Celebrem el Dia Internacional de la Ràdio entrevistant al Rosinc, Eric Rosique – Guia de Roses\nHome ROSES MUNICIPI Celebrem el Dia Internacional de la Ràdio entrevistant al Rosinc, Eric Rosique\nAvui i amb motiu del #DiaInternacionaldelaRàdio hem entrevistat al jove Rosinc, Eric Rosique, que va emprendre la seva carrera periodística en el món dels esports a Ràdio Ciutat Tarragona.\nEn l’entrevista concedida a aquest mitjà Rosique ens destaca la seva gran passió pels esports i el seu màxim objectiu, arribar algun dia a locutar partits de Primera Divisió.\nA continuació us deixem amb l’entrevista:\nBones Eric, ets dels pocs Rosincs que s’ha aventurat al món de la ràdio, tot i la teva Joventut ja t’hem vist treballant a Ràdio Ciutat Tarragona, inclús has escrit alguns articles a Mundo Deportivo, quan comences a veure que això és el que t’apassiona i quins són els motius per decantar-te pel món dels esports?\nDoncs sempre he tingut la bona sort de descobrir de molt petit què era el que m’apassionava i on volia arribar des que tenia cinc anys. Comentava els partits que jugava, veia el futbol i m’hi fixava en el comentarista, escoltava la ràdio els partits que no es podien veure per televisió… i sempre he estat molt lligat als esports. Des que tinc ús de raó jugava al pati de l’escola i em passava hores, o quedava amb els amics per jugar fins que amb vuit anys vaig jugar a futbol. Sempre he estat lligat amb l’esport en tot el que he fet, fa cosa de cinc anys vaig descobrir la meva passió pel Volei també sense perdre de vista altres disciplines. L’esport sempre ha manat en la meva vida i m’ha ajudat moltíssim en l’àmbit personal, crec que no puc entendre la vida sense moure’ns, realitzar activitat física o fer el que et mou passions, les persones ens movem per motivacions i fer el què ens agrada i jo vaig tenir la sort de descobrir-ho ben aviat.\nDe moment les coses et van molt bé i pensem que tens un futur brillant al davant, quins són els teus objectius a curt – mig termini en termes professionals?\nDe moment estic molt orgullós de formar part de la ràdio i d’on sóc ara mateix, em tenen preparats molts projectes i per ara vull continuar millorant les meves habilitats professionals allà. És difícil ser lluny del teu niu, però crec que sempre has de saber volar per tornar d’una manera millorada. A molt curt termini seguiré a Ràdio Ciutat on em donen molta llibertat i és on han confiat plenament amb mi per desenvolupar projectes que prometen ser molt atractius i on estic plenament il·lusionat. No negaré però, que sóc una persona ambiciosa i el futur sempre és incert, però jo visualitzo inserir-me a l’àmbit dels esports i en el món professional, si puc seguiré per la via dels estudis de màster a Barcelona probablement, ja que és el camp on vull especialitzar-me i com bé has dit abans, he tingut l’oportunitat d’escriure a Mundo Deportivo i en la secció Barça, que és l’equip del meu cor i on ha sigut tot un somni poder deixar empremta en diversos articles.\nQuin seria per tu el teu màxim objectiu en el món de la comunicació?\nLocutar partits de Primera Divisió, i si és seguint l’actualitat futbolística encara millor, el que em desprèn adrenalina, el que faria durant hores sense parar i la meva meta més gran seria llevar-me i saber que no pararé de narrar i locutar partits en directe, compliria un somni que sempre he buscat.\nSabem que el futbol és una de les teves passions, et veus fent de tertulià a la televisió o creus que el teu món és només a la ràdio?\nGràcies a l’experiència de companys, sé que pots col·laborar en diversos àmbits. La ràdio, la televisió i la premsa són tres àmbits molt interessants i que si puc fer-ho seria un plaer enorme, estic obert a tot. He provat els tres camps i no vull tancar-me portes, al contrari, com més riquesa de mitjans tasti, millor professional i millor periodista podré arribar a ser. Toca seguir treballant d’aquesta manera per continuar no només estar en diversos mitjans, sinó intentar superant-me a mi mateix i sense posar-me límits del que puc arribar a fer.\nRecentment estem veient com la ràdio torna a aconseguir atraure a molta gent, en part gràcies al podcast, com ho veus això? Veus al podcast com a una ajuda a tot el món radiofònic o tens una visió més purista de la ràdio? Que li diries a una persona que no ha escoltat mai programes de ràdio per atraure-la a aquest meravellós i ric mitjà?\nSempre dic que la ràdio mai morirà, crec que l’alarma per les noves tecnologies o les noves formes només suposen un repte per canviar de pell i adaptar-se, però la ràdio sempre estarà entre nosaltres. Moltes persones agafen el cotxe, segueixen cuinant i escoltant la ràdio, de camí a classe o a la feina es posen els auriculars per escoltar també podcasts o programes en directe… són una oportunitat genial d’escoltar ràdio a la carta en qualsevol moment. Si alguna cosa podem “retreure” de la ràdio és que va en funció a la immediatesa i molts cops, quan expliques una cosa l’has de repetir perquè les paraules escrites pots llegir-les una i una altra vegada, però la ràdio un cop treus un argument o dius una cosa, se’ns reté a la memòria a curt termini i per tant, hem de repetir constantment el missatge perquè es quedi. Per això el podcast és una gran eina d’ús que, a mi de fet m’encanta i el consumeixo moltíssim, ja que molts cops estic fent d’altres coses. La meva ràdio de fet, el seu eix central són les cròniques penjades i els seus diversos programes a la carta. Per tant, crec que el Podcast, sens dubte és una ajuda i un canvi de pell fresc que ha adoptat la ràdio. Tot canvi sempre és positiu, de vegades les persones som adverses al canvi però és inevitable, per tant, en comptes de rebutjar-lo, perquè no abraçar-lo? Forma part de les nostres vides i la ràdio ha sabut adaptar-se a aquests temps i a nous públics. Jo convidaria a aquelles persones que no han escoltat cap programa de ràdio, podcast o en alguna de les seves formes que escolti, perquè mitjançant l’escolta és on resideix l’aprenentatge constant de manera passiva. Sóc conscient que no és el cas de tots els programes, però jo crec que dins d’aquest món, n’existeixen que tenen molt útil informació i que serveixen per aprendre dia rere dia coses que potser no podríem arribar a saber sense sortir del nostre cercle. Crec que com bé has descrit, la ràdio és rica en informació i en seguir tenint un aprenentatge inconscient sense límits ni barreres.\nLi donem les gràcies a l’Eric per accedir a fer una entrevista amb nosaltres i li desitgem molts èxits i una brillant carrera professional.\ntags: Dia Internacional de la Ràdio Eric Rosique Radio Radio ciutat tarragona\nprevious Ens ha deixat la rosinca María Muñoz\nnext La Xarxa de Convivència renova la Junta i comença una nova etapa\nDilluns 28 d’agost s’obren les inscripcions per al servei de transport escolar del curs 2017-2018


Moviment de caiguda\nEn aquesta página estudiarem les equacions del moviment rectilini uniformement accelerat i, en concret, el moviment de caiguda dels cossos sota l'acceleració de la gravetat.\nSi bé es un tema que s'estudia al llarg de totss els cursos de F�sica, des dels més elementals, persisteixen algunes dificultats i, en concret, aquelles que confonen la posició del mòbil amb l'espai recorregut.\nS'ha d'insistir que les magnituds cinemàtiques tenen caràcter vectorial, fins i tot en el moviment rectilini, i que per a descriure un moviment s'han de seguir les passes següents:\nEstablir el sistema de referència, és a dir, l'origen i l'eix al llarg del qual té lloc el moviment.\nEl valor i el signe de l'acceleració.\nEl valor i el signe de la velocitat inicial.\nLa posició inicial del mòbil.\nEscriure les equacions del moviment.\nA partir de les dades, aïllar les incògnites.\nUn cos es llançat des del terrat d'un edifici d'altura x0 amb velocitat v0; determineu les equacions del moviment, l'altura màxima i el temps que tarda el cos en arribar a l'origen.\nEn primer lloc establirem l'origen i la direcció del moviment, l'eix X. Despr�s, els valors de la posició inicial i els valors i els signes de la velocitat inicial i de l'acceleració, com s'indica en la figura. Resulten les següents equacions del moviment,\nQuan arriba a l'altura màxima la velocitat del mòbil es nul·la. De l'equació de la velocitat s'obté el temps que transcorre des que es llança fins que arriba a l'altura màxima. El temps transcorregut se substitueix en l'equació de la posició i s'obté la màxima altura a la qual arriba el mòbil mesurada des del terra:\nEl temps que tarda en arribar al terra s'obté a partir de l'equació de la posició, posant x = 0 i resolent una equació de segon grau:\nNota: Com podrà comprovar el lector, la solució del problema és independent de la situació de l'origen. Si col·loquem l'origen en el punt de llançament la posició inicial x0 es zero, però el terra s'hi troba en la posició -x0 respecte d'aquest origen, i resulta la mateixa equació. L'altura màxima es calcula ara des del terrat de l'edifici, no des de l'origen.\nSigne de l'acceleració Si l'eix X apunta cap a dalt l'acceleració de la gravetat val a = -g, g = 9.8 m/s2, o siga uns 10 m/s2.\nSigne de la velocitat inicial Si l'eix X apunta cap a dalt i el cos és llançat inicialment cap a dalt el signe de la velocitat inicial és positiu; en el cas de ser llaçnat cap a baix el signe és negatiu.\nSituació de l'origen S'acostuma a posar l'origen en el punt des d'on es llançael mòbil en l'instant inicial. Això no ha de ser siempre aix�; si un cos és llaçnat des del terrat d'un edifici podem situar l'origen en el terra, i la posició inicial del mòbil correspondria a l'altura de l'edifici, h.\nSi situem l'origen en el terrat de l'edifici i llancem el mòbil des del terra, la posició inicial seria -h.\nPractiquem el moviment de caiguda dels cossos mitjançant un programa interactiu.\nProposem ara un conjunt d'exercicis senzills per a practicar amb el programa interactiu; es poden resoldre primer numèricament i despr�s comprovar la respuesta que dóna el programa.\n1.- Es deixa caure un objecte des d'un edifici de 300 m d'altura; calculeu la velocitat i el temps que tarda en arribar al terra. 2.- Es llança un objecte, situat inicialment en l'origen, cap a dalt amb una velocitat de 60 m/s; calculeu l'altura màxima a la qual arribarà.\n3.- Es llança un objecte cap a dalt amb una velocitat inicial de 40 m/s, des del terrat d'un edifici de 100 m d'altura. Calculeu l'altura màxima sobre el terra i la velocitat amb la qual hi retorna.\n4.- Es llança un objecte cap a baix amb velocitat inicial de 10 m/s, des d'una altura de 300 m. Calculeu la velocitat amb la qual arriba al terra.\nS'introdueixen en els controls d'edició:\nla posició inicial x0 la velocitat inicial v0 Es pitja el bot� Comença per a iniciar el moviment i s'observa el moviment de la part�cula en la part esquerra, i la representació de la posició en funció del temps en la part dreta.\nEs pot detenir el moviment en qualsevol moment pitjant el bot� Pausa, o es pot observar el moviment pas a pas pitjant el bot� Pas. Per a restablir el moviment es pitja el bot� Continua, que és el mateix que el bot� Pausa.\nPer exemple, quan el mòbil estiga a punt d'arribar a l'altura màxima es pitja el bot� Pausa, i després el botó Paso diverses vegades, fins que arriba a l'altura màxima (observeu que la velocitat hi és zero). Després es pitja el bot� Continua per tal que continue el moviment normalment. Quan estiga a punt de regressar a l'origen es pitja el bot� Pausa i després Pas diverses vegades fins que la x es faça zero. Després es pitja Continua fins que desapareix el mòbil de la finestra de la miniaplicació (applet).\nCinemaApplet1 apareixer� en un explorador compatible amb JDK 1.1.


