El nen d'or de Cadis | Roger Requena | BARCELONA | Barça | L'Esportiu de Catalunya\nEl nen d'or de Cadis El nen d'or de Cadis El nen d'or de Cadis El nen d'or de Cadis + El nen d'or de Cadis E-mail\nBARCELONA - 7 març 2015 0.00 h\nEl nen d'or de Cadis\nJuanito Mariana va brillar al Cadis abans de fer el salt al Barça, que va aconseguir els seus serveis avançant-se a pretendents com el Real Madrid, l'Atlético i el València\nEs va donar a conèixer marcant contra els blancs en un Carranza, però al final de la temporada 1968/69 va deixar el club per marxar al Granada\nRecord inesborrable. Juanito Mariana manté l'afecte pels colors blaugrana. A l'esquerra llueix la samarreta del Barça per a un reportatge publicat a ‘La Voz de Cádiz'. A dalt a l'esquerra, amb la samarreta del Cadis en un partit benèfic i, a baix, una imatge d'arxiu del curs 1968/69 (1) LA VOZ / DIARIO DE CÁDIZ.\nRecord inesborrable. Juanito Mariana manté l'afecte pels colors blaugrana. A l'esquerra llueix la samarreta del Barça per a un reportatge publicat a ‘La Voz de Cádiz'. A dalt a l'esquerra, amb la samarreta del Cadis en un partit benèfic i, a baix, una imatge d'arxiu del curs 1968/69 (2) LA VOZ / DIARIO DE CÁDIZ.\nRecord inesborrable. Juanito Mariana manté l'afecte pels colors blaugrana. A l'esquerra llueix la samarreta del Barça per a un reportatge publicat a ‘La Voz de Cádiz'. A dalt a l'esquerra, amb la samarreta del Cadis en un partit benèfic i, a baix, una imatge d'arxiu del curs 1968/69 (3) LA VOZ / DIARIO DE CÁDIZ.\nEl nen d'or de Cadis El nen d'or de Cadis El nen d'or de Cadis El nen d'or de Cadis El nen d'or de Cadis E-mail\nRoger Requena - BARCELONA\n“Hi havia tensions polítiquesen aquella època entre gent de diferents parts d'Espanya, una cosa que ara no passa”\n“No sabia quant havien pagat per mi,abans els jugadors estàvem deslligats de les negociacions entre clubs, ara tot se sap”\nEra menut i hàbil, i tot i no tenir un físic prodigiós, va créixer amb la pilota jugant contra nens més grans. Es diu Juan García Torres, però a Cadis tothom el coneix com Juanito Mariana, sobrenom que va heretar de la seva àvia. Als 12 anys va deixar la seva ciutat natal per fer el primer dels dos viatges que el van dur a Barcelona, on va formar part de l'escola Kubala, al barri de Collblanc. “Hi vaig estar prop de dos anys. Tenia una feina d'enquadernador i gràcies al futbol vaig fer moltes amistats. Barcelona era un món molt gran, però m'ho vaig passar molt bé. Vaig tornar a Cadis perquè em va reclamar la meva família”, rememora Mariana, que actualment viu retirat a Jerez als 69 anys, poc després de deixar la seva darrera feina, a l'ONCE.\nCadis, l'inici de tot\nAl Cadis va despuntar, va arribar a marcar 10 gols a segona divisió el curs 1967/68, un registre que va cridar l'atenció de grans clubs espanyols. “Es van interessar per mi equips com el València, el Sevilla, el Real Madrid i l'Atlético, però la meva il·lusió sempre havia estat anar al Barça, de petit sempre els defensava”, explica. Una nit de maig de 1968, uns directius del Cadis li van trucar perquè anés a un bar de la ciutat. Allà li van proposar si volia marxar al Barcelona, oferta que no va trigar a acceptar tot i tenir només 22 anys: “Tal com m'ho van proposar, els vaig dir que sí. Era un noi jove, i el Barça, un club molt gran.” El club blaugrana va pagar per ell 3 milions i mig de pessetes i un partit amistós, quantitats que desconeixia: “Llavors estàvem deslligats de les negociacions entre clubs. Ara tot se sap.” El destí va voler que un dels seus primers partits amb el seu nou equip fos precisament a Cadis, en un Trofeu Carranza, torneig amistós que llavors reunia alguns dels clubs més potents d'Europa. “Vam jugar les semifinals contra el Real Madrid, i en la primera part vaig marcar un gol. Estava embogit. Més tard, vaig donar el segon. Lògicament, em vaig quedar la pilota del partit. La guardo com una relíquia”, rememora. Tot i no consolidar-se com una peça indiscutible a l'equip que llavors entrenava Salvador Artigas, va arribar a disputar 14 partits, en els quals va marcar tres gols, dos dels quals a l'Atlético i un altre al Còrdova. “Jugar al Camp Nou va ser una gran satisfacció, és un estadi impressionant, en guardo molts bons records”, afirma.\nUna marxa precipitada\nNomés va jugar un curs al Barça, ja que l'estiu següent va ser intercanviat per Ramón Díaz Cruz, Ramoní. Tot i considerar “massa curt” el seu pas per Barcelona, el balanç personal que en fa és força positiu. No tant el col·lectiu, ja que l'equip no va guanyar cap títol. “Vam quedar tercers en la lliga després del Real Madrid i Las Palmas, i finalistes de la recopa, ja que vam perdre la final a Basilea contra l'Slovan Bratislava”, assenyala. Era la tercera final europea que perdia el Barça després de les de la copa d'Europa de 1961 –contra el Benfica– i la copa de Fires de 1962 –contra el València.\nAquella temporada va conviure amb jugadors del nivell de Sadurní, Rifé, Rexach, Fusté, Pereda i Miguel Reina, entre d'altres. De tots ells, però, destaca futbolísticament Julio Alberto Mendonça: “Era un davanter centre fantàstic”, i afegeix que Rifé “serà sempre el millor al mig del camp, un fenomen com a jugador i com a persona”. A pesar del bon ambient que es va trobar al vestidor, lamenta que “en aquella època hi havia algunes tensions polítiques entre gent de diferents parts d'Espanya, una cosa que ara no passa”. Contra la seva voluntat, va haver d'abandonar Barcelona per posar rumb al Granada, on va jugar les seves dues darreres temporades a primera. “Estava convençut que hauria triomfat al Barça”, assegura lamentant-se. Allà, el tècnic José Iglesias Fernández, Joseíto, va prometre que el duria amb ell de nou a Barcelona per jugar amb l'Espanyol, però el seu fitxatge finalment no es va concretar, i Mariana va haver de continuar al Granada, en el qual uns problemes al braç van anticipar la seva retirada, als 27 anys. El Cadis i el Llevant van ser els seus darrers clubs, però Mariana sempre portarà al cor el Barça i el Granada: “Són els dos clubs que em van donar la vida que tinc.”\nva disputar amb la samarreta del Barça la temporada 1968/69.\noficials va marcar de blaugrana, tots en la lliga i al Camp Nou.\ntenia quan es va retirar.\nL'Esportiu. Nacional 07-03-2015, Pàgina 9\nL'Esportiu. Girona 07-03-2015, Pàgina 13


B&B Veerhoeve Retranchement Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nProvinciale weg 6, Retranchement, Retranchement, Països Baixos - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Retranchement, B&B Veerhoeve és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix B&B Veerhoeve asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, B&B Veerhoeve és una selecció idònia per a la vostra estada a Retranchement.\nTots els comentaris (61) Parelles (54) Viatgers en solitari (4) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (1)


[:ca]Festa Major del Castell del Remei 2019[:es]F[:en]F[:] – Castell del Remei\n[:ca]Festa Major del Castell del Remei 2019[:es]F[:en]F[:]\noctubre 13, 2019 10:00 am - 2:30 pm\nCastell del Remei, diumenge 13 d’octubre\n– Tradicional toc d’inici de sirena de la finca.\n– Exhibició i activitat de pilotatge de modelisme naval, a l’Embarcador del llac.\n– Passejades en carruatges de cavalls pel Passeig del llac, des de la Plaça Canal d’Urgell.\n– Exposició Roba de blanc de la Col·lecció Victòria Antó d’aixovar antic, a la Sala Lucilla Atilia del celler.\n– Visites al celler gratuïtes, guiades i d’una hora de durada, en grups de màxim 25 persones, des del Punt d’Informació.\n– Trobada de puntaires, a l’Avinguda dels Girona.\n– 9a Trobada d’antics Habitants i Treballadors del Castell del Remei, al peu de la torrassa nord-oest del Castell.\n– Obertura del Bar de Festa Major, a la Plaça del Castell.\n– Espai de food trucks, a la Plaça Canal d’Urgell.\n– Concursos fotogràfics Tresors del Castell del Remei (Instagram) i #FMCastelldelRemei (Facebook, Twitter i Instagram).\nPregó de Festa Major a càrrec d’Amadeu Ros Farré, president de la Comunitat General de Regants dels Canals d’Urgell.\n– Missa solemne cantada pel Cor Parroquial de Boldú, al Santuari de la Mare de Déu del Remei.\n– Inici dels jocs tradicionals i activitats Les firetes del Castell del Remei i del funcionament del castell inflable infantil, davant del Corral.\n– Ballada de sardanes amb la Cobla Tàrrega, que interpretarà la sardana L’Aplec de Castell del Remei, al Carrer Major.\n– Aperitiu popular amb l’actuació musical de Cecili & Joe Swing-Blues, a la Plaça del Castell.\n– Visites al santuari en el seu 65è aniversari, gratuïtes, guiades i de mitja hora de durada, en grups de màxim 15 persones, des del Punt d’Informació.\n5a edició Concurs fotogràfic Tresors del Castell del Remei a Instagram\n– Durant la Festa Major realitza una imatge de la Font del pelegrí, amb una o més persones.\n– Temàtica: Imatges de la Festa Major que es durà a terme el dia 13 d’octubre del 2019.\n– Publicació: Es podran pujar les fotografies a Facebook (@castelldelremeiceller), Twitter i Instagram (@castelldelremei), fins el 14 d’octubre a les 23.59 hores.


El Martinenc vol seguir “entonat” | FC Martinenc\nInici » Futbol » Primer equip » El Martinenc vol seguir “entonat”\nEl conjunt del Guinardó juga demà diumenge contra el Tona un nou partit fonamental per a les seves aspiracions. El Martinenc fa sis partits que no perd, però busca una major regularitat en la xifra de victòries.\nEl Martinenc s’ha abonat a la mitja anglesa i alterna victòries amb empats que no li permeten sumar-se al tren capdavanter de la classificació. Per això demà contra el Tona, penúltim classificat, els de Miguel López volen donar un cop sobre la taula amb un triomf que dongui pas a una ratxa continuada de victòries.\nEls vermells tenen baixes sensibles en atac: Roland Garros està sancionat i Ferran Alabau serà amb quasi tota probabilitat baixa per lesió. Per contra, el jove Lozano torna a estar disponible per a Miguel López. En defensa el central Vallejo també és dubte per molèsties al pubis.\nEl rival osonenc no passa pel seu millor moment, però un any més la Primera Catalana s’està demostrant molt igualada. De fet, el Martinenc està tan aprop de l’ascens (6 punts) com del descens. Cal mirar cap amunt i sumar de tres en tres.\nDesprés de dos partits fora de casa, que han finalitzat amb un triomf a Montcada i un empat a Sant Cugat, el Martinenc torna al Guinardó amb ganes de demostrar a la seva afició tot l’esforç i sacrifici que posa en pràctica durant la setmana.\nLa direcció esportiva de futbol del Martinenc, encapçalada per Xavi Morón, fa oficial aquest dimecres…


