2.400 mm. La tierra caliente abraça les valls baixes entre ambdues serralades; ocupa una gran part del territori, que concentra gairebé tota la població; les seves temperatures mitjanes són entre els 22°C i els 26°C i les precipitacions, entre 1.600 i 2.000 mm. A la plana de la costa la temperatura voreja els 28°C i les precipitacions oscil·len entre els 1.800 i els 2.000 mm.\nL’economia es basa en l’agricultura, que conrea el 34% del territori i, juntament amb l’explotació forestal i la pesca, ocupa els dos cinquens de la població activa i forneix més d’un cinquè del PIB. De fa temps, té com a principal producció el blat de moro, base de l’alimentació salvadorenca; el conreu de més rendiment econòmic és, però, el del cafè (novè productor del món el 1985). Hom conrea també arròs, mongetes seques, canya de sucre, sèsam, cotó, mandioca, melca, patata, tomàquet, fruites (ananàs, bananes, cítrics), tabac i cautxú. La ramaderia aporta carn de boví, aviram i porcí, llet (insuficient) i ous. El bosc ocupa un 10% escàs del territori, però forneix una bona producció de fustes de coníferes de qualitat (caoba, cedre, noguera), arbres balsàmics, i la primera producció del món en goma medicinal. La pesca marítima és mínima pel que no fa als crustacis. El sector secundari ocupa poc més d’un cinquè de la població activa, com ara l’aportació al PIB. La mineria obté sal i petites quantitats d’or i d’argent, però manca de metalls útils i de fonts d’energia. L’electricitat només depèn en un 7% del petroli importat (1981), mentre que el 53% és d’origen hidràulic i el 40%, geotèrmic. L’equipament permetria d’exportar energia. El Salvador passa per l’estat més industrialitzat de l’Amèrica ístmica. Però la guerra civil l’ha afectat seriosament: el 1981 només funcionà al 52% de la seva capacitat, i més de 170 empreses tancaren des del 1979, tot a causa dels sabotatges. Destaquen els rams alimentari (sucre, cervesa, carn, formatge), del calçat, la confecció i la pell, químic (productes petrolífers, farmacèutics, adobs nitrogenats, gas manufacturat), tèxtils (filats i teixits de cotó), del ciment, el tabac i la fusta. El Salvador disposa de pocs ferrocarrils i de 16.107 km de carreteres, dels quals només 629 corresponen a la Panamericana, que travessa el centre del país, d’W (Guatemala) a E (Hondures). Els principals ports són La Unión, La Libertad i Acajutla, el més actiu. Però els contactes amb l’Atlàntic americà i amb Europa es realitzen pel port guatemalenc de Puerto Barrios. Hi ha aeroport internacional a Ilopango, vora San Salvador. Les principals exportacions són cafè, cotó, productes químics i petrolífers, crustacis i confecció, dirigides principalment als EUA (39% el 1983), l’Alemanya Federal, Guatemala, el Japó, Costa Rica, Espanya i Panamà. Les importacions es basen en el petroli (14%), la maquinària elèctrica, els productes mèdics i farmacèutics, els químics, la maquinària minera i industrial, el paper i cartó, els adobs, i el ferro i acer, i procedeixen dels EUA (32%), Guatemala, Mèxic, Veneçuela, Costa Rica, l’Alemanya Federal, el Japó, Panamà, els Països Baixos i el Canadà. El saldo és negatiu, i més encara la balança de serveis, no del tot saldada amb les transferències dels emigrants. Això incrementa el deute exterior. La guerra civil ha endarrerit un dels pocs estats pròspers de l’Amèrica Central. El PNB per habitant (710 dòlars) és a un nivell africà i només superior a Hondures entre els veïns.\nPaís densament habitat (243 h/km2), la població és repartida regularment per tot el territori, si bé el centre i el sud presenten majors densitats. Presenta una elevada taxa anual de creixement demogràfic (21,3‰ el 1983), conseqüència de l’alta natalitat (27,6‰) i de la baixa mortalitat (6,3‰). Això ha comportat que la seva població es multipliqués per sis d’ençà de l’inici del segle XX. Ètnicament predominen els mestissos (94%); a més a més hi ha una petita minoria d’indis (5%). País poc urbanitzat, el 61% de la gent del país és rural. La llengua oficial és el castellà i la religió majoritària, el catolicisme (96%). Independent des del 1821, segons la constitució del 1983 és una república unitària presidencial. El president és elegit per cinc anys per sufragi universal. La funció legislativa correspon a l’assemblea nacional, composta de 60 membres elegits per tres anys per sufragi universal. És membre de l’ONU, de l’Aliança per al Progrés, de l’OEA i de l’ODECA.\nSegons una teoria, sobre unes civilitzacions molt primitives s’establiren els maies (segles IV-VII dC), però una altra sosté que la cultura maia procedia de l’altiplà del Pacífic, zona de gran densitat de població, i que fou més antiga. Els maies emigraren a la part oriental, i cap al segle XI el territori fou ocupat pels nàhuatls; la darrera onada fou la dels pipils o nobles, i llur capital fou Cuscatlán. La part oriental era ocupada per tribus com els lenques (txibtxes?), els pocomans i els xortis. Pedro de Alvarado, enviat per Hernán Cortés des de Mèxic, ocupà el Salvador (1524-29). Hom repartí les terres en grans encomiendas (encomienda) i creà tres grans províncies, dependents de la capitania general de Guatemala: Izalcos, San Salvador i San Miguel. La regió prosperà ràpidament gràcies al comerç del cacau, centralitzat des del 1552 a Sonsonate; l’interior era ramader i dedicat al conreu de l’anyil. Però les encomiendas, la manca de mà d’obra, la competència d’altres regions i, en particular, la baixa del preu del cacau arruïnaren els comerciants i productors de cacau des de mitjan segle XVIII, mentre que els grans latifundistes (encomenderos) de l’interior s’enriquien ràpidament. San Salvador fou elevada a intendència el 1786; al final del segle XVIII tenia la màxima densitat de població d’Amèrica Central i un gran nombre de mestissos. El 1821 es declarà independent d’Espanya a causa de la pressió popular i dels interessos dels grans propietaris. Entrà per força dins l’imperi d’Itúrbide (febrer del 1823), i se'n separà al cap de poc (juny del 1823); formà part de les Províncies Unides de Centramèrica (1824-40), però la seva política liberal topà amb la política conservadora de Guatemala i Nicaragua. El 1841 es proclamà independent, amb el conservador Francisco Malespín com a president, i aleshores la república es dividí per les lluites entre liberals i conservadors. El conreu del cafè, introduït cap al 1840, en constituí una de les bases econòmiques. El 1886 fou aprovada una nova constitució que establia el sufragi universal, cambra única i elecció popular del