Sant Fruitós aprova un pressupost que supera els 10 milions d’euros, dels quals gairebé 1,8 es destinen a inversions\nEl pressupost per aquest 2016, aprovat aquest dijous al ple de l’Ajuntament de Sant Fruitós de Bages, preveu una partida d’1.763.596,31 euros per a inversions que permetran posar en marxa nous projectes com el desenvolupament d’obres per millorar la mobilitat, amb l’ampliació de les voreres de trams de carrers del nucli, la finalització de voreres a Les Brucardes i les reparacions i repavimentació a Pineda de Bages. Es contempla una partida per a la consolidació de la coberta de la Màquina de Batre i la urbanització de la plaça Onze de Setembre que ha de servir per dinamitzar l’espai cultural i patrimonial d’aquest indret. També es preveuen les obres d’urbanització del primer tram del carrer Padró, vinculades a l’obtenció d’una subvenció de la Diputació.\nA més el pressupost disposa de partides per elaborar projectes de futur:\nPassera sobre la carretera C16c que uneixi els polígons de la Crta. de Berga\nMuseu local a la casa de Cal Xamal\nTransformació de l’antic ajuntament en casal entitats i jutjat de pau\nReconversió de l’edifici de l’antiga biblioteca en el nou CAP\nNou esplai d’avis al solar de la fàbrica Bertran i Serra.\nEl pressupost total d’enguany és de 10.069.964,97 euros, xifra que representa un 0,40% més que l’any 2015. Pel que fa als ingressos, és important destacar que hi haurà un decrement de l’1% ja que baixarà la recaptació per l’impost de l’IBI a causa de la reducció del seu import per a tots els propietaris. L’equip de govern preveu un finançament més realista en els ingressos per tal d’ajustar-los a la realitat del consistori i, així, poder seguir mantenint el nivell de serveis i inversions durant el 2016.\nEl capítol de béns i serveis és de 3.213.991,78 euros, cosa que suposa un increment del 4%. Això permetrà el desenvolupament de polítiques de manteniment i millores en els parcs i els serveis del municipi, l’eficiència energètica amb l’adquisició de vehicles elèctrics, la realització d’esdeveniments com són la Ciutat del Bàsquet, la dinamització de diferents celebracions com són les festes majors, la Festa de l’Arròs i el Benet Games.\nCal destacar la creació d’un programa d’ajuda al servei de menjador escolar per als alumnes que es desplacen des dels barris de Sant Fruitós, així com programes socials i d’ajuda per als usuaris de la residència, la dinamització d’activitats destinades a la gent gran que viuen als barris i les reformes d’habitatge social.\nEn opinió del regidor d’Economia i Hisenda, Xavier Racero, “estem en un punt de canvi d’inflexió en el cicle econòmic, la previsió a mitjà termini és la recuperació de certs nivells d’activitat i ens es preparem ja des d’aquest any 2016 per afrontar amb garantia d’èxit aquestes oportunitats que aniran arribant. Afegeix que “aquest pressupost consolida el nivell inversor dels anteriors pressupostos amb, també, un alt rigor en al despesa i amb una millor eficiència dels serveis i que alhora permet abaixar impostos com ho hem fet amb l’IBI dos anys consecutius. Baixar impostos no significa perdre capacitat pressupostària”.


Sortides archivos - Página 6 de 17 - Institut Jaume Balmes\n07 Oct Sortida d’ESO2 a Montjuïc (4/10/2019)\nPosted at 17:17h in Sin categoría by Cap d'estudis 0 Comments\nJa teniu a la GALERIA MULTIMÈDIA una selecció de fotos de la sortida de tutoria del divendres 4 d'octubre a Montjuïc, on l'alumnat va fer un recorregut pels Jardins Brossa, el castell de Montjuïc i l'Anella Olímpica, intentant resoldre tot tipus de proves i de reptes...\n30 Sep BTX2 Literatura catalana: Visita a l’arxiu Maragall (26/9/2019)\nEl dijous dia 26 de setembre de 2019 els alumnes de Literatura catalana de BTX2 van visitar la Casa-Arxiu Joan Maragall, la casa museu del poeta Joan Maragall i arxiu de la seva obra. Els alumnes van llegir fragments de l’obra del poeta, van poder recórrer les habitacions de la casa...\nPosted at 07:53h in Sin categoría by Cap d'estudis 0 Comments\nUn any més felicitem a tot l’alumnat participant de 2n d’ESO per l’esforç demostrat i els resultats obtinguts en el triatló organitzat per l’Ajuntament de Barcelona d’enguany. Gran part de l’alumnat va finalitzar les 3 disciplines esportives (natació, ciclisme i carrera a peu). Cal afegir que 8 dels nostres...\nPosted at 09:53h in Sin categoría by Cap d'estudis 0 Comments\nJa teniu a la GALERIA MULTIMÈDIA unes primeres fotos de l'acampada a Núria de l'alumnat de 4t d'ESO. Esperem més fotos!! ...\nJa teniu a la GALERIA MULTIMÈDIA una selecció de fotos del magnífic viatge de 4t d'ESO pel Nord d'Itàlia del 17 al 23 de març de 2019: ...\nJa teniu a la GALERIA MULTIMÈDIA una selecció de fotos del magnífic viatge a París de l'alumnat de BTX2 del 17 al 23 de març de 2019. ...


Els carrers i el trinquet del Genovés s'omplen de gom a gom per acomiadar amb emoció Paco Cabanes\tEls carrers i el trinquet del Genovés s'omplen de gom a gom per acomiadar amb emoció Paco Cabanes\nÀ Punt reemetrà avui a les set del vespre "la partida del segle" en honor a Paco Cabanes, el Genovés\tÀ Punt reemetrà avui a les set del vespre "la partida del segle" en honor a Paco Cabanes, el Genovés\nDivendres es va constituir a Perpinyà la Delegació de les Illes Balears i Pitiüses\nSignatura del protocol de creació de la Delegació de les Illes Balears\nAquest diumenge s’ha fet públic un comunicat d’un grup impulsor de la que podria ser la Delegació al País Valencià del Consell per la República. Divendres a Perpinyà es va fer pública la creació de la Delegació de les Illes del Consell per la República, la segona després de la Delegació de la Catalunya Nord, que ja funciona fa mesos.\nEls promotors d’aquesta delegació han fet públic com a contacte el correu grupimpulsorpv@protonmail.com i han redactat el següent comunicat:\nEl Grup valencià de suport al Consell per la República Catalana\n1.- Que som continuadors del republicanisme valencià en tota la seua diversitat, de Blasco Ibáñez a Lluís Lúcia, del rector Peset a Joan Fuster.\n2.- Que ens considerem membres de la nació catalana i lluitem pel seu alliberament nacional i social. Primerament, per fer efectiva la independència del Principat de Catalunya com a Estat independent en forma de República i, després, per aconseguir la unitat i la independència del conjunt dels Països Catalans.\n3.- Que denunciem el règim del 78, com a hereu del règim franquista i continuador de moltes de les seues estructures, sobretot les repressives policials i judicials. Unes eines repressives especialment adreçades, actualment, contra l’independentisme català.\n4.- Que, per tot això, ens constituïm en Grup impulsor de la Delegació al País Valencià del Consell per la República Catalana i cridem a participar-hi totes les persones interessades en aquests objectius.\nPaís Valencià, 31 de juliol de 2021


El PP reclama que els veïns no empadronats al centre també puguen accedir en vehicle | ARA Multimèdia\n"El gran risc és que l'Ajuntament acabe per expulsar a una part dels veïns del Centre", considera el portaveu popular Quique Ruiz.\nEls populars reclamen canvis en l'ordenança de conversió del centre en zona de vianants, perquè consideren que hi ha problemes que "confirmen que estava massa verda com per a ser aprovada". I un dels problemes als quals fan referència els populars és el requisit d'empadronament al centre per aconseguir l'autorització per a poder accedir a la zona per a vianants. El regidor de mobilitat Jordi Martínez ja defensava aquest requisit (en el vídeo en el minut 2.20) perquè, assegura, en un futur es faran zones d'aparcaments per a veïns en cada barri, i es tindrà en compte l'empadronament. Però Quique Ruiz creu que genera problemes concrets que s'han de resoldre.\nA continuació, la nota íntegra del PP d'Alcoi.\nEl PP demana autoritzar l'accés a veïns del Centre no empadronats\nReclama canvis en l'ordenança de conversió en zona de vianants per a no penalitzar als propietaris\nEl Partit Popular d'Alcoi exigeix al PSOE que els veïns del Centre que no estan empadronats a la ciutat i tenen propietats en el barri puguen obtindre permís per a accedir a l'àrea de la conversió en zona de vianants. El portaveu del PP, Enrique Ruiz, confia que el PSOE atenga les queixes dels veïns.\nEl regidor diferencia entre dos dels problemes que genera l'ordenança de conversió en zona de vianants d'Alcoi. D'una banda, veïns que resideixen habitualment en el Centre sense estar empadronats a la ciutat. Per una altra, veïns del Centre que no estan empadronats a Alcoi perquè resideixen en altres municipis però que tenen en el barri la seua propietat com a únic habitatge a la ciutat. Aquest segon cas és especialment preocupant, segons el parer de Ruiz. “Hi ha persones que han de marxar-se a treballar fora per la falta d'oportunitats que genera el Govern del PSOE i damunt quan tornen a Alcoi no tenen permís de l'Ajuntament per a accedir al seu habitatge”, resumeix el regidor.\nL'ordenança només permet obtindre autoritzacions als empadronats i els que resideixen en règim de lloguer. “Els propietaris que no estan empadronats no tenen dret a tindre permisos”, es queixa l'edil. Ruiz apunta que la mesura, pensada pel PSOE per a penalitzar als propietaris de segones residències en el Centre, “acaba per afectar veïns que tenen en el barri el seu primer habitatge a la ciutat”.\nRuiz recalca que aquest tipus de situacions confirma que l'ordenança “estava massa verda com per a ser aprovada”. “El gran risc és que l'Ajuntament acabe per expulsar a una part dels veïns del Centre”, afirma. El regidor assenyala que la conversió en zona de vianants d'un barri genera “casuístiques complexes davant les quals no es pot actuar a les braves, com ha fet el PSOE, perquè provoca problemes”.\nEl PP advoca per estudiar una fórmula que no penalitze als propietaris d'habitatges en el Centre. Almenys, diu, dels quals no estan empadronats a la ciutat. La primera versió de l'ordenança sí que preveia concedir un permís per habitatge de segona residència.\n“Si l'alcalde, que va fixar la seua residència a Penàguila, tinguera la seu vivenda en el Centre d'Alcoi tindria dret a pase?”, conclou Ruiz.\nEls populars consideren Rodes "un calaix de sastre, sense ordre ni criteri"


Els partits polítics de Barcelona, aposten per la pau? — FundiPau\nEl partits polítics a Barcelona, aposten per la pau?\nDe cara a les eleccions municipals de diumenge que ve, FundiPau vam enviar als partits polítics el document ‘25 propostes per promoure la pau des dels ajuntaments‘.\nD’una banda, hem parlat amb els responsables de política municipal de cada partit. En molts casos, han incorporat en els seus programes marc compromisos genèrics, en d’altres, alguns de més concrets sobre els temes de pau. Però atès que en les eleccions municipals el que compta és el programa de cada municipi, és difícil fer un balanç global a nivell de Catalunya o de l’Estat.\nPer això, també ens vam adreçar, a través de membres i amigues i amics de FundiPau, a les diverses candidatures que es presentaven en moltes ciutats i pobles. Moltes d’elles ens han fet arribar la seva adhesió, parcial o total, a les nostres propostes. A Lloret de Mar, per exemple, conjuntament amb la Plataforma per la Pau Lloret, vam organitzar un debat públic amb totes les candidatures. (Si ets membre d’una candidatura o has fet arribar les propostes al teu municipi i has fet un seguiment dels programes que les han inclòs, ens pots enviar la informació a municipisxpau@fundipau.org. Gràcies!)\nA fi de visualitzar els compromisos per la promoció de la pau, hem demanat a les 7 candidatures principals que es presenten a l’Ajuntament de Barcelona quines, d’aquestes 25 propostes, es comprometen a impulsar des del Consistori.\nAquí teniu les respostes.\nEls partits que es presenten a l’Ajuntament de Barcelona, s’han compromès a impulsar les propostes de FundiPau des del consistori?