La xarxa elèctrica no quedaria alterada amb la independència - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa xarxa elèctrica no quedaria alterada amb la independència\nLa producció d'electricitat catalana és suficient per satisfer la demanda sense dependre de l'exterior\nroger junyent | manresa 07.03.2013 | 08:06\nVizcaíno, al mig, ahir durant la seva intervenció a la Cambra de Comerç de Manresa roger junyent\nUna hipotètica independència de Catalunya no afectaria la xarxa elèctrica, segons va explicar ahir Francisco Vizcaíno, director de distribució d'Endesa a la Catalunya oriental. Segons va explicar Vizcaíno en un esmorzar empresarial a la Cambra de Comerç de Manresa, la xarxa té un disseny "internacional" i "no depèn del mapa polític". En aquest sentit va assegurar que "no crec que la independència pogués afectar la xarxa elèctrica perquè el planificador no pensa en si la xarxa i l'electricitat que hi circularà és per a una Catalunya independent o no". Precisament dimarts, el director general d'Energia de la Generalitat, Pere Palacín, va assegurar que si Catalunya fos independent avui, no tindria dèficit de tarifa elèctric, i va reclamar que la Generalitat pugui fixar a Catalunya la retribució que cobren les companyies per distribució elèctrica i gasista.\nRespecte a la interconnexió de xarxes elèctriques entre diferents països, Vizcaíno va remarcar que tant Catalunya com també l'estat espanyol tenen prou capacitat per produir electricitat com per no haver-ne de comprar a altres països. En la seva intervenció, Vizcaíno també va afirmar que part de la culpa del preu que es paga ara per l'electricitat ve determinada per l'històric dèficit tarifari. Segons va explicar, un menor consum també comportaria una major estabilització del preu de l'energia elèctrica. Segons va assegurar Vizcaíno, l'actual situació de dèficit tarifari és "insostenible".\nD'altra banda, Vizcaíno va assenyalar que, de moment, segons les dades que disposa la companyia, el consum d'electricitat, que sempre s'ha vist com un indicador de l'activitat econòmica del país, no mostra símptomes de recuperació. En aquest sentit, però, també va puntualitzar que hi ha moltes empreses que estan millorant la seva eficiència energètica i diverses accions d'estalvi. En aquest punt, el president de la Cambra de Comerç de Manresa, Pere Casals, també va remarcar que des de la institució cameral "hem assessorat moltes empreses que estan funcionant perquè puguin fer un estalvi en el consum elèctric". En aquest sentit, Vizcaíno va assegurar que el futur de l'electricitat passa per fer-ne un consum més sostenible encara que, en el futur, alguns estudis apunten que les smart cities amb l'única energia que funcionaran serà l'elèctrica, i va afegir que "hem d'estar preparats per això". Segons va dir el responsable de distribució d'Endesa a la Catalunya oriental aquesta tendència cap a una major eficiència és "inevitable" i va assenyalar que tot apunta que en el futur es penalitzarà els usuaris que consumeixin més, de forma que es podrà fer "una xarxa més racional". Tot i això, Vizcaíno va afirmar que la xarxa elèctrica de la Catalunya Central, actualment, està preparada perquè "en qualsevol moment una empresa nova que s'instal·li aquí pugui tenir tot el servei que necessita", i va afegir que a part de tenir marge per donar més servei als clients potencials, si augmenta la demanda que hi ha actualment al territori, "no deixarem saturar la xarxa i també la farem créixer".


El Planetari commemora les grans fites de l'astronomia amb una retrospectiva dels últims 30 anys | Castelló Extra\nEl Planetari de Castelló celebra enguany el 30é aniversari de l’obertura al públic com a centre de divulgació científica i promoció de l’astronomia. I precisament en aquesta ciència se centra l’exposició que obri demà al públic i que fa una retrospectiva sobre les fites en astronomia dels darrers 30 anys.\nLa regidora de Cultura, Verònica Ruiz, ha visitat la mostra ‘L’Univers al teu abast’ i ha reivindicat la funció divulgativa del Planetari, el qual “ha sabut adaptar-se als nous temps i als diferents públics, sempre buscant la innovació en les activitats que proposa”.\nL’exposició servirà també per a donar a conèixer els fenòmens naturals vinculats a l’astronomia que s’han produït des de la data en que el Planetari va iniciar la seua activitat, al 1991. Consta de 13 panells i un ‘photocall’ amb imatges i textos explicatiu. Cal assenyalar que, mentre en la part superior, el text està dirigit per a un públic adult, la part inferior inclou explicacions per a que puguen ser llegides pels més menuts. Els murals mostren imatges sobre fites astronòmiques i descobriments, missions espacials o nous planetes, i el photocall explica algunes de les figures més icòniques i reconeixibles del cel.\nAquesta activitat se suma a les realitzades al centre divulgatiu al voltant del seu 30è aniversari. Com a part de l’agenda d’activitat, l’equip del Planetari organitza observacions solars de forma periòdica, el darrer dissabte de cada mes. A més, l’espai ofereix diversos tallers sobre astronomia, geometria, medi ambient, dinosaures i dones científiques en la programació estival. Com a element fonamental de l’agenda cultural de Castelló, Planetari de organitza, a més, una escola d’estiu que ha esgotat ja les 120 places disponibles.


Educació primària – Pàgina 2 – Col.legi Fra Joan Ballester\ndesembre 3, 2021 Educació primària per Col.legi Fra Joan Ballester\nNETEJA DE PLATJA I PLANTACIÓ D’ESPÈCIES DUNARS\nEls alumnes de 4t de primària hem visitat s’arenal de’n Tem, al parc maritimoterrestre d’es Trenc. 🐚 Hem duit a terme la neteja de la platja i la plantació d’espècies dunars. Ens ho hem passat súper bé!!! #FraJoanBallester #Campos #EducacióPrimària #Excursió\nsetembre 17, 2021 Educació primària per Col.legi Fra Joan Ballester\nsetembre 17, 2021 Educació infantil, Educació primària, ESO, Noticies APA per Col.legi Fra Joan Ballester\nActivitats Extraescolars Curs 21-22.\nsetembre 2, 2021 Educació primària per Col.legi Fra Joan Ballester\nMaterial Escolar Curs 2021/22\njuny 22, 2021 Educació infantil, Educació primària, ESO per Col.legi Fra Joan Ballester\n‘ La fi d’un cicle és el principi d’una nova aventura’ Després d’un grapat d’anys amb nosaltres, Francisca, ara et toca gaudir de la teva jubilació. Et volem agraïr tots aquests anys dedicats al centre i als teus alumnes amb il•lusió. La fi d’un cicle és el principi d’una nova aventura. Esperam que visquis aquesta aventura acompanyada de les persones […]\njuny 21, 2021 Educació infantil, Educació primària per Col.legi Fra Joan Ballester\nEls passats divendres 11 i 18 de juny, els alumnes d’Infantil i Primària varen anar d’excursió a la platja.  Els alumnes d’Infantil, 1r i 2n EP varen anar a la platja de Sa Colònia de Sant Jordi on varen nedar i jugar amb l’arena! Ho varen passar genial!!  Els alumnes de 3r a 6è varen anar a la […]\nmaig 31, 2021 Educació primària per Col.legi Fra Joan Ballester\n🐝🎙Spelling Bee contest 🐝🎙\nA 2n de primària hem duit a terme el concurs “Spelling Bee”. Aquest concurs consisteix en treballar al llarg de curs el deletreig de paraules, que ens ajuda a interioritzar la seva grafia i la consciència fonològica. Ens ho hem passat pipa i hem après molt. Congratulations winners 🐝🏆 #FraJoanBallester #Campos #EducacióPrimària #AMCO\nmaig 27, 2021 Educació primària per Col.legi Fra Joan Ballester\nLes plantes! 🌱\nEls alumnes de 2n hem treballat el tema de les plantes i les seves parts. Per poder observar millor els canvis que fa la planta, vàrem plantar mongetes dins una bossa amb cotó humit. Unes setmanes després, hem pogut observar com han crescut i veure les parts que havíem estudiat. Ens ha agradat molt! 🤩\nmaig 21, 2021 Educació primària per Col.legi Fra Joan Ballester\nFa uns dies, els alumnes de 4t EP varen tenir una classe d’EF ben diferent. Na Lina i na Marina, companyes de classe, ens han fet una classe de taekwondo. Ha estat una sort poder aprendre un poquet d’aquest esport de la mà de dues campiones.\nEl Sistema Solar! 🪐💫🌗\nEls alumnes de 2n d’educació primària hem estudiat el Sistema Solar. Després d’explicar tots els moviments que fa el nostre planeta i les fases de la lluna hem fet una representació amb diferents materials que ens ha ajudat a entendre-ho millor! Ens ha encantat! 🤩


Les veus a la Memòria Digital de Catalunya\nEntre el més de març i el mes de juliol de 2011 la Fundació i el Gremi de Fabricants van endegar el projecte anomenat “Les Veus del Tèxtil” en el marc de l’acord signat el mes de març de 2010 entre les dues entitats juntament amb l’Ajuntament de Sabadell per tal d’impulsar la creació d’un Museu Tèxtil a Sabadell.\nEl projecte, íntegrament finançat pel Gremi de Fabricants de Sabadell, i amb el lema “Volem parlar de les persones que han fet gran Sabadell”, feia una crida ciutadana adreçada a la recuperació de la Memòria tèxtil de la ciutat de Sabadell i que comportava dues vessants. D’una banda, enregistrar l’experiència de totes aquelles persones vinculades en el present o en el passat amb el sector tèxtil, i, d’altra banda, recollir documentació, i sobretot les fotografies que els particulars volguessin aportar.\nRecuperar, estudiar i conservar el patrimoni tèxtil de Sabadell\nRecollir dades sobre els processos de canvi sociocultural\nRecollir dades sobre els canvis tecnològics\nCrear un sistema de gestió i d’anàlisi amb la recuperació màxima de testimonis\nCrear un instrument d’investigació\nCrear recursos museístics amb l’objectiu d’impulsar un Museu Tèxtil a Sabadell\nCrear un instrument de participació ciutadana\nConvertir a totes les persones implicades en el sector, ara i en el passat, en els autèntics protagonistes del futur Museu.\nPer tal de poder arribar a un segment el més ampli possible de la societat es va editar un cartell i una targeta de mà difosos a través d’espais públics de la ciutat, fent especial incidència a entitats amb usuaris d'edat avançada.\nTambé es va recórrer a un sistema més personalitzat a través de contactes personals, tant per part del Gremi de Fabricants, com per part de la Fundació i del grup de Teòrics Tèxtils de Sabadell. Aquests contactes van permetre entrevistes a personatges claus del món tèxtil.\nL'entrevista biogràfica es va realitzar en profunditat amb un guió preestablert, però flexible. I s'ha registrat en format audiovisual.\nLa majoria han tingut aproximadament una hora de durada.\nEn alguns cassos s’han fet entrevistes col·lectives, si per exemple són membres d’una mateixa família o en el cas de les residències de gent gran.\nPerfils dels entrevistats\nEdat: Compreses entre els 52 i els 96 anys\nMostra: 47 persones\nPercentatge per sexes:\n1. Homes: 65’95%\n2. Dones: 34’04%\n12. Ram de l’aigua\n14. Representants sindicals\n16. Professors/res de l’Escola Industrial\nLes preguntes fixes de les entrevistes van ser:\n- Per quina raó va entrar a treballar al sector tèxtil?\n- Cóm es va formar?\n- Breu currículum personal\n- Què li agradaria trobar al futur Museu Tèxtil de Sabadell?\nEs van convocar dues beques de col·laboració per tal de disposar de personal tècnic. Durant aquests mesos hem comptat amb Oriol Canadés, que ha digitalitzat, ordenat i identificat cada una de les fotografies que ens han arribat. I amb Jesús Soriano, que he enregistrat i editat cada una de les entrevistes.\nLes entrevistes, els enregistraments i les fotografies han permès per una banda conservar un testimoni oral i un patrimoni històric molt important de Sabdell. I els resultats visibles han estat la inauguració d'una Exposició, l'edició d'un Catàleg i l'edició d'un DVD recopilatori de les entrevistes.\nEl passat 22 de febrer es va inaugurar l'exposició Les veus del tèxtil, una selecció entre les més de 700 fotografies que ens ha estat cedides, de 42 fotografies ampliades, seleccionades pel seu interès, varietat i qualitat, més un vídeo resum de totes les entrevistes realitzades sistematitzat temàticament.\nL'exposició comptà també amb una petita mostra de materials i documents cedits temportalment.\nEl catàleg es troba a la venda a la Fundació a un preu de 12€.\nEl projecte documental Les veus del tèxtil promogut pel Gremi de Fabricants i la Fundació Bosch i Cardellach amb la col·laboració de l’Ajuntament de Sabadell, s’ha incorporat a la Memòria Digital de Catalunya, la qual cosa permetrà d’una banda, difondre la investigació que ha estat fins ara portada a terme, i de l’altra preservar-la com una part més del patrimoni immaterial de la nostra ciutat.\nMemòria Digital de Catalunya és el dipòsit digital més important de Catalunya, i un projecte d’accés obert i cooperatiu impulsat per la Biblioteca de Catalunya, coordinat pel Consorci de Serveis Universitaris de Catalunya (del que la biblioteca de la Fundació Bosch i Cardellach ja en forma part), i alhora està associat al projecte documental Europeana d’àmbit europeu. La Memòria Digital de Catalunya treballa per augmentar la visibilitat i facilitar la consulta del patrimoni documental català, i per això impulsa la digitalització documental, i dóna visibilitat a col·leccions que en molts casos i per la seva raresa, serien de difícil accés.\nEl projecte Les Veus del Tèxtil pretén conservar el testimoni de les persones que han treballat al sector tèxtil i recull també el testimoni de la ciutadania de Sabadell, que ha participat a través de l’enregistrament oral i visual d’entrevistes, i amb l’aportació de més de 700 fotografies i documents diversos, obtenint una mostra representativa de tots els actors implicats: empresaris, teòrics, cosidores, nuadores, viatjants, filadores, tintorers, administratius, entre d’altres molts, que han volgut donar fe de la seva experiència vital.\nTenint en compte la infraestructura de la qual disposa la Memòria Digital, la Fundació Bosch i Cardellach i el Gremi de Fabricants, van trobar adient la possibilitat d‘incloure Les Veus del Tèxtil en aquest fons. Davant la resposta positiva per part del Consorci, es va procedir a signar el corresponent conveni entre el CSUC i la biblioteca de la Fundació Bosch i Cardellach.\nA partir d’aquí, Àngels Casanovas com a responsable del projecte, va començar a treballar en els requeriments tècnics, i a seleccionar les entrevistes i les fotografies de la col·lecció susceptibles de ser incorporades a Memòria Digital. També a fer la transcripció de les entrevistes amb la finalitat de millorar la lectura d’informació i facilitar la recuperació d’informació a partir de paraules clau i de conceptes.\nAixí la Fundació Bosch i Cardellach i el Gremi de Fabricants presenten la col·lecció patrimonial de Les veus del tèxtil a través de l’accés públic de la Memòria Digital de Catalunya, i que es visualitza en dues subcol·leccions: els enregistraments de memòria oral, i un conjunt de fotografies que formen la memòria gràfica. Podeu accedir a través del següent enllaç:\nCol·lecció les Veus del Tèxtil a la Memòria Digital


