Tal dia com hui del 2008 va morir Gonzalo Anaya, pedagog i catedràtic de filosofia - Nosaltres La Veu\nTal dia com hui del 2008 va morir Gonzalo Anaya, pedagog i catedràtic de filosofia\nGonzalo Anaya | Universitat de València\nL'11 de juny del 2008 va morir a València el mestre, pedagog i catedràtic de filosofia Gonzalo Anaya als 94 anys.\nVa nàixer a la plaza Mayor de Burgos en una família de classe mitjana. Va estudiar als Maristes de la ciutat i posteriorment es va titular com a mestre de primera ensenyança a l'Escola Normal el 1932. Un any després va fer els cursos organitzats pel govern republicà que el van habilitar com a «mestre nacional».\nDurant aquests primers anys com a mestre es va afiliar a la Federació de Treballadors de l'Ensenyament (FETE), vinculada a la UGT. Una militància sindical que li va comportar la depuració una vegada acabada la guerra. Va ser confinat a Cañizar de Amaya, on va prendre la decisió de canviar el seu, fins a eixe moment, habitual barret, per una boina, que ja no abandonaria mai més. Segons ell mateix va explicar, veure la imatge dels refugiats republicans fugir cap a França, el va fer adoptar la boina com a símbol de solidaritat amb ells i de proximitat amb el poble.\nEl 1948 es va traslladar per primera vegada a València, on va romande durant dos anys impartint classe de grec a l'Institut Lluís Vives. Arran d’aquest primer contacte, a la dècada del 1970 va establir la seua residència definitiva al Cap i casal.\nEl 1953 va obtindre la llicenciatura en Filosofia i Lletres (especialitzant-se en Filosofia) per la Universitat de Madrid i, el mateix any, va guanyar la càtedra de Filosofia a l'Escola de Magisteri de Santiago de Compostel·la. Un any més tard, va ser nomenat catedràtic de Filosofia a l'Institut Femení Rosalia de Castro de la mateixa ciutat. Durant tota aquesta estada a Galícia va entrar en contacte amb l'esquerra galleguista i amb el PCE, partit amb el qual arribà a col·laborar en alguna ocasió, tot i que no va militar-hi mai.\nEl 1961 es va diplomar en Psicologia i Psicotècnia per la Universitat de Madrid, i sis anys després, el 1967, es va doctorar en Filosofia per la mateixa universitat amb una tesi sobre el cinema, la seua gran passió junt amb l'ensenyança: La esencia del cine: teoria de las estructuras.\nEl 1973 va tornar a València i s’hi va s’instal·lar de manera definitiva en obtindre la càtedra de Filosofia de l'Escola de Magisteri de la Universitat de València. Tan bon punt va arribar a la ciutat, es va posar en contacte amb els mestres vinculats a l’antifranquisme i va començar la seua relació amb l'esquerra valenciana i el valencianisme.\nMés tard, arran de la Llei de Reforma Universitària, es va adscriure al Departament de Sociologia, on va romandre fins al final de la seua activitat docent.\nEl 1977 va participar en la primera Escola d'Estiu del País Valencià (organitzada pels mestres de les comarques centrals valencianes) i ja no deixaria de fer-ho, ja fora com a participant, impartint cursos i conferències o fent la clausura. De fet, l’Escola d'Estiu va adoptar el nom del mestre republicà com a reconeixement i homenatge a la seua llarga trajectòria dedicada a la docència i a la renovació pedagògica.\nAnaya també va fer alguna incursió en el món del cinema. Destaca el seu migmetratge documental ¿Levante feliz? País perplex!, en què es pregunta què és aquest país, qui som i què volem ser. Segons les seues paraules, és un homenatge al País Valencià i a la gent que lluita perquè continue sent-ho.\nEl 1985 va ser nomenat catedràtic emèrit de la Universitat de València, una institució que més endavant li va atorgar la Medalla d'Or. També va rebre la Medalla de Plata al Mèrit en el Treball del Ministeri de Treball i va ser membre, des del primer moment, del Consell Escolar Valencià en representació de la Universitat de València. Va donar nom a la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica del País Valencià i a la Confederació d'AMPAs del País Valencià.\nEl 2003 es va afiliar per primera vegada a un partit polític: Esquerra Republicana del País Valencià, i va ser el candidat independentista a les eleccions espanyoles al Senat en dues ocasions, el 2004 i el 2008. Dues campanyes en què va participar activament. Hui dia dona nom a la Sectorial d'Ensenyament d'ERPV.\nQuan va morir, personalitats de tots els àmbits, com ara el rector de la universitat o representants d'Escola Valenciana, sindicats i partits polítics, van fer públiques les seues condolences. Pocs mesos després li va arribar el darrer reconeixement, quan va ser nomenat fill adoptiu de la ciutat per l'Ajuntament de València.\nFonts: Raül Castanyer, «Gonzalo Anaya Santos», Memòria Esquerra, 2012 / Viquipèdia