música en valencià archivos - Montgó Radio\nÚltim programa de la temporada amb la millor música en valencià, en «La Pols i la Pua»\nTanquem la temporada de «La Pols i la Pua» 2021/2022 amb la millor música en valencià. En paraules del presentador d’aquest programa, Daniel Ibanco: «Gràcies per aquest suport a la ràdio online. Ha estat una temporada difícil, gravant des de la distància de l’estudi fent que la ràdio en valencià arribe a tots els racons».\nDaniel Ibanco ens porta la actualitat de la música en valencià, en «La Pols i la Pua»\nTornem una edició mes amb la millor música en valencià de la mà de Daniel Ibanco, en «La Pols i la Pua». Aquesta semana, fem un programa de redifusió, pero tornem la semana que ve amb el penúltim episodi de la temporada.\nTorna una semana mes la millor música en valencià de la mà de Daniel Ibanco.\nEl magazine sobre música en valencià amb Daniel Ibanco, en «La Pols i la Pua»\nTornem una edició mes amb la millor música en valencià amb Daniel Ibanco.\nTorna el millor magazine sobre la música en valencià de la radio. Una vesprada mes sentim a Daniel Ibanco descubrint més sobre el panorama musical.\nLa millor música en valencià amb Daniel Ibanco, en «La Pols i la Pua»\nDaniel Ibanco ens posa al dia dels nous temes en valencià a «La Pols i la Pua». Si t’has perdut algun dels programes, pots tornar-los a escoltar en la secció «A la carta».\nDaniel Ibanco ens posa al dia dels nous temes en valencià a «La Pols i la Pua». Avui ens parla del grup de Xàbia, Arsènic. Si t’has perdut algun dels programes, pots tornar-los a escoltar en la secció «A la carta».\nDaniel Ibanco ens posa al dia dels nous temes al panorama de la música en valencià a «La Pols i la Pua».\nDaniel Ibanco ens posa al dia dels nous temes al panorama de la música en valencià a «La Pols i la Pua». Si t’has perdut algun dels programes, pots tornar-los a escoltar en la secció «A la carta».\nDaniel Ibanco ens posa al dia dels nous temes en valencià a «La Pols i la Pua»\nDaniel Ibanco ens posa al dia dels nous temes en valencià a «La Pols i la Pua» Si t’has perdut algun dels programes, pots tornar-los a escoltar en la secció «A la carta».


/ Home / Informació / Inscripció\nInscripcions fins a 18 de octubre de 2021\nInscripcions des de 19 de octubre de 2021\nInscripció Socis E&V(1) 100,00€ 100,00€\nInscripció Público General 100,00€ 150,00€\nEstudiants (2) 35,00€ 35,00€\nLlatinoamèrica(3) 50,00€ 50,00€\nFormulari Inscripció en línia\nEls preus inclouen el 21% d'IVA.\n(1) Socis E&V\n(2) Imprescindible adjuntar certificat oficial d'Estudiant\n(3) Imprescindible acreditar residència a Llatinoamèrica\n-Accés Virtual a Sessions Científiques\n-Documentació virtual del congrés\n-Accés virtual a l'exposició comercial i zona de posters\nLes inscripcions podran efectuar-se directament des de la pàgina Web o bé remetent el formulari d'inscripció a la Secretaria Tècnica juntament amb el justificant del pagament o l'autorització per targeta de crèdit. Aquest formulari pot obtenir-ho descarregant-ho en la pròpia Web (apartat inscripcions).\nEls canvis de nom dels congressistes estaran permesos fins al 04/10/2021, no admetent cap canvi després d'aquesta data.\nSi requereix factura li preguem que ho indiqui expressament en el camp d'observacions detallant empresa/persona que factura, NIF/CIF i adreça postal.\nUna vegada estigui inscrit, pot accedir a la seva àrea personal (inscripcions>anar al formulari d'inscripció>àrea personal) amb l'usuari i clau que va rebre en el seu correu electrònic i podrà consultar els serveis adquirits. Si vostè no recorda aquestes claus pot sol·licitar-les en inscripciones@congresoedadyvida.com\n• Les cancel·lacions rebudes fins al 01 de setembre de 2021: Es reemborsaran amb la quota d'inscripció, retenint 60€ en concepte de despeses de gestió.\n• A partir del 02 de setembre de 2021: la cancel·lació de la inscripció comportarà la pèrdua del 100% de la quota d'inscripció.\n• Totes les devolucions es realitzaran després del congrés.\nMitjançant TRANSFERÈNCIA BANCÀRIA: (És imprescindible que ens enviïn còpia de la transferència a l'e-mail inscripciones@congresoedadyvida.com indicant nom del congressista. Una vegada comprovem l'ingrés en el nostre extracte bancari, es notificarà la confirmació de la inscripció per e-mail).\n-Titular del compte: Fase 20\n-Número de compte: ES12 0075 0903 1906 0007 8762\nMitjançant targeta de crèdit: en aquest cas, haurà d'indicar:\nNota: les despeses de transferència i canvi de moneda seran per compte del congressista.\nVisitante Número 31877


La indexació pot ser portada a la pràctica de moltes maneres diferents, podríem dir que els diferents fons d'inversió indexats (o els ETFs) són simplement maons amb els que construir la nostra cartera d'inversió. Seguint amb el símil, l'estratègia d'inversió que triem és la que definirà quin o quins tipus de maons utilitzarem i de quina manera els col·locarem. (Per exemple, la cartera permanent de Harry Browne utilitza fons indexats per a la part de renda variable).\nSi encara no sabeu ben bé que és això de la indexació i els fons indexats, podeu donar-li una ullada a l'entrada que vaig publicar a aquest mateix blog: Sobre la indexació (també anomenada gestió passiva). Hi trobareu una explicació sobre què és la indexació i sobre els fonaments teòrics i empírics que hi ha darrere. Com que existeixen diverses estratègies d'inversió que utilitzen fons indexats i no volia que l'entrada fos massa extensa, vaig decidir que en parlaria a properes entrades.\nAixí doncs, avui parlaré d'una d'aquestes estratègies. Podríem dir que és l'estratègia d'inversió indexada "genuïna", la que John C. Bogle tenia al cap quan va fundar la gestora de fons Vanguard i va començar a comercialitzar el primer fons indexat (l'any 1976) i que, posteriorment, va desenvolupar als diversos llibres que va escriure. Les carteres d'inversió derivades d'aquesta estratègia es coneixen informalment com a carteres boglehead.\nAls seguidors de la filosofia d'inversió de John C. Bogle se'ls coneix com a bogleheads\nAbans de començar, això de boglehead és una mena de joc de paraules entre bobblehead (un ninot capgròs com el de la imatge anterior) i el cognom de John C. Bogle. Tot va començar l'any 1998 quan a la pàgina web Morningstar.com es va crear un subfòrum per a tots aquells que seguien la filosofia d'inversió de Bogle i invertien mitjançant els fons indexats de la gestora Vanguard. Aquest subfòrum es va anomenar Vanguard Diehards (traducció lliure: els tossuts de Vanguard, es veu que van insistir molt a Morningstar per a que creessin un fòrum específic per a ells).\nEl subfòrum va anar creixent en visites i aportacions (va a arribar a ser el més actiu de tot Morningstar) i els seus participants van acabar creant un fòrum independent, que primer es va anomenar diehards.org i, finalment, va agafar el nom de bogleheads.org (per a retre homenatge a Bogle i, també, perquè no els acabava de fer gracia que se'ls conegués com els tossuts). Així doncs, avui dia als seguidors d'aquesta filosofia d'inversió se'ls coneix com a bogleheads.\nEntre els seguidors hi ha força inversors particulars, però també professionals: economistes, assessors financers, professors universitaris, etc. Alguns d'ells han contribuït d'una manera significativa a difondre aquesta filosofia d'inversió, com ara Taylor Larimore, Mel Lindauer, Michael Leboeuf o Rick Ferri.\nLa filosofia d'inversió dels bogleheads\nI en què consisteix aquesta filosofia? A la pròpia pàgina dels bogleheads ho resumeixen en 5 punts:\nEstalvia tot el que puguis i comença quan abans millor\nInverteix en una combinació de renda variable i renda fixa\nFes-ho mitjançant fons d'inversió de baix cost i ben diversificats\nFes-ho de manera eficient fiscalment parlant\nEl primer punt el comparteix amb qualsevol filosofia d'inversió mínimament assenyada: per a poder invertir cal estalviar. I quan abans comencem, més ens beneficiarem de la màgia de l'interès compost.\nSobre la resta de punts en parlaré seguidament, ho faré seguint l'ordre que m'agrada seguir sempre que parlo d'estratègies d'inversió: primer l'assignació d'actius, després els criteris per a la selecció d'actius i, per últim, els criteris per a la variació temporal dels actius.\nAssignació d'actius: renda variable i renda fixa (en funció de la nostra tolerància al risc)\nEl segon punt del "pentàleg" (¿un decàleg de 5 punts és un pentàleg?) ja ens diu que per a l'assignació d'actius es tenen en compte dues grans categories: renda variable i renda fixa.\nLa renda fixa, a les carteres boglehead, serveix principalment per a reduir la volatilitat de la cartera. Realment, no es busca descorrelació amb la renda variable, ja que s'inclou tant renda fixa governamental (que, històricament, sí que té una descorrelació prou elevada) com renda fixa corporativa (on la descorrelació no és gaire significativa, ja que el seu comportament sol ser més semblant al de la renda variable però amb una volatilitat considerablement inferior).\nSegons la nostra tolerància al risc variarà el percentatge assignat a cadascuna de les dues categories. Com que això de la tolerància al risc és una cosa força personal, Bogle no parlava de percentatges concrets, però sí que donava algunes indicacions:\nBenjamin Graham, un altre inversor molt conegut (i pare de la inversió value), deia que el percentatge de renda variable hauria d'estar entre un 75% i un 25% i que una bona aproximació inicial seria fer meitat i meitat (50% RV i 50% RF). A Bogle li semblava molt raonable aquest consell, també creia que per a molts inversors particulars tenia força sentit ajustar aquests percentatges segons el moment en que es trobessin com a inversors.\nDe manera que, un inversor que ja es troba en fase de distribució (un cop ja ha deixat de treballar i està descapitalitzant les seves inversions) podria assignar un 50% a RV, o algun percentatge encara més conservador, fins a al 25% que deia Graham o encara menys, en funció de la seva tolerància al risc.\nEn canvi, un inversor jove que tot just està començant a acumular capital (i que per tant té molts anys per endavant per a fer front a la volatilitat dels mercats), podria arribar a assignar fins un 75% a la RV tal i com deia Graham o, en funció de la seva tolerància, encara un percentatge més elevat.\nDe fet, Bogle deia que una bona aproximació inicial seria tenir la nostra edat en RF (la resta fins a sumar 100 en RV). Lògicament, aquesta aproximació no ha de ser entesa com una regla sagrada i inamovible, si no com un punt de partida per adaptar-lo segons les nostres circumstancies personals.\nHi han algunes variacions de l'aproximació anterior desenvolupades pels bogleheads, com per exemple la que recomana tenir la nostra edat menys 10 punts percentuals en RF (o, el que és el mateix, 110 menys la nostra edat en RV). Als enllaços que mencionaré al final de l'entrada podreu trobar algunes fórmules o recomanacions per a decidir quin percentatge dedicar a cada categoria. També ens pot servir de guia veure els retorns històrics dels diferents percentatges:\nRetorns (1926-2015) per a una cartera de 2 fons USA\nSelecció d'actius: fons indexats (baix cost, eficiència fiscal i diversificació)\nEl tercer i quart punt ens parlen dels criteris que hauriem de seguir a l'hora de seleccionar els actius que formaran part de la nostra cartera. Com no podria ser d'una altra manera, ja que estem parlant d'una estratègia que es basa en la indexació, Bogle i els seus seguidors recomanen la utilització de fons indexats.\nA Bogle no li agradaven gaire els ETFs, considerava que podrien ser perillosos ja que la seva estructura facilita massa la compravenda i, per tant, la temptació d'intentar fer market timing. Actualment Vanguard també comercialitza ETFs i molts seguidors de Bogle els recomanen pel seus baixos costos (encara més que els dels fons). La part negativa és que els ETFs suporten comissions de compravenda. En el nostre cas hem de tenir en compte també que els fons són traspassables, mentre que els ETFs no ho són.\nEn qualsevol cas, tant si invertim mitjançant fons com si ho fem a través de ETFs, Bogle i els seus seguidors donen molta importància al baix cost, l'eficiència fiscal i la diversificació.\nEn els seus llibres Bogle s'adreça principalment als inversors dels Estats Units, així que considera que és més que suficient tenir dos fons: un de RV (en aquest cas RV USA, indexat al S&P500) i un altre de RF (RF USA, tant pública com corporativa). També menciona algunes variacions de la cartera interior per a incloure RV USA small caps, RV global o RV emergent, així com suggerències per als inversors internacionals (tots els que no som del Estats Units...).\nEls bogleheads han desenvolupat una mica més les variacions de la cartera i les suggerències per als inversors internacionals. A continuació resumeixo aquestes últimes mitjançant els gràfics extrets de bogleheads.org (els percentatges es corresponen a una cartera 50/50):\nCartera simple amb 2 fons: un de RV Global i un altre de RF Global\nLa cartera simple amb 3 fons n'afegeix un per a la RV Emergent\nLa cartera amb 4 fons n'afegeix un altre per a RV Local (en el nostre cas podria ser RV Espanya o RV Europa)\nLa cartera amb 5 fons afegeix un fons per a la RV Global Small Cap\nEncara poden haver-hi moltes més variacions, com afegir-hi REITs (RV Sector Immobiliari) o desglossar la RV Global en diferents regions, entre altres. Això sí, totes tenen en comú la utilització exclusiva de fons indexats (o ETFs) de baix cost i amb la major diversificació possible.\nVariació temporal: no market timing, stay the course\nPer últim, podríem dir que el cinquè punt fa referència, en certa manera, a la variació temporal de la cartera. L'expressió stay the course (mantingues el rumb) vol dir que, un cop ens hem marcat un objectiu i una estratègia d'inversió determinada, no ens hem d'allunyar-ne. Independentment del que succeeixi amb els mercats, ni vendre quan hi hagin caigudes ni comprar quan hi hagin pujades, ni tampoc el contrari o, encara menys, intentar anticipar-nos als moviments del mercat (el que s'anomena fer market timing).\nSimplement hem de seguir la nostra estratègia i mantenir l'assignació d'actius i la composició de la cartera que haguem decidit i fer aportacions de manera periòdica (amb les quantitats i periodicitats que haguem establert, sense intentar "esperar a que el mercat estigui més barat").\nPer a mantenir la composició de la cartera haurem de fer reajustaments de tant en tant. El criteri per a fer reajustament pot ser periòdic (com fer-lo un cop a l'any o trimestralment) o sempre que algun dels actius es desviï en un percentatge determinat del nostre objectiu. L'important és fer-ho sempre amb el mateix criteri objectiu (de nou, stay the course), no hem d'intentar fer market timing i variar aquest criteri en funció dels mercats.\nCom es pot veure, això del stay the course és un punt essencial per als boglehead, però pot ser difícil en segons quines circumstancies, al cap i a la fi som humans i molt sovint prenem decisions deixant-nos portar per les nostres emocions. No permetre que ens afecti el comportament dels mercats potser té tant de filosofia d'inversió com de filosofia de vida.\nAlguns recursos online per a saber-ne més: bogleheads.org i bogleheads.es\nJa per acabar, un cop resumida la filosofia d'inversió dels boglehead, només em queda recomanar alguns recursos online per a obtenir més informació sobre diferents criteris d'assignació d'actius, exemples de carteres, fons o ETFs interessants i opinions o consells d'altres bogleheads:\nbogleheads.org: Ja l'he esmentat diversos cop a aquesta entrada, a més a més del fòrum, hi ha una wiki amb molta informació (amb alguns articles destinats específicament per als inversors de fora dels Estats Units). Tot està en anglès.\nbogleheads.es: És un spin-off del fòrum anterior, dedicat als inversors d'Espanya (està tot en castellà). També té una wiki i una guia molt recomanable per a iniciar-se com a inversor indexat.\nAnònim 26 d’agost, 2021 12:46\nMoltes gràcies per l'article i pels recursos online.\nHe estat investigant Bogleheads.es i resulta molt interessant!\nEls Calers 26 d’agost, 2021 13:07\nMoltes gràcies a tu per dedicar el teu temps a llegir-lo i pel comentari!\nDoncs sí! Segons la meva opinió, la guia introductòria que tenen és immillorable (només puc aspirar a fer una cosa semblant, tot i que molt més senzillet, en català).