Nadejda Mandelstam: poesia, poder i memòria | Quadern | EL PAÍS\nNadejda Mandelstam: poesia, poder i memòria\nDels vuitanta-un anys de la seua vida, en passà dènou com la dona del més gran poeta rus del segle XX, i quaranta-dos com la seua vídua\n5 DIC 2012 - 21:32\tCET\nHe passat els darrers dies amb la traducció de les memòries de Nadejda Mandelstam (Contra tota esperança. Memòries, Quaderns Crema, 2012). Ja n’havia llegit la versió francesa que Maya Minoustchine féu per a Gallimard l’any 1972 (Contre tout espoir. Souvenirs), dos anys després que apareguera el llibre als Estats Units (Hope Against Hope: A Memoir); en català, doncs, ens arriba amb anys de retard, però en els temps que vivim, assetjats per una crisi que s’acarnissa especialment en territoris com el de la cultura o el de l’educació, que un editor publique llibres com aquest, traduït amb un català esplèndid per Jaume Creus, és un regal que mereix l’agraïment dels lectors.\nHi ha pocs llibres de memòries que m’hagen commogut més intensament. Sens dubte, hi ha raons generacionals que ho expliquen. Nadejda, la vídua d’Óssip Mandelstam, sembla endevinar-ho en alguns moments: “Quan veig els llibres dels diversos Aragon d’aquest món, poetes que pretenen ajudar la gent ensenyant-los a viure com nosaltres, penso que cal que jo expliqui la meva experiència directa. ¿En nom de quina idea, concretament, calia enviar tots aquells inacabables combois de presos cap a l’Extrem Orient, i entre ells l’home que jo tenia al meu costat?”. No crec, tanmateix, que siguen aquestes raons les que mantinguen per si mateixes l’interés actual del llibre. Ara convindria anar enllà de la condemna absoluta de l’stalinisme, perfectament dibuixada i argumentada per Nadejda Mandelstam a partir de fets quotidians revestits d’una reflexió ajustada i amb una força literària indiscutible. Pense, per exemple, en la descripció dels mecanismes que qualsevol poder omnímode posa en marxa perquè les seues víctimes creguen que són elles mateixes la causa del mal que pateixen; o en el retrat de tants intel·lectuals, alguns dels quals veritables “professionals de l’humanisme”, que serviren ignominiosament els interesses del poder i que celebraven ascensos personals, condecoracions o altres favors, sabedors que el camarada Stalin continuava decidint condemnes a mort indiscriminades. No ens dirigim així al centre neuràlgic del llibre? Perquè l’oposició entre poesia i poder, és a dir, el poder de la poesia contra l’stalinisme, posa en evidència dues actituds: “L’Óssip actuava com si tingués poder i això encara excitava més els que el volien veure destruït. Per a aquests, el poder consistia en els canons, en els òrgans repressius, en la possibilitat de racionar-ho tot, fins la glòria, i a encarregar els seus retrats als pintors… Però l’Óssip continuava insistint: si per la poesia maten, vol dir que li tenen el degut respecte, vol dir que la temen… vol dir que la poesia és poder…”. És exactament la mateixa oposició que assenyalava Brodsky quan argumentava que Stalin no perseguí Mandelstam per un insult (el poema que li dedicà i que obri aquesta edició catalana), sinó perquè representava el triomf del lirisme i el dictador no volia cap altra cosa que la “castració espiritual” de la humanitat.\nEl llibre de memòries de Nadejda Mandelstam té com a protagonista innegable el seu marit. Joseph Brodsky, en l’obituari que figura com a pròleg d’aquesta edició, ho recorda, tot just començar, fent notar que dels vuitanta-un anys de la seua vida, Nadejda en passà dènou com la dona del més gran poeta rus del segle xx, i quaranta-dos com la seua vídua. Fins i tot en les pàgines, ben poques certament, on és ella mateixa l’objecte de la narració, més prompte o més tard sempre hi ha el fil conductor del poeta perseguit o recordat. Paga la pena, doncs, mirar de reconstruir des de la lectura els trets d’una personalitat capaç de posar-se al servei de l’amic, de l’amat, fins a extrems impensables. Mirem-la, per exemple, com ens conta en les darreres pàgines, treballant a Strúnino, després de l’arrest definitiu del seu marit, treballant a les màquines de filar que feien “cintes” dels “draps” i, alhora, murmurant versos: “Havia de recordar tots els poemes, perquè els papers podien ser requisats o els seus custodis se’n podien desfer en un moment de pànic, cremant-los a l’estufa, com ja m’havia passat amb excel·lents persones, amants de la literatura…”. I encara més, mirem-la extremadament preocupada per la dificultat insalvable que la memòria poguera recordar la veu del poeta recitant els seus versos perquè “quina memòria és capaç de conservar totes les inflexions d’una veu emmudida fa un quart de segle!”. Per fortuna, memoritzant els versos del poeta, donant testimoni de la seua persecució i del seu arrest definitiu, mantenint sempre l’esperança (Nadejda en rus vol dir precisament això) de la salvació de l’obra del seu marit, només deixant-se veure de tant en tant entre les línies dedicades al seu estimat, Nadejda Mandelstam ha passat també a la història de la gran literatura.


El Llançà s'assegura la promoció i el Marca de l'Ham té el títol a un triomf - Empordà\nEl Llançà s'assegura la promoció i el Marca de l'Ham té el títol a un triomf\nEls llançanencs quedaran com a mínim segons del grup 15 de Tercera Catalana i els figuerencs seran campions si aquest dimecres guanyen l'Empuriabrava-Castelló\nLLUÍS RIBERA 16.05.2017 | 13:33\nEl Llançà, celebrant la promoció quan s´havia dutxat EMPORDA\nLes places privilegiades de Tercera Catalana van caient com fruita madura i després que el Marca de l'Ham s'assegurés com a mínim el segon lloc, diumenge passat va seguir-li les passes el Llançà. Quan queden dues jornades per acabar, tot apunta que els figuerencs acabaran campions -ascens directe a Segona Catalana- i que els costaners disputaran, com a segons, la promoció contra un rival del grup 17, que serà el Porqueres, Quart, Sant Jaume de Llierca o Gironès-Sàbat. Cal recordar que si el Girona B se salva a Primera Catalana i el Bosc de Tosca -actual segon- puja a Primera, tots els sotscampions de Tercera ascendiran.\nEl Marca de l'Ham culminarà la feina aquest dimecres dia 17 (21.15 h) si a casa guanya l'Empuriabrava-Castelló en un duel pendent de la jornada 18. El conjunt d'Edu Ortega i Carles Maureta es va desfer del Viladamat (0-1) amb un solitari gol de Brian Pascual i necessita dos punts en tres partits per ser campió. Si no ho pot ser contra els emporitans, la següent oportunitat serà aquest diumenge dia 21 (11.30 h), a casa també, en un nou horari davant el Torroella del Montgrí, que igual que l'Empuriabrava-Castelló, tampoc s'hi juga res.\n"Acabar segons era una il·lusió"\nSi es compleixen aquestes premisses, el Llançà jugarà la promoció, un fet que es va assegurar diumenge passat amb un empat (2-2) al camp del Bàscara de Miquel Rivas. Els de Jordi Boix necessitaven la victòria, però es van beneficiar de la inesperada derrota de l'Esplais a la Bisbal (3-1), que jugava a la mateixa hora, per donar el punt per bo i celebrar-ho gairebé quan ja s'havien dutxat.\n"No era un objectiu inicial, però sempre s'intenta ser ambiciós i des de fa set o vuit jornades vam fer una declaració d'intencions, acabar segons era una il·lusió", comenta el garrotxí Boix, que veu el títol "quasi descartat, el Marca de l'Ham ha estat el més regular".\nEl Llançà viu a Tercera Catalana, l'antiga Segona Regional, des de la temporada 2005/06, quan ara fa onze anys no va poder mantenir la Primera Regional. En aquell equip hi havia jugadors que actualment viuen una segona etapa al club, com Eladio Rodríguez -pitxitxi de l'equip amb 27 gols- o Carles Chacón. Des d'aleshores els llançanencs mai han tingut l'ascens tan a prop com ara.\nSant Miquel, Viladamat i Cabanes cauen i es compliquen la vida\nQuan queden dues jornades per acabar, i si la lliga finalitzés ara, baixarien a Quarta Catalana el Sant Miquel de Fluvià, el Viladamat i el Cabanes. Qui ho té més complicat és el conjunt cabanenc, cuer i a\nquatre punts de la permanència.\nCal recordar que baixen els dos últims, però també el pitjor antepenúltim dels tres grups gironins, que actualment és el Sant Miquel. Els fluvianencs tenen 32 punts i estan en desavantatge amb el Sant Privat d'en Bas (33) i Salle Girona (36). Els tres equips persegueixen l'Albons –15è amb 34 punts-per salvar-se.\nCastelló "estudiarà propostes" per homenatjar Iñaki Fernández\nEn referència a si el consistori té previst dedicar algun emplaçament a Iñaki Fernández, l'alcalde de Castelló d'Empúries Salvi Güell va respondre, dimecres passat en un xat amb els lectors d'Emporda.info, que "ens han arribat propostes que estem estudiant, si arriben a bon port ja les farem públiques en el seu moment". Güell va recordar que la mort del Búfalo ha estat "un fet luctuós molt trist" i que "ja s'han fet reconeixements, sobretot des de l'Empuriabrava-Castelló, als quals s'ha sumat molta gent vinculada al seu entorn i al futbol".\nViladamat-Marca de l'Ham 0-1 (Brian Pascual, 11')\nBàscara-Llançà 2-2 (Sergi Prats, 7'; Marc Brugué, 83' / Eladio rodríguez, 22'; Francesc Moñino, 87')\nSant Pere Pescador-Borrassà 2-3 (Alberto Jiménez, 29'; Carles Giménez, 65' / Cristian Murillo, 9' i 34'; Jairo Jiménez, 43')\nBisbalenc-Esplais 3-1 (Arnau, 44'; Bulahi, 49'; Torres, 51' / Txema Campa, 75')\nMonells-Agullana 2-2 (Barceló, 11'; Guillem, 80' / Arnau Garcia, 24' i 55')\nEmp. Castelló-Vilamalla 1-2 (Eloi Güell, 76' / Vinchy, 25'; Adri Ceballos, 52')\nCistella-Torroella 4-0 (Blas, 28'; Porterias, 32'; David Alves, 46' i 73')\nSant Miquel-Albons 2-3 (Adrián, 9'; p.p., 35' / Marmol, 25' (p) i 53' (p); Tofik, 84')\nCabanes-Vilabertran 2-3 (Txus Quintos, 17' i 60' / Jose Morata, 35'; Marc Alforcea, 40'; Alex Sola, 89')