Rumb - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl rumb és la direcció considerada en el pla de l'horitzó i, principalment, qualsevol de les 32 parts compreses en la rosa dels vents, també anomenades quartes. Precisament la paraula rumb prové del llatí rhombus ("rombe"), que és la forma geomètrica els vèrtexs de la qual assenyalen les diferents direccions possibles en la rosa dels vents.\nEsquema de rumbs RVP, Rm i Rc.\nEn navegació es defineix com a rumb l'angle mesurat en el pla horitzontal entre el nord i la direcció d'avanç (mesurat de 0° a 360°). Segons quin sigui l'origen, es distingeixen el rumb veritable de la proa (origen nord vertader o geogràfic), el rumb magnètic (origen al nord magnètic) i el rumb d'agulla (origen al nord d'agulla o compàs).\nEn les cartes de navegació el rumb es representa per 32 rombes (deformats) units per un extrem, i l'altre extrem assenyala el rumb sobre el cercle de l'horitzó. Sobre aquest cercle se situa la flor de lis amb què se sol representar el nord (documentat a partir del segle XVI). També es representa la intensitat mitjana del vent en els diferents sectors en què es divideix el cercle de l'horitzó. Així mateix, i a causa de l'efecte del vent i corrent, es distingeix entre rumb veritable de la proa (RVP) i rumb veritable o rumb sobre el fons ' (RV).\nPer convenció, el rumb s'expressa sempre amb tres dígits i, si és necessari, s'afegeixen zeros a l'esquerra de les xifres significatives; així, en dir rumb = 028° s'elimina la dualitat d'interpretació i possibles errors quan se li indica verbalment al timoner (evitant així confusió amb rumb = 128º o rumb = 228º).\nRumb d'agulla : cada un dels trenta-dos assenyalats en la rosa nàutica i també el que segons ella o sense corregir de variació ha seguit la nau o es dona per arrumbar d'una costa o entre dos objectes.\nRumb global: qualsevol dels que es consideren en el globus cap als quatre punts cardinals i els seus intermedis.\nRumb corregit o veritable : el que suposa fet per qualsevol dels del món o el corregit de la variació de l'agulla i de l'abatiment de la nau.\nRumb directe: el que hi ha directament entre el punt de partida i el d'arribada prescindint dels diferents intermedis que hagi estat forçós fer en la travessia a causa de la varietat dels vents o com si aquell només s'hagués seguit. Es diu estimat quan la seva deducció o indagació prové del compte d'estima. El que segueix la corba ortodròmica és un rumb directe.\nRumb oblic: qualsevol dels intermedis entre els que segueixen la direcció dels quatre punts cardinals o el que fa l'embarcació que navega per la loxodromia. També es diu del que pren la que persegueix a una altra en certes circumstàncies sense dirigir-se a ella per aconseguir més aviat.\nRumb fals: el que s'aparta de la derrota convenient i s'adopta a la vista d'un altre vaixell a qui es vol enganyar.\nRumb de bolina: qualsevol dels dos que formen amb la direcció del vent un angle de sis quartes o seixanta-set i mig graus per cada costat.\nRumb franc: el que condueix al vaixell lliure de qualsevol sota o un altre perill.\nDonar el rumb: servir de guia en tots els moviments o alteracions en la derrota a les altres embarcacions que van en conserva i també exercir el que mana l'acció de la seva autoritat i indicar o assenyalar el rumb que ha de seguir.\nFer rumb: posar-se per descomptat a navegar amb direcció al punt determinat i fer tal rumb és anomenar el que es porta en el moment o determinar el que hagi de seguir.\nEstar, anar, navegar, governar o posar-se a rumb : seguir el que convé a la derrota o posar-se a ell.\nEsmenar el rumb : corregir un rumb equivocat.\nCorregir el rumb : reduir a veritable el que s'ha fet per la indicació de l'agulla, sumant o restant-li la variació d'aquesta segons els casos i en combinació cou l'abatiment quan n'hi ha.\nPosar-se a rumb : dirigir la proa cap al proposat orsant o arribant el necessari encara que en aquest cas el ficar s'entén més generalment per orsar o per tancar l'angle del rumb amb la direcció que demora algun objecte.\nObrir el rumb : fer més gran l'angle que aquest forma amb la visual a un objecte i també el que el mateix rumb val o el que fins ell es compta des de la línia nord-sud. Les operacions contràries es signifiquen amb la frase de tancar el rumb . En un altre sentit i amb una altra expressió, com és la d'obrir un rumb, s'entén aixecar un tauler al buc del vaixell.\nAbatre el rumb : fer declinar la seva direcció cap a sotavent arribant per a això el necessari o suficient per fi proposat.\nTravessar, creuar o tallar el rumb . Prendre i seguir un rumb que s'aproximi tot el possible a què s'ha de fer i proporcioni al mateix temps una posició que defensi contra la molta mar i vent. La frase de tallar entre mar i mar , expressa la mateixa maniobra però aprofitant per executar els intervals entre cop i cop de mar per tal de guanyar més cap al rumb convenient.\nPerdre el rumb: extraviar de la derrota i ignorar el paratge en què es troba la nau.\nFurtar el rumb: prendre o posar-se un vaixell durant la nit a un altre rumb diferent del que ha seguit en el dia per evadir-se de l'enemic superior que el persegueix.\nTirar o agafar un rumb : ajustar, col·locar i clavar en el seu lloc el tauler o tros de tauler aixecat al buc del vaixell amb qualsevol motiu.\nA rumb!: veu de comandament al timoner perquè governi a qui se li ha assenyalat.\nA rumb de pipa: mod. adv. amb què es denota una volta o curvidad semblant a la de les dogues de les pipes.\n↑ de Lorenzo, José; de Murga, Gonzalo; Ferreiro y Peralto, Martín. Diccionario Marítimo Español (en castellà), 1864, p. 632. ISBN 978-1173791681.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Rumb&oldid=28537218»\nDarrera modificació: 2 nov 2021 a les 09:45\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 nov 2021 a les 09:45.