Benavarri reclama a Fecsa-Endesa la renovació de les línies elèctriques\nFa temps que els veïns de Benavarri es queixen de les contínues apagades de llum, unes dues per setmana. L'últim tall va ser la nit de Cap d'Any. Això està provocant molts problemes, sobretot als restaurants, que veuen com els marxen els clients. Ara, estan pendents que Fecsa-Endesa aprovi un pla per renovar les línies elèctriques.\nA Benavarri gairebé acomiaden l'any a les fosques. Quatre hores abans de la mitjanit, hi va haver un tall de llum de més de dues hores. Cinc nuclis més, agregats al municipi de Benavarri, es queden sense subministrament elèctric una mitjana de dos cops per setmana. Els veïns estan cansats de reivindicar solucions a la companyia Fecsa-Endesa. La companyia assegura que té pendent d'aprovació un pla per renovar les instal·lacions amb una inversió prevista de 150.000 euros, el 40% dels quals estarien subvencionats pel govern d'Aragó. De moment, la setmana vinent hi ha prevista una reunió entre totes dues institucions per concretar la posada en marxa d'aquest pla.


Acció contra l'homenatge als germans Badia - Indymedia Barcelona\nAcció contra l'homenatge als germans Badia\nper anarquistes\t 29 abr 2013\nEl passat diumenge 28 d'Abril, quan els ancionalistes interclassistes es van ajuntar per retre homenatge als feixistes, reventavagues i torturadors Badia, es van trobar, al número 38 del carrer Muntaner, les pintades "BADIA FEIXISTES" i "BADIA NAZIS" firmades com a FAI i amb l'A circulada. Pel que sembla els va molestar força, doncs tot i que van intentar borrar-les amb pintura blanca, el missatge era perfectament intel·ligible. També es van realitzar unes 200 octavetes que s'han repartit per diferents centres socials, el text es el següent:\n"Cada 28 d'Abril, al número 38 del carrer Muntaner es realitza un vergonyós homenatge a les figures de MIQUEL i JOSEP BADIA. El primer d'ells, com a Cap de Serveis de la Comissaria General d'Ordre Públic de la Generalitat Republicana, va ser artífex de la repressió i tortura contra el moviment obrer de Barcelona arribant a fer simulacres d'afusellament contra varis militants de la CNT. Ambdós, per molt que intentin negar-ho, com a militants d'Estat Català, coquetejaven amb el feixisme com demostra el que Mussolini els tingués coma referent a Catalunya, l'estètica filofeixista que lluïren les Joventuts d'Esquerra Republicana i Estat Català (JEREC) en una desfilada a Montjuïc i la seva actitud de reventavagues utilitzant els "escamots" d'Estat Català per conduïr els tramvies durant una vaga dels seus obrers. TOTA UNA HISTÒRIA COM A ENEMICS DE LA CLASSE TREBALLADORA. Els seus hereus dècades després es reuneixen en un èxtasi interclassista agrupant suposades organitzacions d'esquerra com les JERC amb ultranacionalistes i xenòfobs com Unitat Nacional Catalana. PROU HOMENATGES ALS LACAIS DE LA BURGESIA, VISCA LA LLUITA LLIBERTÀRIA I DE LA CLASSE OBRERA!!"\nRe: Acció contra l'homenatge als germans Badia\nper pep\t 29 abr 2013\nFelicitats companyes! Molt ben fet. Salut i A!\nper -\t 29 abr 2013\nI aquests mateixos ara volen una Catalunya militaritzada amb exèrcit i policia paramilitar...\n-> http://www.ceec.cat/catala/ !!!\nper --\t 29 abr 2013\nper des de la distància\t 29 abr 2013\nConsell: si voleu coses, feu-les bé, que aquest text és cutre amb ganes.\n"coquetejaven amb el feixisme com demostra el que Mussolini els tingués coma referent a Catalunya" Però algú realment creu que Mussolini sabia qui eren?¿?¿?¿?¿ per favor, una mica de cap. Seria més interessant si els voleu atacar bé que busquessiu discursos de Josep Dencàs i la seva opinió sobre Itàlia. Va, una pista més: busqueu que va dir en certa entrevista a cert mitjà italià allà sobre el seu règim i el duce (més ja no ajudaré).\nAmb això teniu més credibilitat (citant les paraules d'alts dirigents) que no amb frases com les que feu de "Mussolini els considerava un referent"...\nPS: Els Badia no eren filofeixistes, de fet, capitalistes sense més tirant a l'esquerra. Deia per exemple Miquel Badia abans del seu congrés de 1931: "Hem estat sempre obreristes i sempre liberals. ¿Caldrà acceptar el socialisme? El nostre congrés ho dirà. Serà necessari estudiar-ho profundament.»" Una altra cosa és que sí que portessin efectivament una política de guerra bruta contra sindicalistes. Però no pel pistolerisme dels 20 ni perquè fossin amics de la patronal (!), sinó que era una disputa per l'autoritat. Uns (EC) volien inclinar ERC a les armes, "echar-los al monte" per dir-ho d'alguna manera, i els altres (FAI) volien ostentar ells l'autoritat. Les seves morts són danys "colaterals".\nper pel llest que diu que aquest text és "cutre amb ganes"\t 29 abr 2013\n"(...) A causa de que el fascismo italiano, consideraba a Estat Catala, como el referente del fascismo español, aunque este se declara institucionalmente separatista. Las observaciones manifestadas por Mussolini a los dirigentes de Falange Española va en esta dirección. El líder italiano les dijo que el fascismo catalán contaba con Dencas y sus muchachos los hermanos Badia, miembros del gobierno de la Generalitat. Y que ellos eran una insignificancia. (...)"\nper molt be tiu\t 29 abr 2013\n"Una altra cosa és que sí que portessin efectivament una política de guerra bruta contra sindicalistes. Però no pel pistolerisme dels 20 ni perquè fossin amics de la patronal (!), sinó que era una disputa per l'autoritat."\nAh, és clar, i les disputes per l'autoritat es fan en el buit no? al marge de la lluita de classes, és clar. Jo flipo amb alguna gent suposadament d'esquerres que intenta defensar els Badia.\nper :D\t 29 abr 2013\nMOLT BEN FET companyes!\nSalut i (A)!!\nEn aquest fil de raco català es veuen les pintades, així com els infructuosos intents de borrar-les. També es comenta que, pel que es veu, ja havia succeït altres vegades (tot i que cal remuntar-se als 90 on, pel que es veu també, es va arribar a arrencar una placa que Estat Català hi va posar).\nper Zara\t 29 abr 2013\ntarats mentals, és el que sou.\nEls Fascios de Combatimento (el naixement del feixisme a Itàlia) estava ple d'anarquistes. El van formar anarquistes fascinats per la violència... sense rumb.\nEl mateix Mussolini era fill d'un ferrer anarquista....\nHauríeu de llegir una mica d'història i deixar-vos de xorrades per alimentar el vostre ego.\nper anarquista emprenyat\t 30 abr 2013\nMireu que diu el malparit del Junqueres, que els franquistes van homenatjar en Justo Bueno quan el que van fer és afusellar-lo!!\nper independència i... socialisme?\t 30 abr 2013\nA banda de ser fill de qui fos, Mussolini havia estat socialista, i no un socialista de base sinó un dels màxims dirigents del partit i director del seu diari. I? Oi que això no diu res del socialisme com a tal?\nper indytext\t 30 abr 2013\nLa Falange, igual que molts altres feixismes tambe va començar per una barreja interclasista de sindicalistes, excomunistes, exanarquistes y burgesos, señoritos y fins i tot aristocrates com el marques de Zayas. Aixo es el feixisme, un enganyabobos amb vocacio de enredar a les mases treballadores per defensin els interesos de la burguesia i la glorificacio de l'Estat.\nZara, hauries de llegir una mica mes, i mes variat abans de intentar donar lliçons.\nper m@ngo\t 30 abr 2013\nobservarás, 'indytext', que si al teu paragraf substituexes 'La Falange' per 'El Catalanisme' i enlloc de 'Marques de Zayas' hi poses 'Compte de Godó' la frase tb té sentit i no deixa de esser veritat!!\nper justo y ruano\t 30 abr 2013\nlo tornariem a fer.\nper rhisto\t 30 abr 2013\nSi home, José Quevedo pot dir missa, això és el que em referia, a la nula veridicitat de les afirmacions que es fan (que n ovol dir que siguin falsses, sinó que no estan prou contrastades).\nJo del que parlo és d'alguna classe de cosa amb més consistència, perquè en història, quan més grossa és l'afirmació que fas, més fonamentada i provada ha d'estar.\nPer exemple, si afirmes això:\n"el fascismo italiano, consideraba a Estat Catala, como el referente del fascismo español"\nHo has de poder provar amb documentació, i no deixar-ho caure com qui no vol la cosa, perquè és una afirmació grossa si més no.\nD'entrada resulta difícil de creure, ja que precisament Estat Català havia mantingut als anys 20 relacions amb l'antifeixisme italià. De fet, al 1926 al complot de Prats de Molló hi van participar italiants antifeixistes, exiliats de la Itàlia de Mussolini, la coneguda com a "Brigada Garibaldi".\nper bb\t 30 abr 2013\nEstat Català i Jerec no eren filofeixistes. Sinó com expliqueu que els feixistes matéssin a tants militants d'aquest partit, afusellats al camp de la bota i a d'altres llocs?\nLes Jerec eren disciplinades, d'inspiració txeca, obrerista, naturista, d'estudi grecoromà, etc\nper per al bb\t 30 abr 2013\nEn la reinterpretació anarquista de la història no hi va haver feixisme espanyol, tan sols mussolini i la gran organització feixista ibèrica, EC.\nper objectiu\t 30 abr 2013\nJo estic a favor de sabotejar l'homenatge a aquests repressors reventa-vagues (lo de filo-feixistes és discutible si ens remetem a les fonts). Però d'aquí a caure en la demagògia anti-indepe basant-nos en el passat hi ha un bon tros. I ho dic per aquest missatge:\n" I aquests mateixos ara volen una Catalunya militaritzada amb exèrcit i policia paramilitar...\n-> http://www.ceec.cat/catala/ !!! "\nDisculpeu-me, però això és hipocresia pura. S'està confonent la militarització amb el color polític. O és que potser la FAI no va passar a compartir el monopoli de la violència al costat de la policia i el mateix estat català a partir del 1936? és a dir, no va participar la FAI d'una catalunya militaritzada i es va convertir en una organització paramilitar? El món és així, les armes són necessàries per defensar les idees. El color polític de l'horitzó que ens espera depèn només de nosaltres.\nper komrradd\t 30 abr 2013\nLa premsa burgesa s'ha cuidat molt d'escriure sempre que justo bueno era anarquista però ell va tenir problemes on no podia intimidar (al front, d'on consta que va ser expulsat i detestat per la columna durruti per haver matat un milicià i haver fet actes de brutalitat contra altres, se les va tenir amb déu i sa mare.) i va tenir un paraigua per cometre actes delictius a la FAI, d'on no van saber o voler treure-se'l del damunt per acolloniment potser. Justo tenia una banda d'atracadors i timadors amb alguns "companys" que havia fet a l'exili argentí i altres de per aquí. Doncs bé: el seu interés foren sempre els diners i al final justo i un altre van carregar-se a tots els vells camarades i les seves dones i enterrant-los en un garaig per diners. Els diners van ser sempre el seu mòbil i això ho sap l'historiografia anarquista sense complexes i assumint que era una època de pistolerisme i pre-guerra amb molta violència vers les classes populars.\nAquesta tropa, potser útil per psicòpata al front, on demostraren que eren incapaços de servir, va sembrar la mort i l'extorsió sense més motius polítics que el macarrisme.\nAltre cosa eren actituds lamentables dels escamots de badia conduïnt tranvies durant una vaga o repartint llenya sense garanties de dret o judicials de cap mena. Però en tot cas no eren mereixedores de cap assassinat a sang freda.