El confinament no atura als esportistes de Sant Cugat\nRoger Adrià, fent una sessió amb el corró des de casa. FOTO: Cedida\nEsportistes de diferents esports estan reinventant el seu entrenament per estar preparats i en forma quan la competició es pugui reprendre\nper Nielo Ballart 3 d’abril de 2020\nL'activitat esportiva a Sant Cugat es manté aturada durant el confinament pel coronavirus. Tanmateix, els esportistes santcugatencs continuen exercitant-se des de casa a l'espera de poder reprendre la competició i es reinventen els seus entrenaments per mantenir la rutina física. Amb això, des del TOT Sant Cugat fem un recull de com els esportistes estan mantenint la forma durant l'estat d'alarma.\nEl jove ciclista de Les Planes de només 21 anys, Roger Adrià, es va proclamar, la darrera temporada, campió de la Copa d'Espanya de ciclisme de carretera, en les categories d'elit i sub-23 amb l'Equipo Lizarte. Aquesta temporada, el ciclista santcugatenc ha debutat professionalment amb l'Equipo Kern Pharma.\nAixí explica Roger Adrià com ha adaptat els seus entrenaments a casa: "He hagut de canviar la meva rutina, principalment adaptant-la tota amb el corró. Només llevar-me, faig una sessió d'una hora i exercicis de gimnàs. Cap al migdia, torno a fer una altra sessió d'una hora i mitja i a la tarda, faig exercicis per enfortir, intentant mantenir el múscul per perdre el mínim".\nD'altra banda, el tenista Eduardo Pobes (de la BTT Academy del Club Esportiu Valldoreix) té un llarg palmarès: 9 títols en categoria cadet, 2 en categoria junior i 1 final en la categoria sub-21, tot amb només 16 anys.\n"Durant aquest confinament, estic alternant una taula d'abdominals juntament amb una taula de força, treballant, a més, l'espatlla, els quàdriceps i els bessons. També faig exercici aeròbic, pujant i baixant escales, i faig ombres amb la raqueta", apunta Eduardo Pobes.\nEduardo Pobes, realitzant ombres al jardí de casa. FOTO: Cedida\nEls atletes reinventen els entrenaments\nRamón Adalia també ha vist aturada la seva bona dinàmica. El jove de 21 anys, de l'AA Catalunya, és l'actual campió d'Espanya sub-23 en el Campionat d'Espanya en pista coberta i medalla de plata en el Campionat d'Espanya Absolut en pista coberta. A més, el santcugatenc tenia els ulls posats en el Campionat del Mediterrani.\n"És difícil per l'espai que tinc, tot i això, intento fer una mica dia als matins. Faig un dia exercicis de tronc superior i el següent dia, exercicis de tronc inferior. També exercicis amb pes corporal i altres coses com esquats o flexions", senyala Ramón Adalia.\nRamón Adalia, fent exercici físic per mantenir-se en forma. FOTO: Cedida\nPepe Díaz és un clàssic en les carreres populars. El santcugatenc del Club Runners Espanyol és el primer vencedor de la Cursa del Gall de Sant Cugat, disputada el 31 de desembre, i se situa 4t a la classificació general del Circuit Nacional de Running i 3r en la classificació per categories.\nPepe Díaz combina exercicis de força amb una mica de galop: "És una mica complicat mantenir la constància, ja que estem acostumats a fer esport a l'aire lliure i ens veiem tancats amb determinats metres quadrats. A més, tampoc tenim un objectiu proper. No obstant això, jo faig una rutina de manteniment perquè quan tot es normalitzi poder tornar a fer bons entrenaments. Per sort, disposo d'un jardí, una terrassa i un pàrquing que em permeten fer treballs de pujar escales, multisalts, esquats o abdominals, que generalment no faig durant l'any. També faig una mica de galop pel pàrquing durant 45 minuts aproximadament.\nPepe Díaz, pujant i baixant escales per fer exercici cardiovascular. FOTO: Cedida\nUn altre clàssic a les curses populars és José Luis Cabrera. A més, el santcugatenc ha corregut les considerades 6 millors maratons del món, que es coneixen com a World Marathon Majors: Londres, Boston, Nova York, Berlín Chicago i Tòquio.\nAixí viu José Luis Cabrera l'entrenament a casa durant el confinament: "Ha estat un cop dur per a persones que ens agrada sortir a córrer. No obstant això, faig una hora diària de running estàtic, córrer sense moure'm del lloc. Per l'altre costat, aprofito per fer flexions, abdominals o planxes amb una armilla llastada de 5 quilograms".\nJosé Luis Cabrera fent running estàtic al safreig de casa. FOTO: Cedida\nA afinar la punteria des de casa\nL'arquer i artista, Adolf Priante, també ha hagut de reinventar-se des de casa. El veterà del Club d'Arquers de Sant Cugat va finalitzar la darrera temporada amb 4 medalles d'or i 4 medalles de plata en els campionats catalans en la modalitat d'arc nu.\n"Tinc sort que tinc peses al taller i una goma elàstica per poder fer el moviment d'obertura de l'arc. A més, també tallo llenya al jardí amb destral, que és un exercici molt complet. Finalment, tinc sort de poder tirar amb arc a una distància de 8 metres dins del taller, podent fer el gest que és molt útil", senyala Adolf Priante.\nAdolf Priante fent llançaments de fletxes al seu taller. FOTO: Cedida\nFinalment, Raül Quiles, també del Club Arquers de Sant Cugat, està mantenint la forma per a la represa de la competició. El santcugatenc es va adjudicar la darrera temporada el Campionat de Catalunya d'aire lliure de tir amb arc en la modalitat d'arc recobrat.\nAixí explica Quiles el seu dia a dia: "Per mantenir-me actiu faig coses que no necessitin grans infraestructures, ja que en el tir amb arc necessitem distàncies llargues. D'aquesta manera, m'enfoco en el físic, sobretot exercicis de força del tronc superior com abdominals o flexions. També faig exercicis orientats a l'acció del llançament amb l'ajuda d'aplicacions que em permeten visualitzar el gest tècnic que faig. Finalment, amb dianes petites, faig algun llançament a curta distància per mantenir-me actiu".


494 aC - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl 494 aC va ser un any del calendari romà pre-julià. A l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Tricost i Gemí (o també any 260 ab urbe condita). La denominació 494 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va esdevenir el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys.\n494 aC (cdxciv aC)\n1150 aH – 1149 aH\n3267 – 3268\n-438 – -437 (Vikram Samvat)\n2608 – 2609 (Kali Yuga)\n1115 BP – 1114 BP\n497 aC 496 aC 495 aC - 494 aC - 493 aC 492 aC 491 aC\n1.2 Imperi Persa\nFenícia, aliats dels perses prenen represàlies contra els grecs, els quals els consideren pirates.\nEl rei d'Esparta, Cleòmenes I infligeix una severa derrota a la ciutat d'Argos en la batalla de Sepeia a prop de Tirint.\nMilet derrota a Histieos en la batalla de Malene.\nEls dirigents perses Artafernes i Mardoni concedeixen un grau d'autonomia a les ciutats jòniques.\nEls perses cremen el temple d'Apol·lo a Dídima.\nAule Virgini Tricost Celiomontà I i Tit Veturi Gemí Cicurí I són cònsols.\nAl final d'una campanya militar, l'exèrcit romà es retira a la muntanya sagrada fora de Roma. Sota l'anomenada "successió dels Plebeus" on amenacen de fundar una nova ciutat. Per posar fi a la successió, els plebeus aconsegueixen l'acceptació dels patricis que poden elegir dos dirigents els quals els donen el títol de tribuns de la plebs.\nL'edil romà, magistrats de l'antiga roma que estan a càrrec del temple i el culte a Ceres, s'estableix per primera vegada. Es tracta de dos funcionaris de la plebs, creats al mateix temps que els tribuns, amb qui compateixen la sanitat.\nHistieos, tirà de Milet.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=494_aC&oldid=28882790»\nDarrera modificació: 19 des 2021 a les 11:52


Un aparatós accident laboral a Orpesa deixa un home ferit en caure la bastida d'un edifici - À Punt\nUn aparatós accident laboral a Orpesa deixa un home ferit en caure la bastida d'un edifici\nEls bombers del Consorci de Castelló han rescatat els quatre treballadors que hi havien quedat atrapats\nAixí ha quedat la bastida després de caure / Twitter: @SIAB_Castellon\n24 de maig 2021 - 12:04\nL'aparatós accident que ha ocorregut aquest dimarts en un edifici a Orpesa, en què s'ha desplomat una bastida on hi havia quatre operaris, ha causat només un ferit. Els altres tres han aconseguit botar a un balcó i agarrar-se a una estructura poc abans del col·lapse. La plataforma s'ha afonat de l'onzé pis al quart.\nEl ferit és un operari de 62 anys que ha patit policontusions després d'haver quedat atrapat entre els ferros de la bastida a l'altura del quart pis. El sinistre ha ocorregut en un bloc de cases del carrer Amplàries, que està pròxim a la platja.\n3 dotaciones de #BomberosCPBC @dipcas parques de Plana Alta y Baix Maestrat están trabajando en el rescate de varios trabajadores afectados por la caída de un andamio móvil en un edificio en #Orpesa pic.twitter.com/O8fhZU7fBL\n— Bombers Dipcas (@BombersDipcas) 24 de mayo de 2021\nL'home ha rebut assistència sanitària del Servei d'Ajuda Mèdica Urgent (SAMU) que s'ha mobilitzat fins a la zona i, posteriorment l'han traslladat a l'Hospital General Universitari de Castelló.\nL'avís per l'accident laboral ha entrat a les 9:40 del matí, segons ha precisat el Centre d'Informació i Coordinació d'Urgències (CICU). Fins al lloc dels fets s'han desplaçat tres dotacions de bombers del Consorci Provincial de Castelló per a rescatar els quatre operaris que hi havia atrapats.\nUn d'ells havia quedat enganxat en la mateixa estructura de la bastida, després de caure des de l'onzé pis fins a l'altura de la quarta planta. Els altres tres treballadors, tots en bon estat de salut, havien aconseguit poc abans de la caiguda agarrar-se a alguns balcons de l'edifici.