Quan el gener passat la sèrie Mozart in the jungle va obtenir dos Globus d’Or -el premi a la millor comèdia de l’any i el de millor actor per a Gael García Bernal-, una de les lectures d’aquell èxit va ser que la música clàssica, durant temps apartada de l’imaginari pop, tornava a ser una cosa que molava. Mozart in the jungle, una història inspirada de manera informal en el llibre de memòries -subtitulat encertadament Sexe, drogues i música clàssica - de Blair Tindall, que va ser oboista a la Filharmònica de Nova York, tracta sobre el dia a dia d’una orquestra simfònica de Nova York i, en certa mesura, dóna un toc amable i hipster al que, en general, s’acostuma a veure com un món estirat de gent envellida, elegant i rica. Aquí els personatges es droguen, fan l’amor, senten la música com el combustible inevitable d’una vida estimulant i divertida, i el seu efecte ha sigut immediat: molta gent jove ha volgut conèixer més de prop la música clàssica, explorar-ne els racons desconeguts per treure’n un plaer moltes vegades amagat.\nUn efecte semblant el trobem en el celebrat llibre de memòries de James Rhodes, Instrumental (Blackie Books, 2015), tot un fenomen de vendes que, enmig de confessions sobre intents de suïcidi i abusos sexuals, també toca el tema de per què s’ha de separar la música clàssica de qualsevol altra. A Rhodes, pianista professional, el fastigueja que es tractin Schubert, Bach o Rakhmàninov com peces de museu en comptes de com a autors de plaers sublims. Denuncia que l’establishment de la música clàssica ha fet tot el possible per foragitar dels auditoris un públic heterodox, jove o neòfit amb rituals excloents i avorrits. Per trobar un espai més inclusiu ell ha hagut de construir-se un circuit propi, tocant en sales no contaminades de classisme -el juny ho farà al festival Sónar-, fent pedagogia d’una música que vol tocar només amb l’ajut d’una breu xerrada explicativa abans de concentrar-se en el piano i permetent que la gent vingui vestida de casa com vulgui, que begui cervesa, que aplaudeixi quan li surti del cor.\nTot això ho fa sense adulterar cap de les composicions que interpreta. Perquè a algú que no ha escoltat mai Wagner li agradi Wagner només cal explicar-l’hi, no tocar-lo com l’orquestra de Luis Cobos. De vegades sembla que per portar la música clàssica a un públic ampli cal inventar-se una boy band de tenors -els horripilants Il Divo-, o promocionar atraccions de circ com 2Cellos fent versions de Metallica, o ajuntar Plácido Domingo amb Bertín Osborne -aigua i oli- al camp del Real Madrid. Rhodes ho fa explicant qui era Mozart, o Brahms, per què les seves vides i obres encara ens inspiren, argumentant per què encara són els nostres contemporanis. A poc a poc, molta gent està perdent la por a un tipus de música que havia renunciat a explorar pels rigorosos esquemes culturals. A força de pedagogia, ja hi ha qui s’anima a ampliar la seva dieta musical afegint simfonies i òperes al menú, tant com plat fort com en forma de postres exquisides.\nAfortunadament, estem en un moment en què personatges com James Rhodes ja no són excepcions. La música clàssica va tenir grans divulgadors en els seus anys més robustos dins l’ecosistema cultural, quan els llibres d’Aaron Copland -Com escoltar la música, 1955- o les conferències de Leonard Bernstein orientades a la quitxalla esgotaven edicions i obtenien audiències milionàries a la tele, i durant un temps es va tenir la impressió que aquest impuls s’esvaïa. Però si la música clàssica es tracta amb normalitat i un llenguatge planer, l’interès es multiplica: els programes de televisió conduïts per Ramon Gener - Òpera en texans al canal 33, This is opera a TVE- han convençut un nou públic que no hi ha cap dificultat en Strauss o Verdi i que l’òpera pot ser un refugi emocional per a tota la vida, tan fiable com els millors èxits del soul o les grans obres mestres del jazz.\nObtenir nous afectes per a la música clàssica és un procés lent, però es pot aconseguir. La principal recepta és divulgar amb una dosi intel·ligent de màrqueting, pensada per al nou ecosistema de la comunicació. Però la música clàssica fa segles que en sap, d’això. L’ star system tal com el coneixem avui no el va inventar Elvis -o qui va manufacturar el producte Elvis-, sinó que es remunta fins al gran moment dels cantants castrats del segle XVIII i les sopranos del segle XIX, que, gràcies al seu domini vocal extraordinari, van ser identificades com a deesses -o sigui, dive, en italià-. Les estrelles de l’òpera i els grans intèrprets també són pop stars : n’hi ha que projecten una imatge cool sense negociar mai la qualitat de les seves actuacions -la mezzo Joyce DiDonato, el pianista Daniil Trifonov i la violinista Janine Jansen, per exemple, sense oblidar les atraccions xineses, Yuja Wang i Lang Lang-, i fins i tot fan servir amb habilitat les xarxes socials. El món de la música clàssica no és un espai extraterrestre: hi ha selfies, tatuatges, canals de YouTube, sex symbols per a tots els gustos -Xavier Sabata, contratenor gai especialitzat en el repertori dramàtic de l’òpera barroca, projecta un carisma simultani entre el col·lectiu de les tietes i el públic bear i el gran tenor del moment, Jonas Kaufmann, és un absolut fenomen de fans que arrossega dones de tota edat i condició-. És un circuit que, si juga bé les seves cartes, pot canalitzar passions desaforades, cap de les quals ens resulten estranyes.\nDesprés d’anys funcionant al marge dels canals de comunicació massius, els teatres, els auditoris i els segells han entès que cal fer bons packagings -un exemple evident serien els del segell Naïve per a la seva integral de les òperes de Vivaldi, més a prop d’una portada de la revista Vogue que d’un artefacte previsible-, o penjar tràilers i vídeos a YouTube, cuidar vestuaris i maquillatges, idear iconografies seductores. Hi ha una part de trampa en tot això: el culte a la joventut pot fer que un segell discogràfic aposti per intèrprets d’atractiu físic, amb bona presència a les portades, abans d’instrumentistes extraordinaris; és part del joc i de vegades pot donar resultats injustos. Però quan tot encaixa -el que dèiem del cas Kaufmann, o uns anys abans amb la soprano russa Anna Netrebko, o exemples de carisma i poder de comunicació insòlits com el de la mezzo Cecilia Bartoli-, la música clàssica reviu i apassiona.\nMuhly, Arnalds, Tristano...\nTot i així, el millor màrqueting és el d’una comunicació honesta i natural. No cal convertir la música clàssica en una cosa que no és, si s’és capaç de transmetre-la en tota la seva veritat i poder d’emocionar. També es pot fer que tingui un sentit d’existència que apel·li a un nou públic acostumat a una altra mena d’estímuls. Els compositors joves que més possibilitats tenen de trobar un públic fidel són aquells que s’han format simultàniament en el llenguatge acadèmic i el del pop. Nico Muhly escriu les seves corals i la seva música de cambra sota la influència de Benjamin Britten, però també col·labora amb Björk. I l’islandès Ólafur Arnalds compon alhora cançons en la línia de Radiohead, miniatures impressionistes a piano i techno apte per a les discoteques d’Eivissa amb el projecte Kiasmos: es pot entrar en la seva música ballant-la en un after a l’agost i acabar gaudint-ne mesos més tard en una nit d’octubre, estirat al sofà, amb el piano percudint suaument la paret dels auriculars.\nEn aquest aspecte, un dels líders d’aquesta revolució modesta que lluita per ampliar l’espai natural de la música clàssica és el pianista Francesco Tristano, que reparteix el seu temps entre el segell Deutsche Grammophon -enregistrant discos en què toca música de Bach, Stravinski o John Cage, amb decisions arriscades- i el circuit paral·lel del techno, publicant maxis de ball i participant en festivals electrònics. Aquesta generació que ronda els 30 ha viscut una realitat diferent: ha crescut estimant alhora la música de ball i les Variacions Goldberg. Per a ells no hi ha cap barrera natural entre un disc interpretat per Glenn Gould i un enregistrament de Prince: tots són genis, tots fan música immensa, tots formen part d’un diàleg poderós. La música clàssica es mereix aquest adjectiu, el de clàssica, perquè en ple 2016 s’ha d’entendre com eterna, present i plena de significat. O sigui, moderna. I és al bell mig de tot aquest discurs on a nosaltres ens agradaria ser.


El vent arriba a 91 km/h a Santa Coloma i aixeca onades de set metres - Diari de Girona\nEl vent arriba a 91 km/h a Santa Coloma i aixeca onades de set metres\nUns contenidors del port de Palamós van caure al mar i van escampar biomassa · La diferència entre valors màxims i mínims va ser d'entre 3 i 4 graus\neva batlle 13.12.2017 | 07:05\nEl temporal de vent va deixar onades que van superar els 7 metres d'altura a la Costa Brava i ratxes de vent que van assolir els 134,28 quilòmetres per hora a Portbou. El vent, però, es va fer sentir ahir en àrees on no és tan habitual que hi bufi de valent, com per exemple a Santa Coloma de Farners, on la ratxa màxima va ser de 91 quilòmetres o a Viladrau, de 84,6 quilòmetres. Als cims del Pirineu, aquest vent del sud i de l'oest també va bufar fort. Aquesta situació va fer mobilitzar els Bombers per la caiguda d'arbres, de cartells que amenaçaven de caure o bé per moviment de plaques d'alguns sostres.\nTambé se'ls va requerir al port de Palamós pels volts de dos quarts de nou del matí, quan diversos contenidors van caure per la força del vent a dins de l'aigua. Aquests contenien biomassa i segons Ràdio Palamós, la van escampar i va anar a parar a la platja. A banda dels Bombers, en l'actuació hi va haver d'actuar Salvament Marítim.\nEl fort vent també es va fer sentir a Girona, on va provocar un cop de porta de l'entrada del CAP de Taialà i que va acabar destrossant totalment el vidre.\nAquest vent, en àrees on no sol haver-hi ràfegues tan altes com a l'Empordà va obligar a fer algunes actuacions de prevenció. A Santa Coloma de Farners, es va tancar l'accés al parc de Sant Salvador per evitar que ningú prengui mal a causa del fort vent.\nUna altra de les conseqüències del temporal va ser la mala mar. Estava previst que les onades superessin els 2,5 metres en molts punts de la Costa Brava. I, de fet, a Begur, la boia de Ports de l'Estat va registrar pels volts de les dotze del migdia, una onada de 7,19 metres.\nArran del temporal, Protecció Civil va activar l'alerta del Pla Especial d'Emergències per risc de Vent a Catalunya i també una Prealerta per fort onatge d'acord amb les previsions del Meteocat. El vent del sud i de l'oest va portar una treva de les temperatures i, de fet, la diferència entre les mínimes i les màximes va ser d'entre tres i quatre graus. El meteoròleg i col·laborador del Diari de Girona Gerard Taulé va destacar que en 24 hores la pressió va baixar amb més de 24 mb a Girona a causa de la borrasca Ana. Per exemple ahir al matí hi havia 15,7 graus a Salt, 15,9 graus a Sarrià, 15 a les Deveses de Salt. També recorda que és un dels anys més secs, amb 476 litres.\nLa meteorologia també va afectar l'aeroport de Girona, on es va suspendre un vol procedent d'Eindhoven, que ja no va poder sortir del punt de sortida.


Xàtiva rep a una delegació turística procedent de la Xina – ConeixerCanals\nBy Conèixer Canals on 31 de octubre de 2019 No Comments\nL’activitat, programada per la Càmera de Comerç de València, tracta d’acostar al país xinés el turisme valencià d’interior\nXàtiva, 31 d’octubre de 2019.- L’alcalde de Xàtiva Roger Cerdà i la regidora de Turisme Raquel Caballero han rebut hui a l’Ajuntament de Xàtiva a una delegació procedent de la Xina, concretament de la regió de Pekín, en una activitat programada per la Càmera de Comerç de València.\nEl grup, conformat per dotze membres de govern de diferents territoris de la Xina, vinculats al Turisme, assisteix aquests dies a un curs de formació en l’explotació i administració de pobles antics i pobles amb encant, compost per classes teòriques i pràctiques, per tal d’intercanviar coneixements amb experts en el sector i visitar institucions, empreses i localitats.\nXàtiva ha estat finalment una d’eixes ciutats triades per tal d’albergar una visita en la que la intenció era intercanviar punts de vista i crear sinergies per tal de potenciar el turisme d’interior.\nLa comitiva ha fet entrega a l’Ajuntament de Xàtiva d’un parell de detalls artesanals vinculats a les regions xineses de les que procedeixen, mentre que per a ells s’ha preparat una bossa amb informació sobre la marca Territori Borja, i se’ls ha fet entrega d’un socarrat commemoratiu.\nLa visita ha transcorregut, al llarg del matí d’aquest dijous, per diferents edificis i indrets de Xàtiva com Sant Francesc, el carrer Montcada, la Plaça de la Trinitat, la Basílica i la Plaça de la Seu, el Museu de Belles Arts o el Castell, entre d’altres. A més a més, la delegació xinesa també ha pogut degustar els productes gastronòmics típics de la capital de la Costera com l’arròs al forn.\n«Estem molt agraïts d’aquesta visita i esperem que hagen gaudit molt de la nostra ciutat, i sobretot que quan tornen al seu país conten què bonica és Xàtiva per a que ens visiten molts altres paisans seus», ha declarat l’alcalde de Xàtiva Roger Cerdà..\n«És una satisfacció que la Càmera de Comerç compte amb nosaltres com a destí turístic, perquè demostra el prestigi de la ciutat dins del turisme d’interior. Tenim un producte molt important, amb un castell i uns monuments que estan a l’abast per a poder organitzar qualsevol esdeveniment», ha destacat per la seua part la regidoria de Turisme, Raquel Caballero.\nAjuntament de Xàtiva, cultura, esports, festes, la Costera, politica, recepcio, turisme, Xàtiva, Xina


Titularitat de l’activitat\nPer iniciar l'ctivitat professional dins de l'àmbit de la medicina privada, és important saber si vols treballar per compte propi com a persona física individual o bé constituint una societat professional (SP).\nL'elecció d'una o altra opció dependrà de les característiques concretes de l'activitat, del volum de negoci, de la participació d'un o més socis, etc. És recomanable assessorar-se prèviament per escollir la millor de les alternatives per a cada situació particular. Recorda que pots adreçar-te a Mediconsulting.\nPer compte propi en un centre privat\nEl metge treballa per a un altre professional o centre , amb una relació mercantil, fent factura pels seus honoraris al centre o metge titular de la consulta , essent aquest qui té les obligacions en relació a l’autorització de consultes o centre.\nPer compte propi en un centre privat o mútua\nEl metge treballa a la seva pròpia consulta o bé a un espai llogat dins d’un centre sanitari, facturant directament als seus pacients o mútues. És ell mateix qui té les obligacions de la seva consulta o centre.\nDll a Dj de 8.00 a 18.00h - Dv de 8.00 a 15.00h\nAgost: Dl a Dv de 8.00 a 15.00h\nPlanta -1 - Ascensor B\nUnitat d’Atenció al Col·legiat\nRequisits exercici medicina privada\nLlistat de requisits\nAlta en règim de previsió social: cobertura RETA/MEL\nQuè cal saber per obrir una consulta médica\nNecessitats d’una consulta médica\nRecepta médica privada\nTreballar per asseguradores mèdiques\nInformació sobre assegurances mèdiques per a ciutadans\nSecció Col·legial Assegurança Lliure\nInformació d’interés per a professionals que exerceixen a la medicina privada