(vídeo) Andorra ven tenir un dels aires més purs del món per captar turisme d'estiu en temps de Covid - Poble Andorrà\n(vídeo) Andorra ven tenir un dels aires més purs del món per captar turisme d’estiu en temps de Covid\nEl concepte de natura és fonamental en l'anunci per a la campanya d'estiu\nAndorra té un dels aires més purs del món. Una característica que s’ha utilitzat per a articular la nova campanya de turisme d’estil. ‘Si canvies d’aires, que sigui a un dels més purs del món’, el reclam de la peça principal de la nova campanya d’Andorra Turisme, fa l’ullet a l’espectador amb un condicional que segur que més d’un vol convertir en present.\n“Partim d’un insight clar: tothom vol que arribi l’estiu, però quan la calor referma… acaba anant-se al ‘fresquito’ de la muntanya”, ha explicat Lucía de los Santos, directora creativa en Ogilvy Barcelona, agència que signa la campanya de turisme d’Andorra. D’aquesta brisa que baixa les temperatures i, a Andorra, té una qualitat excepcional, es va extreure el concepte creatiu, fil conductor d’un espot on sovintegen les expressions amb la paraula ‘aire’, sigui aquest condicionat -tan necessari a l’estiu- o es tracti més aviat d’estar al teu aire, donar un nou aire a l’estiu o canviar d’aires.\nEl storytelling de la peça comença, precisament, destacant la il·lusió que ens fa l’estiu (“Dius que t’encanta l’estiu, que a veure quan torna el teu bru, el sol, la caloreta…”), que sol anar desapareixent en el moment en què les altes temperatures aconsegueixen la seva cota màxima. Amb una successió d’imatges que ens recorden el difícil que és sobreviure a la calor, la locució introdueix Andorra amb espectaculars imatges (“per sort, hi ha un lloc on la naturalesa està al comandament”) i el concepte estratègic (“on l’aire es regula només, i més que condicionat, és un aire en condicions”). “Dels més purs del món, vaja”.\nA partir d’aquest punt, apareixen en imatges les principals declinacions de producte o palanques que ja es van tractar en la campanya d’hivern d’Andorra Turisme (naturalesa, shopping, wellness, cultura i gastronomia) acompanyades de la locució: “I, a més, podràs refrescar-te [escenes de Caldea], donar-li un altre aire al teu look [escenes de compres], gaudir de quilòmetres de naturalesa per a campar al teu aire [naturalesa a través de trekking, senderisme i esport a l’aire lliure] i descobrir que aquí, tots els camins porten a…monuments romànics [escenes d’aquest patrimoni cultural]”.\nLa pel·lícula culmina amb una contundent proposta: “Així que… què tal si aquest estiu canvies d’aires…i véns a Andorra?” “La campanya demostra que no sols està l’opció de platja a l’estiu, sinó que hi ha altres maneres diferents de gaudir i Andorra les té”, diu Lucía.\nLa campanya d’estiu és la continuació de la difosa a l’hivern i forma part d’una estratègia de comunicació que destaca les possibilitats d’oci que existeixen. Es dirigeix a diferents targets (parella, família, amics) que apareixen en l’espot.\nL’espot es difon en televisió i internet a Espanya (en castellà i català) i França, on només s’emet en francès. La versió en línia sortirà al Regne Unit i Irlanda, on es traduirà a l’anglès; a Bèlgica, que a més de l’adaptació al francès també es farà la de l’holandès; a Holanda, també en holandès; a Alemanya (alemany) i a Itàlia (italià).\nSi, si, molt pur, sobretot al centre d’Andorra la Vella, amb tots els cotxes.\nI la ministra pijo-flower dels naranjitos pujant impostos del preu del carburant perquè estem contaminadissims !