La imatge d’aquest any evoca al cel com a marc comú de la vida al planeta, en referència als dos pilars del FICME: social i sostenible\nEl Cooking Films se celebrarà la primera setmana de juny i el Festival la segona de setembre\nDissabte 26 de febrer comença el Taller de Creació Audiovisual, impartit per Macià Florit, i els curtmetratges que s’hi realitzin es projectaran durant el Festival\nEl Festival Internacional de Cinema de Menorca afronta una nova edició, la setena, amb la gran novetat del canvi de dates respecte als anys anteriors en els seus dos principals esdeveniments. Després de dos anys de pandèmia, i molt d’esforç per mantenir ininterrompudament tots dos esdeveniments, l’organització del FICME ha apostat per un canvi de dates i de bases que pretén equilibrar el calendari i fer els dos certàmens més viables, per tal de reforçar l’hàbit de consum cinematogràfic a Menorca, a la gran pantalla i en comunitat.\nPer això, aquest any, el Cooking Films es durà a terme la primera setmana de juny. Per altra banda, el Festival passa a la segona setmana de setembre. A part d’aquests dos esdeveniments, el FICME preveu també realitzar dues sessions a l’aire lliure durant la tercera setmana de juliol, dates fins ara habituals del certamen, que ajudin a mantenir l’activitat cinematogràfica durant l’estiu. A més, també es durà a terme una activitat destinada als més petits i joves durant les festes de Nadal, de les quals més endavant se’n donaran els detalls.\nEl Festival continuarà dedicant espai als projectes que segueixin les línies de sostenibilitat i cinema social, i es manté també el que és un signe d’identitat del certamen: la projecció de films en els indrets més emblemàtics de Menorca. Tanmateix, sí que canvia el format de la programació de l’esdeveniment, que prescindirà del concurs de curtmetratges internacionals i se centrarà en el cinema balear, per una banda, i en projeccions fora de concurs amb alguns convidats molt especials, sempre a l’aire lliure i itinerant a l’illa.\nNova imatge. Per l’edició de 2022 el Festival també presenta una nova imatge. Com en anys anteriors, la cocarrossa de director és l’element protagonista, però aquest any presenta unes corbes que recorden ones del mar o, en aquest cas, de l’aire que respirem. El cel és l’element de fons d’una imatge que ens evoca l’escenari sota el qual tots nosaltres, humans i natura, convivim. El disseny és una obra de Simón Olives, encarregat de tota la imatge gràfica del Festival.\nTaller de Creació Audiovisual. Des del Festival es vol cuidar el cinema fet a casa. És per això que, any rere any, es promouen activitats de formació audiovisual i es projecten els treballs dels joves talents menorquins i balears. Per segon any consecutiu, el reconegut cineasta menorquí Macià Florit impartirà el Taller de Creació Audiovisual per a joves a partir de 16 anys, amb la col·laboració de l’Ajuntament de Maó i el FICME, amb l’objectiu que cada alumne pugui elaborar un curtmetratge a partir d’unes sessions teòriques. Però, sobretot, el curs és un acompanyament durant sis mesos per part de Florit, que farà un seguiment personalitzat de cada projecte en les diferents fases de producció. D’aquesta manera, cada alumne podrà tenir una perspectiva professional i una mirada externa sobre el seu procés de creació. Cada un dels curts que s’acabin dins el marc d’aquest taller es presentaran en el Festival Internacional de Cinema de Menorca. El taller es realitzarà online, amb dues sessions presencials, la primera i l’última. La primera, dissabte 26 de febrer amb la presentació del taller.\nCategories FICME 2022 Navegació per les entrades\n1 comentari a “El Festival Internacional de Cinema de Menorca – Social & Sostenible presenta imatge i dates de la seva setena edició”\nfebrer 25, 2022 a les 12:36 pm


Les Galeries d’Art de Catalunya presenten una oferta conjunta, que abraça diferents estils i períodes a Barcelona i tot el territori – Gremi de Galeries d'Art de Catalunya\nLes Galeries d’Art de Catalunya presenten una oferta conjunta, que abraça diferents estils i períodes a Barcelona i tot el territori\nInauguren temporada amb quaranta exposicions aquest trimestre\nAhir, dimecres 30 de setembre, vam presentar als mitjans de comunicació la temporada de les Galeries d'Art de Catalunya (GAC) a Imaginart Gallery. Vam comptar amb la presència de Mònica Ramon, presidenta de les GAC, i Benito Padilla, director d'Imaginart Gallery.\nEn el transcurs de la roda de premsa, la presidenta va presentar la oferta d'exposicions de les galeries d'art de l'associació i va explicar els projectes que es desenvoluparan els propers mesos, amb rutes i xerrades als nostres espais al llarg i ample del territori català. Al seu torn, Benito Padilla va reflexionar sobre la situació actual de les galeries d'art, afectades per la crisi de la pandèmia, obrint debat creuat amb la Presidenta i mitjans presents.\nUs deixem tot seguit amb la nota de premsa entregadal als mitjans. Dessota de tot podeu baixar-vos el pdf amb la programació de les galeries d'art d'aquests propers dos mesos.\nDes de noms rellevants de la pintura catalana del segle XIX (com Modest Urgell) i de l’art modern (Ramon Casas o Eliseu Meifrèn) fins a figures conceptuals actuals de projecció internacional (Tracey Emin o Olafur Eliasson) o artistes de culte (Richard Hambleton o Oswaldo Guayasamín), passant per noms claus del segle XX (Picassó, Miró, Matisse o Dalí), a més de referències actuals (Miquel Barceló o Jaume Plensa). Les Galeries d’Art de Catalunya han programat un inici de temporada 2020 / 21 en què presenten una visió polièdrica de les diferents disciplines de les arts plàstiques i reafirmen el seu paper com a agents socioculturals que actuen de pont entre els creadors i el conjunt del públic. L’ambiciós programa inclou també rutes per les galeries i xerrades i un acord amb la Fundació Macba.\nLa programació de les Galeries d’Art de Catalunya (GAC) entre aquest mes de setembre i finals de novembre presenta una quarantena d’exposicions de 30 galeries diferents d’arreu del país. Es tracta d’una proposta global, sota l’eslògan Les Galeries d’Art de Catalunya t’obren la porta, que abraça diferents estils, conceptes i períodes i que suposa una reivindicació i reafirmació dels valors que transmet l’art i la cultura en moments de crisi i tensió com els actuals.\nEl circuit de les GAC impulsa un passeig pel mercat de l’art de Catalunya, amb parades a Barcelona, Sant Cugat, Terrassa, Sitges, Reus, Lleida, Blanes, L’Estartit i Cadaqués. Galeries de totes aquestes poblacions s’han sumat a la iniciativa per a presentar un inici de temporada del mercat de l’art a tot el país.\nLa iniciativa Les Galeries d’Art de Catalunya t’obren la porta parteix del pes rellevant que tenen aquests espais en l’ecosistema cultural del país i es projecta amb l’objectiu de seduir nous públics. La concepció de les galeries d’art com a llocs adaptats a les normes sanitàries i com a exemple del clam La cultura és segura.\nUna proposta conjunta. L’aposta de les Galeries d’Art de Catalunya per iniciar conjuntament la temporada aquest mes de setembre confirma la seva voluntat per a presentar un programa compacte i plural. Es tracta d’una oferta que permet visualitzar el passeig pel mercat de l’art a Catalunya i que escenifica la voluntat dels seus membres per mostrar determinació en la seva condició d’agents culturals i per comunicar un missatge d’il·lusió i entusiasme a través de la creació i l’art.\nAquest inici de temporada és el punt de partida de les Galeries d’Art de Catalunya per oferir, d’ara endavant, una proposta conjunta que parteixi de la suma dels diferents perfils, trajectòries i estils dels seus associats. Una proposta que referma el seu paper com a transmissors culturals i el seu suport als artistes i els creadors.\nLa presidenta de les Galeries d’Art de Catalunya, Mònica Ramon, defineix aquesta iniciativa com “una oportunitat per a crear sinèrgies i apropar les galeries a altres institucions culturals del país amb les que hem teixit aliances, com la Fundació Catalunya Cultura, Barcelona Global, Amics dels Museus o la Fundació Macba. Sumant esforços podem aconseguir guanyar públic a les nostres galeries per al conjunt del mercat de l’art”.\nRutes per les galeries i xerrades. La campanya d’inici de temporada estarà acompanyada d’activitats complementàries a les mateixes galeries. Una ruta per set galeries de Barcelona permetrà al públic apropar-se a les obres, els seus artistes, estils i contextos. Les rutes s’efectuaran per galeries de diferents districtes de Barcelona (La Dreta de l’Eixample, l’Esquerra de l’Eixample, Sant Gervasi i Gòtic), acompanyats d’un guia especialitzat en art i cultura. Aquesta activitat està patrocinada per Vermuts Miró.\nAl mateix temps, la campanya d’inici de temporada també inclourà un programa de conferències en diferents espais, en el qual s’hi està treballant actualment, d’acord amb el context que permeti l’evolució de la pandèmia.\nLa Fundació Macba compra una obra. Les Galeries d’Art de Catalunya han arribat a un acord amb la Fundació Macba, mitjançant el qual aquest organisme adquirirà una obra present en l’inici de temporada. Amb aquest acord, la Fundació Macba mostra la seva participació i compromís amb el mercat de l’art a Catalunya i el seu suport als artistes i creadors, mentre que les GAC reforcen la seva projecció en l’ecosistema cultural del país.\nEl programa artístic d’inici de temporada\nArt contemporani, art modern, figures rellevants del segle XX, pintura, escultura, ceràmica… el programa d’inici de temporada de les Galeries d’Art de Catalunya recorre diferents estils, tendències i suports, que evidencien la pluralitat de registres i trajectòries dels seus associats.\nArtistes del s. XIX i art modern\nLa proposta d’aquesta tardor a les galeries catalanes presenta noms fonamentals de l’art català del segle XIX, com Modest Urgell, que està present a l’exposició De la Modernitat a l’Avantguarda a la Galeria Art Petritxol, compartint protagonisme amb altres figures claus de l’art modern a Catalunya, com Ramon Casas o Eliseu Meifrèn. Es tracta d’un recorregut que continua amb Joan Miró i que acaba amb Antoni Tàpies i Jaume Plensa.\nMiró i Tàpies també comparteixen protagonisme a l’exposició Símbols, l’obsessió: Miró i Tàpies, a la Galeria Cortina, que presenta obra gràfica dels dos artistes i les seves referències plàstiques: la dona, l’univers i la simbologia en el cas de Miró, i la matèria, els signes o les taques en el de Tàpies.\nL’obra de Joan Miró també s’exhibeix al costat d’altres figures rellevants dels segles XX i XXI en la mostra que la Galeria Atelier dedica al gravat. Hi són també Barceló, Dalí, Chillida, Christo, Hernández Pijuan, Plensa i Matta.\nEn aquest recorregut pels períodes rellevants de l’art català del segle XX, la Galeria A|34 ha preparat una mostra dedicada a la mítica revista avantguardista D’Ací D’Allà (1918-1936). Amb aquest motiu, Paco Rebés ha preparat una selecció personal d’artistes d’ací i d’allà, que inclou peces de Picasso, Gargallo, Léger, Torres García, Matisse, Brossa, Tàpies o Steinberg dialogant amb objectes d’art popular i primitiu d’Àfrica i Oceania.\nUn altre nom rellevant de l’art català del segle XX que estarà present en aquest inici de temporada és el de Subirachs. La Galeria Dolors Junyent presenta una mostra en què partint del títol d’una obra d’aquest artista El temps i l’espai, s’entrellacen obres d’artistes del segle XX (Miró, Viladecans, Regina Jiménez…) vinculades a tots dos conceptes.\nL’avantguarda més enllà de la Guerra Civil queda reflectida en l’exposició que presenta la Galeria David Cervelló, que aplega obres de Saura, Tàpies, Millares o Valdés, entre d’altres.\nUn altre nom majúscul de la segona meitat que protagonitza l’inici de temporada és el de Guinovart: la Galeria Jordi Pascual li dedica una exposició amb obres seves dels anys 90 marcades per la natura, el camp i la terra. El segle XX també és l’escenari de la col·lectiva de la Galeria Victoria Petruk, amb obres de Jean Hélion, Sauvage, André Lhote, Bosco Sodi, Ismael de la Serna, Antoni Clavé i, de nou, Antoni Tàpies.\nLa Galeria Lorena Ruiz de Villa aconsegueix reunir obra de Tracey Emin –una de les artistes de referència dels Young British Artists–, Olafur Eliasson –que ha exposat al Guggenheim de Bilbao– i Sam Gilliam –present en col·leccions com les del MoMA, el Met o la Tate– en una exposició que presenta treballs sobre paper.\nUn altre nom rellevant de la història de l’art contemporani és el del pintor, grafista i muralista equatorià Oswaldo Guayasamín, al qual la Gothsland li dedica una rellevant mostra en què palesa la influència bidireccional que va tenir amb artistes catalans.\nEl nom de Richard Hambleton, un dels artistes més destacats a l’escena de Nova York dels vuitanta, també ressalta en l’agenda de tardor de les GAC, a través d’una exposició que presenta una selecció de peces que conviden a una reflexió sobre les implicacions psicològiques i sociològiques de l’art.\nLa influència de Torres Garcia es deixa entreveure en l’exposició Construccions, a la Sala Dalmau, que presenta tres artistes actuals aparentment diferents, però units pel concepte de l’ordre: José Luis Aguiló, Juan de Andrés i Alceu Ribeiro. La mateixa Sala Dalmau també ha programat una exposició d’homenatge a un dels noms habituals de la seva galeria, Jorge Gay, en què es presenta obra inèdita, incloses peces cedides per col·leccionistes.\nPer últim, els jocs visuals i les textures predominen en la proposta de Rosanna Casano a la Pigment Gallery, on parteix de la base formal de l’abstracció. Per la seva part, Olivart Art Gallery ofereix un viatge íntim d’un altre artista italià, Federico Bencini, que dissol en fluïdes taques les línies geomètriques en unes peces en què el metall oxidat interactua amb el color i els agents atmosfèrics.\nEls paisatges locals prenen protagonisme en diferents exposicions d’aquest inici de temporada. La Galeria Jordi Barnadas presenta tres mostres en aquesta línia: una selecció de postals menorquines de Maria Perelló, una visió de la Barcelona que no surt a les guies turístiques de la mà de Martín Royo i retrats precisos d’espais comuns de la ciutat per part de Marc Figueras.\nBarcelona també és protagonista a l’exposició Imtim·mar de Paul Davies, a Olivart Art Gallery, que retrata el Mediterrani des d’un balcó de la Barceloneta, i a la mostra De Civitate Dei, que presenta a la Sala Rusiñol una selecció de visions barcelonines d’Abel Florido en blanc-i-negre, amb apunts en color, que aconsegueixen transmetre el missatge amb força.\nAltres paisatges urbans que prenen protagonisme en aquest inici de temporada de les GAC són els de Miguel Olivares a la Galeria Batlle Argimon o els de Gregorio Iglesias a l’Espai Cavallers.\nLa natura protagonitza les pintures de Josep M. Solà a la Sala Rusiñol, Conxa Ibáñez a la Galeria Canals, Leticia Feduchi a la Galeria Batlle Argimon i Leire Flors a la Galeria Subex. En aquesta mateixa galeria, José María Peña exposa els seus retrats i interiors.\nL’artista Mònica Castanys és protagonista en tres exposicions: a l’Espai Cavallers, dialogant amb les escultures de Jaime Córdoba; a la Galeria L’Arcada, on presenta solitàries figures femenines, i Traç d’Art Gallry, on comparteix una col·lectiva amb Sabrina Sampere, Eliezer, Montse Rocabert i Emili Valentines. La figuració femenina també protagonitza les pintures d’Alejandra Caballero a l’exposició de la Galeria Anquin’s.\nL’escultura adquireix un rellevant protagonisme en l’inici de temporada de les Galeries d’Art de Catalunya, a través de mitja dotzena d’exposicions. L’Arcada presenta obres de Lluís Cera i Coderch i Malavia; Canals projecta a Neus Colet; Batlle Argimon a Enrique Asensi; Anquin’s a Teresa Riba; i Marges-U a escultors com Akiko Hasegawa, Alfredo Sánchez, Bernd Block o G. Carbó Berthold.\nLa ceràmica és la protagonista de la proposta de la Galeria Artur Ramon, que presenta L’art del buit, un recorregut per l’obra de ceramistes catalans contemporanis, com Claudi Casanovas, Carme Collell, Jordi Marcet i Josep Llorens Artigas, entre d’altres\nFotografia, street art i altres\nLes fotografies de Bernard Graf i Oliva Tibau protagonitzen un recorregut per l’altra Barcelona a Olivart Art Gallery, les de Diego Ferrari viatgen al Londres de finals del segle XX i començament del XXI i les de Rafa Ariño han recorregut mig món a través de concerts i altres festivals.\nAltres paisatges urbans, en aquest els grafits de Zach Oreo, posen en escena el seu famós personatge The Badasbear a Artevistas Gallery. Aquesta mateixa Galeria també presenta l’obra de Madalvar, que posa el focus en el paper de l’artista a través de figures femenines nues.\nPer la seva part, la Galeria Out of Africa recorre a la utilització del plexiglàs com a tècnica per a ampliar i modificar els camps de visió de l’obra. Ho fan en la mostra Duo Show Freedom is mine, d’Evans Mbugua i Emeka Udemba.\nLa complexitat del moment actual es reflecteix també a la Galeria La Palla, que ha convidat a 27 artistes a dissenyar la seva pròpia mascareta amb l’estil de la seva obra.\nEl programa d’inici de temporada també inclou exposicions col·lectives a Grup Escolà Mar –que presenta una mostra que conjuga les pintures i escultures de 70 artistes, al costat de peces d’antiquari rescatades de l’oblit–, la Galeria Marges-U –amb artistes propis, que mostren una selecció de la seva obres de diferents períodes: Akiko Hasegawa, Alfredo Sánchez, Bernd Block, G. Carbó Berthold, Joaquim Carbó, Lluís Estopiñán, Montse Costa i Nobuko Kihira– i a Galeria Villa del Arte –amb una exposició col·lectiva de deu artistes: Montse Valdés, Joan Perís, Willem van Weeghel, Jean-François Rauzier, Françoise Nielly, Corvengi, Victoria Kovalenchikova, Mari Ito, Liechennay i Michael James Talbot–.