president, però, de fet, aquest fou nomenat generalment pel seu antecessor entre les escasses famílies de l’oligarquia nacional. El Salvador prosperà gràcies a les inversions nord-americanes i britàniques i la xarxa de ferrocarrils i de ports marítims. Però l’agitació social augmentà des del començament del segle XX, i culminà el 1931 amb una ferotge repressió. La crisi econòmica motivà la revolució del general Maximiliano Hernández Martínez, que establí una dictadura fins el 1944, però una vaga general el féu caure, i la constitució fou reformada (1945); aleshores l’oligarquia del cafè sostingué tres presidents militars (1945-60). La crisi internacional del cafè i del cotó (1960) motivà un cop d’estat esquerrà, però, amb l’ajut dels EUA, el poder fou restituït a una junta militar conservadora, la qual adoptà mesures de caire liberal; més tard hom mantingué una política d’expansió econòmica i de cooperació amb els EUA i amb altres països centreamericans. Durant els mesos de juny i juliol del 1969 esclatà la guerra amb Hondures, pel desequilibri econòmic entre ambdós estats. L’any 1972 fou elegit president Arturo A. Molina. Durant el seu govern s’intensificaren les accions de la guerrilla i dels grups ultradretans, la qual cosa menà a un estat de guerra civil no declarada. El 1977 unes eleccions presidencials, que l’oposició política considerà fraudulentes, donaren el poder al general ultraconservador Carlos Humberto Romero. Aquest fou deposat pels militars (1979) i succeït per una junta on participava el Partido Demócrata Cristiano (PDC). Al març del 1980, entre constants violacions dels drets humans, fou assassinat per grups progovernamentals l’arquebisbe de Sant Salvador Óscar A.Romero, i l’oposició d’esquerra s’agrupà entorn del Frente Farabundo Martí de Liberación Nacional (FMLN), braç armat del Frente Democrático Revolucionario. Pel desembre, José Napoleón Duarte, del PDC, membre de la junta, es convertí en president de la república. En les eleccions a l’assemblea constituent (1982) guanyà el PDC però la presidència recaigué en el conservador Álvaro Magaña.\nL’assemblea nacional aprovà una nova constitució (1983) i es convocaren noves eleccions presidencials (1984) que, sacsejades pels atacs de la guerrilla, donaren la victòria a Duarte sobre el candidat de la dretana ARENA. Malgrat la victòria assolida pel PDC en les legislatives del març del 1985, enfront de la coalició d’extrema dreta formada per l’ARENA i el PCN, i malgrat que disminuí la violència en començar la seva legislatura, Napoleón Duarte esdevingué progressivament impopular a causa del fracàs dels seus intents negociadors i de la duresa de les mesures d’austeritat destinades a combatre la greu situació econòmica del país, agreujada, a l’octubre del 1986, per un fort terratrèmol que afectà extenses zones del país. Al començament del 1987, Duarte perdé el control del poder polític quan l’oposició, formada per l’ARENA i el PCN, decidí fer boicot a totes les iniciatives de la legislatura. D’altra banda, la creixent oposició, tant dels sindicats com de la patronal, accentuà la impotència del govern, el qual al final de l’any proclamà unilateralment un alto el foc, que no fou obeït per les forces armades. Aquestes, al contrari, iniciaren una dura campanya contra la guerrilla. Durant l’etapa de Ronald Reagan com a president dels EUA, el règim salvadorenc rebé el suport decidit d’aquest país en la lluita contra la guerrilla: el govern nord-americà volia evitar, com fos, la repetició al Salvador de la història de Nicaragua. En les eleccions del gener-març del 1989 resultà guanyador Alfredo Cristiani, de l’ARENA, i després de possessionar-se del càrrec la situació s’anà degradant fins al punt que al novembre del mateix any el FMLF llançà una ofensiva que no aconseguí de mobilitzar la població, però que donà pretext a l’exèrcit per a bombardejar els barris populars i assassinar sis jesuïtes professors de la universitat. Cristiani aconseguí, en una cimera del 10 de desembre, que els seus col·legues centreamericans condemnessin les activitats guerrilleres. El govern i el FMLF arribaren, a l’abril del 1990, a un principi d’acord sobre la pacificació del país sota els auspicis de l’ONU, però després d’una primera reunió la guerrilla reprengué les activitats, mentre se celebraven a Mèxic reunions pacificadores al mes de juny, i, a Costa Rica, durant els mesos de juliol, agost i setembre. Al novembre del 1990 la guerrilla llançà una nova ofensiva utilitzant míssils terra-aire (gener del 1991). Les converses de pau tingudes a continuació toparen amb l’escull de la ‘desmilitarització’ del país. Les eleccions del març del 1991 marcaren un tomb cap a l’esquerra, i l’ARENA perdé la majoria absoluta al Parlament, cosa que afavorí l’acostament de posicions: el 20 de maig fou creada una missió d’observadors de l’ONU per al Salvador i, finalment, el 16 de gener de 1992 era formalment signat a Mèxic un tractat de pau entre el govern i el FMLF, acord que oficialment tancava onze anys de guerra civil amb un cost de 75.000 vides. Aquest tractat obligà el govern a reduir el nombre de les forces armades, a practicar una reforma electoral i de la terra i a fer possible que l’FMLN, que es reorganitzà en partit polític, participés en el pla de reconstrucció nacional. El 20 de març de 1994 hom celebrà eleccions legislatives i presidencials, amb una gran presència d’observadors internacionals per garantir la claredat en l’escrutini electoral. El partit governamental, la conservadora ARENA, resultà guanyadora, amb 39 escons a l’Assemblea Legislativa. El seu candidat, Armando Calderón Sol, resultà elegit president a la segona volta. L’antic moviment guerriller, convertit en partit polític, Frente Farabundo Martí de Liberación Nacional (FMLN), quedà en segona posició, tant a les legislatives (21 escons) com a les presidencials, a les quals es presentà coalitzat amb Convergencia Democrática (agrupació de tres petits partits de centreesquerra). Durant el llarg procés d’aplicació dels acords de pau (desmilitarització, creació de la nova policia civil nacional, democratització de l’administració de justícia, transferències de terres als excombatents, etc.), exercí un paper destacat la missió d’observadors de les Nacions Unides (ONUSAL), que romangué al país fins el 1996. Al març del 1997 hom celebrà eleccions legislatives, en les quals l’FMLN obtingué un significatiu avenç i se situà un escó per darrere d’ARENA a l’Assemblea Legislativa. Tot i això, l’abstenció superà el 60% del cens. La pau portà al Salvador un important creixement econòmic, amb taxes al voltant del 5-6% anual durant el bienni 1995-96, encara que persisteixen els problemes de subdesenvolupament i pobresa. El govern encapçalat pel primer ministre Armando Calderón tingué com a principals objectius lluitar contra l’enorme increment de la delinqüència i tirar endavant el seu programa de privatitzacions.