... a l'aTAC!: Geolocalització: què és i com funciona?\nLa geolocalització (també georeferenciació) consisteix a localitzar una persona, objecte, empresa... en un lloc geogràfic exacte determinat per unes coordenades. Aquestes coordenades generalment provenen de satèl·lits, tot i que es poden aconseguir també amb d'altres dispositius com torres de telefonia mòbil.\nimatge de chaval.es\nLa geolocalització és possible gràcies als Sistemes d'Informació Geogràfica (SIG), que integren elements de programari i maquinari amb dades geogràfiques de manera que poden respondre a diverses necessitats: permeten crear consultes interactives, analitzar la informació espacial, editar dades, mapes i presentar els resultats de totes aquestes operacions.\nÉs molt possible que en aquests moments portis a la butxaca un mòbil que està enviant les coordenades de la teva posició i que té el potencial, per exemple, de donar-te informació sobre el lloc on ets, els serveis existents al voltant... Crec que és una eina que té moltes possibilitats per al nostre dia a dia personal i també professional.\nHi ha força escoles que proposen activitats als alumnes basades en la geolocalització, ja sigui com a activitats independents o com a part d'un projecte més ampli. Les eines de geolocalització permeten utilitzar i combinar informacions de diferents tipus, i per tant ajuden a treballar la competència bàsica en tractament de la informació. Una localització pot ser el punt de partida per a investigar sobre un tema, ressaltar espais d'interès o aportar-li contingut multimèdia. I, a més, els alumnes estaran motivats i adquiriran coneixements sense adonar-se'n.\nEspero haver-te convençut que això de la georeferenciació té possibilitats, i que ara tinguis una certa curiositat per saber-ne més o t'estiguis plantejant com aplicar això a l'aula... De manera que t'estaràs preguntant:\nSi no tenim gaire idea, una primera cosa fàcil per provar nosaltres mateixos i també proposar-ho als nostres alumnes podria ser buscar una adreça, lloc d'interès, etc. amb Google Maps. És tan senzill com escriure què estem buscant i clicar a la lupa:\n* Buscar a Google Maps l'escola\n* Buscar i situar la nostra vivenda\n* Localitzar llocs d'interès o que estem estudiant: el Montseny, el jaciment de Can Tacó, la casa de colònies on anirem al maig...\nEn tots aquests casos, podem "jugar" alternant la vista "mapa" i la "satèl·lit"\nTambé podem obtenir una visió "street view":\n* Una opció divertida i motivadora és anar a parar a un "lloc misteriós" del qual proporcionarem les coordenades. P.e., imagineu que comenceu un tema rebent un sobre sospitós on només hi ha escrites unes misterioses coordenades... a on ens portaran?\nSi ja heu superat les opcions més bàsiques, heu de saber que hi ha moltes aplicacions que permeten enriquir i fer coses interessantíssimes (en posteriors entrades en veurem algunes).\nUs proposo començar per GoogleMaps Engine. És una mena de versió avançada de Google Maps amb la qual podem crear els nostres propis mapes i itineraris, combinant-los amb informacions, fotografies, vídeos, etc. Permet fer mapes col·laboratius, compartir-los i permet una interacció molt fàcil amb Google Earth.\nNomés cal entrar amb un usuari (de gmail, per exemple), i podem crear els nostres propis mapes i itineraris. He creat un itinerari molt senzill (on hi he afegit text i imatge) perquè ho veieu:\nAquesta eina ens permet avançar una mica més i treballar més competencialment perquè permetrà als alumnes que localitzin punts d'interès i els enriqueixin amb imatges, textos, vídeos... :\n* Podem fer grups que col·laborin en la creació d'un itinerari pel poble, marcant els punts de més interès i afegint-hi un text i una imatge que poden haver captat ells mateixos.\n* Podem proposar als nostres alumnes que reflecteixin en un mapa el que han après sobre una comarca, país... tot localitzant les ciutats més importants o els accidents geogràfics interessants.\nTACfaners: us deixo un petit vídeo sobre el funcionament de Google Maps Engine.\n(Font: IEDA Turismo)\nVinga, us animeu a muntar alguna activitat? Si necessiteu ajuda o voleu més informació... ja sabeu on trobar-me! ;D\nPer cert, heu trobat a on ens portaven les coordenades misterioses de més amunt?