\nMolts anarquistes catalans havien comés tot tipus d'ajusticiaments contra caps de policía a barcelona i fins i tot governadors civils o càrrecs de la monarquia... però sobretot policies. Els noms d'alguns homes i dones que van protagonitzar accions violentes de davids contra goliats són pàgines d'honor de l'anarquisme català. Però actuaven contra dictadures i règims que els mataven cada dia aplicant lleis de fugues o invents semblants. Els badia, mig fatxendes mig xulescos i fins molt qüestionables si vols, èren la policía de la generalitat republicana. Una cosa així com els mossos del saura. Tenien un modus operandi semblant, almenys estèticament, al feixisme i fins cert menyspreu per la resolució meditada però només "torturaven" en públic fotent quatre pals al crani i sense obsessions carcelàries ni tics de poli cabró. Èren nanos de pagès, valents, que havien fet de guerriller a les ordres de Macià i havien demostrat que no tremolaven a l'hora de liar-se a pals, a trets o a canonades, encara que fos en inferioritat numèrica... uns tipus respectats per saber montar serveis d'ordre.\nSi consultes "els partits polítics de catalunya" del Molas o altres llibres de refrència veuràs que els sectors més estrictament nacionalistes d'estat català, que podien tenir la seva figura més rellevant en daniel cardona i el nosaltres sols, flipaven amb irlanda i les lluites d'alliberament més que amb cap feixisme, que era imperialista per naturalesa. En totes les publicacions i reflexions s'hi troben aspectes molt romàntics però mai absolutistes o violentes contra l'adversàri ideològic si aquest era demòcrata, socialista, anarquista... Només un tal manuel blasi, que considerava macià un botifler i cardona un feble, va ser l'únic sonat que va mantenir entrevistes amb nazis i sembla que al consulat italià amb un feixista. Intentà fer un cop d'estat a nosaltres sols quan aquest era un grup d'uns centenars o sigui que imagina't la seva marginalitat... el raconaire identifuaka de principis del segle XX.\nPer mi els germans badia no mereixien el que els va passar, que segurament fou per haver tancat taules de joc, cases de putes i rotllos més de drogues i trapis, que era el que justo bueno podia controlar. Ells i el seu patriotisme visceral no em representen ni representen la meva manera d'entendre l'ordre públic però preferiria passar una vida amb ells que un dia amb els seus assassins. També és interessant veure que justo bueno es va intentar vendre a la falange amb el seu historial demostrat d'assassí de catalanistes, marxistes i gent d'esquerres que qüestionava o s'oposava als seus mètodes.\nLa qüestió és que l'anarquisme avui en dia no sap a que remetre's per titllar l'independentisme de "nazi" i ha de recórrer a aquesta flagrant manipulació de la història.\nper Un món nou als nostres cors\t 30 abr 2013\nNo se si éren de la FAI les persones que ho van escriure. Si no, no entenc molt la firma.\nPerò ben fet!\nper pe els fills de puta\t 30 abr 2013\nel konradd, sembla la sexta explican-nos que bons son els policies, els partits politics, y la gent pobre de ordre, que en democracia es pot fer de tot, mens clar autodefenderse dels botxins, ostras konradd, te entenc tu podrias no sol un dia sino tota la vida estar ambs els botxins, tu ets un de ells, ja saps el poli bo, la prensa enrollada i els partits de esquerras, mentras la prisio plena de justos buenos, de anarkistas, clar que no voldrias estar amb el justo y la seva gent, al boqueras, las xivatos i als botxins, lo tendrias malament konrad, ala a continuar diem que el joc, el trafic de stupaents, la trata de blancas, las extorsions, y totes aquestas coses que suposadament no tolera la democracia, pero la veritat es que aixo es la democracia, nomes i a que veure ahon van la forces de la onu, que lo primer que porten es el joc, la prostitucio, el contraband, el esturpo, la expoliacio i tota mena de estafas mafiosas del estat i la seva ma armada las policies. q t dden konradd mentider, conill, baste, vocero policial.\nper que va\t 30 abr 2013\nNo home, no, la FAI sí que molava. En Manuel Escorza, en Justo Bueno i la patuleia. Perquè la FAI mai va cooperar amb la policia, nooo que vaaa.\nper dolent dolent!\t 01 mai 2013\n"... l'anarquisme avui en dia no sap a que remetre's per titllar l'independentisme de "nazi"\nImpressionant "argument". Amb aquesta opinió, no és res d'extrany que prefereixis als Badia que als seus assesins...\nEsteu intentant trobar la explicació al dilema universal de la vida..., occidental. La qüestió del poder i la lluita per la dominació.\nMentrestant, parleu de bons i dolents i aquesta moral fa molta pudor! Els bons chicots de pagés dels germans Badia que feian de caps dels esquirols bons, policia bona, la repùblica bona, la generalitat bona... I el Bueno molt dolentot que era un macarra molt dolent i narcotraficant dels pitjors i assassín "psicòpata" de sang freda dels seus companys i companyes i amb deliri i cobdícia dolenta...\nAmb aquest panorama, a qui podem triar..., el blanc o el negre.\nTota revolució té parts foscas i contradictòries. No hi ha cap contradicció en els germans Badia. Ells ho tenìan molt clar. El seu crimen era sempre legal i en nòm de la repùblica, la legalitat i l'ordre democràtic, com avui...\nEl Bueno..., un criminal com tants criminal que lluitan per una revolució, perqué per a l'ordre, la democràcia, la llei..., tota revolució és un crim, és terrorisme, especialment quan els morts són policies.\nQuin embolic, els bons deuen ser sempre bons i els dolents, sempre dolents, no sigui que ens adonem que la nostra moral ha estat sotmesa a l'ordre de la veritat oficial.\nper bb\t 03 mai 2013\njo estic per sobre del bé i del mal. no crec en bons ni en dolents. Ni defenso els Badia ni en Bueno, només defenso a Lenin


Català telemàtic a la postpandèmia: cap on va la política lingüística?\n"Aprendre català mitjançant una plataforma fa que, per diversos motius, una gran part de la població nouvinguda se’n quedi al marge"\nPer: Imma Torner\nDurant el 2021 hem sentit parlar de l’estat de salut del català com feia molt de temps que no ho sentíem. Debats a la televisió, entrevistes a la ràdio, novetats editorials i la difusió dels resultats de la darrera enquesta d’usos lingüístics, que assenyalava que gairebé un 70% de la població de Catalunya no té el català com a llengua inicial, la xifra més elevada des que hi ha dades.\nMoltes persones desitgen i confien en un canvi valent en la política lingüística, especialment ara que la direcció general ha assolit el rang de secretaria. Personalment, espero que l’aprenentatge de la llengua arribi àmpliament a tothom sense excepció, especialment a aquells col·lectius més desafavorits.\nEl fet és que no és evident que sigui així, des del meu punt de vista, els cursos de català per a adults que ha desplegat el CPNL de forma telemàtica en el context de la pandèmia tenen un format restrictiu, que exclou els més exclosos. Aprendre català a través d’una plataforma fa que, per diversos motius, una gran part de la població nouvinguda se’n quedi al marge. Aquesta solució improvisada que, en un inici hagués hagut de ser transitòria per respondre a una situació anòmala, sembla que es podria anar consolidant i, si és així, estaríem fomentant una bretxa social que no ens podem permetre. A vegades, voler sortir immediatament d’una situació pot comprometre el futur.\nEncara que s’ofereixin nivells bàsics o elementals de forma presencial, reduir gran part dels cursos de llengua a un programa informàtic impossibilita comprendre-la en el seu context més vivencial i fa difícil que els aprenents la facin seva. Si alguns creuen que bàsicament es tracta d’anar “millorant” els sistemes i els programes existents, em sembla que s’equivoquen. Fa dues dècades que a Catalunya han arribat moltes persones amb una gran diversitat lingüística i cultural. La tecnologia no pot tenir una incidència tan decisiva per a l’aprenentatge del català per a adults. Considero que cal trobar experiències diferents de la tecnològica i la telemàtica.\nAquest sistema enforteix i impulsa realment l’ús social de la llengua en els col·lectius que necessiten aprendre-la amb més urgència? O parteix d’una desigualtat molt gran? Té cap sentit que per poder estudiar català calguin coneixements previs d’informàtica? És just que una gran part de l’oferta de cursos passi, exclusivament, per tenir la tecnologia a l’abast?\nLa fragilitat i la precarietat en què viu molta gent fa que es trobin en una situació d’indefensió. Fins i tot entre aquells qui tenen més recursos per arribar a fer un curs en línia, una bona part necessiten un treball considerable d’expressió oral (perquè el català no és la seva llengua materna) i un curs a distància no arriba a substituir el treball de l’oralitat que es fa en un curs presencial.\nVista la situació sociolingüística del país, costa d’entendre que es destinin tants recursos humans i materials per a una única recepta metodològica. L’administració ha de fomentar i desplegar programes accessibles per resoldre l’adquisició de la llengua per a tothom. Els projectes han de ser inclusius, dissenyats des de la pluralitat, en benefici de tots. S’han d’aplicar estratègies a llarg termini i defugir tàctiques curtes de mira, cal posar-hi creativitat i crear projectes interdisciplinaris, fent canvis profunds que reemplacin antics models que no siguin per sortir del pas o per solucionar problemes momentàniament.\nMoltes de les antigues propostes per estendre l’ús del català han quedat superades. Probablement s’ha incidit massa en l’esfera individual de la llengua i ara és prioritari anar cap a la col·lectiva. Augmentar l’ús social del català requereix prendre decisions ben orientades per excedir el marc estricte de l’ensenyament de la llengua i la certificació de coneixements. Les polítiques haurien de centrar esforços a inserir les actuacions en el teixit social. Crec que aquest contingut indefectiblement social ens hauria de guiar per revertir la situació actual.\nA tots aquells qui treballem al sistema públic ens calen recursos per construir un projecte cohesionador. Hem d’assumir l’esforç de construir relacions interpersonals que, primer de tot, han de començar als nostres equips, departaments, etc., sense evitar les possibles dissensions de manera que puguem comptar amb la destresa i l’especificitat dels altres sense arraconar les pròpies. És un treball que ens cal per no creure’ns en una falsa transversalitat, la cooperació és del tot necessària. Obrim-nos a un dinamisme nou, amb altres organitzacions i entitats. Aconseguim una col·laboració horitzontal en xarxa, amb responsabilitat i compromís per construir un projecte comú. Plantegem-nos algunes línies d’acció.\nSi realment volem ser eficaços, hem de promoure noves conviccions i actituds per canviar de paradigma. Repensem l’estructura, els objectius i els mètodes institucionals. No posem en marxa projectes de forma desarticulada. No deixem qüestions a fora que són necessàries per a donar-hi sentit.\nLa feina que es fa a cada departament afecta la llengua i repercuteix a tot Catalunya. Fem una recerca conjunta dins les diferents àrees per veure quins mitjans tenim per assolir el que desitgem. Hem de capacitar els professionals amb cursos, seminaris, jornades i activitats diferents i anar més enllà dels condicionaments propis de cada àmbit.\nNo perdem el contacte amb la realitat, mirem-la de cara. Pensem de forma inclusiva, connectem amb la realitat que ens envolta i fem xarxa. És extremament important no viure una política lingüística fictícia. És una de les millors maneres d’evitar contradiccions i d’aconseguir respostes compartides perquè ningú no es quedi enrere.\nImma Torner Comulada\nTècnica de Normalització Lingüística al CNL Vallès Oriental