\nEn les eleccions presidencials del març del 1999, el candidat de l’ARENA, Francisco Flores, guanyà en la primera volta, i en les legislatives del març del 2000, l’FMLN es convertí en la primera força, seguit de prop per l’ARENA. El govern d’esquerra no aconseguí evitar l’aprovació, al juny del 2000, de la instal·lació d’una base militar dels Estats Units en territori salvadorenc i tampoc, l’escalada de violència que, associada al narcotràfic, ha convertit aquest país centreamericà en un dels més violents del món. La situació resulta agreujada, a més, per la corrupció i la feblesa de les institucions (entre les quals hi ha les forces de seguretat), que impedeixen trencar la impunitat de les bandes (maras) que es troben en un estat de guerra permanent les unes amb les altres. D’altra banda, la fragilitat de les infraestructures i la freqüència dels desastres naturals (terratrèmols, pluges torrencials i erupcions volcàniques), contribueixen a agreujar la situació. El 2003 i el 2004 l’ARENA i el seu candidat, Tony Saca, tornaren a imposar-se per un estret marge en les eleccions legislatives i presidencials, respectivament. Al maig del 2004 el Salvador fou un dels signants del Tractat de Lliure Comerç Centreamericà (CAFTA), que incloïa també els EUA i diversos països de la regió, i que entrà en vigor el 2006. Malgrat els intents d’estabilitzar el país, el mandat de Saca es veié llastat encara per les seqüeles de la guerra civil de 1981-92, la corrupció i la violència faccional. A l’inici del seu mandat l’OAS ordenà reobrir la investigació sobre les matances del Mozote (1981), una de les pitjors del conflicte civil. El 2007 tingué lloc un greu amotinament en una presó d’alta seguretat i tres membres de l’ARENA foren assassinats a Guatemala. El 2008 les acusacions de corrupció a quatre jutges provocaren una revolta de l’estament judicial. En política exterior, Saca mantingué l’estreta aliança amb els EUA i no modificà l’hostilitat dels seus predecessors envers els règims castrista i d’Hugo Chávez. En les eleccions legislatives del gener del 2009 un acord de l’ARENA amb altres forces de dreta li permeté formar govern, tot i la majoria relativa de l’FMLN. Tanmateix, en les eleccions presidencials celebrades dos mesos més tard, el candidat de l’FMLN, Mauricio Funes, obtingué una clara victòria i es convertí en el primer membre del seu partit a ocupar la presidència. Funes mantingué les bones relacions amb els EUA, bé que restablí les relacions amb Cuba. Avançà també en la reconciliació nacional en demanar perdó oficialment quan, el 2011, el tribunal de l’OAS de drets humans dictà sentència contra el govern sobre la massacre del Mozote, però fou incapaç de frenar la violència crònica i el narcotràfic. Al març del 2012 l’ARENA s’imposà en les eleccions legislatives, però al març del 2014 el nou candidat de l’FMLN, Salvador Sánchez Cerén, guanyà les presidencials.


Antifont - Wikisofia\nFilòsof i matemàtic grec pertanyent al corrent sofista. Es coneixen molt poques dades sobre la seva vida, i fins i tot no és clar si és el mateix Antifont de Rammunte, que esmenta Tucídides com a autor dels exercicis retòrics coneguts com a Tetralogies, i si és, alhora, un poeta tràgic, endeví i matemàtic. Pel que sembla va radicalitzar la clàssica oposició entre physis (φύσις,naturalesa) i nomos (νόμος, normes i lleis), considerant a aquestes com a meres convencions (veg. naturalesa / convenció). Només la naturalesa proporciona la veritat, mentre que les lleis humanes són fruit d'una mera opinió (δόξα, doxa). Per això postulava la necessitat de seguir les lleis naturals i, en el cas que això es pogués fer impunement, transgredir les lleis humanes. D'aquesta manera, afirmava que el millor és seguir la naturalesa i, per tant, pensar en la pròpia utilitat, i respectar només de forma aparent les lleis humanes. Com a norma moral, doncs, es tracta de no cometre ni patir injustícies, però, en tant que la justícia consisteix, segons Antifont, a no transgredir les lleis de l'Estat, el millor és respectar les lleis quan hi hagi testimonis, i, en cas contrari, seguir els preceptes de la naturalesa, ja que les lleis són acords sense justificació natural. Per això, infringir les lleis sense ser descobert no comporta danys (doncs les lleis socials són qüestió d'aparença i d'opinió), mentre que intentar violar les lleis de la naturalesa és perjudicial, encara que no hi hagi testimonis presencials.\nEn la mesura en què considerava la naturalesa com a punt de referència de la veritat, defensava una posició menys relativista i escèptica que altres sofistes, encara que Aristòtil li cita en la seva Física (193a 12), on critica el criteri d'Antifont per a distingir el natural de l'artificial. Altres tesis importants d'Antifont fan referència a les relacions entre el pensament, el llenguatge i la realitat. Segons Antifont l'ambigüitat del llenguatge li fa incapaç d'expressar plenament la realitat que, no obstant això, existeix.\nTambé va ser defensor dels ideals del cosmopolitisme i igualitarisme, ja que per a ell tots els homes són, per naturalesa, iguals, doncs tots posseeixen les mateixes necessitats físiques. No obstant això, no va arribar a establir una doctrina sobre la naturalesa humana. Sobre la naturalesa va defensar que el temps no és una realitat substantiva, sinó una mera idea utilitzada com a instrument de mesura del moviment. En matemàtiques va intentar la solució del problema de la quadratura del cercle mitjançant l'anomenat procediment de les buidacions.\nEn ètica va defensar una forma d'hedonisme intel·lectual: l'objectiu de l'existència humana és aconseguir el domini de l'art de viure sense dolor i buscar el màxim plaer. En l'educació, en canvi, defensava la necessitat de la disciplina, doncs un ensenyament orientat pel principi del fes el que vulguis no prepara per a la vida adulta.\nSe li atribueixen les obres següents, de les quals solament es té notícia d'uns pocs fragments:\nDe la concòrdia;\nInterpretació dels somnisi\nObtingut de «https://www.wikisofia.cat/w/index.php?title=Autor:Antifont&oldid=58973»\nDarrera modificació de la pàgina: 21 oct 2018 a les 19:24.