\nEtiquetes de comentaris: eina 2.0, georeferenciació, google maps\njoan 18 de novembre de 2014 a les 20:19\nAcabo de descobrir el teu bloc i m'ha encantat felicitats!\nEnguany vull treballar Barcino amb els alumnes de cinquè fent servir google maps fent un recorregut pels diferents llocs que visitarem i la restes que encara existeixen\nJoana Pardo 18 de novembre de 2014 a les 21:46\nGràcies per les teves paraules, Joan! Espero que aquest treball per la Barcino històrica resulti enriquidor pels teus alumnes i per tu. M'encantaria veure el resultat!\nBlanca B 18 de novembre de 2014 a les 22:52\ngracias por sacarme de la ignorancia. un beso Joana.\nJoana Pardo 19 de novembre de 2014 a les 8:51\nAy, Blanca... Pero si tú eres un pozo de sabiduría! Gracias y un abrazo.\nMónica Vegas 19 de novembre de 2014 a les 22:17\nHo provarem a veure com ens surt! És molt interessant!\nJoana Pardo 19 de novembre de 2014 a les 22:22\nSí, Mònica, ja sabeu que us ajudaré en allò que pugui. Segur que tots plegats n'aprendrem molt! Petonets\nPetri 23 de novembre de 2014 a les 16:53\nHo he provat i he gaudit una bona estona. He visitat diferents indrets, però el que més m'ha agradat és el que he trobat amb les teves coordenades. Un indret de somni, ple de riqueses, d'història, d'art i de tresors....m'ha encantat!\nJoana Pardo 23 de novembre de 2014 a les 23:34\nHas treballat molt aquest cap de setmana, eh? ;D\nGràcies pel comentari, una abraçada\nMònica Castillo 24 de novembre de 2014 a les 8:59\nO he perdut a l'Esther vaig a geolocalitzar-la\nJoana Pardo 24 de novembre de 2014 a les 16:36\nEts una trapella! :)\nTresQuatreiCinc 24 de novembre de 2014 a les 22:43\nEnhorabona pel blog i per aquestes entrades aclaridores!\nTinc un premi blogger per compartir amb tu a http://marta345.blogspot.com.es\nSi et ve de gust pots passar a recollir-lo.\nJoana Pardo 25 de novembre de 2014 a les 17:42\nMoltes gràcies, Marta, és el meu primer premi... Em passo pel teu bloc a recollir-lo ;D.\nUnknown 27 de novembre de 2014 a les 18:01\nHe probat de localitzar a casa dels meus pares i m'ha fet molta il.lu quan l'he trobat.\nUna eina molt interessant.Seguiré buscant.\nJoana Pardo 27 de novembre de 2014 a les 20:42\nQué bé, Esther! No saps la il·lusió que em fa que aneu provant coses, trastejant, i que llavors m'ho expliqueu! Un petó


Manipuladors tipus joy-estic robusts - Construcció (Materials) - Manipuladors tipus joy-estic robusts\nSchmersal Ibérica, S.L. - Palanques, joysticks, volants, pedals i cables de comandament\nManipuladors tipus joy-estic robusts: per a una interacció òptima entre persona i màquina\nExtremadament robusts, compactes, de múltiples aplicacions i funcionals: aquestes són les característiques bàsiques dels manipuladors tipus Joy-Estic.\nGràcies a aquestes característiques són perfectament adequats per a l'ús en màquines i instal·lacions de la indústria alimentària i en la tècnica de processaments i processos. A més són adequats per a aplicacions industrials especialment dures, incloent l'ús en àrees exteriors. En comparació de sistemes de comandament multifuncionales, com es coneixen, per exemple en unitats de control per a grues i vehicles industrials, precisen de molt menys espai per al muntatge.\nAplicacions en l'exterior: quan els manipuladors tipus Joy-Estic s'utilitzen sota condicions de baixes temperatures, és a dir fins a -40 °C, els pistons dels equips són greixats addicionalment amb un greix especial tant en els capçals de comandament com en els elements de contacte. Aquesta mesura addicional evita la congelació d'aigua condensada (amb la conseqüència de regs que els pistons es bloquegin) quan els equips utilitzats estan exposats durant l'ús a canvis de temperatura al voltant del punt de congelació.\nA més, estan disponibles les variants amb protecció IP 69K. Aquest grau de protecció, que va ser desenvolupat originalment per a la construcció de vehicles per a la carretera, indica que els manipuladors tipus Joy-Estic poden ser sotmesos a una neteja d'alta pressió sense que la seva funció es vegi influenciada per això.