Com Adam Foods, grup català d'alimentació, s'ha adaptat al coronavirus\nCom Adam Foods, grup català d’alimentació, s’ha adaptat al coronavirus\nInici > Com Adam Foods, grup català d’alimentació, s’ha adaptat al coronavirus\nPost published:15 abril, 2020\nL’augment de la demanda de certs productes causat pel coronavirus ha fet que les empreses proveïdores s’hagin d’adaptar a aquestes noves circumstàncies. És el cas d’Adam Foods, grup empresarial alimentari que aplega marques com Cuétara, Panrico o Aneto. Segons el seu Logistics Manager, Cesc Mustienes, “a totes les variants de pa fresc de Panrico o patés de La Piara, estem triplicant la previsió”. Segons el mateix Mustienes, la demanda de productes de marques com Aneto, Artiach o Cuétara també ha crescut fins a doblar les seves xifres habituals. A causa dels canvis a les previsions de demanda, aquest tipus d’empreses s’han vist obligats a fer canvis logístics. En el cas d’Adam Foods, han hagut d’ampliar la seva plantilla, “pel que fa, sobretot, a treballadors de la preparació i transport de comandes”.\nPel que fa al volum de distribució d’aquests productes durant els primers dies de l’estat d’alarma, Cesc Mustienes assegura que “es va incrementar fins al 215% i el 240% de les nostres mitjanes habituals”. Aquest sobtat increment de la demanda va agafar per sorpresa les distribuïdores d’aliments, que van veure dificultades les seves operatives. De fet, el Logistics Manager d’Adam Foods reconeix “un col·lapse als centres de preparació de comandes” a causa del creixement de la demanda pel coronavirus. Malgrat això, l’actuació del sector del transport de mercaderies ha estat essencial per tal de garantir el subministrament de productes als punts de venda. En aquest sentit, Mustienes ha afirmat que “han estat totalment a l’alturade les circumstàncies, igual que els centres logístics que, amb volums de treball sobre el 200% de l’habitual, s’han reorganitzat i esforçat excepcionalment”.\nLa previsió, clau perquè Adam Foods mantingués el 100% de la plantilla a les fàbriques\nTot i que al principi del confinament bona part del sector encara no estava preparat, durant els darrers dies la situació s’ha estabilitzat. Des d’Adam Foods, asseguren que “parcialment, vam veure venir la dimensió del coronavirus”. Per aquesta raó, l’empresa catalana d’alimentació va fer aplec de matèries primeres, envasaments i embalatges. Això els va permetre, segons Mustienes, “mantenir tots els nostres productes i marques fins al dia 1 d’abril”, així com el 100% de la seva plantilla a les plantes de producció.\nDe fet, prèviament a la declaració de l’estat d’alarma, Adam Foods ja va prendre mesures de prevenció a totes les seves fàbriques. Entre elles, el manteniment de la distància de seguretat d’un metre entre treballadors, o la disposició de dispensadors de gel desinfectant. Aquestes mesures, però, “s’han anat extremant i, finalment, hem hagut de tancar línies de producció per reduir el nombre de persones a les fàbriques”.\nTot plegat, Cesc Mustienes assegura que “els primers quinze dies varen ser un sprint per guanyar la cursa, però ara hem passat al mode ‘resistència’: baixar el ritme i pensar a llarg termini”. Aquest canvi de criteris ha obligat l’empresa catalana a “reduir l’oferta de productes i centrar-nos en els productes que tenen més mercat i més satisfan les necessitats de la població”, afirma el seu Logistics Manager.\nSeat desenvolupa un nou software de manteniment predictiu pels robots de la seva fàbrica a Martorell\nLes competències professionals que marcaran el futur de la Indústria 4.0


José Martínez Gázquez ingressa a la nova Acadèmia Europea de la Religió - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona\nJosé Martínez Gázquez ingressa a la nova Acadèmia Europea de la Religió\nL’Acadèmia, amb el suport del Parlament Europeu i de la UNESCO, vol posar en xarxa centenars d’institucions i experts en disciplines relacionades amb la religió, com ara la història, l’ètica, la comunicació, la sociologia, la filosofia, l’art o les ciències polítiques.\nEl professor del Departament de Ciències de l’Antiguitat i l’Edat Mitjana de la UAB José Martínez Gázquez és un dels experts convidat a formar part de la nova Acadèmia Europea de la Religió. Aquesta acadèmia ha estat impulsada per la Fondazione per le Scienze Religiose Giovanni XXIII de Bolonya, dirigida per l’historiador Alberto Melloni, i té el suport del Parlament Europeu i de la UNESCO. Tant el professor Martínez Gázquez com el grup de recerca en què participa, Islamolatina, en són membres participants i fundadors. A més, el Departament de Ciències de l’Antiguitat i l’Edat Mitjana també hi dóna suport i la mateixa UAB està en procés per formar-ne part.\nL'Acadèmia agruparà més de 3.000 experts, 400 dels quals es van reunir el passat 5 de desembre en el primer acte públic de l’institució, entre ells el professor Martínez Gázquez i Antoni Biosa, professor de la Universitat d'Alacant i membre d'Islamolatina. L'acte va ser inaugurat per l'expresident de la Comissió Europea Romano Prodi i va comptar amb la participació, entre altres, de l'enviat especial per a la llibertat religiosa de la Unió Europea, Jan Figel, i el Comissari europeu de Recerca, Ciència i Innovació, Carlos Moedas.\nL’objectiu de l’Acadèmia és crear una xarxa de centenars d’experts, associacions, entitats, universitats, centres de recerca i revistes que tracten la religió des de les disciplines acadèmiques. La temàtica d’estudi és àmplia i inclou totes les disciplines relacionades amb la religió, com ara la història, l’ètica, la comunicació, la sociologia, la filosofia, l’art o les ciències polítiques. L’Acadèmia organitzarà un congrés anual per parlar sobre aquestes temàtiques, intercalant una edició amb temàtica lliure i una amb propostes de la mateixa Acadèmia.\nAquesta institució comença enguany les activitats i actuarà com un consorci d’investigació i intercanvi per relacionar aquestes entitats i fer visible el seu treball científic. L’Acadèmia serà un punt de trobada de la pluralitat europea amb l'experiència de realitats que van des del sud de la Mediterrània i l'Orient Mitjà fins al món eslau i caucàsic.\nLa URV nomena Pilar Benejam i Marina Subirats doctores 'honoris causa'\nLa Universitat Rovira i Virgili ha nomenat doctores honoris causa dues professores de la UAB: Pilar Benejam, catedràtica jubilada del Departament de Didàctica de la Llengua i la Literatura i de les Ciències Socials, i Marina Subirats, catedràtica emèrita del Departament de Sociologia. Llegir més\nEva Codó presideix l'Associació d'Estudis sobre Discurs i Societat\nEva Codó, professora del Departament de Filologia Anglesa i de Germanística de la UAB, ha estat escollida presidenta de l'Associació d'Estudis sobre Discurs i Societat. Llegir més


DIUMENGE, 21 DE MAIG, 2017\nPresentació dels pressupostos del 2017\nPresentació pública dels pressupostos municipals.\nEl dimecres 17 de maig es va fer al Centre Cívic la presentació i explicació dels pressupostos municipals. Aquest acte va ser conduït per regidor d’Hisenda, sr. Jordi Ramos que amb l’ajuda d’un PowerPoint amb quadres explicatius, durant gairebé una hora va fer una explicació de l’organigrama municipal i del funcionament dels pressupostos. Posteriorment es va fer una anàlisi detallada dels ingressos i despeses municipals, aquesta relació és la base dels pressupostos.\nUn cop presentats els números del pressupost del 2017 es va anunciar el projecte de pressupostos participatius, que s’està preparant per al 2018 i que va començar el seu recorregut en un Consell Municipal d’Associacions el darrer 24 de maig, després d’haver consensuat amb tots els grups municipals un text base.\nFinalment, a resposta dels assistents, es va recordar que l’Ajuntament ha sol•licitat una rebaixa del valor cadastral de les finques urbanes, per tal d’adequar-se als preus de mercat actual i que es confia que de cara al 2018 estiguin aprovats.\nMalauradament, tot i l’esforç que aquest equip de govern està fent envers la transparència, la participació en aquest acte va ser escassa.\nA la columna de la dreta podeu descarregar el document que es va presentar a la presentació.\nDarrera actualització: 30/05/2017 11:04


Coneixes la granota Pepe? Doncs ha mort\nEl dibuixant nord-americà Matt Furie enterra un personatge de còmic obra seva per intentar evitar que l'extrema dreta el continuï utilitzant com a "símbol d'odi"\nRedacció 08/05/2017 - 21.13 Actualitzat 09/05/2017 - 12.38\n"Pepe the frog" és una granota humana que va néixer el 2005 de la mà de Matt Furie, llavors un jove dibuixant nord-americà. Va ser en un còmic titulat "Els nois del club", en el qual compartia protagonisme amb un llop, un gos i un ós, i on tots quatre feien el paper d'amics que comparteixen pis un cop han acabat la Universitat.\nEl món d'internet dels EUA es fa seu el Pepe\nEl còmic va començar com un joc només per als amics, compartit a través d'internet, però als responsables d'una pàgina web els va agradar un dels dibuixos en què Pepe deia: "Feels good, man..." ("Quin gust, nano..."), i el van començar a fer servir per a il·lustrar i expressar tota mena de situacions.\nA partir d'aquí, i per obra i gràcia de la ubiqüitat que proporciona internet, es va convertir en una icona replicada fins a l'infinit en els anomenats "memes" -imatges amb frase o sense per fer broma que circulen per les xarxes socials-, habitualment en contextos força intranscendents. Fins que fa dos anys, cercles de la dreta més radical dels EUA es van fer seu el Pepe.\nUn símbol d'odi\nAquesta apropiació, feta per activistes de la dreta blanca supremacista, va associar directament Pepe amb la propaganda nazi. L'associació va tenir molt èxit, i Pepe es va convertir molt ràpidament en una icona del moviment, per exemple caracteritzat de Hitler, amb esvàstiques i altra simbologia d'extrema dreta.\nCom a conseqüència, la Lliga contra la Difamació va acabar incloent el personatge en la seva llista de símbols d'odi. Poc després va arribar la campanya per a les primàries a la presidència, i no va trigar gaire a aparèixer un dibuix de Trump caracteritzat com a Pepe, que el mateix Donald Trump no va tenir inconvenient a difondre, possiblement per acostar-se a l'ala més dreta del seu electoral potencial:\nLa impotència de l'autor\nI tot això sense cap mena d'intervenció de l'autor i propietari dels drets de Pepe. Molt al contrari, Matt Furie va condemnar la utilització del seu personatge, però es va veure incapaç de començar una batalla judicial per intentar parar l'ús que n'estava fent la dreta radical.\nSí que ho va denunciar en entrevistes i articles, en què expressava la seva impotència per no poder frenar un fenomen desbordant en mans sobretot de perfils anònims de les xarxes socials. L'únic que ha pogut fer és reiterar que la filosofia del personatge és als antípodes de l'extrema dreta, i confessar que ell hauria votat Bernie Sanders, i que va acabar fent-ho per Hillary Clinton.\nSolució extrema: matar-lo\nFins que, al final, Furie ha fet un pas desesperat per intentar desactivar el fenomen Pepe, sinó, en la realitat, sí almenys simbòlicament: l'ha matat. Ho ha fet en un dibuix que el mostra dins el taüt i al costat d'un retrat seu.\nAmb això, l'autor ha aconseguit atreure l'atenció sobre la seva autoria, però no li garanteix pas el control de la vida futura de Pepe. Alguns articles de premsa ja han fet broma vaticinant que ara podria continuar sent nazi, convertit en zombie.