Belén González, alumna de Comunicació Audiovisual, directora de producció del curt ‘Mai’ | UIC Barcelona\nL’alumna de segon del Grau en Comunicació Audiovisual, Belén González, ha treballat com a directora de producció en el curtmetratge Mai, dirigit per Marta González.\nDel 30 de març al 2 d’abril se celebra a Lleida la Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya, on es projectarà el curtmetratge Mai. La projecció tindrà lloc durant l’acte de cloenda, el diumenge 2 d’abril, el moment més important del festival.\nBelén González, amb només 19 anys, va dirigir la producció del curtmetratge l’estiu passat i afirma que “si no fos per Remaking i tot el que la Sonia (professora de Comunicació Audiovisual) em va ensenyar i aconsellar, part d’aquest curtmetratge no hauria sortit. Em fa il·lusió poder compartir la satisfacció d’estar esforçant-me en un projecte per amor a l’art i que de sobte aquesta feina es vegi valorada. És quan realment t’adones que val la pena somiar despert”.\nMai és una producció independent i l’òpera prima de Marta González, que té el suport de Magical Media, l’Ajuntament de Lleida i l’Ajuntament de Sucs, com a principals mecenes.\nSucs, any 2017. La Carmeta, la Mari i la Pilar són tres senyores que cada dia passen la tarda al banc de la cantonada. L’arribada d’una misteriosa parella de noies al poble es converteix en el tema principal de conversa entre aquestes tres amigues. Des de la seva ubicació estratègica, saluden els passejants mentre debaten l’origen, l’edat i l’estil de vida de les nouvingudes. La conversa canviarà de rumb quan les protagonistes destapin certs successos del seu passat que no han pogut oblidar.\nAida Flix, Aida Qui, Maria Pijuan, Olga Massot, Marisol Lavín i Francesc de Dios\nMarta González i Joel Roure\nSanti Tarín: «El periodista és un historiador del present»


El dijous passat es van aprovar les noves lleis laborals i de seguretat pública i van quedar evidenciats dos models polítics de concepte i d’organització de la societat\nActualitzada 10/12/2018 a les 06:57\nDijous passat, en una sessió maratoniana durant la qual es van aprovar unes desafortunades noves lleis laborals i de seguretat pública, van quedar evidenciats dos models polítics de concepte i d’organització de la societat. D’un costat, les propostes del PS, buscant valoritzar les persones, basant-se en la confiança i l’escolta, volent conèixer i adaptar-se a la seva vida quotidiana. Propostes basades en valors humanistes. De l’altre costat, les lleis de DA, aprovades ara. Unes lleis que no han escoltat la veu dels ciutadans d’Andorra, que no tenen en compte la realitat andorrana. Una normativa basada, al nostre parer, en la desconfiança, en la restricció de drets, en el control dels ciutadans i el paternalisme més ranci.\nDA, en les seves dues legislatures, a poc a poc i amb bona lletra, ha anat empitjorant les condicions de vida i el benestar dels ciutadans andorrans. Ho van fer amb la llei de modificació de la CASS del 2014 quan van rebaixar les pensions, amb la llei de serveis socials i sociosanitaris, quan van crear el LECS endurint l’accés a les prestacions socials.\nVan denigrar la imatge dels funcionaris enfront de l’opinió pública i els van rebaixar les pensions i els sous. Van dividir la societat andorrana enfrontant el sector treballador públic i privat mentre preservava sectors més benestants.\nNo han actualitzat el sou mínim a la realitat andorrana.\nNo han sabut o volgut veure venir el drama de l’habitatge, tancant els ulls, no escoltant advertiments de molts. I ara pretenen, amb projectes de lleis i comissions “amb molt de màrqueting”, fer creure que hi posaran remei.\nHan pres decisions arbitràries, contractacions a dit mal compreses, agafant gent de fora, de forma injustificada, en llocs claus i amb salaris desorbitats.\nVan tancar els ulls, amb indiferència i una certa connivència, a una mala gestió coneguda al SAAS.\nHan gastat molts recursos públics amb poc rigor (The Cloud entre altres projectes) malmetent sense cautela el nostre patrimoni cultural. Han pres decisions arbitràries, poc transparents i algunes sospitoses d’amiguismes i corrupteles (Plataforma de Soldeu, els tres milions d’euros en assessoraments jurídics de l’AREB, entre altres).\nS’ha de reconèixer que no els falta gosadia, ara que coneixem l’escabellat cost dels lloguers dels habitatges i que sabem que el cost de la vida és molt alt i inadaptat en relació als salaris i pensions actuals de molta gent, per aprovar les lleis que tanquen a les acaballes de la legislatura. Després de totes les retallades de drets que han anat fent i de la situació econòmica precària de moltes persones, rebaixar ara l’acomiadament dels treballadors públics i privats, conjuntament amb moltes altres disposicions que també els perjudiquen, demostra una seguretat sense límits i que es consideren imparables dins la societat andorrana.\nDe fet, la maquinària de màrqueting electoral ja fa dies que funciona a tot drap, tot i que falta molt per començar la campanya.\nAixò mentre l’oposició anem a remolc de la seva superioritat numèrica al parlament andorrà. Una majoria que marca l’agenda del dia a dia sense cap consideració, trepitjant un reglament que abans de l’arribada dels Demòcrates, permetia treballar correctament.\nUnes maneres de fer que demostren menyspreu i poca consideració cap als drets dels consellers generals, cap a tots aquells que no els han votat, cap a tota la ciutadania en general i en sentit ampli, cap a l’essència de la democràcia.\nDominen el sistema perfectament i han sabut gestionar fins ara aquells que els podien fer nosa. Es mouen com mestres en un sistema electoral, que implica i representa una Andorra reduïda, fictícia, injusta i desconeixedora de la realitat dels seus ciutadans. Afegim-hi que saben que una gran part de la ciutadania està molt acomodada, desanimada i que per moltes raons, diu que ja no creu en el sistema i que pensa que res no pot canviar. I aquí teniu resumida la clau de l’èxit d’uns Demòcrates, que ho són de nom però poc de fets.\nNosaltres estem convençuts que les coses es poden fer d’una altra manera.\nTreballem per una Andorra per a tots, que tingui en compte els pensionistes, els assalariats de tots els sectors i també els empresaris, que saben que una societat malalta i que pateix, no els beneficia en res. Tenim clar que l’excel·lència passa per la valoració, el respecte, la confiança i l’empatia mútua entre tots.\nDubto molt que Andorra pugui aguantar gaire temps més unes maneres de fer tan injustes i nefastes i esperem que la ciutadania andorrana prengui consciència que canviar les coses està a les seves mans.\n* Rosa Gili, Consellera general del Partit Socialdemòcrata\n#3 Cosciéncia política si us plau !!!\nAlgú es recorda de les paraules «Llibertat, igualtat, fraternitat»? Doncs fent una ullada de com està França podem comprendre que són pura retòrica, de la mateixa manera que "Pau social, dignitat i benestar" que estan molt lluny de la realitat de les societats actuals, que es regeixen per polítics cleptòmans no subjectes a lleis de responsabilitat política. La política "democràtica" actual és una farsa, com ho va ser el comunisme i el feixisme, i ja no ens enganyeu més.\nTot el que diu és cert, ara bé, tampoc crec que ho arreglaran els seus. Hi ha massa fa melic de cadira i d'idees. Llistes obertes ja!!!\nTot el que expliqueu es ben cert,hi ha motius per procesar-los a tots,però la realitat es que el poble els tornará a votar,guanyarán i potser amb majoria absoluta,jo encara no he pogut esbrinar el que es passa en aquest pais,no entenc aquestes conductes,tot aixó ho pagarem molt car.