Com convertir un petit balcó en un gran espaiCom convertir un petit balcó en un gran espai\nCom convertir un petit balcó en un gran espai\nLa calor és aquí per quedar-se i amb ella arriba l’època de màxima esplendor dels espais exteriors. Malgrat que no tots tenim la sort de comptar amb un jardí o una gran terrassa, a Hidraulik no creiem en limitacions. En el que sí creiem és en treure el màxim partit d’allò que tenim, ja sigui un terra avorrit o un balcó diminut.\nAbans de començar, un últim apunt: encara que aquest article estigui enfocat a petits balcons, tots els consells es poden aplicar en espais de qualsevol mida. Si tens una terrassa més gran, simplement tindràs més espai per fer-los lluir.\nNo subestimis la seva capacitat\nEncara que a simple vista el balcó sembli diminut, segur que té més possibilitats de les que creus. Per aprofitar-lo al màxim, pots provar amb prestatges i taules penjants que optimitzin l’espai i triar peces que desenvolupin una doble funció. Per exemple, caixes que també es puguin fer servir com a tamborets. La imaginació és la millor eina per aprofitar tot el potencial del teu balcó.\nUna planta, mil possibilitats\nHi ha plantes per a tots els gustos… i per a tots els balcons. Podem fer servir plantes de diferents mides per crear efecte de jardí, escollir plantes altes per donar intimitat al balcó o penjar petits testos a l’exterior de la barana per no ocupar espai. Les opcions són gairebé il·limitades. Tot depèn de quin ambient vulguis donar al teu espai.\nEl teu futur lloc preferit\nEncara que el balcó estigui a l’exterior, no té perquè ser menys acollidor que qualsevol altra estança. Podem afegir-li elements que el facin més agradable i còmode, com catifes i coixins, o jugar amb la il·luminació per crear un ambient càlid i íntim que el convertirà en el lloc més sol·licitat de la casa.\nPREVIOUSEdició Especial JJOO Rio '16\nNEXTCatifes de pel·lícula


COPCA - Entorno Digital\nNews | COPCA\nEntorno Digital SA, com a membre del consell assessor de la fira virtual des de l'any 2000 i servidor homologat del COPCA, posa en coneixement de tots els nostres clients i possibles visitants de la nostra web les condicions per gaudir dels avantatges, fets promocionals i subvencions que comporta ser participant de la fira virtual. Què és el COPCA? El COPCA (consorci de Promoció Comercial de Catalunya) adscrit al Departament d'Indústria , Comerç i Turisme, és l'eina de la Generalitat de Catalunya per promoure la internacionalització de l'empresa catalana i la seva adaptació a les noves pautes de l'economia mundial. Té una xarxa de 36 oficines situades a les grans capitals comercials del món i un cercador temàtic que selecciona, organitza i comenta la informació d'interès per l'exportador català. L'objectiu és facilitar a l'empresa catalana l'ús d'internet com a eina de recerca i publicació d'informació. Objectiu de la subvenció Impulsar iniciatives que portin a terme les empreses per la promoció i comercialització dels seus productes, serveis o imatge. Beneficiaris Les empreses i entitats que confeccionin pàgines web de promoció o comercialització dels seus productes, serveis o imatge o les refacin i les allotgin en un servidor d'internet membre del consell assessor de la fira Products and Services from Catalonia. Import subvencionat i beneficis El beneficiari rebrà un incentiu del 30% de les despeses totals de realització i manteniment de la web durant els primers dotze mesos amb un màxim de 3000€ per aquelles webs que impliquin un esforç tecnològic capdavanter en l'ús comercial de les noves tecnologies de la informació. Participació a la Fira Virtual La web es vincularà a la fira virtual de l'exportador mitjançant els indicadors sectorials i d'objectius indicats per l'empresa o entitat. Garantia de servei Les empreses de serveis d'internet membres del consell assessor de la fira han certificat tècnicament i qualitativa el seu servei. El COPCA i els servidors homologats vetllen perquè les solucions tècniques siguin les més adequades per a les necessitats de cada empresa. Característiques de la web La web estarà allotjada en un dels servidors d'internet de les empreses membres del consell assessor de la fira, garantint així uns requisits mínims a nivell tècnic i de qualitat i uns requisits obligatoris per poder entrar en el projecte : Domini propi Versió íntegra de la web en llengua catalana i en una llengua no oficial de l'estat espanyol. Conceptes als quals es dóna suport: Disseny i creació o redisseny de la web Fotografia i tractament d'imatges Traduccions Gestió de domini Allotjament anual de la web (en servidor homologat) Assessoria en internet Presentació Entorno Digital informarà i col·laborarà amb l'empresa interessada en l'entrega de la documentació al COPCA i també realitzarà una memòria del projecte amb l'objectiu de que sigui acceptat pel COPCA seguint la normativa establerta. Atentament Dpt. Marketing


Les condicions de la Generalitat perquè els nens surtin al carrer - L'Alerta Canal\nLes condicions de la Generalitat perquè els nens surtin al carrer\nEl pla de la Generalitat que haurà de ser aprovat pel Ministeri de Sanitat proposa que els menors puguin sortir sota certes condicions que detallem al link.\nEl dilluns 27 d’abril la Generalitat de Catalunya permetrà que els menors puguin sortir una estona del confinament domiciliari. El Departament d’Interior ha editat un petit document per aclarir els dubtes de qui podrà sortir, quan i com. El pla ha estat aprovat pel ProciCat de Protecció Civil i presentat pel conseller d’Interior, Miquel Buch, en roda de premsa. De moment el ministeri de Sanitat no ha aprovat el pla sinó que s’ha limitat a dir que els menors de 14 anys podran sortir. La Generalitat de Catalunya ha tornat a demanar que se li retornin les competències per poder fer el desconfinament progressiu.