90 ANIVERSARI DE L’ESCOLA DEL MAR : Apamar.cat\nEstás aquí: Inicio / Apamar / Apamar 55 - setembre-desembre 2012 / 90 ANIVERSARI DE L’ESCOLA DEL MAR\nAmb motiu del 90 è Aniversari de l’Escola del Mar, els antics alumnes han elaborat un puzle amb les tres ubicacions de l’Escola i unes tasses amb el logo del 90è Aniversari en blanc, verd i blau.\nTal com s’indica en la propaganda (premeu a les imatges per ampliar-les), el preu de les tasses és de 7 € una i 18 € el joc de tres tasses dels tres colors i el del puzle és de 30 €. Des de l’APA s’ha pensat en subvencionar la compra del puzle aproximadament amb 10 € de descompte (en funció de la demanda), pel que el preu queda en 20 €.\nSi voleu tasses o trencaclosques hauríeu de passar per la secretaria de l’Escola. La Cristina López ja té el material a l’oficina.


Càrmates - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n2Càrmates de Bahrain\nCommuta la subsecció Càrmates de Bahrain\n2.1Principals jannabites o càrmates de Bahrein\n3Càrmates del Iemen\n4Càrmates de Rayy\n5Càrmates de Khurasan i Transoxiana\nAquest pren el nom de Hamdan Qàrmat, un camperol de Kufa membre de la secta dels ismaïlites, que va començar a predicar vers el 875 (entre 874 i 878) i es va reconèixer subordinat al moviment ismaïlita central dirigit des de Salamya a Síria. El 899 Ubayd-Al·lah al-Mahdi (que després fou el primer califa fatimita 909–934) va reivindicar l'imamat per a si mateix (i pels seus ancestres); Hamdan Qàrmat i el seu cunyat Abdan s'hi van oposar i li van retirar el suport deixant de predicar; llavors Abdan fou assassinat per instigació d'al-Mahdi, i proclamat al seu lloc Zikrawayh ibn Mihrawayh que es va declarar lleial a la direcció i va organitzar revoltes càrmates entre les tribus beduïnes de Síria (902 i 907) on va enviar el seu fill Hàssan o Hussayn (conegut com a Sahib aix-Xama) que van obtenir el suport de les tribus kalbites.\nEls beduïns dirigits per Sahib an-naka, l'home de la Camella, que podria ser Yahya ibn Zikrawayh (germà de Hàssan o Hussayn) va atacar per sorpresa a l'exèrcit del califa al-Mútadid (892-902) i van matar el general Subk al-Daylami, atacant Damasc (902) on van cremar la mesquita d'ar-Rusafa, arribant a ocupar o amenaçar pel camí diverses viles; el senyor de Damasc, Tughj ibn Juff, un turc de Transoxiana (ancestre dels ikhxídides), va quedar assetjat però fou rescatat per un exèrcit enviat des d'Egipte sota la direcció de Badr al-Kabir, un esclau d'Ibn Tulun, i Ibn Zakrawayh va ser capturat i executat (juliol del 903).\nL'altre cap càrmata al-Hussayn (o al-Hàssan) ibn Zakrawayh (conegut com a Sahib aix-Xama) es va proclamar a si mateix Mahdi (personatge que segons la tradició islàmica apareixerà al final dels temps), va derrotar i expulsar els egipcis i altres sirians (903) i es va fer amo de Síria atacant Alep i ocupant Homs, Hamat, Maarrat al-Numan, Baalbek i Salamiya (on va ordenar una matança) i va cridar al futur califa fatimita a agafar la direcció del moviment però Ubayd-Al·lah havia abandonat la ciutat per temor a Hussayn o Hàssan, ja que les relacions amb aquesta branca ismaïlita havien empitjorat; Sahib aix-Xama va saquejar el seu palau i va matar a tots els membres de la família de l'imam fatimita; però el general abbàssida Muhàmmad ibn Sulayman va arribar a Damasc, i el va obligar a fugir cap a l'Iraq; fou no obstant capturat i executat a Bagdad (gener del 904); l'abbàssida va netejar llavors la zona de càrmates.\nCàrmates de Bahrain[modifica]\nA partir del 899 un dels membres del moviment, Abu-Saïd al-Jannabí, havia estat enviat per Hamdan Qarmat a l'Aràbia oriental, llavors anomenada Bahrayn (que cal no confondre amb les illes Bahrein), on va fundar un estat càrmata que fou regit prop de dos segles per la dinastia dels djannabites. Es va destacar per la seva oposició al lideratge fatimita dins l'ismaïlisme, així com la seva lluita contra el califat abbàssida i la seva intensa activitat propagandística, difonent una doctrina que reclamava la plena igualtat. Va fer matar el daï Abu Zakariyya al-Zamami, el seu antecessor en la predicació, enviat segurament pel daï Ibn Hawshab del Iemen. Va governar amb l'assessorament d'un consell de direcció conegut com al-Ikdaniyya, del que formaven part els principals notables i funcionaris entre els quals Hasan ibn Shanbar o Sanbar cap d'una podersoa família d'al-Katif i un dels seus primers partidaris i després el seu sogre.\nEn 913 Abu-Saïd al-Jannabí va ser assassinat i fou succeït pel seu fill Abu-l-Qàssim Saïd ibn Abi-Saïd al-Hàssan (913-918) conforme a la voluntat del difunt, creant-se així una dinastia càrmata. Set fills van fer part del consell o al-Ikdaniyya. Abu al-Qasim Said aviat fou substituït pel seu germà petit (quan aquest va arribar a la majoria entre 918 i 923) i vers el 923, regnant ja aquest germà, Abu-Tàhir al-Jannabí, els càrmates van iniciar una època d'ofensiva militar sobre el sud de l'Iraq; al consell hi havia set visirs dels que el principal era Sanbar, fill de Hasan ibn Shanbar.\nMort Abu Tahir vers 944 els seus germans van governar junts (govern conegut com al-sada al-ruasa) i van seguir una política pacifica; van retornar la Pedra Negra el 951. Els fills del difunt, propietaris terratinents molt respectats, no van tenir part al govern fins que el 969 Sabur, el fill gran, va demanar entrar al consell com a successor del seu pare però fou arrestat pels seus oncles i va morir segurament assassinat. Les discòrdies a la família djannabita foren constants i el califa fatimita va fins i tot intervenir el 971 per arranjar les diferències (en profit propi). Després de la mort de Said (que havia regnat vers 913-918 i després fou membre del consell) el 972, els nets d'Abu Said Hasan van acabar arribant al consell però Abu Yaqub Yusuf ibn Abi Said, l'únic germà sobrevivent (944-977) va conservar la preeminència fins a la seva mort el 977. Llavors sis nets d'Abu Said Hasan van assolir plenament el poder (cap descendent d'Abu Tahir la descendència del qual es creu que fou exclosa). Algun visir (el 1051 es testimonien sis djanaites i sis visir) devia formar part també del consell i sembla que eren tots descendents de Sanbar.\nEls càrmates van tenir bones relacions amb hamdànides i ikhxídides; el maig del 964 van saquejar Tabariyya i el 969 al-Hasan al-Asam al front de les forces càrmates de Bahrayn va envair Síria i va ocupar Damasc; va derrotar l'ikhxídida Hasan ibn Ubayd Allah ibn Tughdj i va saquejar Ramla. L'octubre o novembre del 969, quan ja els fatimites dominaven Egipte, un exèrcit càrmata dirigit per Kisra i per Sakhr, cosins d'al-Asam, van derrotar altre cop a Hasan però es va acordar la pau i els ikhxídides van acceptar pagar tribut; el gros de l'exèrcit càrmata es va retirar i els que van restar a Síria i Palestina van ser derrotats junt amb Hasan per un exèrcit fatimita que va ocupar Ramla el 970.\nEl 970/971 amb el suport del buwàyhida Izz al-Dawla Bakhtiyar i de l'hamdànida Abu Taghlib, va derrotar completament al general fatimita Djafar ibn Falah a les portes de Damasc (que va ocupar); el general enemic va morir i Hasan va fer maleir al califa fatimita. Després d'això es va apoderar de Ramla, va entrar a Egipte i va assetjar el Caire però es va haver de retirar per una sortida del general Djawhar al-Sikilli per la part nord (22 de desembre del 970) i la defecció dels seus aliats els Banu Ukayl i els Banu Tayyi. Va retornar llavors a Bahrayn (971) però va conservar Damasc. El juny del 972 els càrmates van derrotar un exèrcit fatimita i van recuperar Ramla, que havia estat ocupada pels fatimites. El 973 el califa Abu Temin Maad al-Muizz Lideenillah li va escriure una carta tirant-li en cara l'abandonament de la causa fatimita pels càrmates, carta que va contestar de manera insolent. El 974 va organitzar un nou atac a Egipte i va assetjar altre cop el Caire però fou traït pel seu aliat al-Hasan ibn al-Djarrah (vegeu djarràhides) i fou derrotat (abril del 974) per les tropes fatimites dirigides pel fill del califa (el futur al-Aziz Nizar Abu Mansur Billah) i va tornar a Bahrayn acordant una treva amb els fatimites per aconseguir l'alliberament del seu secretari Abu l-Munadjdja que havia estat fet presoner a Damasc pels fatimites; al-Muizz va acceptar pagar tribut als càrmates, acord que va estar vigent i es va complir fins a la mort del califa el desembre del 975.\nA la mort del buwàyhida Adud al-Dawla els càrmates de Bahrayn van voler exercir el control sobre el baix Iraq i van atacar Bàssora el 984; el 985 van obtenir tribut per renunciar als seus atacs; llavors dirigits per Djafar ibn Ahmad van ocupar Kufa (985) i després de fallar un intent d'arranjament, els buwàyhides els van atacar i derrotar prop de Djamiayn i es van haver de retirar perdent tota influència a l'Iraq. El 988 van patir una nova derrota a mans d'al-Afsar, cap dels Banu l-Muntafik, que va assetjar al-Ahsa, va saquejar Katif i es va emportar el botí a Bàssora. Els càrmates van perdre de fet el privilegi d'escortar les caravanes, dret que fou reclamat per al-Afsar i altres caps tribals.\nPrincipals jannabites o càrmates de Bahrein[modifica]\nCàrmates del Iemen[modifica]\nEls càrmates tenien al Iemen dos dais al final del segle ix, Mansur ibn Hawshab al-Karmati i Ali ibn Fadl (o Ali ibn al-Fadl) operant separadament un al Djabal Maswar i l'altra al Bilad Yafi. El 905 els càrmates van establir el seu poder i van desconèixer al Califat Abbàssida. Ali es va apoderar de Sanaa el maig del 912 i llavors va refusar reconèixer al califa fatimita i es va declarar Mahdi; va exigir a Ibn Hawshab la submissió i el va assetjar al Djabal Mawasar durant 8 mesos; Ibn Hawshab li va haver de lliurar un fill com a ostatge. Ali va entregar Sanaa a Asad ibn Abi Yafur, un cap tribal que havia reconegut la seva sobirania, i que va fundar la dinastia yafúrida, retornant a la seva residència a al-Mudhaykhira. Mansur ibn Hawshab va morir el 914 i Ali l'octubre del 915. A aquest darrer el va succeir el seu fill al-Fafa que va matar alguns dels seus seguidors, i contra el que el yafúrida es va revoltar ocupant al-Mudhaykhira el gener del 917 després d'un llarg setge; al-Fafa fou executat el maig junt amb altres caps càrmates els caps dels quals foren enviats al califa de Bagdad, mostrant així el seu reconeixement d'aquest califa.\nCàrmates de Rayy[modifica]\nCàrmates de Khurasan i Transoxiana[modifica]\n↑ (anglès) Clifford Edmund Bosworth, The new Islamic dynasties: a chronological and genealogical manual, pàg. 94\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Càrmates&oldid=29810336»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 març 2022 a les 15:57.