Fernanda Maciel: White Flow Nepal - Muntanyencs per l'Himàlaia\nLa Fernanda és brasilera i gran amant de la natura. A través de la seva passió per l’esport i per conèixer el món, actualment viu al Pirineu català, tot i que encara se sent molt vinculada a les cascades i muntanyes de Minas Gerais on va néixer.\nQuan era petita algú li va preguntar quin era el seu somni: viure en una gran casa a la platja o viatjar per tot el món. El seu somni era viatjar.\nDesprés d’acabar primera de la categoria femenina i segona de la general a l’Everest Trail Race 2013, la Fernanda Maciel va córrer al costat dels nens i nenes del Kailash des del temple de Boudhanath fins al Kailash Home.\n“Estic molt feliç, sé que s’ha sembrat una llavor i ja m’han dit que a petició dels nens estan organitzant al Kailash un club d’atletisme, el Kailash Home Running Club. De segur que en sortiran futurs campions!”, Fernanda Maciel.


ADF Penedès-Garraf | RTVVilafranca\nAquest dissabte a Sant Andreu de la Barca es va fer l’acte de lliurament dels XXIII premis de prevenció d’incendis forestals 2019 de la Diputació de Barcelona.\nAquest diumenge es va celebrar per primera vegada a la Federació Penedès i Garraf una trobada-exhibició de vehicles de les ADF a la Rambla de la Girada de Vilafranca.\nLes ADF endarrereixen l’inici de la campanya forestal fins al juliol\nDegut a les condicions excepcionals d’aquest inici d’estiu les Agrupacions de Defensa Forestal han endarrerit l’inici de la campanya d’incendis forestals fins al juliol.\nAjuts a les ADF del Penedès-Garraf per pagar despeses de funcionament bloquejats pel Govern\nLa intervenció dels comptes de la Generalitat per part del govern de Madrid han paralitzat els pagaments, que en el cas del Penedès-Garraf representarien uns 85.000 euros que no arriben a les ADF.\nAquest cap de setmana es va desplaçar un comboi d’ajuda del Penedès-Garraf al incendi d’Artés\nEl dissabte dia 5 d’agost un comboi de 8 vehicles i 25 voluntaris, amb una capacitat de 26.000 litres d’aigua, de les ADF del Penedès i Garraf van acudir a ajudar a les ADF del Bages.\nLa Federació d’ADF del Penedès i Garraf ha tramès la informació de totes les intervencions durant la revetlla de Sant Joan que van dur a terme les ADF de la zona.\nLa Federació d’ADF Penedès Garraf està interessada en adquirir un robot desbrossadora\nDissabte es va fer una demostració pràctica de funcionament d’una màquina robot desbrossadora teledirigida a Guardiola de Font-rubí.


Illes de Los - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nIlles de Los\n9° 28′ 37″ N, 13° 47′ 08″ O / 9.4769°N,13.7855°O / 9.4769; -13.7855Coord.: 9° 28′ 37″ N, 13° 47′ 08″ O / 9.4769°N,13.7855°O / 9.4769; -13.7855\nMapa de les Illes de Los, Guinea\nLes illes de Los (en francès: Îles de Los) són un grup de petites illes costaneres d'origen volcànic de l'oceà Atlàntic que pertanyen a Guinea, localitzades a la costa de l'Àfrica Occidental, davant la capital Conakry. Hom diu que la novel·la L'illa del tresor (1881-82) de Robert Louis Stevenson està inspirada en l'illa de Roume, una de les tres que formen el grup d'illes.\nEls primers navegants portuguesos van anomenar el grup (en portuguès) Ilhos dos Idolos («illes dels ídols», per déus), i d'aquí el seu nom actual d'Îles de Los.\nL'arxipèlag està format per tres illes principals: Tamara (on hi ha la localitat de Fotoba), Kassa i Roume, mentre que Corail, Blanche i Cabris són tres illots més petits localitzats més al sud. Tamara té 13 km de llarg i una amplada d'1,6-3 km, sent el seu punt més elevat de 152 m. Una part de la ciutat de Conakry es troba en el que va ser l'illa de Tombo, ara unida a la península en la qual es troba la capital de Guinea.\nLes illes són conegudes per les seves platges i boscos interiors i són una destinació popular entre els turistes. A l'arxipèlag s'hi accedeix en vaixells que salpen des de de Conakry.\nLes illes han estat ocupades des de fa molt temps, i fins ben entrat el segle XX membres de la tribu dels baga acudien anualment a aquestes illes per dur a terme processons, portant ofrenes als seus déus, com ara Nimba, la deessa de la fertilitat.\nEl primer europeu del qual es té constància que arribà a aquestes illes va ser el navegant portuguès António Fernandes el 1446, però no fou fins a partir del segle xvi que les illes van ser usades com a lloc comercial, però sense assentaments permanents. Roume va ser un notori centre del comerç d'esclaus, i a Tamara, el 1812, els britànics hi van construir una presó. El 1818, Sir Charles MacCarthy, llavors governador de Sierra Leone, va adquirir el grup d'illes a la tribu dels baga. Les illes van estar fins a 1904 en l'esfera d'influència britànica, que les va cedir a França en un acord a canvi de la renúncia francesa als drets de pesca a Terranova i Labrador. Des de la independència de Guinea el 1958, les illes es troben en aquest estat.\nA partir de 1949 es van explotar a les illes alguns jaciments de bauxita, que es van esgotar el 1966, encara que a Tamara s'hi va treballar encara des de 1967 fins a 1972.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Illes de Los\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Illes_de_Los&oldid=26311273»\nGeografia de Guinea\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 feb 2021 a les 10:04.