Problemes i oportunitats – El Republicà\nTot i no haver arribat als encontres en la tercera fase de la pel·lícula, ja som a la segona i la consellera ha dit que en poc temps hi serem, cosa que agrairem aquells que portem mesos sense abraçar els nostres fills. Val a reconèixer que la situació no és fàcil de gestionar i que si ens haguessin dit fa sis mesos que a hores d’ara aniríem tots emboçats pels carrers pocs ho hauríem cregut. Vist, però, el panorama, he de dir que em sorprèn gratament la munió d’analistes que coincideixen en la diagnosi sobre què és el que caldria fer en i per sortir d’aquesta crisi, que, com bé tots repeteixen, ha creat grans problemes però també immenses oportunitats.\nHi ha coses urgents en el camí cap a reptes superadors d’una situació complicada, la urgència a aturar la degradació del medi ambient i la necessitat de reconvertir les nostres indústries i activitats econòmiques en general cap a la convivència amb la natura, i el planeta n’és una. La necessitat de canviar els sistemes polítics cap a una participació efectiva i un major respecte cap als drets ciutadans amb nous equilibris planetaris i altres més ambicioses atencions en sanitat i educació, l’altra. Aquestes obvietats i l’anunci de la UE per fer una inversió similar en volum a la realitzada després de la Guerra Mundial i en contingut a la que demanden els estudiosos dona oportunitats mai albirades.\nPer contra, sabem que som en un estat en què, com deia el Gran Wyoming, hi ha un R+D ridícul i no hi ha diners per a investigació perquè se’ls emporten a Suïssa els investigats. Un estat, en paraules del jutge Ramiro García de Dios, en què existeix una policia “patriòtica” en la qual alguns guàrdies civils expressen la seva vilesa moral i intel·lectual elaborant informes falsos que una fiscalia abocada al frenesí punitiu utilitza sense esme amb un rere mar de fons que continua cridant el que “piensen ellos”, així ho demostra el fet que aquesta setmana els consellers d’Exterior i d’Interior tornin a ser exemple que en la persecució de l’independentisme català no hi ha desescalada. Cal saber què vol dir i en què consisteix l’expressió “nova normalitat”, si es tracta d’un canvi real o si el que farem serà exactament el mateix però amb mascareta i a dos metres de distància.\n← El cas solé: Judici per no desobeir\nA propòsit del racisme que tots neguem →


Finalitza l'exposició dels pessebres de Roda de Ter - Canal Taronja Osona i Moianès\nIniciNotíciesGeneralFinalitza l’exposició dels pessebres de Roda de Ter\nL’Associació de Pessebristes de Roda de Ter ha portat a terme, un any més, la seva exposició de diorames a l’espai de Can Planoles. Una exposició històrica que fa més de 38 anys que es realitza ininterrompudament. Enguany, s’hi han exposat un total de 18 diorames durant 43 dies d’obertura al públic. Un clàssic de les festes de nadal que ha atret a més de 3000 visitants aquestes festes. Una xifra remarcable i estable, que els encoratja a tornar a fer-ho en properes edicions. Dins d’aquests visitants, destaca que hi ha molta gent de fora del poble que s’apropa a visitar l’exposició i, a més, s’hi han de sumar les visites de grups i altres associacions de diorames d’arreu del territori català i també de fora.\nEls diorames son recreacions realistes, en aquest cas, de les diferents escenes del pessebre. Els de Roda de Ter es construeixen en habitacions de quinze metres quadrats de l’edifici de Can Planoles, amb només una sortida i vistes des d’un finestral. Això suposa tot un repte perquè els creadors s’han d’esforçar per ser curosos amb les perspectives, les profunditats, i les mides de cada construcció.\nLa Continuïtat de l’exposició de diorames de Roda de Ter està garantida, tot i que cada vegada costa més que les noves generacions s’hi impliquin perquè és una feina que requereix molta concentració, cura i temps.\nDes de l’Agrupació aprofitaven per fer una crida a nous aficionats als diorames per poder mantenir el nivell i el nombre de diorames de cara als propers anys.


Mascareta a l'aula i mig milió de tests: el pla del Govern per salvar l'inici del curs escolar | NacióDigital\nper Oriol March , 24 d'agost de 2020 a les 12:30 |\nUn alumne de l'institut-escola Sant Jordi de Navàs recull les seves coses de l'aula. | ACN\nTornen a ser hores crítiques a Catalunya per la crisi del coronavirus quan queden amb prou feines tres setmanes per l'inici del curs escolar. És per això que el president de la Generalitat, Quim Torra, ha comparegut aquest matí amb la consellera de Salut, Alba Vergés, i el secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, des de Palau. Pel que fa al retorn a les aules, els plans ara passen per fer obligatòria la mascareta a les aules -a partir dels 12 anys és obligatòria a tot el país, i a partir dels 6 en aquelles zones amb més risc- i per fer 500.000 tests entre el 15 de setembre i el 15 de novembre.\nDemà dimarts hi haurà una reunió extraordinària del consell executiu en la qual s'aprovarà el pla de retorn a les aules, que també inclourà ràtios més petites a les classes. Per exemple, a la Primària no es podran superar els 20 alumnes per aula, mentre que a Secundària i Batxillerat també es reduiran els grups. Cada escola tindrà assignat un CAP que monitoritzarà la seva situació, tal com ja es va detallar fa dues setmanes. Els plans s'acabaran de definir en una reunió extraordinària del Govern que se celebrarà aquest dimarts al Palau de la Generalitat.\nPel que fa a les ajudes als pares dels fills que s'hagin d'aillar en cas de positius a les escoles i hagin de deixar d'anar a la feina, Torra ha anunciat que la Generalitat està sospesant posar en marxa un subsidi propi, i que li ha demanat al vicepresident Pere Aragonès que ho estudiï. "Si hem de fer dèficit, el farem", ha recalcat el president de la Generalitat, que ha instat a adoptar ja una mesura d'aquest tipus.\n"Ja no ens trobem en estabilització, hem d'enviar un senyal d'alerta", ha apuntat Torra, que ha anunciat que queden prohibides les reunions socials de més de deu persones arreu del país per aturar l'escalada de contagis, que avui han superat els 1.700. Per això ha demanat "extremar" les precaucions, especialment pel que fa a la vida al carrer i a les trobades de lleure, que són la font del 70% dels contagis.\n«Operació setembre» del Govern per garantir l'inici del curs escolar\nTorra assenyala que les escoles han d'obrir "sí o sí" i crida a una "revolució de la solidaritat" per aplanar la corba\nEls pneumòlegs insisteixen que tothom ha de portar mascareta\nSocietat, Covid-19, salut, coronavirus, pandèmia, Quim Torra, Josep Maria Argimon, Alba Vergés, curs escolar, brots, operació setembre, classes, mascareta


El pressupost del 2015 rondarà els 60 milions d'euros | Nova Ràdio LloretNova Ràdio Lloret\nImatge: L'alcalde Romà Codina, en una entrevista a l'emissora | Font: Nova R+àdio lloret\nEl pressupost municipal per al 2015 puja a uns 60 milions d’euros (fent números rodons), dels quals 3,3 milions seran inversions a crèdit. D’aquesta quantitat, bona part (1,3) es destinarà a la nova caserna de la policia local, que s’està aixecant a una de les entrades de Lloret. La previsió és que estigui feta d’aquí a un any.\nAixò és el que ha avançat Romà Codina, en declaracions a Nova Ràdio Lloret, pel que fa als pressupostos que defensaran en el proper plenari de l’Ajuntament. L’alcalde explica que la resta de grups ja té la proposta i que en els propers dies tenen previst reunir-s’hi. Recordem que, en exercicis anteriors, l’equip de govern de CiU i ERC -que es troba en minoria- ha rebut el suport del PSC i d’ICV. Romà Codina ha definit els pressupostos del 2015 “com a austers i continuïstes” i ha afegit que “a partir del 2016, amb la caserna feta, hi haurà més milions per a altres inversions”.\nEl pressupost per al 2015 es portarà a debat el proper 15 de desembre. Almenys aquesta és la previsió amb què treballa l’equip de govern. En aquesta sessió, hi haurà canvis pel que fa a l’ordre de les intervencions i també del lloc on s’asseuen els regidors. El motiu és la marxa dels cinc regidors del MILLOR. Han passat al grup dels no adscrits, per desavinences amb Marc Fuertes. Aquest, en quedar-se sol, deixa de ser el cap de l’oposició. Ara el grup més nombrós, després de CiU, és el del PSC.\nL’alcalde ha qualificat la situació de “sorprenent“. Creu que “el fet és greu” i que Marc Fuertes “hauria de fer autocrítica“. Opina que “si això em passés a mi, el que plegaria seria jo, si tots els altres opinen diferent, el problema el tinc jo i no ells”.\nRomà Codina assenyala que, a partir d’ara, el grup dels no adscrits compta amb sis regidors. Des del proper plenari, tots ells tindran dret a intervenir, tot i que poden decidir que un parli en nom de la resta. L’alcalde opina que aquesta situació farà allargar la durada de les sessions i demana respecte als portaveus i regidors de les formacions polítiques.\nEtiquetes: MILLORpressupostRomà Codina


Obert el termini per a sol·licitar les instal·lacions esportives de la temporada 2022/23 fins al 30 de juny - Fundación Deportiva Municipal Valencia\nObert el termini per a sol·licitar les instal·lacions esportives de la temporada 2022/23 fins al 30 de juny\n6 juny, 2022 • Instal·lacions Esportives, Notícies\nLa Fundació Esportiva Municipal ha obert el termini per a tramitar les sol·licituds per a l’ús de les instal·lacions esportives de cara a la temporada 2022-23. Per a presentar esta instància només existirà un únic termini: des de l’1 de juny fins al 30 de juny de 2022.\nA partir del dia 1 de juliol, l’aplicació no admetrà noves sol·licituds, tan sols permetrà incorporar documentació a les ja presentades. El termini per a afegir esta documentació finalitzarà el 15 de setembre a les 00.00 hores.\nLa tramitació de les sol·licituds de temporada per a les entitats subjectes a bonificacions haurà de tramitar-se a través de la Plataforma de Gestió de Sol·licituds d’Instal·lació (PGSI) que la Fundació Esportiva Municipal habilita per a aquells que estiguen interessats.\nLes entitats que es troben registrades de temporades anteriors hauran d’accedir amb el CIF i la contrasenya que hagen establit en el moment del registre. Mentre que les noves entitats hauran de registrar-se en l’aplicació perquè puguen generar les sol·licituds.\nPot consultar més informació des d’ací.


Casado assegura que Catalunya és "un camp de batalla" La República\nCasado assegura que Catalunya és “un camp de batalla”\nEl líder del PP, Pablo Casado, ha pregat aquest dissabte al president del Govern, Pedro Sánchez, que apliqui l’article 155 de la Constitució a Catalunya perquè, amb els disturbis dels […]\nEl líder del PP, Pablo Casado, ha pregat aquest dissabte al president del Govern, Pedro Sánchez, que apliqui l’article 155 de la Constitució a Catalunya perquè, amb els disturbis dels últims dies, aquesta comunitat s’ha convertit en un camp de batalla per a la ‘kale borroka'” i la seva política s’ha “batasunitzat”.\nAixí ho ha exigit Casado durant un míting a Múrcia, al qual ha presentat els candidats del partit per a les eleccions locals i autonòmiques de maig a la regió, i al qual ha promès que el primer que farà si arriba a la Moncloa és tornar a activar el citat precepte constitucional per intervenir l’autonomia de Catalunya.\nCasado ha recalcat que aquesta comunitat “se li ha anat de les mans al Govern” de Sánchez i que ja ni tan sols la Generalitat “controla els Comitès de Defensa de la República (CDR) als quals ha vingut encoratjant el propi president Quim Torra.\n“Els deien que estrenyessin i han estret massa”, ha denunciat fent referència als enfrontaments amb els Mossos i els corts de carreteres que estan protagonitzant membres d’aquests comitès i de l’organització juvenil Arran.\nDesprés d’esmentar altres episodis de violència o intimidació que s’han registrat en les últimes setmanes als carrers catalans, el president del PP ha alertat que el que està passant allí és “un desastre” que no es pot “tolerar”.\nSànchez serà responsable per “inacció”\n“Per culpa de (Carles) Puigdemont, Torra, Sánchez i el seu govern a Catalunya ja no hi ha llei ni prosperitat”, ha clamat Casado, deixant clar que, davant la gravetat de la situació, la seva obligació ja no és “demanar” sinó “pregar” al president del Govern central que, per “la bona gent de Catalunya”, aplicació “d’una vegada el 155 per recuperar la legalitat”.\nPer convèncer Sánchez que atengui el seu prec ha apel·lat la seva sensatesa i l’ha demanat que no esperi a que la situació “vagi a més” per exercir la seva responsabilitat com a màxima autoritat de l’Estat. “Què més ha de passar perquè el Govern central posi ordre?”, s’ha preguntat, abans d’avisar el president que pot acabar sent responsable del que succeeixi per la seva “inacció”.\nEn aquest context, ha tornat a oferir la majoria absoluta del PP en el Senat per engegar el 155 i ha recalcat a Sánchez que els ‘populars’ estan disposats a aprovar la seva aplicació i assumir aquest cost “en solitari” perquè els “importa Espanya”.\n“És esquinçador veure als catalans presoners dels CDR, la CUP, Arran i els energumens que reivindiquen a Terra Lliure”, ha afirmat Casado, incidint que tot això “no està passant a Veneçuela ni en una república bananera, sinó en una de les dotze potències del món”.\nA més, ha carregat contra la Generalitat per no defensar als Mossos. “Ni controlen els comandaments ni defensen als funcionaris”, s’ha lamentat, després d’acusar el conseller d’Interior, Miquel Buch, d’ordenar a la Policia autonòmica que no s’empri amb els qui tallen les carreteres.