On els nostres herois lluiten per a un món més friki,gràcies a l'ajuda dels primigenis. Iä! Shub-Niggurath!\nEl comte que "mai beu... vi" no ha mort! Els idiotes d'en Van Helsing i companyia es van conformar amb el procediment bàsic per a acabar amb un vampir, però clar, el Comte no és un vampir qualsevol. De manera que, després d'una temporadeta de recuperació, ha decidit venjar-se dels insolents que van gosar posar-se al seu davant i impedir que la transacció immobiliària de l'abadia de Carfax arribàs a les darreres conseqüències. Ho pagaran ben car, començant amb la joveneta esquàlida a la que ja va tastar.\nPerò la crisi no perdona. Ningú concedeix una hipoteca al Comte per a comprar-se un immoble. I és que la moneda romanesa antiga està molt devaluada. Sense cap banc que li faci un préstec, i amb els del 15-M pels carrers ha decidit posar en marxa un altre pla: anar de tour per totes les places d'Europa, mossegant allà on va, i deixant records de la seva presència per les principals ciutats del continent. Des de Madrid fins Bucarest. Des d'Edimburg fins a Roma. El seu objectiu? Fer un exèrcit de vampirs per a crear el caos i la destrucció. No me direu que no és un pla fantàstic!\nCreieu que tot serà tan fàcil per al nostre amic? Clar que no. En Van Helsing, que fica el nas contínuament allà on no el demanen, ja ha sabut dels plans d'en Dràcula, i juntament amb na Mina, Lord Godalming i el dr. Seward ha començat una boja persecució per a trobar en Dràcula i destruir-lo. Viatjant per Europa, trobaran el seu rastre de destrucció. Podran arribar a temps per impedir que el Comte organitzi el seu exèrcit?\nBenvinguts a la Furia de Dràcula, el joc que, si tot va bé, jugarem divendres 24.\nLa meva proposta,és que quedem devers les 10'30. El joc és llarguet, i primer seria ideal revisar les regles. Jugam un parell de torns, dinam i tornam a l'atac. Estic segur que us agradarà.\nTampoc estaria malament que us pegueu una ullada per damunt a les regles. No fa falta que us les estudieu, però si teniu una mica de temps, sí estaria bé que us ho miràssiu per damunt. Això ens estalviaria temps a l'hora de les explicacions. Us adjunt l'enllaç des del qual us podeu descarregar les regles.\nSereu capaços de vèncer al Comte? Ho sabrem divendres!\nPublicat per Anònim a 9:49 Cap comentari:\nPrepara la rovellada espasa dels teus avantpassats! Acomiada’t del teu estimat mestre d’arts arcanes! Eleva les últimes pregàries en el temple! Agafa el darrer bocata de nocilla que t’ha fet la teva mare i que no tornaràs a tastar en una temporada, perquè… HA ARRIBAT L’HORA DE LES AVENTURES!\nFa dies que a Threshold no es sap res d’Aleena, la filla del Baró Halaran, que va partir per a investigar els motius d’una estranya malatia a un petit poble a la riba est del Llac Windrush. Ja s’haurien de tenir notícies del que està passant, però de moment l’única resposta obtinguda a l’espera és el silenci. Tot Threshold estima a la valent Aleena, pel seu bon cor i pels seus bons consells, i es passa pena perquè ningú entén què pot haver succeït per a que Aleena encara no hagi donat cap senyal, o hagi enviat algun missatge.\nPotser ha arribat el moment d’enviar algú a esbrinar el misteri…\nEls daus tornen a sonar per damunt les taules!!!! Bé… si és que no sonen a través d’alguna aplicació electrònica! Com ens hem modernitzat… Però bé, això no és un mal senyal, potser sigui tot el contrari.\nEls dracs desperten del seu llarg somni!\nI alguns estan molt enfadats i amb ganes de torrar algun desgraciat o desgraciada i menjar-se’l amb salseta barbacoa!\nMés d’un any ha passat de la darrera entrada en aquest blog. I és que hi ha coses que tal vegada han de madurar el seu temps just per a poder tastar-se. La darrera entrada parlava del meu canvi de casa, de la retrobada dels “clàssics” del rol a les meves prestatgeries i de per què no revisar tot allò i muntar alguna partida…\nI he anat tot el lluny que podria anar.\nJugarem al vell D&D.\nLa Fortaleza en la frontera\nEl Palacio de la princesa de plata\nLa ciudad perdida…\nI d’altres que no s’arribaren a publicar en castellà\nLa vella, la veterana, la imperfecta (i per això mateix tal vegada entranyable) caixa vermella de Dungeons & Dragons!\nAquest divendres, a la Posada del Drac Daurat, tot començarà.\nDe bell nou…\nPublicat per Anònim a 18:10 2 comentaris:\nNostalgia? Potser sí, avui m'ha donat per recordar, per fer memòria i tornar al passat, a aquelles partides interminables, aquelles lectures de manuals, que tot i semblar infumables, alguna cosa devien de tenir que encenia les nostres il·lusions... i la nostra dedicació horària. Perquè eren hores de lectura, preparació i partides. Coses que ara per ara semblen més complicades. I és que ens hem fet grans, amb totes les seves coses bones (ara podem acceptar caramels de desconeguts, que són els millors (Chris Peterson dixit)), però també amb més coses que fer i en que pensar...\nDuc un munt de temps intentant crear i re-crear partides de factura pròpia a una ambientació contemporània i tot i que les poques que he dirigit he de reconèixer que no han estat malament (una d'elles em va fer por a mi i tot després d'haver-la dirigit), em manquen els moments per a estar tranquil davant d'un munt de notes i d'idees i anar teixint la campanya que m'hauria agradat teixir.Això a la fi desemboca en inactivitat rolera i en una espècie de lloc buit en un espai que sovint era ple de massa coses i aficions...\nIgual hauria d'admetre que tots ja hem crescut i que això s'acaba. Igual "contar històries a la vora del foc" és tant qüestió de cultures encara arrelades a l'Edat de la Pedra o properes a ella, com d'edats vitals més primerenques. Ostres, si en Toni ja ha fet els 30, i jo ja soc a prop dels 40...\nNo sé què dir. Si el que acab d'escriure té alguna cosa de cert, aleshores el que passa és que el que sent és fruit de la meva immaduresa. Però llavors pens amb R.L.Stevenson, "Tusitala", el que conta històries. Me basta amb ell, amb ningú més, i aleshores crec que contar històries, crear històries, no te per què ser res d'infantil.\nAlmenys no manco infantil que anar tot el dia follat per l'autopista conduint un objecte gran i pesat, transgredint sovint normes que no només ens posem en perill a nosaltres, sino als nostres iguals, on depositam part de les nostres inseguretats com si d'un ídol al qui li atribuim propietats animades es tractàs, convertint-nos de posseidors a posseïts, traient els nostres instints més baixos i posant-los al servei de la immolació dels deus de l'asfalt i de la modernitat més descarnada. I tot això quan molts d'aquests dels que acab de parlar no van mamats o esnifats. Això sí, després tothom aparenta ser una persona d'una maduresa intatxable.\nÉs curiós com moltes conductes molt pròpies d'homes i dones adults de principis del XXI no són tengudes com terriblement immadures, i jo ara m'estigui qüestionant si jugar a rol és cosa d'al·lots.\nAlmanco les immolacions que ens inventam jugant a rol sempre formen part d'aquest mal elemental i simbòlic que individualment, com a persones amb una MORAL, somniam amb eliminar de les nostres vides, i que situam a la ficció per a poder tenir el luxe de, en la ficció, ser capaços d'acabar amb ell. Un consol a nivell de catarsi, que ens permet per una estoneta ser herois dins l'imaginari col·lectiu. Almenys simbòlicament això és el que fem, i en fer-ho amb l'ajut dels amics, i "contant" entre tots una història, en acabar-la ens sentim una mica millor i millors: el mal i la foscor han estat vençuts, i la rao i l'amistat han estat per sobre fins i tot dels deus malignes.\nEn fi, podria dedicar una altra entrada per a parlar de les "virtuts" de jugar a rol, però, si he de ser sincer, crec que seria una més de milers de contribucions en aques sentit. No crec que pogués dir res de nou, ni de millor manera que ho hagin dit altres.\nEstava amb la manca de temps. I amb una altra cosa. L'altre dia, pensant on ficaré tots els meus llibres ara que m'he de mudar de casa i anar a un lloc de dimensions una mica més reduïdes (i m'estic referit a dimensions SÍ euclidianes, per favor), vaig llevar la pols als vells escenaris de Cthlhu de Chaosium (i que va publicar Joc). Això em va fer pensar amb tot el material que tenc, a la llibreria i a l'ordinador, només de Cthulhu. I em vaig adonar de que hi ha un munt de coses que encara són salvables, reconvertibles, reciclables... i rejugables.\nTornar a dirigir els clàssics... Per què no. Això em donaria temps. Molts d'escenaris ja els he llegit, molts dirigit, i alguns d'ells no als botifarrolers habituals... Recuperar les antigualles i donar-lis vida de bell nou, que no està mort allò que bla, bla, bla...\nClar està que recuperar aquests escenaris clàssics farà que alguns d'ells no els pogueu jugar, però no tots. I què voleu que us digui, pot ser divertit i tot veure com algú pren camins diferents amb els Fongs de Yuggoth, o les Màsqueres de Nyarlathotep, per posar un exemple.\nMadur o no, tot sigui per vèncer la inactivitat, i per alternar amb els jocs de taulell, que sí, que són collonuts (i és ver, a mi m'encanten), però què voleu que us digui, encara no han arribat a ser els meus jocs preferits. Aquesta distinció la deix de moment, i ja fa molts d'anys, a aquestes "històries" que hem "contat" entre tots.\nPublicat per Anònim a 20:59 2 comentaris:\nCONJUNCIÓ DELS ASTRES...\nHahahaha! Era qüestió de temps. En Cthulhu somiava i esperava a dins el seu cau de R'lyeh, en Yog-Sothoth feia bombolles d'avorriment, en Hastur era a l'oficina de registre civil per a canviar-se el nom, els profunds ja s'havien tornat uns descreguts superficials, però els astres manen.\nI, és clar, s'han tornat a alinear.\nI les coses han canviat, però només una miqueta. Ja queda poc per a la conquesta final d'aquest món!\nPer començar, Botifarrol passa a anomenar-se Botifajoc. Per què? Perquè hem entès que tot i que som uns fanàtics devots del culte als jocs aquests de daus i full de paper que tanta bona fama han tengut al llarg de la seva història (Sr. Gary Gygax, sr. Dave Anderson: in memoriam), hem de donar cabuda a altres cultes que també tenen molta força i que poden ser peces claus en la nostra noble tasca de sotmetre material i espiritualment a la raça humana.\nPer tant, a partir d'ara aquest bloc dona cabuda a que pogueu parlar no només de ocs de rol, sino de jocs en general. No pretenem ni molt menys ser una pàgina com la BSK o la Boardgamegeek, que per això ja existeixen elles, simplement volem que aquest pugui seguir sent un punt de trobada fàcil per un grapat d'amics i amigues; aquest va ser el motiu pel qual un dia en Toni i jo vàrem parir això (més en Toni que jo, perquè jo en aquells moments no en tenia molta idea, més o menys com ara).\nBotifajoc segueix tenint com a principal objectiu el de poder tenir un taulell d'anuncis on convocar-nos uns als altres per a poder quedar i fer una de les coses que més ens agraden: jugar. Ja no jugar a rol, sino jugar al que sigui. En els propers dies intentaré fer que el bloc sigui el més funcional possible: avisos d'entrades al correu, normes d'ús per a publicar, inscripcions al bloc. I sobre tot: un taulell d'anuncis permanent per a poder convocar a la gent i apuntar-se.\nBono, de moment ho deixam aquí. No oblideu fer els vostres rituals obscens, donar Friskies als cans de Tíndalos i ser molt, molt malvats.\nPublicat per Anònim a 13:01 2 comentaris:\nQui som els botifarrolers\nDia: 24 de juny\nTemple: Per confirmar\nCulte: La Furia de Drácula\nGran Mestre: Wilbur Hambleton\nAssistents a la cerimònia: Vlad Martinus l'empalador, Ignatius Illanescu, Katja Ponsca, Antonj i Nikolai Villalonesca.\nMés informació: Correu electrònic, llops i rates pinyades.\nAltres cultes arreu del món\nDemonio sonriente. Rol en PDF\nResidents al Sanatori d'Arkham (incurables)\nCthulhuwiki (a yog-sothoth.com)\nRetalla en Cthulhu!\nKits de maquillatge, llibres prohibits, dagues de sacrifici i altra parafernalia cultista