Aquest és el Pepito que molts esperà-vem i no el del Vent del Pla i altres collonades similars. Avui ens hem retrobat amb el dramaturg que, a més de conèixer l’ofici, ha sabut emocionar-nos. Bravo!\nDues dones que ballen, però no de contentes. L’una, la gran, viu en un pis atrotinat, sola, amargada, amb els records miserables d’una vida miserable per falta d’amor i l’abando-nament dels seus. L’altra, la jove, és l’assistenta que els fills l’hi ha posat dos cops per setmana per ajudar-la, una dona que no té cap mena d’empatia. La vida les ha maltractat, es menyspreen l’una a l’altra i no es mosseguen la llengua a l’hora d’insultar-se, però malgrat aquesta solitud, mica en mica s’aniran acostant.\nÉs una obra cruel que si no estigués dirigida amb molta cura s’estriparia per tot arreu, però el Xavier Albertí li ha trobat el to i la mida justa i l’Anna Lizaran i l’Alícia Pérez l’han portada al màxim nivell. El vestuari no destaca perquè l’obra no permet floritures, però està molt bé. La escenografia, il·luminació inclosa són formidables. Jo anava acompanyat d’una persona que no coneix massa el teatre i m’ha preguntat si les cases que es veien a través dels balcons del pis de l’obra eren les del carrer Montseny, tal era el realisme aconseguit.\nEl teatre quasi ple i el públic aplaudint fins a trencar-se les mans. Una nit per a recordar.\nEtiquetes de comentaris: Dues Dones Que Ballen, Josep M. Benet i Jornet, Teatre Lliure