Beatificació del jove màrtir Joan Roig i Diggle\nL’Església de Barcelona va organitzar la cerimònia de beatificació del jove Joan Roig i Diggle, nascut a Barcelona i martiritzat per la seva fe el dia 12 de setembre de 1936. El dissabte 7 de novembre la Basílica de la Sagrada Família va acollir aquesta missa presidida pel cardenal Joan Josep Omella, arquebisbe de Barcelona i concelebrada per l’arquebisbe emèrit, el cardenal Lluís Martínez Sistach i el Nunci apostòlic, Bernardito Auza, així com per l’Arquebisbe de Tarragona i el d’Urgell, i altres Bisbes de Catalunya.\nA la cerimònia assistiren, a més dels familiars del beat, tant autoritats com els membres de l’Associació d’Amics de Joan Roig, que ara fa uns 30 anys va començar a promoure la causa de beatificació. L’acte es va celebrar amb una capacitat reduïda a un terç de l’aforament degut a les actuals circumstàncies sanitàries.\nJoan Roig i Diggle va ser un jove laic que va morir amb 19 anys als inicis de la Guerra Civil. Va néixer a la Barcelona el o1917 en una família catalano anglesa. La seva educació va començar als Germans de La Salle. Per iniciar el batxillerat es va traslladar als Escolapis del carrer Diputació. Un problema econòmic va fer que la família Roig Diggle es traslladés al Masnou.\nLa seva arribada al Masnou és un gran canvi per a Joan Roig, ja que entra en la Federació de Joves Cristians de Catalunya. Joan Roig i Diggle, participava en les tasques de la Federació, i va ser nomenat vicepresident del Consell Comarcal de la Federació del Maresme. Un líder nat al qual en aquelles dates calia eliminar. Segons un dels seus biògrafs «l’únic motiu pel qual el van matar va ser perquè era catòlic». Així mateix va assegurar que el jove Diggle «va morir perquè no tenia por de defensar el Crist».\nLa nit de l’11 de setembre de 1936, uns milicians van colpejar la porta de la casa de Joan Roig. Conscient del que anava a passar va sumir les Sagrades Formes com a viàtic i es va acomiadar de la seva mare en anglès tot dient: «God is with me», «Déu està amb mi». Joan Roig va ser assassinat de cinc trets dirigits al seu cor i un de gràcia al clatell. Les últimes paraules que van sortir dels seus llavis van ser: «Que Déu us perdoni com jo us perdono».\nL’acte litúrgic es va realitzar en el marc del Pla Pastoral «Sortim», que enguany a Barcelona està dedicat precisament als joves, i coincideix amb el desè aniversari de la dedicació al culte de la basílica de la Sagrada Família.


Btznds mntls: de febrer 2012\nTanque el blog\nCada vegada em sembla més trist tindre un blog i que ningú em faça cas. No sé si és culpa dels motors més potents de la xarxa amb els quals açò no pot competir o, simplement, que el parxís se'm dóna millor que l'escriptura pública. Ho he intentat tot. Només em queden dues opcions abans de cremar el vaixell: o bé la súplica, o bé l'insult.\nPublicat per Jordi Let a les 1:13 5 comentaris:\nEntre elits i contradiccions\nDies després —m’haure d’organitzar amb tant de paper—, vaig caure per un forat perfectament redó, per on hauria cabut un ésser humà sense problemes. És hui que us contaré que, després de navegar per aigües tèrboles durant un temps sense poder fer res al respecte, vaig notar que una força m’espentava cap a terra ferma.\nUn animal —o almenys era viu— m’havia agafat amb els braços robustos, i em diposità suaument a la vora d’eixe riu turbulent subterrani. Tot i que vaig intentar establir conversa amb l’animal —que cada vegada em semblava més un humà en miniatura—, no va respondre a l’interrogatori bàsic a què el vaig sotmetre. Entre passadissos em va deixar en una cambra un poc més il·luminada, i allà li vaig veure la cara, el cos ben delimitat i les extremitats semiarticulades amb les quals m’havia salvat, potser, d’un final poc aromàtic.\nDe sobte, una veu gran, que no provenia d’aquell ésser amb cara i tot, em va preguntar el nom i d’on venia. Qüestionari més bàsic encara que el que jo acabava de fer, que no cal dir que vaig contestar correctament i em vaig enganxar a parlar més del compte sense que ningú m’ho hagués demanat. Mentre contava a les ombres de les parets humides el meu propòsit de fer unes memòries, de viatjar arreu del món per descobrir... Em vaig quedar de pedra en veure quatre figures altes i primes, de color negre, envoltades totes elles amb el seu corresponent embolcall de plàstic —transparent, és clar— que em miraven fixament i sense parlar. Què hauríeu fet vosaltres, xiclets del món, en la meua situació? Segurament seguir parlant.\nI això vaig fer, ara amb comentaris enginyosos d’aquells que et surten per la por, ara emfasitzant en el fet aquell de la guerra de les llepolies, sense posicionar-m’hi gaire... Però em van tallar tots quatre parlant alhora; tenien tantes ganes de parlar com jo:\n«Som regalíssies, som llepolies com tu. Malgrat això, a molts xiquets no els agrada el nostre sabor, i els humans s’entesten en què la llaminadura és per a xiquets. El nostre gust, la nostra aroma és millor que això: nosaltres creiem en la subordinació de les llepolies a l’ésser humà, però n’odiem profundament les cries, malcriades i intolerants.»\n«De fet, el que creiem més convenient és que l’ús de les llepolies estiga prohibit a totes les cries d’humà en la Terra. Perquè els adults saben apreciar millor els sabors que no els infants, i nosaltres...»\nAra vaig ser jo qui els vaig tallar: què entenien per adults? Com sabien que a cap xiquet li agrada el seu gust? La resposta, o la justificació, vingué de seguida. A tots quatre els havia posseït un xiquet per qui es van sentir traïts en tirar-los per un forat similar al que, feia uns minuts, m’hi havia ficat jo. Ironies de la vida. I encara hi havia més, tot i que ara només parlava un:\n«Mira, les llepolies estan destinades als xiquets, per al seu entreteniment, per al seu plaer i diversió. Però, què passa amb els adults? No tenen també eixe dret a gaudir dels nostres serveis? Ací tenim la prova.»\nI deixà pas a la criatura que m’havia salvat, la dels braços musculosos.\n«Açò és una figureta, una sorpresa, un regalet extret d’un ou Kinder de xocolata. No és com nosaltres; no té sabor, no fa olor ni es pot menjar. A canvi, té una forma més precisa i pot moure els braços. Llavors, sabent que este joguet, com precisament hem descobert que es diu, va destinat als xiquets exclusivament, com és que no té sabor ni olor? Que et sembla, xiclet? No has canviat d’opinió? No creus que els xiquets t’engoleixen sense tastar-te? No creus que un infant no dubtarà a soterrar-te en un formiguer perquè les formigues et devoren lentament? No, no, els joguets són per als xiquets, i els xiclets per als adults. La xocolata és una altra història. Els joguets tenen el que nosaltres no tenim, i és una característica que només agrada a la canalla. El sabor és una cosa superior, no és la mel per a la boca de l’ase, que diuen els humans. Per tant, nosaltres i moltes regalíssies conegudes que viuen prop i lluny, lluitarem per defensar això. T’has fixat que Mike no parla? Una altra raó per la qual hauríem de considerar-nos superiors.»\nAixí que els humans, ells mateixos, no havien sabut desxifrar una cosa tan clara com la que em presentaven estes regalíssies elitistes? Vaig haver de firmar una petició de recolzament que em van oferir, tot i que no les tenia totes. A canvi de la meua acceptació van dir al seu esclau joguet que em tornara a pujar a la superfície. I així, entre elits i contradiccions, vaig seguir el meu camí.\nPublicat per Jordi Let a les 11:30 Cap comentari:


Vols barats de Santander a Marsella des de 129 € a Iberia\nVols barats França Marsella Santander-Marsella\nVols barats de Santander a Marsella (MRS) de Santander a Marsella Santander-Marsella, França\nEl país més visitat del món, amb una mitjana de 80 milions de turistes a l'any, es divideix en dues parts: París i la resta de França. Capital d'una nació altament centralitzada, París és una ciutat a on bellesa i grandiositat no deixen indiferent a ningú. Imponents monuments com la catedral gòtica de Notre Dame, la Torre Eiffel o la basílica de Sacre Coeur, així com els amplis bulevards i jardins ideats per Haussman al XIX, donen l'escala del seu poder.\nVols barats -\nVols barats Santander-Niça\nVols barats Santander-Nimes\nConsulta l’oferta de vols de Santander a Marsella i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Santander a Marsella.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Santander a Marsella fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Calcetins desparellats (de Jovi L. Seser): Lectures d'estiu: "El cau del conill" de Cristian Segura\nLectures d'estiu: "El cau del conill" de Cristian Segura\nGuardonada el passat any amb el Premi Josep Pla, la lectura que he volgut destacar hui suposa una de les aproximacions a la burgesia catalana més iròniques que he llegit recentment i que demostra que la literatura catalana va obrint nous camins i temàtiques, tamisats tots ells per la força d'enfocaments novells, del tot innovadors. Si més no, es tracta del debut del periodista català Cristian Segura en l'àmbit de la novel.la; una proposta agosarada i sens dubte un guardó curiós, sobretot tenint en compte que Llúcia Ramis guanyà el mateix premi en l'edició anterior amb Egosurfing, una altra novel.la de la que en breu vos parlaré i que suposà l'inici d'aquesta tendència de l'Editorial Destino pel que fa al reconeixement de la narrativa feta per periodistes.\nNo sé si serà pel pes d'un present feixuc com pocs en la història recent, però l'empremta periodística pot apercebre's en l'abast contemporani d'una sèrie de novel.les que reflecteixen des de diferents perspectives els dies que ens ha pertocat viure. En el cas del text de Segura, jo afegiria fins i tot les famílies amb què ens ha tocat viure, ateses les complexes vivències dels protagonistes d'una novel.la fonamentada en la popular dita catalana: al cau del conill, el que fa el pare fa el fill. De fet, el pes del cognom i del seu paper dins el mapa burgés català és el llast que condueix al principal personatge de la novel.la, un Amadeu Conill en crisi personal i professional que vol reconduir com siga fins a l'èxit la seua gran fàbrica de setrills.\nL'autor, entrevistat a la ràdio\nHi ha en la novel.la un to distés, molt amé, que se succeeix capítol rere capítol evocant això sí l'ombra de referents clàssics com L'Auca del Senyor Esteve. I és que la influència de Rusiñol, la qual molts han subratllat com a símbol vertebral dins el desenvolupament d'El cau del conill, jo la situaria simplement com a ingredient addicional dins del mapa de referències d'un text que també remet a autors com Mendoza o Marsé. Tal com ells, Segura ens parla de les vicissituds d'un empresari madur per a qui la seua vertadera pàtria és l'empresa, i no tant Catalunya. En un moment dur per a les inversions i per al creixement econòmic, és Amadeu Conill qui ha de desafiar el mercat intern per tal de retrobar a l'estranger -una Xina plena de miracles- la solució als seus mals. Entremig, però, les obligacions amb la família i l'obsessió, excel.lentment retratada per l'autor, de no decebre l'entorn i no malmetre el prestigi del cognom, gairebé corcat per les inclemències d'uns anys ben crus. Al cap i a la fi, són les seues peripècies, a mig camí entre la tragèdia i la comèdia, les que ens guien a través d'una història fluïda, reconeixible i molt valuosa en la seua ferma decisió de caricaturitzar les angoixes d'aquelles famílies poderoses que (mal)viuen la responsabilitat de dur les regnes d'un país.\nPublicado por Jovi Lozano-Seser en 13:56\nVacances sense recances: un petit parèntesi per di...\nD'estoïcisme, esperança i empenta: El repte de Leo...\nDiari de viatge: Fuendelcepo, un trosset de serenitat\nPremi Torre d'Or als Jocs Florals de Paterna\nEntrevista al butlletí "96milmotsmés"\nDe fum i fangars: enllaços recomanats\nPutin i el seu regne de la regressió: ...\nLectures d'estiu: "Humors Agres" de Sico Fons\nLectures d'estiu: "El cau del conill" de Cristian ...\nLectures d'estiu: "El dia del client" de Daniel O'...\nDiari de viatge: Menorca (i prou)