L’ADL-AFIC D’ONDARA INFORMA SOBRE LA CONVOCATÒRIA D’AJUDES A EMPRESES PER A LA CONTRACTACIÓ DE PERSONES AMB DIVERSITAT FUNCIONAL O MALALTIA MENTAL – LA VEU D'ONDARA\nConvocatòria d’ajudes a empreses per a la contractació de persones amb diversitat funcional o malaltia mental publicades al DOCV de 28/02/2017:\n-Persones amb diversitat funcional, és a dir, persones amb un grau de discapacitat reconegut igual o superior al 33%, així com pensionistes de la Seguretat Social que tinguen reconeguda una pensió d’incapacitat permanent total, absoluta o gran invalidesa, i pensionistes de classes passives que tinguen reconeguda una pensió de jubilació o de retir per incapacitat permanent per al servei.\n-Persones destinatàries finals del Programa de foment de la contractació de persones amb diversitat funcional severa són les persones amb un grau de discapacitat intel·lectual o malaltia mental reconeguda igual o superior al 33% o amb un grau de discapacitat física o sensorial reconeguda igual o superior al 65%.\n1-La contractació indefinida inicial a jornada completa de les persones amb diversitat funcional o de persones amb malaltia o trastorn mental, l’import de la subvenció serà de 7.926,24 €. Si la persona contractada té la condició de víctimes de violència sobre la dona o de la persona amb diversitat funcional severa, l’import serà de 9.907,80 €.\n2-En el cas de contractació temporal a jornada completa de persones amb diversitat funcional severa per un període entre 3 i 9 mesos, l’import de la subvenció serà el resultat de multiplicar 825,65 € pel nombre de mesos de manteniment del contracte.\n3-En el cas de conversió a indefinit a jornada completa de contractes temporals de persones amb diversitat funcional severa, l’import de la subvenció serà de 9.907,80 €.\nLes contractacions hauran d’efectuar-se després de la publicació de l’ordre (28 de febrer 2017) i finalitzarà el 20 de setembre de 2017.\nLes persones interessades a conèixer més sobre aquests temes poden obtenir tota la informació en l’Agència de Desenvolupament Local-AFIC d’Ondara, cridant al 96.576.62.50 o al correu electrònic: adl@ondara.org\nMARÇ, MES PER LA IGUALTAT A ONDARA →


Les vídues del mar – La Pesta de Santa Maria d'Arenys\nPer la por que la malura s’escampés més encara, les autoritats no deixaven sortir ningú de la població i, pel mateix motiu, els de fora no hi volien entrar. Per tant, no hi entrava menjar de cap mena. La gana feia els mateixos estralls que la pesta. Els vilatans, empestats o no, ja no sabien com matar la gana.\nCom que només el mar era obert a tothom, els pescadors eren l’esperança de molts. Per força, la gana empenyia, sortien amb les barques encara que tinguessin el cos ple de bubons. De tant en tant n’hi havia algun que no tornava o ho feia mort, estirat al costat del peix pescat al terra de la barca.\nLa gent sabia que els pescadors havien sortit quan se sentia el cant de les vídues del mar ressonar pels carrers de Santa Maria d’Arenys. Amb aquell lament demanaven al mar poder tornar a veure vius els homes que de matinada li havien lliurat.\nA les escales del carrer d’Avall (amb Andreu Guri)


Binzhou - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n37° 22′ 50″ N, 118° 00′ 45″ E / 37.3806°N,118.0125°E / 37.3806; 118.0125Coord.: 37° 22′ 50″ N, 118° 00′ 45″ E / 37.3806°N,118.0125°E / 37.3806; 118.0125\nBinzhou (xinès: 滨州市, pinyin: Bīnzhōu), antigament Putai, és una ciutat-prefectura al nord de província de Shandong, a la República Popular de la Xina. La ciutat pròpiament dita es troba a la riba nord del riu Groc, mentre que la seva àrea administrativa es troba a ambdós costats del curs inferior del riu, abans del seu actual delta.\n4 Gent notable\nPutai, al nord del riu Groc el 1911.\nL'assentament humà data almenys del neolític xinès. Durant la dinastia Shang, l'àrea al voltant de Binzhou va ser possessió dels Pugu, que eren comptats entre els "bàrbars de l'est" o "Dongyi". Pugu es va unir a la rebel·lió fracassada del príncep Shang contra Zhou i va ser destruït cap el 1039 aC, amb les seves terres cedides al canceller Jiang Ziya com a marca de Qi. Els Annals de Bambú suggereixen que els Pugu van continuar incordiant els Zhou durant una dècada més i van ser destruïts de nou cap el 1026 aC. L'estat de Qi es va convertir en un dels més poderosos del període dels Regnes Combatents, però va ser governat des de Yingqiu (l'actual Zibo), a excepció d'un breu parèntesi sota el Duc Hu. Es va traslladar a Bogu, però va ser vençut per la gent revoltada de Yingqiu; el seu successor va restaurar l'antiga capital.\nEl nom de Binzhou va sorgir durant el període de les Cinc Dinasties perquè el seu territori llavors limitava amb la badia de Bohai. La deposició de llim del riu Groc -que va assumir el seu curs actual després de les desastroses inundacions de la dècada de 1850- ha provocat el seu trasllat cap a l'interior. La ciutat va ser coneguda com a Putai al segle XX, però el comtat de Putai va ser abolit el març de 1956 i el nom només sobreviu com a subdistricte Pucheng de la ciutat.\nLes obres públiques han reduït la força destructora del riu i han permès que Binzhou i la veïna Dongying es desenvolupin com a ciutats. L'antiga prefectura de Huimin (惠民 地区) va convertir-se en la de Binzhou el 1984. Va rebre l'estatus de ciutat el 1992. La seva àrea administrativa tenia més de 3,7 milions d'habitants l'any 2010. Les principals indústries es basen en petroli, productes químics i tèxtils.\nLa ciutat-prefectura de Binzhou administra set divisions a nivell de comtat, inclosos dos districtes, una ciutat a nivell de comtat i quatre comtats.\nDistricte de Bincheng (滨城区)\nDistricte de Zhanhua (沾化区)\nCiutat de Zouping (邹平市)\nComtat de Boxing (博兴县)\nComtat de Huimin (惠民县)\nComtat de Yangxin (阳信县)\nComtat de Wudi (无棣县)\nBinzhou es troba a la plana al·luvial formada pel riu Groc. Tota les terres al voltant del riu, des del subdistricte de Pucheng fins a la badia de Bohai, han estat dipositades per sediments des de la dinastia Qin. La prefectura actual limita (en sentit antihorari des de l'oest) amb Dezhou, Jinan, Zibo, Dongying, la badia de Bohai i Hebei.\nBinzhou té un clima continental humit amb influència monsònica, amb quatre estacions ben definides. Les condicions són càlides i gairebé sense pluja a la primavera, càlides i humides a l'estiu, fresques a la tardor i fredes i seques a l'hivern. Més de la meitat de la precipitació anual es produeix només al juliol i a l'agost; la neu cau ocasionalment a l'hivern, tot i que les nevades fortes són molt rares.\nSun Tzu (període de Primaveres i Tardors), general militar i estrateg, autor de L'Art de la Guerra.\nBinzhou, i la veïna Dongying, ha tingut històricament una economia agrària. Binzhou és coneguda regionalment pel seu "dongzao" (literalment, dates d'hivern). Després de descobrir el camp petrolier Shengli, la major part del camp es va incorporar a la nova ciutat de Dongying, tot i que Binzhou manté algunes operacions petrolieres. Binzhou ha anat diversificant la seva economia, atraient la fabricació i la inversió estrangera directa a la ciutat. Entre les grans empreses de Binzhou hi ha Weiqiao, una empresa tèxtil, i Binzhou Pride, una nova empresa d'automòbils dirigida al creixent mercat de baix cost.\nEl govern local de Binzhou també ha dedicat recursos a una nova zona de desenvolupament econòmic als afores de la nova ciutat, amb un llac artificial.\n↑ 1,0 1,1 1,2 Encyclopædia Britannica,11th ed., 1911. «China»\n↑ «A» (en xinès). [Consulta: 20 novembre 2020].\n↑ «Binzhou-China» (en anglès). [Consulta: 20 novembre 2020].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Binzhou\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Binzhou&oldid=28283509»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 set 2021 a les 09:17.


Ferienwohnung Wachter Gortipohl Sant Gallenkirch Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBlendolmaweg 82, Gortipohl, Sant Gallenkirch, Àustria, 6791 - Veure al mapa\nMés informació sobre Ferienwohnung Wachter Gortipohl\nBen posicionat a Sankt Gallenkirch, Ferienwohnung Wachter Gortipohl és un lloc ideal d'inici d'excursions a Sant Gallenkirch. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nFerienwohnung Wachter Gortipohl ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, lloguer de bicicletes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com esquí, jardí. Ferienwohnung Wachter Gortipohl és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Sant Gallenkirch.