Google Translate - Revista Saó\nPlataforma El Sud trenca el silenci @alsudelsud\nDeia Jacinto Benavente que una bona mentida és beneficiosa quan amb ella defensem una bona veritat. És clar que aquesta cita no la coneixien certes persones de Torrevella (Baix Segura) que fa uns dies, fent gal·la d’una ignorància insultant i, fins i tot, irrisòria, es dedicaren a penjar paperots per les parets dels centres educatius de la ciutat farcits de fal·làcies. Tot i que no creiem que aquestes persones lligen un article escrit en una llengua que, per a ells, és exòtica i regional, ens permetem definir alguns termes per facilitar-los la comprensió: «fal·làcia» és un argument presentat com a vàlid, però que no ho és.\nEn concret, deien que els professors de valencià «adoctrinaven» els seus fills amb la llengua i ho justificaven d’una manera molt poc sòlida: amb una fotografia d’un cartell presentat a un concurs de l’assignatura de valencià que resava: «Tanca la boca si no és per a parlar en valencià» i que, per si algú no ho entenia, apareixia perfectament traduït al castellà més avall. No cal dir que aquest cartell, que formava part d’un concurs del centre, va estar apartat del concurs pels docents del departament, ja que el consideraren poc respectuós. Per tant, la informació de l’esmentat cartell està totalment treta de context. A més, davant la manca d’arguments per a defensar un pensament tan retrògrad (endarrerit, que va contra el progrés), usaren la fotografia d’una professora per criminalitzar-la i que li caiguera tot l’odi monolingüe al damunt.\nDes de la plataforma El Sud Trenca el Silenci pensem que el resultat de tot açò és, tot i que de primeres no ho semble, molt positiu, perquè la reacció ha sigut ridícula, immoral i vil (fa referència a una cosa molt, molt dolenta) i, per tant, ells mateixos s’han desacreditat. D’altra banda, aquestes actituds denoten que alguna cosa devem estar fent bé quan es molesten a fer fotocòpies i penjar-les amb nocturnitat com els lladres. I és que mentre qui defensem la tolerància i la diversitat de llengües dormíem com a troncs, aquells que no tenen cap respecte pel patrimoni cultural i abanderen el pensament elemental es posaven el despertador a les 5 de la matinada i, amagant-se com les panderoles, atemptaven contra la dignitat de les persones. Eixe és el camí, es posen al seu lloc, materialitzen les paraules de Benavente. Ah, per cert, a l’endemà no quedava cap cartell penjat i en van tornar a penjar uns altres i van ser arrencats; i encara uns altres i ara sí, sense cap vergonya, a la llum del dia.\nEn efecte, darrere d’aquesta acció tan pamfletària i demagògica (política que utilitza mètodes irracionals) trobem un element molt recurrent i simple, el discurs de l’odi. Un discurs que, malauradament, els professors de valencià que exercim al Baix Segura patim al nostre dia a dia. No ens estranya gens, suposem que els complexos i mancances retinguts s’han de descarregar d’alguna manera i ens ha tocat, per això aquest fet ens apodera i ens anima a seguir endavant.\nLa situació del valencià al Baix Segura és realment trista, perquè la llei de l’exempció suposa una nafra oberta des de fa molts anys que genera desigualtats entre l’alumnat i un esforç afegit per part del professorat i els joves que cursen l’assignatura. En molts casos, el fet que en una mateixa aula convisquen alumnes exempts i no exempts crea un ambient hostil i molt poc procliu per a l’ensenyament. A més, l’existència d’aquesta mesura obliga els professors a abaixar el nivell dels continguts per tal de garantir un nombre satisfactori d’alumnes que fan l’assignatura i, més encara, baixa la motivació del docent, que veu com és l’únic del centre que no gaudeix de les mateixes condicions de treball que els companys d’altres àrees.\nEns costa entendre que algunes famílies estiguen a favor que els seus fills passen tres hores a la setmana lectives bregant amb el professor perquè entenen que no han d’atendre a les classes per no tindre nota de l’assignatura a causa de l’exempció. No seria més lògic que l’estima que els tenen es fera visible en facilitar-los l’aprenentatge d’una llengua que també és seua, que els servirà per a treballar en un futur, els facilitarà aprendre altres llengües i que engreixarà el seu nivell cultural, com ho fa qualsevol altra llengua?\nTal volta l’incident del cartell es produïsca, precisament, per lleis com aquesta, que fomenten la intolerància, la premissa del mínim esforç i la falta de respecte cap a les persones. Tot i això, seguirem fent pedagogia sobre la importància de la diversitat cultural. De moment, ens adrecem als autors del fatídic cartell per a dir-los que si no entenen tot el que hem escrit en aquestes línies, ens sap greu, molt greu, poden seguir usant el Google translate fins que troben l’eixida.


Cada terra fa sa guerra: ‘Torri di uomini’ o els castells italians\nInteresant. Aquestes manifestacions o balls tradicionals estan en la línea dels antics Balls de Valencians o Moixigangues. A mi em sembla, però, tot i que augmentaría la dificultat de la construcció, que s'hauríen de plantejar aixecar la torreta (giratòria) amb un pis més i, si fos possible, culminar-la amb una "enxaneta" o "angelet" batent els braços com es feia en el segle XIX.\nA afegir als Balls que ja coneixem en altres indrets dels Països Catalans, a Espanya, al Magrib, a la Índia i, segons alguns historiadors, a les que també s'havien practicat al centre-est d'Alemanya.\nConvindría establir-hi relacions (amb tots ells) per aprofundir en les seves històries respectives i els nostres "castells", més estàtics, però molt més alts i agosarats. No sería d'estranyar que existís un fil conductor entre alguns d'aquests balls. A Itàlia, a Venecia en concret, recordem-ho, també sabem que existien dues "colles": els "castellani" i els "nicolotti" que aixecaven aquelles impressionats torres humanes anomenades "torri d'Ercole".\nCrec que la Colla Vella dels Xiquets de Valls, com a colla degana, hauría de ser qui mostrés més interés i intentés recollir, i acollir, totes aquestes manifestacions populars que de ben segur en elles es troba l'embrió dels nostres castells.\nEstic d'acord, Anton. Pel que fa a l'alçada d'aquestes torres, tinc entès que havien arribat a ser de cinc i sis pisos, amb la dificutat afegida que són giratòries. En qualsevol cas, ens ho em de prendre amb interès, com tu deies, i més quan es tracta clarament de l'embrió dels nostres castells. Una abraçada.