10 abril 2021 17:15\nPodem Mallorca ha advertit aquest divendres, coincidint amb el Dia Mundial del Medi Ambient, que «la protecció del Medi Ambient no és una opció».\nSegons ha informat la coordinadora de Podem a Mallorca, Aurora Ribot, aquest divendres «la cura i la preservació del medi ambient ja no és una opció. Fa dècades que la comunitat científica ens avisa que el nostre planeta està a punt de col·lapsar. És urgent que fem un gir i donem prioritat a la regeneració de la naturalesa per a fer front al canvi climàtic».\nEn aquest sentit, ha explicat, «demanam al Govern que ampliï els espais protegits de Mallorca, com Rafalbeig, el Toro, i sa Dragonera, incloent una part marina». A més, ha insistit, «demanam al Govern central la creació d'una Zona de Control d'Emissions al Mediterrani per a millorar la qualitat de l'aire i limitar la contaminació de creuers i altres vaixells. Estem parlant de l'aire que tots respirem, és també una qüestió de salut pública».\n«Enmig d'aquesta pandèmia hem tornat a advertir que la cura del medi ambient ja no és opcional, sinó que s'ha convertit en una necessitat per a assegurar no sols la supervivència d'algunes espècies de la flora i la fauna, sinó la nostra també», ha reiterat així mateix Ribot en el Dia Mundial del Medi Ambient.\n«Des de les institucions estem passos significatius amb la finalitat de preservar el medi ambient i el territori, com el decret llei de protecció del territori, que per al creixement massiu d'urbanitzables en sòl rústic. Des del Consell estem en marxa per a poder tancar el cercle de la matèria orgànica i des del Govern central tenim un pla per a reduir la generació de residus i prohibir els plàstics d'un sol ús, com ja hem fet a les Illes», ha explicat.\nAmb tot, la coordinadora de Podem a Mallorca, vicepresidenta del Consell i consellera insular de sostenibilitat i medi ambient, ha apostat per conservar els espais naturals i limitar la petjada humana de zones com sa Dragonera i Formentor, on s'ha limitat l'entrada de vehicles. «Rebaixarem la pressió de visitants i barques al Parc Natural de sa Dragonera i limitarem l'entrada a 200 persones amb el nou Pla Rector d'Ús i Gestió (PRUG)», ha conclòs Ribot.\nDel dit al fet hi ha un bon tret. Que poc que costa de dir les coses fins que toca fer-les.


L'origen de la celebració de la nit de Sant Joan és pagà i forma part del grup de festes solsticials, com Nadal. Amb una tradició que es remunta a molt abans de la implantació de cristianisme, és un culte al sol, a l'allargament del dia, per l'arribada del solstici d'estiu.\nLa festa de la nit de Sant Joan a la ciutat de Barcelona és molt antiga, sobretot amb la presència central de les fogueres, perquè és una creença comuna que les flames allunyen i espanten els mals esperits que campen durant aquesta nit. De fet, al segle XVIII ja es van dictar lleis que pretenien posar fre als focs artificials i a les fogueres dins de la ciutat, el que fa suposar que llavors la tradició ja estava molt assentada. Però la festa s'ha mantingut fins avui malgrat les prohibicions i les restriccions durant el segle XX.\nComençant així només voliem recordar-vos una mica els origens d'una nit amb una tradició que ve de lluny i la qual donarem continuitat a l'Slam Club de Collbató un anys més.\nAquest any tindrem sopar i una posterior celebració tots plegats al mateix recinte del Club.\nD'aquesta manera que us hi esperem el divendres 23 de juny a partir de les 21h per sopar en família i després gaudir tots junts d'una nit màgica amb música de la mà del nostre Slam DJ, copes, amics, riures, companys i grans moments.\nNo t'ho pensis més i truca per fer la teva reserva pel sopar i no et quedis sense lloc per sopar a la fresca.\n- Sopar + Coca i Cava + Festa 32,00€\n- Festa + 2 Consumicions 19,00€


pel port: LA CARROVERA, MAS DE BARBERANS : COCO DE CIRILO I COCO FONDO\n"Fa mes de vint, de trenta, dels que siguen, anys que corro per ací totes les setmanes i encara segueixo emocionant-me per trobar noves coses al Port"\n"El Port no deixa de sorprendre'm"\n"No me l'acabare mai"\n"No em donara temps de veure-ho tot"\nHem anat a patejar coses noves pel Port, amagades de veres. Coses d'eixes que algu en parla, que surten en un llibre, que les vas a vore amb l'afany de trobar una imatge que correspongue a un nom. Pero quan arribes, malgrat tot el que t'has pogut imaginar, et sorprens, t'emociones i no saps entendre com es possible que enmig de la boscuria hi hagi coses tan boniques.\nAvui iniciem el nostre cami per la pista que surt per l'esquerra, passat el Pk. 11 de la carretera de La Senia al Mas de Barberans. Es la pista de La Vall.\nBen aviat passarem vora el Corral de la Marieta.\nMoltes vegades hem passat per davant d'ell\nPero si us passa com a mi, que us encanten portes i finestres,\npodeu parar un moment a vore'l.\nMes endavant, en el moment que toquem el barranc, ens desviarem per la pista de l'esquerra i seguidament per la de la dreta. Anem a entrar a la Vall de la Carrovera.\nPassarem vora un mas que estan reformant i alli sera la primera parada. Pujarem per les escales fins el repla de la porta. Alli neix un corriolet que marxa en direccio oposada i que per uns escalons fets amb pedres i tronquets, puja a la recerca del Coco d'en Cirilo.\nEn cosa de poquets, poquets minuts vorem el coco, tancat amb una porta metalica. La podem obrir i a dins trobarem aquesta reserva d'aigua, clara i fresca.\nContinuarem per la pista amunt, passarem vora la cisterna de la Carrovera, per damunt d'un pont per creua el Barranc de la Carrovera (alli neix el cami dels Alquers), i continuarem pista amunt. Passarem vora la Cova d'en Narcis, per una estacio sismografica, fins arribar al final de la pista, on hi ha uns bidons i banyeres plens d'aigua. Aci es un bon lloc per a aparcar. Desfarem pista avall . Alla a dalt, les parets fosques de la Roca Bruna i de la Mola Extremera\nfins trobar una fita que marca l'inici d'un sender que baixa al barranc. Compte que uns metres abans hi ha un rossec, tambe a esquerra, que baixa .\nSi ens hi fixem vorem, alla a baix la Casa dels Alquers mentres que si aixequem l'esguard, la Mola Extremera, que sembla una fortalesa, i la Joca ens estaran vigilant.\nEl corriol ens portara a travessar el Barranc del Raco del Moro primer i despres el del Coco Fondo per a fer cap finalment a la Casa dels Alquers.Un cop aci, situats al lloc on esta Jordi, intentarem descobrir les restes d'un corriol que ens baixaraal Barranc del Coco Fondo.\nAra es tracta de tirar barranc amunt, per la llera.Passarem alguna cadolla. Fins que una de mes gran, amb una paret, ens barrara el pas. Podem franquejar-la a dreta o esquerra. Nosaltres girem a esquerra i totalment pel dret anem guanyant alçada fins que l'orografia ens permetra tornar a baixar al fons del barranc. Es un tram complicat ja que ens hem d'obrir pas entre punxades i esgarraps.De nou baixarem a la llera i continuarem per dins, amunt.\nFins trobar un bassi d'obra. Evidentment podem quedar muts ja que no es veu res semblant a un cami per arribar. El bosc s'ho ha menjat tot.\nDarrera del bassi, el Coco Fondo.Aqui el barranc ja no es pot remuntar. Pero nosaltres ja hem trobat el que voliem i ara toca tornar, que ho farem per l'altra vesant, l'esquerra.\nPrimer hem de pujar per salvar els resalts i despres baixar a pel barranc i els Alquers. DESCARREGA'T EL TRACK\nCOVA DEL VIDRE – COCO DE LA TORMEDA – PONT FORADAT...\nLA CARROVERA, MAS DE BARBERANS : COCO DE CIRILO I ...\nLLORET - ESCARRISSO DE BORROSA - FONT I COVA EBRE ...


L'Oficina romandrà tancada la propera setmana del 18 fins al 25 d'abril amb motiu de la festivitat de Setmana Santa. Aneu agafant forces, perquè tornarem tot just per celebrar entre tots plegats de les activitats previstes en el marc de la Setmana per la Llengua que es desenvoluparan als nostres barris:\n18 h: Espectacle Infantil: “Festa salada” de la companyia Encara Farem Salat a la Plaça de les Roses.\n18:30 Teatre representació de la llegenda de Sant Jordi, a càrrec de Calaix de Sastre a la Plaça de la Salut.\nA carrec de l'esplai Diversitat Lúdica organitza la tradicional Tarda de contes a la Sala ibèria.\nEns veiem el proper 26 d'abril!


Negocis a Mar Negre - Karadeniz Cases de Vacances\nKaradeniz Cases de Vacances\nHotels del Mar Negre Oriental\nQuè fer a Trabzon?\nKaradeniz Cases de Vacances Hotels del Mar Negre Oriental Lluna de mel de mar negre Què fer a Trabzon?\nLa gent està aclaparat amb opcions de vacances avorrides amb presentacions artificials. Desitgen unes vacances tranquil·les a la natura i a les cultures naturals. Aquí, en aquest punt, les cases i llocs de vacances del Mar Negre ofereixen unes vacances perfectes. La bellesa única de la natura intacta agrega moments especials als records dels planificadors de vacances del Mar Negre. Ofereix unes vacances inoblidables als seus hostes amb la seva cultura diversa i càlida. Amb cases i llocs de vacances del Mar Negre , tindreu una oportunitat de vacances segura i saludable sense sacsejar la vostra economia.\nEntre les opcions de vacances nacionals, els que prefereixen el Mar Negre esperen diferents opcions d'allotjament. Les cases del poble de vacances del Mar Negre reflecteixen el treball de la població local amb les oportunitats que ofereix la natura. Aquest complex ofereix oportunitats de vacances boutiques a la regió. Les cases de vacances del Mar Negre , que són una opció molt especial per als que estan cansats de la vida sorollosa i ràpida de les grans ciutats, també són molt especials amb les opcions de confort que ofereixen.\nKaradeniz Bungalov Cases de Vacances\nEn un estil de vida diferent de la població local, també s'ofereixen unes vacances amb confort especial. Karadeniz Bungalow Holiday Homes , amb els seus edificis separats, reuneix les belleses del Mar Negre. Les cases de vacances Bungalow del Mar Negre estan disponibles en molts llocs, des de zones de vacances privades fins al centre de la ciutat i les seves terres altes. És absolutament recomanable per a la vostra família i per a unes vacances especials.\nKaradeniz Wooden Holiday Homes\nLes cases de vacances de fusta Karadeniz , que es formen per conèixer l'art de la fusta amb l'art de la regió , es troben entre les opcions d'allotjament més preferides dels convidats. Les cases de cases de fusta del Mar Negre , que es creen amb els productes naturals dels boscos i serveixen d'acord amb la boutique i les famílies, estan àmpliament trobades a la regió. Els altiplans on la gent de la regió del Mar Negre viu en cases similars són freqüentment l'elecció recentment per a les vacances. Aquesta forma d'allotjament, especialment recomanada per a unes vacances plenes de salut, sempre porta notes completes dels visitants.\nCases de muntanya de vacances del Mar Negre\nLes cases de muntanya del Mar Negre són un allotjament especialment popular i opcions de vacances per al turisme d'alta muntanya. L'hospitalitat de la gent del Mar Negre i la comoditat a les cases de muntanya que allotgen els turistes tenen un gran èxit. Les cases de cases de vacances del Mar Negre , amb capacitat per allotjar a tota la família amb les seves diferents mides, amb les seves opcions especials en cada menjar, són immillorables als seus preus.\nBalnearis a Karadeniz Yayla\nHi ha terres altes a la regió del Mar Negre. Black Sea Yayla Hotels són les opcions d'allotjament més populars per als hostes amb la seva naturalesa única. Els hotels Karadeniz Yayla , que ofereixen confort hoteler a les zones mediterrànies, Egeos i altres centres de vacances privats similars, ofereixen als seus clients moments especials en nom de la cultura. També atrau un gran interès per diversos espectacles de terres altes, esports a l'aire lliure i visites turístiques.\nNegocis Mar Negre\nLes ubicacions de vacances del Mar Negre garanteixen els temps mai experimentats abans de vacances. L'amor a la natura està coronat amb unes vacances curtes o llargues al Mar Negre. Per a unes vacances tranquil·les i tranquil·les amb una cultura de la vida divertida i la calidesa del poble del Mar Negre, el Black Sea Holiday Destinations dóna la benvinguda als hostes de totes les estacions. El Mar Negre, que és un destí molt popular per als esports de la natura, així com el turisme d'alta muntanya i els llocs d'interès històric, acull els seus curiosos convidats tant a casa com a l'estranger. Les ubicacions de vacances del Mar Negre ofereixen més oportunitats econòmiques que d'altres similars al món. També ofereix opcions boutiques per a les necessitats especials dels seus clients. Oferint diferents gustos naturals en diferents èpoques, el Mar Negre espera als seus hostes amb les seves belleses.