\nEl pla s’ha elaborat perquè el desconfinament sigui progressiu i permeti que els menors puguin sortir de casa sempre que no hi hagi un repunt de contagis. El govern català planteja que els menors de setze anys hagin de sortir acompanyats d’un adult, durant un màxim de dues hores, que no es puguin fer servir els equipaments lúdics i esportius i que com a molt es pugui anar a un kilòmetre del domicili.\nLa Generalitat té en compte la realitat de cada barri i municipi i permetrà que siguin aquests en última instància els que fixin uns circuits concrets. Per exemple, es podrien marcar carrers com de circulació de sentit únic o marcar un conjunt de carrers on s’hi haurà de dirigir la població per fer voltes en un circuit tancat. En qualsevol cas no es podrà fer ús del transport públic o el vehicle privat, sortir a menjar o beure al carrer ni trobar-se expressament amb altres persones.\nLa Generalitat ha marcat tres franjes horàries diferenciades per edat:\nDe les dotze del migdia a dues de la tarda podran sortir tots els infants que tinguin menys de sis anys i només ho podran fer en cotxet els que tinguin menys de tres.\nDe quatre a sis de la tarda podran sortir tots els infants que tinguin entre sis i setze anys.\nDe sis de la tarda a vuit del vespre podran sortir els menors majors de setze anys, que no hauran d’anar acompanyats d’un major d’edat.\nPodran sortir tots els infants acompanyats d’un familiar major d’edat del nucli familiar amb la que convisqui. Les unitats familiars que convisquin juntes podran sortir plegades fent ús de la franja horària de l’infant amb més edat. Això vol dir que si tenim una filla de nou anys i un fill de 16 haurem de sortir tots junts de 6 a 8 de la tarda.\nEn cap cas podrà sortir un menor que tingui símptomes o hagi estat diagnosticat amb la COVID-19 (tos, febre o dificultat respiratòria) o qualsevol persona que se li hagi diagnosticat o convisqui amb algú que tingui la COVID-19.\nSerà obligatori portar una declaració d’autoresponsabilitat tant pels adults com pels majors de setze anys, si van sols.\nQuè es podrà fer a les sortides?\nEs podrà fer ús dels jardins públics que estiguin oberts però no els parcs i espais infantils. Tampoc es podrà fer servir cap element lúdic de joc com els gronxadors, equipaments esportius a l’aire lliure. Tampoc es podrà menjar o beure pel carrer.\nL’objectiu és fer una volta petita, no desplaçar-se. Com a màxim es podrà anar a un kilòmetre del domicili. En cap cas es podrà agafar el transport públic ni el vehicle particular.\nEn el cas que s’aprofiti la sortida amb els infants per comprar als comerços s’hi haurà d’entrar sol. L’infant en cap cas podrà entrar a una botiga.\nLa Generalitat permetrà les trobades casuals de com a màxim dues unitats familiars sempre que es mantinguin els dos metres de distància de seguretat i no es superi els deu minuts de duració. En cap cas es podrà organitzar trobades ni tenir cap mena de contacte físic.\nMantenir una distància de dos metres entre les unitats familiars, fer ús de mascaretes pels majors de tres anys i opcionalment de guants. Comprovar la temperatura corporal, que en cap cas podrà superar els 37ºC. Es recomana fer servir les escales i no l’ascensor.\nTags: #adolescents #carrer #condicions #generalitat #infants #menors #nenes #nens #permís #sortir


Les estacions de Xàtiva i Colón de Metrovalencia ofereixen noves consignes per a la recollida de compres en línia | Valencia Extra\nFerrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) ha posat en servei les noves consignes electròniques de les estacions de Xàtiva i Colón, destinades a la recepció de compres ‘en línia’ per part de les persones usuàries.\nAquesta iniciativa és resultat de la col·laboració amb el servei Citypaq de Correus i s’emmarca dins del projecte SPROUT, inclòs en el programa europeu Horitzó 2020, i que té com a objectiu desenvolupar respostes innovadores a les necessitats de mobilitat de les persones usuàries de transport públic.\nAquesta solució per a la recollida de compres en línia en llocs d’accés públic evita el transport d’última milla a les ciutats, per la qual cosa es redueix el trànsit i, per tant, les emissions de gasos d’efecte d’hivernacle, el soroll, la congestió i els problemes provocats pels vehicles mal aparcats que entreguen paquets.\nLes consignes formen part de la ‘xarxa citypaq’ habilitada per Correus en espais públics. Per a poder accedir a aquest servei és necessari registrar-se prèviament en la web de ‘Citypaq’; associar una taquilla i, una vegada s’ha entregat el paquet, es rep un avís per sms o correu electrònic.\nPrograma europeu Horitzó 2020\nEl projecte té com a objectiu principal situar a les ciutats en el centre de la transició de la mobilitat urbana, basant-se en les solucions als problemes de mobilitat urbana desenvolupades per sis ciutats pilot europees, València, Pàdua, Kalisz, Budapest i Tel Aviv, i una asiàtica, la xinesa Ningbo.\nD’aquesta manera, partint dels canvis que s’estan produint en la mobilitat urbana, el projecte persegueix avaluar l’impacte, tant a nivell de sostenibilitat com de polítiques; incentivar respostes polítiques innovadores liderades per les mateixes ciutats; identificar, rastrejar i desplegar solucions innovadores de mobilitat urbana; i disseminar els resultats dels pilots en l’àmbit local, regional, nacional i de la Unió Europea.\nCom a part d’aquesta iniciativa europea, FGV ha instal·lat en diferents estaciones recintes tancats amb videovigilància per a l’estacionament de bicicletes, denominats ‘cicloparcs’. Actualment compta amb aquestes instal·lacions a Torrent Avinguda, Entroncament, Alboraia-Peris Aragó i Quart de Poblet en Metrovalencia, i en l’estació de Benidorm en TRAM d’Alacant.\nLes persones que desitgen fer ús d’aquest servei han de ser portadores d’una targeta carregada amb un títol de transport en vigor. La targeta ha de registrar-se prèviament a consultar ací o consultar ací.