MANIFEST Dia de la dona - Nosaltres també ens aturem! | Aspid\nMANIFEST Dia de la dona - Nosaltres també ens aturem!\nDc, 08/03/2017 - 11:28\nAvui 8 de març, amb motiu de la commemoració del Dia Internacional de la Dona, les dones amb discapacitat volem traslladar un any més, a les persones responsables de dissenyar i posar en pràctica polítiques públiques, i a la societat en general, les nostres reivindicacions com a dones que vivim en una situació d'exclusió injustificable. L'aprovació en els últims mesos de polítiques regressives en matèria d'igualtat a diferents països ha mogut a les organitzacions de dones a promoure un dia d'aturada general en reivindicació de la plena vigència dels nostres drets. La Fundació CERMI Mujeres, el CERMI Estatal i el COCARMI se sumen a aquesta petició, exigint a les organitzacions que integren el teixit associatiu de la discapacitat secundar aquesta aturada.\nPerquè... ¿què passaria si durant quatre hores les dones decidíssim simplement no fer res? A Catalunya, 514.886 persones tenen alguna discapacitat legalment reconeguda. D'aquestes, 260.861 són dones i 254.025 són homes.\nEncara avui la nostra minsa presència al mercat de treball es veu afectada per l'existència d'una important bretxa salarial, una dada evident si es comparen els nostres salaris amb les retribucions que perceben els homes amb discapacitat. Aquesta bretxa, a més, s'amplia dramàticament si es compara amb la resta de la població, dones i homes, sense discapacitat. Per la seva banda, la Llei 39/2006, de 14 de desembre, de promoció de la Autonomia Personal i Atenció a les persones en situació de dependència, concebuda en el seu dia com un nou pilar de l'estat de benestar i com a pedra angular d'una nova política de les cures, ha acabat convertint-se en un sistema en declivi continu, que només ha aconseguit mantenir part de la seva vigència a través, un cop més, de la feina invisible i precària que realitzem les dones (també les dones amb discapacitat) en l'esfera domèstica.\nEn aquest punt, volem reclamar el nostre espai tant en l'àmbit productiu, on seguim estant clarament excloses, com en el reproductiu, en el qual desenvolupem importants tasques de sosteniment de la vida que queden totalment invisibilitzades davant el fal·laç argument que només som dones objecte de cura; com a molt, ciutadanes passives destinatàries de polítiques assistencials. Les dones amb discapacitat som també part d'aquestes dones que pateixen violència de gènere, però que quan fem un pas per sortir d'aquest infern, ens seguim trobant amb la inexistència de recursos adequats que donin resposta a les nostres necessitats: cases d'acollida inaccessibles, obstacles afegits per accedir a la justícia, professionals que desconeixen la nostra realitat, incredulitat i sospita en relació als nostres testimonis. A aquests obstacles també s'enfronten les dones que pateixen violència de gènere i que són mares de filles i fills amb discapacitat, ja que tampoc troben els recursos necessaris que donin resposta a les seves necessitats.\nSom així mateix aquestes ciutadanes a les quals retallen el dret a decidir sobre la nostra capacitat reproductiva, sotmetent-nos a processos d'incapacitació legal amb l'objectiu últim d'esterilitzar-nos sense el nostre consentiment, tot això amb l'empara de la nostra legislació en flagrant violació de la Convenció sobre els Drets de les persones amb Discapacitat.\nDavant d'aquesta situació, no podem més que alçar la nostra veu per reivindicar en aquest 8 de març el nostre espai com a ciutadanes actives, com a dones que s'enfronten quotidianament a una infinitat d'obstacles fruit de la vigència d'estereotips i falsos mites sobre el que significa ser una dona amb discapacitat en aquesta societat "capacitista" i patriarcal.\nPer tot això, les dones amb discapacitat RECLAMEM:\n- La posada en marxa d'una efectiva política de prevenció i abordatge de les situacions de violència de gènere que tingui en compte a les dones amb discapacitat. Per això cal que el pacte d'Estat que s'està discutint actualment inclogui un enfocament interseccional que prengui en consideració la nostra realitat com a dones i, a més, que estigui adequadament dotat de pressupost. Sense inversió en aquesta matèria l'única cosa que aconseguirem és seguir donant passes enrere.\n- Coincidint amb el desè aniversari de l'aprovació de la Llei 39/2006, de 14 de desembre, de Promoció de l'Autonomia Personal i Atenció a les persones en situació de dependència, les dones amb discapacitat també exigim l'aprovació d'un nou pacte d'Estat sobre aquesta matèria, per tal de reactivar i fer veritablement efectius els drets reconeguts en aquesta normativa. La promoció de l'autonomia personal i l'atenció a les persones en situació de dependència són pilars fonamentals que faciliten que qualsevol dona pugui desenvolupar el seu propi projecte de vida, de manera autònoma i independent. Això té una especial transcendència per a aquelles dones amb discapacitat en situació de dependència que es troben sotmeses a violència.\n- A més, reclamem que es reconeguin i valorin les tasques que tant en l'àmbit productiu com en el reproductiu realitzem les dones amb discapacitat, a través de polítiques actives que prenguin en consideració les aportacions que com a treballadores desenvolupem en el mercat laboral i en l'esfera del sosteniment de la vida. Tenir independència econòmica i veure reconeguda i promocionada la nostra autonomia personal són eixos clau per a la nostra total emancipació.\n- També exigim als nostres representants polítics que acabin d'una vegada per totes amb el reconeixement legal de les esterilitzacions forçades en el nostre ordenament jurídic, que envia, a través dels procediments d'incapacitació legal, a uns llimbs jurídics a milers de dones al nostre país, provocant la seva mort civil.\nFUNDACIÓ CERMI Mujeres www.fundacióncermimujeres.es