El sector automobilístic tanca amb prop dels 9 MEUR el volum anual de vendes a les fires de Mollerussa\n03 Nov 2016 - 18.01\nPla mig del director de Fira de Mollerussa, Poldo Segarra, durant el sorteig davant notari del premi dels 3.000 euros entre els compradors de cotxes durant la 22a edició d'Autotardor. Imatge del 3 de novembre del 2016. (Horitzontal)\nACN Mollerussa.-Els expositors d'automoció que han participat aquest 2016 en algun dels tres certàmens organitzats per Fira de Mollerussa relacionats amb el sector (Fira de Sant Josep, Autotrac i Autotardor) han assolit un volum de negoci de 8.862.719 euros. La xifra significa 1,3 milions d'euros més (un 17,5%) que l'assolida durant el 2015, que va ser de 7,5 milions d'euros. Amb aquests resultats, tant pel que fa al número de vendes (en total 483) com de l'import, es recuperen també unes dades que no es registraven des d'abans de la crisi, concretament des de l'any 2007, quan la mateixa suma va assolir els 9,3 milions d'euros. El director de Fira de Mollerussa, Poldo Segarra, ha fet públic aquest dijous el balanç anual i ha mostrat des de l'organització la satisfacció davant aquest increment que ha qualificat de "molt i molt important".\nEl balanç anual ha superat de llarg les expectatives de Fira de Mollerussa, a més de consolidar una tendència en positiu de les operacions realitzades en el marc dels certàmens de la capital del Pla d'Urgell amb presència del sector de l'automoció. Aquesta recuperació va començar el 2011, quan es va tancar l'any amb poc més de 5 milions d'euros, segons Segarra. En concret, el volum de negoci s'ha situat aquest any en 219 cotxes nous venuts per un import de més de 5,4 milions d'euros a la Fira de Sant Josep; 133 automòbils i 1,6 milions d'euros a l'Autotrac. Pel que fa a l'Autotardor, Segarra ha donat a conèixer les dades de tancament de la 22a edició del certamen, celebrada del 21 al 23 d'octubre, i en la qual la fira va assolir el seu millor balanç històric amb 131 cotxes venuts per un preu total d'1.724.271 euros, superant així els números dels millors anys d'aquest certamen, el 2006 i el 2015.En aquest sentit, el director de Fira de Mollerussa ha afegit que, malgrat la celebració de fires en el darrer mes sobre vehicles d'ocasió i en municipis propers, "la gent ha confiat més en Mollerussa", fet que ha atribuït a la garantia de la marca Fira de Mollerussa i també dels expositors que han participat a l'Autotardor, així com al fet que aquests han exposat a la fira "el producte adequat per a les necessitats de la gent".L'import mitjà dels cotxes venuts en el marc de la darrera edició d'Autotardor va ser de 13.162 euros, respecte als 12.319 euros del 2015 i gairebé 3.000 euros més de la mitjana de fa dos anys. Aquest increment en els preus es tradueix també en el fet que fins al 52% dels cotxes venuts va tenir un preu superior als 12.000 euros. El cotxe més car venut en aquesta edició del certamen va ser un BMW, pel preu de 34.150 euros, mentre el més econòmic va ser un Ford Tourneo, per 1.900 euros. Quant als compradors, un 20% eren de Mollerussa, un 14% de la resta del Pla d'Urgell, un altre 14% de Lleida capital, un 37% d'altres punts de Lleida, un 4% de Barcelona, un altre 4% de Tarragona, un 1% de Girona i un 6% de fora de Catalunya, especialment d'Osca i Terol. Aquestes dades indiquen que, de la mateixa manera que l'any anterior, un 15% de les persones que van adquirir un cotxe durant el certamen firal no eren de la demarcació de Lleida.A banda del sector automobilístic, el director de Fira de Mollerussa ha manifestat que, si bé no es tenen dades de vendes, el sector de la maquinària agrícola i de camions d'ocasió, també presents a la fira Autotardor, van tancar també amb una "molt bona fira", amb operacions i contactes. El premi dels 3.000 euros per a una veïna de MollerussaD'altra banda, aquest dijous s'ha efectuat el sorteig, davant notari, del premi de 3.000 euros entre els compradors d'un cotxe d'ocasió en el marc de l'Autotardor, una iniciativa que té com a objectiu incentivar les vendes durant la fira i que està patrocinada per Fira de Mollerussa i els expositors del sector de l'automoció presents al certamen. En aquesta ocasió ha resultat guanyadora la veïna de Mollerussa, Mireia Santacana, per la compra d'un Seat Exeo a l'expositor Multiauto Balaguer.


XXXVIII Sagunt a Escena: James Rhodes. Piano Tour - AU Agenda\nClàssicaMúsicaZona + Alla…de 15€ a 20€\nEl pianista i escriptor James Rhodes converteix el concert clàssic tradicional en una autèntica experiència inclusiva. El músic anglés, feliçment establit a Espanya, comparteix en els seus concerts el seu amor i passió per la música i aconsegueix que cadascun dels membres del públic es connecte amb ell i amb els grans compositors que presenta i interpreta. Rhodes és, a més, un estupend i singular comunicador que amb una mescla única d’enginy i sentit de l’humor comparteix coneixements fascinants i aconsegueix que els temes seriosos, com la música clàssica, es convertisquen en accessibles per a tots.\nAmb l’afany de sacsejar la pols que sembla que a vegades envolta a aquest gènere musical, Rhodes ofereix una mirada renovada i un format de concert totalment revolucionari en el context de la música clàssica. L’artista britànic ha encunyat un tipus de recital propi i personal, on, a més de tocar, contextualitza les obres que interpreta i compte sobre l’escenari la història i anotacions biogràfiques dels compositors.\nAmb aquests singulars concerts James Rhodes s’ha convertit en un dels principals divulgadors de la música clàssica en el món, gràcies als seus gires i concerts en tota mena de festivals i sales, així com diversos documentals sobre la seua figura filmats amb la complicitat de cadenes de televisió britàniques i espanyoles.\nCarismàtic i molt talentós, James Rhodes creu absolutament en el poder de la música clàssica: “M’agradaria en aquest concert convidar a l’espectador a escapar del món cada vegada més boig en el qual vivim i recarregar-nos una mica les piles”.\nAclamat per la crítica pel seu haver desenvolupat un estil propi, Rhodes aporta un toc molt personal a cadascuna de les seues actuacions que mostren l’experiència de la música en primera persona, desfent l’halo de solemnitat que embolica a la música clàssica per a acostar-la al gran públic.


Risi | Acupcan\nEn Rissi va ser rescatat del carrer on portava anys vivint. És un gat molt especial, només li falta parlar per ser com una persona.\nEl seu esperit aventurer el va portar a foradar la tela protectora del balcó on vivia i per mala fortuna va caure d'un quart pis, quedant paralitzat de les potes del darrere, sent incapaç de fer les seves necessitats ell sol.\nAmb un mal pronòstic i un diagnòstic veterinari incert, en Rissi va arribar a Acupcan, amb poques probabilitats de tornar a caminar. Un cop més, ens enfrontàvem a un cas complicat, però no podíem deixar d'intentar-ho.\nAplicant Acupuntura per Desbloquejar Qi i Sang local, tonificar l'esfera de Ronyó i treballant el Meridià extraordinari de Du Mai, en Rissi va començar a caminar ... després de la primera sessió!\nA partir de la segona sessió, en Rissi va poder tornar a fer les seves necessitats per ell mateix, i després de la quarta sessió, en Rissi té una vida totalment normal amb moltes ganes de tornar a explorar el món!!


Hotel Karbel Oludeniz Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nOludeniz Mahallesi Kidrak Caddesi No:10, Ölüdeniz Platja, Oludeniz, Turquia, 48340 - Veure al mapa\nSi busques un allotjament ben situat a Oludeniz, no busqui més, el Hotel Karbel és el lloc ideal. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Vall de Papallones donen a aquest hotel un encant especial.\nA Hotel Karbel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix seguretat 24 hores, botiga de conveniència, registre d'entrada/sortida privat, servei postal, servei de taxi.\nHotel Karbel té 213 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com televisió de pantalla plana, mirall, tovalloles, aire condicionat, servei de despertador. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, parc infantil, billar, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Hotel Karbel és una elecció inteligents per a viatgers a Oludeniz, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (76) Parelles (40) Viatgers en solitari (3) Famílies amb infants petits (14) Famílies amb infants grans (4) Grups (15)


TAC12 TV - CBT - Mataró (67-61)\nCBT - Mataró (67-61)\nDilluns, 04 Novembre 2019 08:13\nL'espectacular defensa blava va acabar amb el fins ara líder de la Lliga EBA. Invicte, el CBT recupera aixó la primera plaça tot i acumular un partit menys que la resta de rivals de la part alta.\nSis victòries en sis jornades és l'excel·lent balanç dels de Berni Álvarez, que van respondre al repte que suposava la visita del Mataró just després de l'obligat descans de la setmana anterior per l'ajornament del partit contra el Mollet. Els del Maresme van aconseguir només 21 punts en tota la segona meitat, prova clara del gran rendiment col·lectiu d'un CBT solvent fins i tot quan algun dels seus pilars, com és el cas de Ferran Torres, no gaudeixen del millor dia. Ben frenat el pivot de L'Hospitalet, Jaume Zanca i Dani Tugores van ser els màxims anotadors tarragonins amb 18 i 13 punts, respectivament.\nDiumenge a les 13 hores el CBT passarà per la pista del Roser barceloní, equip que només suma dos triomfs de set intents.\nParcials: 17-10, 21-11, 10-19 i 19-21.\nMés en aquesta secció: « Volei SPiSP - Mintonette Almeria (3-0) Nàstic - Espanyol B (2-2) »


“Deep America” i Vella Europa. Ciutats i comerços (I). | Actualitat jurídica Joan Amenós\n← Altre cop sobre modificació de normes i tècnica legislativa\n“Deep America” i Vella Europa. Ciutats i comerços (II). →\nFotografia:Alex S.Maclean. “Water connection”. *\n1.-M’han sorprès les darreres declaracions del principal candidat republicà a la Casa Blanca, Mitt Romney. Dic principal perquè sembla que va primer en el peculiar sistema de comicis nord-americà (no obstant, els interessats en els grans debats ideològics i jurídics, potser treuran més suc del llibertarià Ron Paul i el seu “retorn als valors constitucionals”). Arran de la seva darrera victòria a New Hampshire, va proclamar que Obama “vol convertir els Estats Units en una societat subsidiada, a l’estil europeu”. I va afegir:\n“Volem assegurar que encara formem part d’un lliure i pròsper país d’oportunitats. El president pren la seva inspiració de les capitals europees; nosaltres mirem les ciutats i els petits pobles dels Estats Units.”\n2.-Es tracta d’un vell tòpic, que ara es treu perquè l’opinió pública nord-americana mira amb cara d’estranyesa la “crisi de l’euro”. Ara bé, la comparació entre l’Amèrica dels petits pobles i de les seves singulars ciutats i l’”Europa de les capitals” ja fa temps que va començar a marcir-se. És cert que els dos punts de partida eren diferents, però la convergència és ara evident (tot i que lenta en alguns aspectes). “Ells” estan molt interessats en el que nosaltres fem i els europeus són cada dia més americans. El meu lloc de feina, per exemple, és al costat de l’autopista “B-30”. Segons alguns urbanistes, aquest tram és un exemple de morfologia urbana típicament nord-americana.\n3.-És veritat, però, que és molt freqüent que, a Europa, la normativa operi com a fre o retardador de demandes socials favorables a l’american way of life. A Espanya, el debat es juga principalment en dos camps:\n-Llibertat efectiva d’establiment.\nApuntarem demà algunes notes sobre aquest darrer punt a partir de la reforma del Decret-Llei català d’equipaments comercials efectuat per la recentíssima Llei 9/2011, de promoció de l’activitat econòmica.\nAquesta entrada ha esta publicada en Dret comparat, Dret Urbanístic i Edificació. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nSi us plau, demostra que no ets un robot * Time limit is exhausted. Please reload the CAPTCHA. + tres = deu