Categoria de Archivos de ‘Esdeveniments a l'Escola’ a CARRILET\nArxiu de la Categoría 'Esdeveniments a l'Escola'\nPLA OBERTURA JUNY 20: ESCOLA CARRILET\nel juny 5, 2020\nEl Centre Educatiu i Terapèutic Carrilet, amb la voluntat d’oferir un espai terapèutic per fer el tancament de curs amb els seus alumnes i seguint les instruccions del Departament d’Educació, ha dissenyat i implementarà, el següent PLA d’OBERTURA per aquest mes de juny de 2020:\nFES CLIC AQUÍ→ PLA OBERTURA CENTRE FASE 2 JUNY 20\nel maig 12, 2020\nEn el següent enllaç trobareu tota la INFORMACIÓ, ENLLAÇOS, MAILS i TELÈFONS de contacte i tota la DOCUMENTACIÓ per poder realitzar la preinscripció a Carrilet pel proper curs 2020-21:\nFES CLIC AQUÍ→ INFORMACIÓ PREINSCRIPCIÓ CURS 2020-21\nel març 18, 2020\nEn aquest apartat anirem penjant respostes a preguntes que ens van sorgint aquests dies de incertesa i adaptació constants. Si ens voleu plantejar qüestions o aportar informació a les respostes, ho podeu fer a través del mail carrilet@carrilet.org i intentarem trobar la informació i compartir-la el més aviat possible.\nQUÈ PASSA SI UNA PERSONA AMB TEA REQUEREIX D’UN INGRÉS HOSPITALARI PER COVID-19?\nEn els casos probables i confirmats que requereixin ingrés hospitalari, i siguin persones usuàries de la targeta Cuida’m, s’ha de facilitar l’acompanyament per part del familiar (l’acompanyant ha de ser a tota hora la mateixa persona), sempre que la situació clínica ho permeti (per exemple, l’ingrés a l’UCI no està permès).\nLes mesures de prevenció de l’acompanyant consisteixen, sempre que sigui possible, amb el següent:\nÚs de l’equip de protecció personal que es faciliti en el centre.\nRentat sovint de mans.\nDesprés de manipular objectes, cal evitar tocar-se la boca, el nas i els ulls sense haver-se rentat les mans abans, amb sabó o solució alcohòlica (higiene mans amb alcohol).\nEn cas de retorn al domicili per part de l’acompanyant durant l’hospitalització, cal fer autoaïllament de convivents i veïns (aïllament domiciliari).\nUna vegada tingui lloc l’alta al domicili, s’han de seguir les recomanacions d’aïllament domiciliari durant 14 dies i el seguiment està supervisat pels centres d’atenció primària.\nInformació extreta del Canal Salut de la Generalitat de Catalunya: https://canalsalut.gencat.cat/ca/salut-a-z/c/coronavirus-2019-ncov/ciutadania\nQUINS SÓN ELS CRITERIS PER SORTIR AL CARRER AMB EL MEU FILL/A AMB TEA? QUINA DOCUMENTACIÓ HE DE PORTAR?\nLes persones amb TEA que poden presentar alteracions conductuals que es poden agreujar degut al confinament, podran sortir al carrer prenent les següents mesures de seguretat i prevenció:\nHauran d’anar acompanyades d’una sola persona.\nÉs recomanable que portin alguna de la següent documentació acreditativa del trastorn:\no El certificat oficial de reconeixement de la discapacitat, si es té.\no La prescripció d’un professional de la sanitat, si es té.\no Informes mèdics, psicològics o socials complementaris en els quals es descriguin les necessitats individuals, si es tenen.\nLes persones amb TEA poden sortir al carrer com tota la ciutadania per a desenvolupar les activitats autoritzades per l’article 7 del Reial decret 463/2020:\nCausa de força major o situació de necessitat .\nAquesta última seria la que justificaria que les famílies puguin sortir al carrer amb el seu fill/a.\nAl sortir al carrer cal portar també el “Certificat autoresponsable”, marcant la casella corresponent. El podeu omplir al següent enllaç. Es pot omplir i guardar aquest certificat al mòbil, no és necessària la seva impressió.\nTots dos documents (acreditació diagnòstic i certificat autoresponsable) s’hauran de mostrar a la Guàrdia Urbana i/o als Mossos si són requererits.\nQUINES ACTIVITATS PUC FER? PODEN LES PERSONES AMB TEA SORTIR AL CARRER?(II)\nSegons l’últim qüestionari de restriccions d’activitats de Protecció Civil pel COVID-19 a Catalunya, en el punt 7 de l’apartat de mobilitat es detalla:\nSi és imprescindible fer-ho per prescripció de professional sanitari o social, porteu a sobre el\ncertificat de discapacitat i/o la prescripció del professional.\nA continuació us adjuntem el document complert, per que estigueu informats de les últimes indicacions: Qüestionari-restriccions-covid19-v20200318-19-h-2.\nQUÈ PASSA AMB LES PREINSCRIPCIONS I LA MATRICULACIÓ PEL CURS VINENT?\nSegons s’informa a la pàgina web del Departament d’Educació, s’“ajornen tots els tràmits relacionats amb el procediment de preinscripció i matriculació de l’alumnat de tots els ensenyaments.\nEl Departament està treballant per tal que els diferents processos de preinscripció i matriculació es puguin dur a terme amb totes les garanties. Al mateix temps, es treballa per tal d’adequar els tràmits pensant en les circumstàncies actuals”.\nEl Departament informarà del nou calendari d’actuacions tant aviat com li sigui possible.\nUs anirem informant a través d’aquest canal i de tots aquells que tenim establerts amb les famílies que esteu pendents de realitzar les preinscripcions pel curs vinent (mails, contacte telefònic,…) de tota la informació que vagi sorgint relativa al nou calendari i procediments.\nInformació extreta de la nota de premsa del Departament d’Educació i de la nostra Assessoria Jurídica Cases-Alemany: http://ensenyament.gencat.cat/ca/inici/nota-premsa/?id=383993\nPODEN LES PERSONES AMB TEA SORTIR AL CARRER?\nEl dissabte 14 de març es va publicar al BOE el Real Decret de les mesures de l’Estat d’Alarma que ha entrat en vigor i que s’allargarà 15 dies.\nDins les mesures aprovades, l’article 7 d’aquest Decret fa referència a la limitació de la llibertat de circulació de les persones.\nL’article no recull de forma explícita la possibilitat de que les persones amb discapacitat en general i de forma específica les persones amb TEA puguin sortir al carrer.\nLa Dirección General de Políticas de Discapacidad del Ministerio de Derechos Sociales y Agenda 2030 ha sol·licitat al Govern d’Espanya que concreti aquesta normativa per donar cobertura al fet que les persones amb discapacitat, amb més necessitat de passejar per tranquil·litzar-se, puguin sortir al carrer en aquells casos en que la permanència indefinida en el seu domicili pugui suposar alteracions significatives del seu comportament o afeccions greus del seu benestar psicofísic i personal.\nTot i aquesta indefinició i el risc de sanció que pot comportar sortir al carrer, des d’Autismo España recomanen a aquelles famílies que voluntàriament vulguin sortir que:\n· “Portin amb elles el certificat de discapacitat”\n· “Invoquin el propi article 7 del Real Decret, que en les seves lletres g) i h) avala la circulació per via pública per causa de força major o situació de necessitat per causa justificada”\nEn els casos que no disposeu del certificat de discapacitat us recomanem que porteu un certificat d’un professional que acrediti la discapacitat i el diagnòstic del vostre fill/a.\nAlgunes famílies de Carrilet ja ens han informat que aportant el certificat de discapacitat no els han posat cap problema per seguir al carrer quan algun agent els ha aturat i que aquests tenen instruccions de facilitar aquestes sortides.\nInformació extreta de la web de Autismo España: http://www.autismo.org.es/actualidad/articulo/que-dice-el-real-decreto-del-covid-19-sobre-la-continuidad-de-las-intervenciones\nQUÈ PASSA AMB LES BEQUES MENJADOR?\nEl Departaments d’Educació vol garantir els ajuts de menjador a tot l’alumnat beneficiari de les beques de menjador del Departament d’Educació (diferents de les beques MEC del Ministerio de Educación).\nPer fer-ho s’habilitaran targetes moneder per a les famílies dels menors beneficiaris d’aquestes beques a través d’un acord amb La Caixa.\nPer a cada família es carregarà la targeta amb l’import de la prestació diària, pel total de dies que duri el tancament.\nLes targetes moneder es començaran a distribuir a partir dels propers 2 o 3 dies, a través dels Ajuntaments i dels Consell Comarcals. S’està acabant de decidir com serà el procediment per fer possible el lliurament a les famílies i properament es concretaran les instruccions definitives.\nAquesta mesura serà efectiva fins que el Govern de la Generalitat suspengui les mesures preventives extraordinàries adoptades en el marc de l’activació del Pla d’Actuació del PROCICAT per malalties emergents en motiu de l’impacte del COVID-19.\nInformació extreta de la nota de premsa del Departament d’Educació: http://ensenyament.gencat.cat/ca/inici/nota-premsa/?id=383959\nNADAL INTERNACIONAL A CARRILET\nel gener 7, 2020\nUn any més la festa de Nadal a Carrilet, que infants i mestres han preparat amb tanta il·lusió i dedicació, ha estat tot un èxit.\nTots els familiars han pogut gaudir de teatre, música i dansa de la mà dels protagonistes de la nostra escola!!\nAquest any fins i tot hem fet xaranga per carrer de la mà d’en Joan, monitor del pati i trompetista.\nTambé hem tingut l’esperada visita del Para Noel, que ha portat regals per tots els infant. Mai se’n deixa cap i ve carregadíssim del pol Nord.\nAquest any també ha estat molt especial, perquè totes les famílies de Carrilet originàries d’altres països ens han portat postres típics de la cuina del seu país d’origen: Cuba, Itàlia, Marroc, Nepal, Rússia,…. Ha estat un gran plaer pel paladar i pel cor, incorporant a la festa tota la riquesa cultural del centre. Enhorabona a l’AMPA per la iniciativa i moltíssimes gràcies a totes les famílies que ho heu fet possible!!!!\nXERRADA PER A FAMÍLIES: Desregulació de la conducta\nel novembre 18, 2019\nTenim el plaer de informar-vos de la primera proposta de Xerrada per a famílies organitzada des de Carrilet per aquest curs 2019-20.\nEn aquesta ocasió, reflexionarem amb el Sr. Josep Amorós, psicòleg i actualment coordinador del CRETDIC de Barcelona ciutat, sobre les dificultats i els dubtes que ens sorgeixen a partir dels problemes de regulació de la conducta dels infants amb TEA i algunes de les seves manifestacions com l’agressivitat o les crisis.\nLa xerrada es durà a terme a la Biblioteca Can Mariner d’Horta al carrer Vent 1, el dimecres 27 de novembre de 18’30 a 20h.\nAquesta activitat és gratuïta, però cal formalitzar la inscripció a través del formulari:\nhttps://forms.gle/WHNPWdbXjpNy5btNA i esperar la confirmació de plaça via mail.\nAhir a la reunió de pares i mares de Carrilet, vam donar la benvinguda oficial al nou curs 2019-20.\nÉs un moment important per tot l’equip, en el que tenim l’oportunitat de presentar a les famílies la nostra tasca i mostrar-los tot el que hem preparat pel nou curs.\nEsperem que com sempre sigui un curs ple d’aprenentatge, relacions, emocions i creixement compartit.\nel juny 18, 2019\nEl dijous 16 de maig vam anar a jugar a tennis al Club Vall d’Hebron. Era una activitat organitzada per la Federació Catalana de Tennis.\nVam jugar molt i fins i tot vam fer partits de tennis. Jo estava amb alguns nens de la classe del gat.\nVam practicar i aprendre a fer serveis de tennis i també vam practicar el cop de dreta. El que em va costar més va ser fer tocs amb la raqueta sense que la pilota toqués al terra i el que més em va agradar va ser jugar a partits de tennis.\nel juny 5, 2019\nAquest proper diumenge 9 de juny, 26 BARBERS i BARBERES treballaran de manera altruista de les 10 a les 14h per recaptar fons per Carrilet, concretament per construir una PARET SENSORIAL al pati de l’escola.\nEls barbers i barberes cobraran 5€ o 10€ per la seva feina, que donaran solidàriament a Carrilet.\nL’acte es durà a terme a la plaça d’Herta Frankel, a prop de les paredes de metro El Coll/La Taxonera (L5) i Vall d’Hebron (L3).\nA més a més hi haurà música, dansa i moltes coses més per amenitzar la jornada.\nAquesta activitat ha estat promoguda per l’AMPA de Carrilet i tota la recaptació de l’esdeveniment anirà destinada a finançar la paret sensorial pel pati de l’escola.\nSi no podeu assistir a l’esdeveniment també podeu col·laborar econòmicament amb el projecte fent un ingrés al número de compte ES16 2100 1158 4502 0000 9862, posant el concepte “Paret sensorial”.\nMoltíssimes gràcies a l’AMPA per la iniciativa!!!!!\nUs esperem a tots i totes per passar plegats matí mooolt divertit!!! Animeu-vos que sortireu molt ben pentinats!!!\nFINALITZA AQUEST CURS L’ACTIVITAT D’EQUINOTERÀPIA\nel juny 3, 2019\nDurant aquest curs, la classe de la Papallona, el Gos i la Tortuga hem fet set sessions d’equinoteràpia a l’Hípica Espona, a Bellaterra, amb les que hem pogut treballar damunt del cavall i hem pogut gaudir d’un espaI on poder relaxar-nos, caminar i admirar la natura.\nL’equinoteràpia és el conjunt d’activitats terapèutiques realitzades amb cavalls, que contribueixen positivament al benestar físic, emocional i social dels infants.\nGaudir d’activitat no requereix cap coneixement previ per part dels nostres alumnes i permet reforçar determinats continguts i objectius treballats a l’aula en un context funcional i real, promovent així un aprenentatge significatiu.\nEl passat dimecres 22 de maig ens vam acomiadar de l’Hípica Espona. Ha estat un any molt profitós on tots hem anat millorant i assolint els diferents objectius.


L'ONCE de Figueres, Girona i Blanes celebra Santa Llúcia amb una trobada a Peralada - Empordà\nL'ONCE de Figueres, Girona i Blanes celebra Santa Llúcia amb una trobada a Peralada\nL'acte s'aprofita per retre un homenatge als millors venedors del 2019\n14·12·19 | 15:24\nLa institució fa una jornada festiva a Peralada. ONCE\nL'ONCE celebra Santa Llúcia, la patrona de les persones cegues, aquest dissabte, i el 81è aniversari de la institució a Peralada. La trobada agrupa les agències de l'ONCE a Girona, Blanes i Figueres. Hi participen un total de 358 persones: venedors, afiliats, treballadors del Grup Social ONCE, pensionistes, amics i persones vinculades a l'Organització.\nEl dinar, al Restaurant Pavelló del Castell de Peralada, ha comptat amb la presència de Pere Torrent, alcalde de Peralada; Miquel Brugat, segon tinent de l'Ajuntament de Peralada; Adrià Vila, conseller territorial d'ONCE Catalunya; Pierre Torres, president de l'Associació Cecs de Perpinyà i, per part de l'ONCE, Francisco Rodríguez, Antonio González i Manel Caballero, directors de les agències a Girona, Blanes i Figueres, respectivament. Prèviament al dinar els assistents han participat en una guiada al Museu Castell de Peralada.\nL'acte s'aprofita per retre un homenatge als millors venedors i/o venedores de 2019 de les agències de l'ONCE a Girona, Blanes i Figueres i que són: Jacinto Cayuela Murcia, Francisco Gallardo Gallardo i Margarita Puig Balló, respectivament. Els seus són també el reconeixement a l'esforç i la dedicació de tots els agents venedors de l'ONCE Catalunya, que actualment compta amb una xarxa de 2.700 venedors i venedores, que són el pilar fonamental de la institució.\nL'ONCE, amb els seus 81 anys d'història, s'ha convertit en una de les senyes d'identitat solidària. Una iniciativa de les persones cegues i amb altres discapacitats que, sentint-se diferents, volen ser tractades com a iguals.\n"Iguals per a avui" canten els venedors i venedores a carrers, cantonades i places. "Iguals és un concepte que ens ha mogut sempre i que des d'ONCE Catalunya volem seguir cridant amb força", assegura Enric Botí, delegat territorial d'ONCE Catalunya, i hi afegeix: "Necessitem treballar com a iguals; estudiar com a iguals; conversar com a iguals; viure com a iguals i, des d'aquesta perspectiva, dibuixar societats millors per a avui, per a demà, per sempre".\nMés de 3.500 persones a tota Catalunya\nMés de 3.500 persones cegues celebren Santa Llúcia aquest cap de setmana amb activitats als 18 centres que l'ONCE té a tota Catalunya. Hi ha celebracions a Badalona, el Prat de Llobregat, Granollers, l'Hospitalet de Llobregat, Lleida, Manresa, Mataró, Molins de Rei, Sabadell, Tarragona (Reus), Terrassa, Vic i Vilanova.\nLa celebració de Santa Llúcia és un punt de trobada entre la gran família de l'ONCE Catalunya i la societat catalana. "Una manera d'agrair la gran generositat que milers de ciutadans ens demostren dia a dia amb la compra del cupó, que permet dur a terme la tasca social de l'ONCE i la que presta a la resta del món de la discapacitat. Un homenatge als venedors i venedores que, amb sol o pluja, vent o fred, posen sempre un somriure i reparteixen il·lusió pels carrers i places de les terres catalanes. Són els que porten sort i fortuna a moltes famílies que ara la necessiten més que mai. Un clam, tots plegats, a la solidaritat, l'esforç i la superació", clamen els seus responsables.\nPalau-saverdera millorarà el drenatge d’aigües al Mas Isach