Sobre Nosaltres - Suzhou Cap Elevator Co, Ltd\nLa primera vegada que sentit parlar de "direcció", podria ser només una paraula. No obstant això es convertirà en una nova actitud davant la vida d'ara en endavant.\n"Cap a Ascensor, Cap a una millor vida" és la nostra missió. Això es va donar compte no només pels treballadors que fabriquen els ascensors o enginyers que estan dissenyant la mateixa, sinó també als passatgers que estan prenent un passeig d'ella.\nObjectius orientats a la tecnologia és el que estem insistint en els nostres ascensors i escales mecàniques. La seguretat, la protecció, la comoditat són el que estem considerant. Les proves de les parts abans de Usgae és el que estem fent.\nCap a Ascensor s'està convertint en un dels principals proveïdors d'ascensors i escales mecàniques a tot el món. Benvingut a unir-se a nosaltres!\nCap a Ascensor, cap a una vida millor!\nCorreu electrònic: info@towardselevator.com\nAfegir: West Nanhuan Road, Part de Desenvolupament Portuari, Taicang, Jiangsu, Xina\nDurant els últims 25 anys, Suzhou Cap Elevator Co, Ltd, amb la introducció d'Itàlia Tecnologia Industrial ....\nHigh-Quality Hospital Elevator, High-Quality Escalator, Ascensor Inici xinesa, Small Home Elevator, d'alta qualitat panoràmica Ascensor , High-Quality Panoramic Lift,


Si la hibernació no és realment dormir protegit del fred, què és? -\n24 febrero, 2020\tPosted by Òscar Aznar Alemany\t0 Comments\testivacióhibernacióhibernarletargia\tBlogs Treball\nSi creieu que la hibernació és dormir durant uns mesos en un refugi protegit de les baixes temperatures, esteu tan equivocats com jo abans de fer recerca per escriure aquest article (imagineu aquí l’emoji del mico mig vergonyós, mig trapella que es tapa els ulls).\nAbans de parlar com funciona la hibernació, cal saber per què hibernen els animals que ho fan. El motiu per a hibernar no és protegir-se del fred, sinó reduir el consum energètic en l’època en què el menjar és escàs a causa de les condicions climàtiques. I és per això que la hibernació permet reduir l’activitat metabòlica al mínim.\nDurant la hibernació, els animals ni dormen ni es mantenen calents. Al contrari, la temperatura del seu cos disminueix fins a uns 30 graus menys de la temperatura habitual. L’esquirol suslic àrtic pot arribar a –2,9 °C en la secció abdominal; tot i que el cap no li baixa de 0 °C. Tampoc no dormen, sinó que el seu metabolisme es redueix dràsticament. Els seus batecs per minut poden reduir-se al 1 o 3 %. Els lèmurs nans passen de 180 batecs per minut a 4 i respiren un cop cada 10 o 20 minuts.\nA més, la hibernació no sempre és ininterrompuda. L’esquirol suslic àrtic i el lèmur nan tenen períodes letàrgics d’entre uns dies i cinc setmanes separats per unes 24 hores en què mantenen la temperatura i el metabolisme habituals. També és curiós que, si bé l’activitat cerebral disminueix, no és del mateix tipus que la del son i alguns animals aprofiten les interrupcions de la letargia per a dormir de debò.\nÉs difícil fotografiar un animal amagat hibernant, però els ossos no hibernen estrictament, o sigui que aquí teniu un os dormint. [foto: Piqsels]\nAlguns biòlegs consideren que els ossos no hibernen estrictament. Al contrari de la hibernació estricta, de la qual els animals no surten encara que els toquin o els moguin perquè no se n’adonen, els ossos poden despertar fàcilment de la letargia. A més, la seva temperatura no disminueix tant. Ara bé, tampoc no excreten, perquè no ingereixen res. Aparentment, les osses negres fins i tot poden parir i alletar els cadells durant la letargia.\nLa letargia també pot ocórrer a l’estiu per evitar climes massa càlids o secs i llavors no s’anomena hibernació, sinó estivació. Típicament, els animals s’enterren perquè sota terra s’hi està més fresc i això els permet baixar el ritme metabòlic. Ho fan rèptils i alguns deixen de respirar completament. També ho fa el peix pulmonat, que té pulmons amb què respira quan els llacs s’assequen i crea una mucosa impermeable amb què s’embolica i que el manté permanentment humit. Com que són animals de sang freda, tampoc no es tracta d’una hibernació o estivació estricta, ja que no són capaços de regular ells mateixos la seva temperatura per a aconseguir alentir el metabolisme.\nPer acabar, us deixo aquí un vídeo de TEDEd amb més detalls i que explica quines aplicacions podria tenir si s’aconseguís induir l’estat d’hibernació en humans.


POEMES D´AUSIÀS MARCH. AUSIAS MARCH. 9788476601525 Librería Gençana\nPOEMES D´AUSIÀS MARCH\nEl valencià Ausiàs March (1397-1459) és una figura cimera de la poesia europea del seu temps, amb una importància i un impacte comparables només als que havia representat cent cinquanta anys abans Ramon Llull. La seua obra, que comportà un canvi d'orientació en la poesia lírica i també una modernització de la llengua poètica, va ser admirada, traduïda, imitada i copiada, entre altres, pels principals poetes del segle d'or castellà (el marqués de Santillana, Garcilaso Boscà, el Brocense, Quevedo, etc.). El conjunt de l'obra poètica ausiasmarquiana, de la qual ens han arribat deu mil versos agrupats en cent vint-i-vuit poemes, abraça principalment tres temàtiques: l'amor, el problema ètic i la relació amb Déu.\nAquesta antologia, on el lector trobarà una tria ben representativa dels poemes de March en la forma original, inclou també una versió actualitzada plena de color, de ritme i d'entusiasme, que ajuda notablement a la comprensió dels poemes seleccionats, preparada amb encert del professor Lluís-Anton Baulenas.\nTRES POETES DEL SEGLE D´OR\nLamor és protagonista dels versos que reuneix aquesta antologia, la qual ens descobreix lobra més significativa dels tres poetes més importants del Segle dOr valencià. El recorregut sinicia amb el cavaller Jordi de Sant Jordi, hereu de la poesia trobadoresca que camina cap a la modernitat parlant-nos del seu jo més íntim; continua amb Ausiàs March, el pus extrem amado...


Alexei Volodin & OCM - TRESC\nBeethoven 6 i 7 · MÚSICA ANTIGA\nLa rica aventura de Savall i Le Concert des Nations amb les simfonies beethovenianes continua aquesta temporada amb la 7a i 8a.\nDijous 7 d'octubre a les 19:00h\nVariacions Enigma · TEMPORADA OBC\nUn tema amb 14 variacions que corresponen, cada una d'elles, a «retrats musicals» de bons amics i persones estimades per l'autor.\n9 i 10 d'octubre\nEl amor brujo · TEMPORADA BANDA\nSortilegis, fetilleries i una música andalusa d'arrel tradicional conformen un atractiu molt especial a aquesta obra.\nDiumenge 24 d'octubre a les 18:00h\nWinterreise de Schubert · MÚSICA DE CAMBRA\nConsta de 24 cançons sobre poemes de Wilhelm Müller que superen, amb escreix, el plany per un desengany amorós.\nDimarts 9 de novembre a les 19:00h\nPeer Gynt · TEMPORADA OBC\nUna fantasia musical encisadora.


Inauguració: Dijous 18 de maig a dos quarts de vuit del vespre\nDates exposició: 18 de maig – fins al 21 de juliol del 2017 - Prorrogada fins al 22 de setembre del 2017\nÉs l’energia d’aquestes peces, amb les seves formes sinuoses i aspres, negres, imponents i silencioses, que constitueix la veritable força de tota la sèrie.\nSophie-Elizabeth Thompson es llicencià en Disseny 3D i Ceràmica a la ciutat de Bath (Regne Unit). El 1995 es va traslladar a Hackney, on treballà a l’efervescent East London. Posteriorment va continuar la seva exploració artística al West Country i a Gal·les, inspirada aquesta vegada per la serenor i la bellesa imponent del paisatge de Wye Valley.\nDurant els darrers dotze anys ha viscut i treballat a Barcelona. És cofundadora d’un vibrant espai creatiu compartit per a artistes a Barcelona i actualment treballa al seu estudi d’escultura col·laborant amb galeries, dissenyadors internacionals i arquitectes d’arreu del món.


Vilamarxant farà un trofeu ´exprés´ - Superdeporte\nVilamarxant farà un trofeu ´exprés´\nSerà el divendres amb les semifinals i la final en la mateixa jornada\nj. cano 07.02.2017 | 13:03\nMonrabal. VAL NET\nEl trinquet de Vilamarxant anuncia per al divendres la disputa d´un trofeu de dos semifinals i la final que començarà i acabarà eixa mateixa vesprada. Les dues eliminatòries es jugaran a cinc jocs mentre que el títol es decidirà en sis.\nLes huit parelles estan configurades, sobretot, amb joves escaleters que treballen per a arribar a la condició de primera figura, cas de Carlos de Massalfassar, Pablo de Borriol i Martí II. L´excepció ve donada amb Colau, un veterà que continua buscant la seua millor versió, la d´abans de patir una greu lesió.\nDavant formaran quatre dels punters més reputats: Monrabal, Bueno, Carlos de Genovés i Héctor II. Serà una bona oportunitat per a demostrar que també poden ser decisius al mig. Els encarregats d´obrir el foc seran Carlos i Héctor II així com Martí II i Monrabal. A continuació, Pablo i Bueno s´enfrontaran a Colau i Carlos. I després, la final.\nDes de Vilamarxant afegeixen que volen implicar als assistents en la realització d´un ´mannequin challenge´. Per als que no estiguen posats en els fenòmens virals, es tracta de gravar un vídeo amb els protagonistes immòbils, simulant una escena congelada.\nEl Trofeu El Corte Inglés ja té campions


AI denuncia que una de cada cinc dones al món és víctima d'una violació o intent de violació durant la seva vida\nAmb motiu de la commemoració del 8 de març, Dia Internacional de la Dona Treballadora, Amnistia Internacional ha denunciat que una de cada cinc dones al món ha estat víctima d'una violació o intent de violació al llarg de la seva vida. La situació de la dona al món ha merescut un doble toc d'atenció per part d'AI i de l'ONU, que ha aprovat una resolució no vinculant en què demana el final de la impunitat per a tots els actes de violència comesos contra les dones durant els conflictes armats, com ara violència sexual, morts, mutilacions o segrestos. El Dia Internacional de la Dona se celebra aquest any sota el lema de "Punt final a la impunitat de la violència contra les dones i les nenes".\n08/03/2007 - 00.54 Actualitzat 08/03/2007 - 18.09\nAmnistia Internacional ha denunciat en un informe que una de cada cinc dones al món pateix almenys un cop a la seva vida una violació o intent de violació. Segons l'organització, en la majoria dels casos els abusos sexuals són comesos per part d'un familiar o un conegut, però moltes altres són a mans d'estranys i membres de les forces de seguretat de l'Estat, militars o policies. Precisament en aquests casos, AI ha denunciat que la situació és doblement preocupant perquè, a més de l’agressió, els culpables en queden impunes, la justícia falla i no es reparen els danys causats a la víctima. Així ho assenyala l'últim informe, que han presentat amb el títol "Ni abusos de poder, ni impunitat".\nViolacions en guerra\nEn el mateix sentit s'ha pronunciat l'ONU, que ha aprovat una resolució, no vinculant, en aquest sentit. D'acord amb l'informe d'Amnistia Internacional, les agressions sexuals es produeixen a les zones en conflicte armat, on s'usen com a "arma de guerra per humiliar, castigar, infondre por o provocar el desplaçament de la població". Però l'informe assenyala que les violacions tenen lloc arreu del món, també a països que no estan en guerra, sobretot en comissaries, presons o centres d'immigració o altres institucions de l'Estat.\nAquest tipus d'abusos es cometen també a Espanya i Europa, on les víctimes són sobretot immigrants indocumentades que no poden o no volen denunciar aquestes agressions. Entre els països analitzats a l'informe figura Mèxic, on les dones pateixen un índex elevadíssim de discriminació i violència, especialment les indígenes. A Colòmbia, els paralimitars, amb el suport de l'exèrcit i les forces de seguretat de l'Estat, han utilitzat la violació i la tortura a dones per generar por i silenciar els drets humans, segons el text. La resolució afegeix que a Nigèria les violacions per part de policies són un fet "endèmic" i que només al Sudan es calcula que en cinc setmanes es van registrar més de 200 violacions en el camp de refugiats de Darfur.\nPer lluitar contra aquesta realitat, AI ha llançat la campanya "No més violència contra les dones".\nConcentracions, conferències i desfilades commemoren el Dia de la Dona a Catalunya\nLes dones són motors econòmics a Europa però continuen cobrant menys que els homes\nEl Senat aprova allargar el permís per a mares i pares en cas de part prematur\nRepresentants de 45 països africans i 170 espanyoles es troben a Madrid per debatre mesures de suport a les dones\nCCOO denuncia l'estancament en la reducció de les desigualtats entre homes i dones a la feina\nL'ONU crida a acabar amb la impunitat dels delictes de violència sexual contra dones i nenes\nZapatero, feminista convençut\nCentenars de persones es manifesten a Girona per la llibertat de Hasél i dels presos\nFiscalia citarà el cosí del rei emèrit i vol aclarir la legalitat del pagament a Hisenda


Villa prestige : vue mer panoramique et piscine Deauville França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 92 allotjaments a Deauville.\nVilla prestige : vue mer panoramique et piscine\n43 Avenue Du Docteur Deliencourt, Deauville, Deauville, França, 14800 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa prestige : vue mer panoramique et piscine\nEspai comú 2 llits extragrans, 4 llits extragrans súper\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Villa prestige : vue mer panoramique et piscine és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Deauville. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Villa prestige : vue mer panoramique et piscine és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa, ascensor.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara piscina privada, banyera hidromassatge, calefacció, escriptori, balcó/terrassa per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com camp de golf (a 3 km), piscina exterior, piscina coberta, solàrium, equitació. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Villa prestige : vue mer panoramique et piscine.\nAllotjaments a Deauville