Un estiu sense incendis forestals\nDel gener a l'agost només s'han cremat 72 hectàrees forestals al conjunt de Catalunya\nTasques d'extinció en un incendi prop de Girona l'estiu de 2015 DAVID BORRAT\nBarcelonaSegons dades del departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació de la Generalitat de Catalunya, des del mes de gener –amb dades actualitzades a 23 d'agost– només s'han cremat 71,56 hectàrees forestals al Principat. Si tenim en compte que estadísticament gairebé la meitat dels incendis forestals s'inicien durant el trimestre d'estiu, tot apunta que aquest 2020 serà l'any amb menys superfície cremada a Catalunya de les últimes dècades.\nDe moment, aquest rècord el manté l'any 2018, amb només 141 hectàrees afectades pels incendis forestals. A l'altre extrem, el fatídic any 1994, amb més de 75.000 hectàrees cremades –de les quals gairebé 46.000 en el gran incendi que va afectar el Berguedà i el Bages entre el 4 i el 8 de juliol–, o el 1986, amb 66.000 hectàrees calcinades pel foc al nostre país.\nImatge de l'incendi de Llagostera, al Gironès, el juliol de 1994.\nAquesta xifra excepcionalment baixa es deu a diversos factors, però bàsicament al fet que la primavera d'aquest any ha sigut força plujosa i, sobretot, a unes tres primeres setmanes del mes de juny amb precipitacions superiors a la mitjana i amb unes temperatures anormalment fresques, les quals han endarrerit l'arribada de les primeres grans calorades de l'estiu.\nEn tot cas, aconseguir tancar l'any sense cap gran incendi forestal és feina de tots. Les dades ens diuen que només un 10% dels incendis són per causes naturals –bàsicament llamps– i que fins a un 25% són intencionats i un 40% deguts a negligències com ara la crema agrícola o les burilles enceses dels fumadors. També s'ha de tenir en compte que un sol incendi pot espatllar una bona temporada: l'any passat es van cremar 5.078 hectàrees al conjunt de Catalunya i més del 95% ho van fer en l'incendi de finals de juny a la Ribera d'Ebre.\nL'incendi d'Òdena, el juliol de 2015, va calcinar 1264 hectàrees Cèlia Atset\nAltres dades i estadístiques que recull el portal del DARPA és l'hora d'inici dels incendis forestals –més del 50% ho fan entre les 12 i les 18 hores– o la comarca on s'ha originat el foc. Al Vallès Occidental hi comencen el 6,14% dels incendis del nostre país i al seu darrere, en ordre decreixent, trobem l'Alt Empordà, el Baix Llobregat i el Baix Empordà. A l'altre extrem de la llista hi ha les comarques menys afectades pels incendis forestals: la Cerdanya, l'Alta Ribagorça, la Vall d'Aran i el Pla d'Urgell.


Segon assalt i victòria contundent del València Basket en l'Eurocup Women - À Punt\nSegon assalt i victòria contundent del València Basket en l'Eurocup Women\nL'equip taronja ha guanyat el Castors Braine belga per 47 a 78.\n20 de gener 2021 - 20:43\nQuasi un any després, per fi s'han trobat a la pista el València Basket i els Castors Braine. Era el rival que esperaven les taronja en els quarts de final de l'Eurocup de l'any passat. La pandèmia va obligar a posar punt final a la competició, i no van poder jugar el partit. Hui s'han enfrontat en la fase de grups. Les belgues no han sigut cap obstacle per a les de Rubén Burgos, que hui tampoc ha estat a la banqueta, per a sumar la segona victòria en la competició europea.\nEl València Basket ha eixit a guanyar des del primer segon, i amb una sòlida defensa i transicions ràpides ha anat obrint distàncies en el marcador. En el primer tram ja anava 13 punts per davant (6-19). L'anotació de les belgues ha millorat en el segon quart, però no ha sigut suficient per a posar en perill l'hegemonia taronja, que se n'ha anat al descans amb un clar 21 a 35.\nTot i ser un dels equips més potents de la fase, per trajectòria europea i per ser el líder de la lliga belga, el cert és que el Castors Braine no ha posat quasi oposició a un València Basket que ha millorat en la represa, i encara més els seus registres. Lluny d'acomodar-se, les taronja han estirat el marcador, que ha mostrat una diferència de 18 punts en el tercer quart (36-54). En l'últim tram, domini insultant taronja, que s'ha reflectit en el marcador final, 47 a 78, més 31 per al València Basket.\nUna victòria important que certifica la classificació per als octaus de final de l'Eurocup Women. Si en sumen una més, evitarien els millors equips en la següent ronda. Divendres, el València Basket tancarà aquesta primera fase contra l'equip francés del Saint-Amand Hainaut. Un partit que podran seguir a partir de les sis de la vesprada per streaming en el web d'À Punt Mèdia.


Els Bombers atenen una quarantena d'incidències pel fort vent\nEl fort vent que afecta Catalunya ha obligat als Bombers de la Generalitat a fer una quarantena de sortides per afectacions. A més, el vent també ha afectat el trànsit ferroviari i ha provocat retards i restriccions a les línies de mitjana distància de Tarragona i de Girona. Protecció Civil manté activada la fase d'alerta per vent. I és que el Servei Meteorològic de Catalunya preveu que aquest divendres i durant el dia de Nadal hi hagi ràfegues superiors als 90 quilòmetres per hora, sobretot a les comarques del sud i el nord del país.\n23/12/2010 - 13.41 Actualitzat 25/12/2010 - 11.00\nImatge d'arxiu d'una dona que té problemes per sostenir el paraigua per culpa del vent. (Foto: EFE)\nProtecció Civil manté activada l'alerta Procicat per ventades superiors a 90 quilòmetres per hora a l'Empordà i a l'extrem sud del país, ja que el Servei Meteorològic de Catalunya preveu que el vent continuarà bufant amb força durant aquesta tarda de divendres i el dia de Nadal. I és que el vent de nord i nord-est podria fins i tot superar el llindar de ratxa màxima superior als 126 quilòmetres per hores a les comarques de l'Alt Empordà, el Montsià, el Baix Camp i el Baix Ebre.\nEls Bombers fan una quarantena de sortides\nEls Bombers de la Generalitat han hagut de realitzar aquest divendres una quarantena de sortides relacionades amb el fort vent, sobretot a les comarques del Camp de Tarragona. La majoria d'avisos han estat per revisar elements del mobiliari urbà i l'enllumenat de Nadal, sense cap incidència important.\nEl vent afecta la circulació de trens\nEl vent ha afectat també el servei ferroviari. A primera hora del matí ha obligat a tallar la circulació dels trens entre Figueres i Portbou, i això ha comportat que els usuaris fessin el trajecte per carretera. El servei s'ha restablert al migdia, tot i que més lentament i provocant retards a la línia Barcelona-Girona-Portbou. També hi ha hagut afectacions al tram entre Orpesa i l'Ametlla de Mar, fet que ha provocat retards de fins a 20 minuts a la línia de llarga distància de València i la línia de mitjana distància de Tarragona.\nProtecció Civil recomana tancar i assegurar portes i finestres, no deixar testos a les façanes i terrasses i recollir la roba dels estenedors. També adverteix que cal evitar les zones boscoses si s'està a l'exterior.