Reagrupament: Entrevista a Xavier Roig\n¿La situació de l’Estatut al TC és un problema jurídico-partidista i prou?\nSí i no. S’ha estat poc seriós. Hem acceptat les regles fins que no ens són favorables, i ara protestem. Però les regles hi són des que es va aprovar la Constitució. Em sembla molt més seriós el que van fer els bascos: “No accepto les regles. M’he de resignar però sapigueu ja d’entrada que no accepto les regles”. Aquí hem estat uns defensors entusiastes de les regles, no entenc ara aquest canvi, és poc seriós. I enfocar la lluita contra el TC és ridícul.\nEn què canvia la situació l’escenari de les relacions Catalunya-Espanya?\nÉs positiu, res és pitjor que viure enganyat. Es posa de manifest que tot això era un muntatge constitucional, i fins a un cert punt frívol. Establir que l’Estatut, llei orgànica, s’ha d’aprovar per referèndum és un acte frívol. Jo és que sóc enginyer, però o és orgànica o no ho és, i la resta porta a aquesta confusió on estem. Jo tinc la sensació que m’han estafat. Deien “vinga, la Constitució, anem fent i anem avançant”, i ara arribem al cul-de-sac i al damunt anem enrere. Escolta, ¿i si els que van acceptar les regles es van equivocar? Perquè els que les van fer potser ja tenien aquesta intenció...\nFinal de trajecte, doncs?\nEra una via tallada, no ens havien explicat que el final de trajecte estava tallat. “És que la Constitució és molt àmplia i admet moltes interpretacions”. Malament, o la governen autèntics demòcrates o malament. I si ja sabem que no la governen autèntics demòcrates, almenys digueu-me què passarà, que no em refio de les interpretacions. És una via que ha arribat al final.\n¿I per sortir-ne què es fa: acceptar, seguir-se carregant de raons o trencar?\nJo hi veig difícil sortida. El que cal és posar-se a treballar i no deixar que Catalunya s’empobreixi. El pitjor que ens pot passar és esdevenir el Rosselló, ser pobre. Estaràs sota Franco, sota la democràcia, sota uns que ens tenen mania... però no et pots afeblir. I a nosaltres la força, socialment i culturalment, ens ve de tenir una certa riquesa.\nPerò per treballar calen polítiques, i aquí les polítiques troben topalls...\nI els governs de Catalunya mai han explicat la veritat. Jo publicaria en tots els diaris de Catalunya, amb diners públics, què significa el dèficit fiscal. Cada dia una dada diferent, i en dos anys l’opinió pública no és la mateixa. La gent que diu que podem seguir com estem ha de quedar desemmascarada. Perquè o són tontos o són malintencionats. Seguir com estem vol dir anar a pitjor, i cal saber si volen anar a pitjor perquè cobren d’un altre amo, o perquè són tontos. En tot cas, la majoria, que no és tonta, té dret a saber on som.\n¿Aquesta supervivència econòmica és un argument a favor o en contra de la independència? Hi ha debat...\nInsisteixo, cal destriar els malintencionats dels tontos. Qui diu que millorarem si ens quedem és perquè té els negocis a Espanya, i per tant els interessos, i això és bona part de l’empresariat català. I després hi ha els tontos que s’ho creuen. Però si l’hi expliques, la majoria de la gent ho entén. Catalunya és viable com a Estat independent, no cal ni gastar tinta. La qüestió és que Espanya no és viable econòmicament sense Catalunya. Però el que ells opinin ha de ser intranscendent. Abans, quan s’anava en carro o cotxe, d’acord, però ara anem en avió i als xinesos els importa un rave com ens organitzem políticament, i als americans també. És com l’empresa que tria exportar.\n¿La independència és una qüestió de legalitat o de voluntat?\nSempre de voluntat. Si un país es proposa fer una cosa, la fa. Ei, si té la majoria. Per sort estem en un entorn on les coses són així.\nEl problema no és Espanya...\nNo. Bé, Espanya sí que és un problema, però oblidem-ho. És com si Churchill hagués repetit cada dia que Hitler és un malvat. Bé, ja ho sabem. I ara què? L’endemà ja no pots tornar amb el discurs, cal treballar. Un pla, un pla de ruta.\n¿I el motor d’aquest pla de ruta ha de ser polític o econòmic?\nHa de ser polític perquè en aquest país malauradament el capitalisme que tenim és de paper de fumar, la gent està arrambada al poder. Tots aquests grans empresaris, sense el poder no serien ningú. Als Estats Units no serien ningú, en una economia lliure no serien ningú.\nHem perdut 30 anys?\nHome, i tant! Ens amagaven el final. “Vaig fent i quan arribi el final ja no hi seré”. Molts polítics ho han fet així. I això que la Constitució es va fer amb quilos de carn catalana, oi?\njo amb quedo amb aixó : quina raó que té\n"Ha de ser polític perquè en aquest país malauradament el capitalisme que tenim és de paper de fumar, la gent està arrambada al poder. Tots aquests grans empresaris, sense el poder no serien ningú. Als Estats Units no serien ningú, en una economia lliure no serien ningú. "\nmés malintencionats que tontos\nEn Roig té tota la raó, ara bé, jo diria que hi ha més malintencionats que tontos. Només cal fer una ullada al personal de PSC, CiU, ERC, etc...


Richard Imbernón. Universos paral·lels\nActualitzada 12/06/2017 a les 07:41\nEl que et dirà tot aquell qui el conegui o hagi treballat amb ell és que és bona gent, un paio net de cor i de cap, honest. I en aquest territori de persones primitives que és el futbol, és un home ple d’inquietuds, preguntes i contradiccions.” Poques paraules dites per algú que l’ha seguit de prop serveixen per fer una pinzellada de la personalitat de Richard Imbernón (Andorra la Vella, 1974), entrenador de futbol, escriptor de vocació però no d’ofici, docent i enamorat confés de la seva infància, del cinema i dels gats.\nImbernón, que és el petit de cinc germans, fill d’una família amb arrels a Andalusia, guarda un record transparent del nen que jugava a pilota a l’antic camp de futbol d’Andorra la Vella, hores i hores, fins que ja la foscor els impedia veure el baló; dels capvespres assegut en silenci a les escales de l’edifici escoltant les històries de la colla dels germans grans; dels amics amb què, balcó amb balcó, s’intercanviava tebeos; de les anècdotes de l’àvia i la mare a l’hotel Mirador (cap d’elles sobre espies). Una infància feliç que encara té molt present. Per això, reflexiona, no és estrany que acabés dedicant-se a l’educació. “Em resulta fàcil posar-me al lloc dels nens, recordar com veuen les coses, perquè ells viuen en un univers diferent, on els esdeveniments agafen una altra dimensió.”\nAmb tot, a l’educació com a ofici hi va arribar més per casualitat que per decisió. De jove el que de debò li feia el pes era el cine. Així que es va matricular a l’escola de cinema a Tolosa. El desencant va arribar ràpid: el procés de fer pel·lícules li va resultar absolutament tediós, així que va posar els peus en un rodatge. L’oportunitat va ser aquella frustrada Confidències –mai es va estrenar– que van impulsar Gaspar Saludes i Josep Guirao el 1996 i que va portar al país José Luis López Vázquez. Ell s’havia enrolat per exercir de multitasca: li va tocar, entre altres coses, fer un cop de mà a Enrique San Francisco. Va gaudir l’experiència però en va tenir prou.\nAmb les idees una mica difuses sobre el futur, va optar per un diploma de gestió empresarial i va seguir amb Filologia Hispànica. Això mentre seguia la vida al seu univers paral·lel, el del futbol, on de seguida li oferirien entrar a l’FC Andorra com a entrenador del futbol base. I com que necessitava alguna ocupació més amb què completar els ingressos, va entrar en una empresa de materials de construcció: hi feia de mesurador (és a dir, prenia les dimensions dels espais on s’havia de col·locar parquet, posem per cas), que no és ben bé el somni de ningú.\nPer fortuna, la cosa no va passar del mes: al seu camí s’hi creuaria Teresa Cairat, directora de l’Escola Andorrana. Van coincidir en una tertúlia radiofònica –Imbernón era col·laborador assidu als programes de Gabriel Fernàndez– i hi va haver tant feeling i coincidències en les idees sobre l’educació que ella el va comminar a enviar un currículum. Poc després tindria la seva primera missió com a mestre, a la maternal d’Ordino. “Vaig al·lucinar, vaig descobrir un món.” I s’hi va quedar: fa més d’una dècada que es va incorporar com a mestre a l’escola andorrana de Santa Coloma.\nEl tercer univers paral·lel en què viu Richard Imbernón és el de la literatura. Hi va arribar, assegura, per imitació: Armando Sánchez, amic fidel des dels temps dels balcons veïns al pis de Príncep Benlloch, li passava els seus escrits ingenus d’escolar amb vel·leïtats literàries. I ell també s’hi va posar i va descobrir un parell de coses. La primera, que era una bona teràpia personal. La segona, que també podia ser útil per a un altre. Això ho va veure quan l’altre còmplice d’infantesa, Sheshank, li va assegurar: “Això que tu escrius és el que em passa a mi.” La vocació ha fructificat en un parell de llibres, (Muerto), una reflexió fosca i torturada que va publicar el 2003 i El cisne que no sabía cantar, del 2013. Autoeditats: passa de buscar cap glòria ni cap rendiment econòmic.\nEls tres universos paral·lels –docència, futbol i escriptura– en què viu conflueixen en un de sol. “Al final tot es limita a compartir, a comunicar, a les relacions humanes.”


Arriba la I Setmana Olímpica del Centre d'Estudis Olímpics Universitat de Girona del 16 al 22 de maig, amb diferents activitats de formació en el marc dels Jocs Emporion del Pla de l'Estany.\nExperts i esportistes discutiran a Banyoles i EUSES sobre l'Educació i els Valors Olímpics que els esportistes poden transmetre als joves. Els medallistes olímpics i ambaixadors del CEO UdG, Fernando Climent i David Barrufet participaran en diverses activitats de la Iª Setmana Olímpica, juntament amb altres esportistes olímpics.\nJornada Olímpica a EUSES el dimarts 17 de maig amb els medallistes olímpics Fernando Climent, Carles Torrent i Eric Villalón.\nLes activitats s'iniciaran amb una Jornada Olímpica de divulgacio en relació a la participació i organització d'uns Jocs Olímpics. El director de la Càtedra d'Esport i Educació Física - Centre d'Estudis Olímpics UdG, el Dr. Víctor López-Ros presentarà els projectes del Centre d'Estudis Olímpics UdG a l'Escola Universitària de l'Esport i la Salut (EUSES).\nEn la part principal s'establiran converses amb els esportistes i medallistes olímpics. Els protagonistes que compartiran les seves experiències, valors i èxits seran Fernando Climent, actual president de la Federació Espanyola de Rem i participant en quatre Jocs Olímpics (Los Ángeles 1984, Seül 1988, Barcelona 1992 i Atlanta 1996), va guanyar la medalla de plata a Los Ángeles 1984. Carles Torrent, ciclista professional que va combinar el ciclisme en ruta i ciclisme en pista, participant als Jocs Olímpics d'Atenes 2004, va guanyar la medalla de bronze en la prova de persecució per equips. Per altra banda, Eric Villalón, esquiador participant en tres Jocs d'Hivern Paralímpics (Nagano 1998, Salt Lake City 2002 i Torí 2006), va guanyar cinc medalles d'or, tres de plata i una de bronze.\nA vuitanta dies de la celebració dels Jocs Olímpics a Río de Janeiro (Brasil), la jornada tancarà tractant alguns aspectes jurídics i d'organització dels Jocs Olímpics amb l'advocat i especialista esportiu Pere Vilà.\nJornada «CARRERA DUAL: Treballant per estudiar, entrenar i competir al més alt nivell» emmarcada en el projecte europeu “Innovative Clubs for Dual Careers”.\nLa Càtedra d'Esport i Educació Física – Centre d'Estudis Olímpics col·labora en l'activitat organitzada pel Club Natació Banyoles el dijous 19 de maig, que s’iniciarà a les 18h a la sala de socis i comptarà amb Susana Regüela, responsable de l’Àrea de Formació del CAR, i l’investigador sobre carreres duals Stephen Hakkers. Els professionals podran orientar tant als esportistes de les seccions del Club Natació Banyoles, com entrenadors i familiars disposats a aprofundir com es pot compaginar la vida esportiva amb la personal i laboral.\nEsther Guerrero i David Barrufet seguiran les activitats dels Jocs Emporion del Pla de l'Estany que reuniran prop de 4000 esportistes durant el cap de setmana.\nLa Diputació de Girona i la Representació Territorial d’Esports de la Generalitat de Catalunya organitzen els tradicionals JOCS EMPORION – Finals Territorials dels Jocs Esportius Escolars de Catalunya del 20 al 22 de maig, on es practicaran un gran nombre d’esports, com ara futbol 7, futbol 5, bàsquet, voleibol, natació, cros, gimnàstica rítmica i artística, judo, hip-hop, patinatge, hoquei sobre patins, handbol i atletisme; concretament als municipis de Banyoles, Porqueres, Cornellà del Terri i Fontcoberta.\nEn la prova inaugural d'Atletisme i Cros dels Jocs Emporion que es realitzarà el divendres al matí al Parc de la Draga, l'atleta migfondista Esther Guerrero, actual campiona d'Espanya i candidata a participar als Jocs Olímpics de Río de Janeiro (Brasil, 2016) en la prova de 800 m., seguirà les evolucions dels participants a l'activitat atlètica. Per altra banda, l'actual Director Esportiu del FC Barcelona d'Handbol i ambaixador del Centre d'Estudis Olímpics, David Barrufet, participarà en el festival Futbol Net que es realitzarà dissabte a la tarda al Parc de la Draga de Banyoles.\nEs tancarà la Setmana Olímpica celebrant el I Seminari d'Educació i Olimpisme a Banyoles, reunint experts en l'Educació Olímpica i esportistes Olímpics per treballar els valors esportius en l'àmbit educatiu.\nEl Seminari es realitzarà durant tot el dissabte 21 de maig al Museu Darder de Banyoles i té per objectiu submergir-se en l’estudi de l’esport al servei del desenvolupament harmònic de l’ésser humà. Acostar-nos a la vertadera doctrina olímpica ens permetrà conèixer l’essència dels seus valors i, alhora, ens aportarà recursos per a la seva aplicació educativa.\nLa reflexió de reconeguts investigadors i erudits del món olímpic ens descobrirà l'essència d'una filosofia de vida que combina l’esport, la cultura i l’educació. D’altra banda, l'ànima del moviment olímpic la posaran els principals agents de la competició, esportistes i entrenadors que han viscut, viuen i viuran la màgia dels Jocs. Esperem que el binomi que formen coneixement i passió ens ajudi a entendre millor l'experiència olímpica.\nLa ponència inaugural del Seminari anirà a càrrec de la persona que dirigeix l'Acadèmia Olímpica Espanyola, D. Conrado Durántez per parlar de «La filosofia de l'Olimpisme». El matí es tancarà amb una conferència sobre «Educació Olímpica:conceptes i projectes d'educació esportiva vinculats a l'olimpisme» per part de la Sra. Maria Zapata, una de les especialistes internacionals més importants en Educació Olímpica vinculada a l'Esport.\nEn la sessió de tarda, el Sr. Juan Manuel Surroca periodista i historiador especialitzat, parlarà dels «Jocs Olímpics: simbols i valors universals», abans de moderar la taula rodona «Passat, present i futur: conversa amb esportistes olímpics» on es combinarà esportistes d'elit participants en Jocs Olímpics com David Barrufet o Pepe Pujol i d'altres joves promeses com Ester Guerrero i Pau Vela que seran als Jocs Olímpics de Río de Janeiro del 2016. El seminari el tancarà el Sr. José Luis Jorquera del Centre d'Estudis Olímpics UCAM de Múrcia mostrant «El projecte educatiu Olimpízate: objectius, metodologia i activitats per ensenyar olimpisme a les escoles».\nEl principal objectiu és discutir i aprofundir sobre els valors esportius i educatius de l'esport i l'educació amb mestres i professors d'Educació Física, entrenadors i tècnics esportius així com aquelles persones que estiguin vinculades a l'àmbit de l'Educació i l'Esport.


Guaita què fan ara...: Tiro en la cabeza\nSinopsi: Ion és un home aparentment normal. La seva vida passa sense sobresalts, gairebé rutinària. Es lleva, esmorza, queda amb uns amics, truca des d’una cabina : petites situacions quotidianes sense importància. Un dia puja a un cotxe amb dues persones més. Creuen la frontera amb França. Passen la nit a casa d’un matrimoni. L’endemà, després d’una trobada fortuïta en una cafeteria, maten a dos guàrdies civils vestits de paisà.\nImpressionant la nova obra del director Jaime Rosales. (Si no heu vist “Las horas del día” o “La soledad” comenceu per aquestes, francament recomanables). A “Tiro en la cabeza” fa un pas més, o dos, en la depuració estilística. La pel•lícula s’inspira en l’assassinat de dos guàrdies civils a mans d’ETA el desembre de 2007 a Capbreton (França). Això li serveix al director per retratar-nos la vida absolutament normal del protagonista : la vida quotidiana d’un terrorista. No és una pel•lícula fàcil. Per que ens entenguem: no hi ha diàleg en tota la pel•lícula, només soroll ambiental. I gairebé totes les escenes estan rodades amb càmera fixa (diria que la càmera es comença a moure quan s’inicia el viatge a França). Això implica un esforç a l’espectador, que ha de mantenir l’atenció davant del “no-res” que passa a la pantalla durant gairebé tot el metratge. Però curiosament aconsegueix crear un efecte que explota als ulls de l’espectador davant l’escena de l’assassinat. És difícil de transmetre la sensació demolidora que provoca aquesta pel•lícula. Tot i saber perfectament què passarà (i, de fet, tot i haver vist l’escena en qüestió diversos cops abans en els reportatges de promoció) una es queda clavada a la cadira.\nS’ha parlat molt de l’honestedat del director. I crec que amb encert. Es tracta d’una pel•lícula sense moralina, gens tendenciosa, que no jutja. No es posiciona, només ensenya. I fa que sorgeixin moltes preguntes.\nQue un assassí pugui semblar normal, com qualsevol de nosaltes, això sí que fa por.\nPerò és així...La idea que un terrorista és una persona amb cua i banyes que viu en una cova és incorrecta...Pot ser la persona que veus al bar prenent un cafè...\nJa ho he dit. És una pel•lícula que genera debat...i fa plantejar moltes preguntes.\n19 de gener de 2009 a les 11:14\nSi n o te duermes antes con la cámara fija esa, no?\n19 de gener de 2009 a les 11:28\nNo és una pel·lícula fàcil... Millor veure-la amb la migdiada feta (per no adormir-te durant la pel·lícula i pq després de la pel·lícula potser et costa dormir...)\n19 de gener de 2009 a les 11:38\nAqui no crec que arribi...\nTema assassins fent vida normal, vaig coneixer un noi basc que ens va explicar que una vegada havien detingut per terrorista a l'home que treballava normalment conduint l'autobus del col.legi i que els donava caramels a les criatures\n20 de gener de 2009 a les 12:22\nSegurament no.... Malgrat els premis, jo crec que arribi.\nPer cert, el director només la va presentar al festival de San Sebastian, però no ha volgut fer promoció (per evitar que a algú se li acudís fer un espectacle a les rodes de premsa, tan per una banda com per l'altra. No ha volgut que li polititzessin la peli)\n20 de gener de 2009 a les 13:27


Massa ulls a la història clínica, què fem amb les addiccions? | Diaris de trinxera\nMassa ulls a la història clínica, què fem amb les addiccions?\nAvui he visitat la Carla. Abans de la crisi havia treballat en el món del disseny i havia guanyat molts diners. Amb els diners i un entorn nou per a ella, lluny de la família i dels amics de tota la vida del poble, van arribar les drogues i la vida nocturna. Fa un any es va trencar, la crisi havia fet davallar els contractes i havia deixat d’estar de moda. Va venir acompanyada d’un germà amb un trastorn d’ansietat generalitzada i una addicció que per fi s’havia decidit a explicar a la família.\nLa setmana passada va tenir una recaiguda en la cocaïna i l’alcohol. Fa un any que hi lluita, un any espantós, de pors, de trencaments, de renúncies, d’angoixa i de molt esforç. Però se n’està sortint. Sobretot ho fa pel seu fill. Però fa uns dies no va poder més, i després de sentir-se maltractada en una visita de control de la baixa per la mútua laboral va tornar a consumir. Va sentir que el metge menyspreava la seva malaltia i els seus esforços, va percebre que no es creia la por que l’estenallava i l’impedia sortir de casa sola, el pànic a trobar-se algú d’aquell entorn que la va empènyer a l’abisme de les addiccions i que amb tant dolor havia deixat de freqüentar. No sap ni com va arribar a casa.\nAvui estava serena, però decebuda amb sí mateixa, culpabilitzada pel metge que la va visitar i molt principalment per ella. Alhora disposada a tornar a començar, conscient de la seva fragilitat però amb la convicció d’haver fet un recorregut i que això és només un pas enrere. Em semblava important poder recollir a la història clínica el relat de la pacient, les seves percepcions i sentiments, però a aquestes alçades de visibilitat pública de la història clínica, ja no sé què es bo per ella. No sé si li pot perjudicar que els metges inspectors de l’ICAM tinguin accés a tota aquesta informació. No sé què passarà si no ens fem tots conscients dels perills que estem corrent, i la història clínica no es protegeix com una de les fonts d’informació més íntima i més sensible de la nostra vida. També la nostra, sí, perquè la majoria de nosaltres no som ni polítics ni famosos i també està quedant a la vista de massa gent.\nPer acabar, més preguntes: són conscients els metges de les mútues laborals de l’efecte beneficiós o perjudicial que tenen les seves visites en els treballadors malalts? No van jurar ells també que la salut i la vida del malalt serien les primeres de les seves preocupacions? No seria més satisfactòria la seva feina si no pressuposessin sistemàticament el frau del treballador?\n27/02/2015 by Diaris de trinxera\tCategories: Atenció sanitària, Ètica, Coordinació entre nivells, Relació pacient - professional sanitari, Temes laborals\t| Etiquetes: Accés informació, Addicció, Angoixa, Confiança, Confidencialitat, Crisi, Història clínica, ICAM, Informació, Inspector, Mútua laboral, Protecció dades, Relat | Deixa un comentari\n← R.I.P. A.P.S.\nIniquitat en seguretat del pacient. No pots triar hospital… Però no tots els hospitals són iguals… →


El Pebrasset: Els bacteris antàrtics viuen a 13 graus sota zero\nFa dècades els primers organismes que eren casi tots bacteris eren capaços de viure en condicions d'alta radioctavitat, casi sense llum i a temperatures de més de 100 graus.Un treball d'investigació ha publicat en la revista 'Proceedings of the National Academy of Sciences' (PNAS) ha trobat la primera forma de vida capaç de viure en l'àrtic.\nEl llac on s'han trobat amb la vida dels bacteris es troba a les Valls McMurdo, concretament en la Vall Victòria. Aquestes aigües no contenen oxigen, estan congelades i contenen nivells molt alts d'òxid nitrós de qualsevol aigua natural present en la Terra, és sis vegades més salada que la del mar, és troba a 13 graus centígrads baix zero. En aquestes condicions els científics han aconseguit trobar una comunitat bacteriana que sobruviuen sense energia solar. Els cientifics creuen que es troben desde fa 3000 anys.\nAquest estudi es un gran descobriment pel ecosistema. Alison E. Murray, investigadora de la Divisió de Ciències de la Terra i els Ecosisitemes de l'Institut d'Investigació del Desert de Ren (Nevada, EUA), el descobriment és un ecosistema i una forma de vida que viuen en condicions de salinitat i aigua superficial.\nPer a extraure les mostres de gel per a ser estudiades van ser tremendament complicades. Els investigadors van realitzar dos expedicions, una en 2005 i una altra en 2010, per a rastrejar la presencia de qualsevol ser viu, es van desenrotllar complicats protocols i es va usar equip especialitzat per a no arruinar l'exclusivitat del bacteris.\nL'anàlisi del llac indica que la salmorra i els sediments rics en ferro que hi ha davall l'aigua gelada generen òxid nitrós i hidrogen, d'aquesta manera ho fan altres formes de vida, tot indica que estes reaccions d'oxidació-reducció són la font d'energia que usen els bacteris per a realitzar les seues funcions vitals.\nPublicado por josh pastillo rodriguez en 13:58\nEtiquetas: 2012-2013, bacteries, biogeo4eso, pastillorodriguezj


31 | gener | 2009 | Lo Finestró\nEls jubilats i la crisi\nPosted on 31 gener, 2009 by graciaz\n(Publicat a la columna de Lo Cresol del Diario de Teruel, el dissabte 31 de gener del 2009)\nLa crisi ha esdevingut recessió aplicant la definició tècnica, que no és altra cosa que el cloure dos trimestres successius amb una taxa negativa de creixement econòmic. Si n’hi ha cap col•lectiu que roman ben aixoplugat de la crisi, són els jubilats en tant que no poden perdre el “lloc de treball”i el seu sou que és la pensió, com a mínim, se’ls incrementa per a compensar la inflació. Tot això vol dir que no haurien de preocupar-se massa en llegir les notícies apocalíptiques sobre l’economia, vull dir, preocupar-nos perquè jo també sóc un jubilat. Ja hem passat les “nostres” durant tota la vida laboral, i no ha estat tot flors i violes. Qui no recorda les crisis passades? No pensaran els joves que aquesta és la primera gran crisi, oi? També hem suportat períodes d’inflació galopant, la qual es menjava amb escreix durant l’any, els augments dels sous. Possiblement la vivenda era més accessible amb relació als sous d’abans, però s’hi havia de pagar mitjançant una hipoteca a deu o quinze anys com a màxim. No m’és fàcil dir-ho, tot i que ho diré: en general, l’habitatge ha pujat tant perquè els compradors estaven disposats a pagar aquests preus, sense importar-los ni gens ni mica el termini de la hipoteca. Mentrestant un grup d’espavilats s’anava ben folrant.\nTorno als jubilats. Poca preocupació hauríem de tenir amb relació a les futures pensions, el famós pacte de Toledo dóna garanties en quant a la seua revalorització, i a més, quin partit polític gosaria guanyar unes eleccions si es posés en contra dels jubilats? Som el col•lectiu més important amb interessos coincidents.\nEm direu que els funcionaris gaudeixen també d’una situació privilegiada en tot allò que fa referència al manteniment del lloc de treball, i així és, però no tenen segur el increment de sou. De fet, en l’anterior crisi, van haver-hi de suportar una congelació.\nEstiguem tranquils que la crisi passarà. És més, si els països occidentals desenvolupats foren capaços de viure normalment, abans passaria. L’estupidesa en escoltar als que repeteixen i repeteixen que estem en crisi, l’allarga i l’allarga.\nNo me n’oblido dels aturats, aquets són els veritables perjudicats de la crisi, a la resta la por els fa patir. La desconfiança generalitzada és la crisi.