Serveis de Dret Bancari\nMés del 95% de casos resolts favorablement\nMés de 12 milions d'euros recuperats\nEn determinades matèries, benefici d'accés gratuït a la justícia,\nsense risc de pagar costes judicials\nAccionistes, preferentistes i tenidors de deute subordinat de Banco Popular han vist com el valor de la seva inversió es reduïa a zero com a conseqüència de la declaració d'inviabilitat de l'entitat i posterior adquisició per part de Banco Santander. Un procediment que nosaltres considerem que s'ha realitzat sense respectar els drets d'aquest col·lectiu d'afectats i obrint la porta a la reclamació en via judicial de les pèrdues sofertes com a conseqüència de l'adquisició d'uns productes que es van comercialitzar oferint una falsa imatge de solvència i estabilitat de l'entitat.\nA Col·lectiu Ronda et podem ajudar:\nTruca'ns al 93 268 21 99\nAltres despatxos de Col·lectiu Ronda\nO si vols, Omple el formulari amb la petició\nMés de 30.000 famílies a tot l'Estat es troben actualment afectades per hipoteques multidivisa, un producte d'extremat risc, que es va comercialitzar de forma especialment intensa entre els anys 2004 i 2008.\nEn la majoria de casos, les entitats no van informar als clients sobre l'enorme risc de contractar una hipoteca en una divisa sense control sobre els fluxos de cotització que poden alterar el valor de la moneda.\nLa manca de claredat, precisió i transparència en la informació subministrada per part de les entitats sobre els riscos del producte són causa suficient per exigir la nul·litat d'aquestes hipoteques, tal i com reconeixen nombroses sentències aconseguides pel Col·lectiu Ronda, i com ha admès el Tribunal Suprem espanyol i el Tribunal de Justícia de la Unió Europea.\nEls tribunals espanyols, incloent-hi el Tribunal Suprem, s'han pronunciat reiteradament contra l'anomenada clàusula sòl que estableix un tipus d'interès mínim que el titular de la hipoteca està obligat a pagar.\nAl nostre despatx, són centenars els casos tramitats i les sentències aconseguides que estableixen el caràcter abusiu de la clàusula sòl i obliguen l'entitat a eliminar-la del contracte hipotecari i retornar als clients els diners indegudament abonats.\nTambé hem aconseguit nombroses resolucions que consideren igualment abusius els suposats acords de renúncia a emprendre accions legals que les entitats van imposar als seus clients en el decurs d'eventuals negociacions.\nEls swaps hipotecaris o contractes de permuta del tipus d’interès són un producte financer extremadament complex i de gran risc que la normativa legal vigent considera inadequat per a usuaris sense formació específica o que no tinguin una relació professional amb el món de les finances. Habitualment, aquest producte es va comercialitzar sota la falsa aparença d'assegurances contra possibles pujades del tipus d'interès.\nSota el nom comercial de «Valores Santander», Banco Santander va comercialitzar una emissió d'obligacions necessàriament convertibles destinats a captar capital entre els seus clients per un valor de 7000 milions d'euros.\nLes obligacions necessàriament convertibles són considerades pel nostre ordenament jurídic i la normativa bancària com un producte extremadament complex i d'elevat risc, subjecte a especials requeriments de diligència, claredat i transparència de la informació per part de les entitats bancàries a l'hora de comercialitzar-lo entre clients de perfil minorista.\nDiferents tribunals i Audiències Provincials s'han pronunciat i han coincidit a assenyalar que Banco Santander va incomplir el seu deure d'informació sobre la possibilitat de patir significatives pèrdues econòmiques i correspon la nul·litat de la compra i la devolució dels diners invertits.\nCol·lectiu Ronda ha estat una de les assessories jurídiques que més persones afectades per aquests productes ha representat als tribunals, obtenint més d’un 90% de sentències favorables i aconseguint recuperar milions d’euros.\nActualment, però, el front judicial continua plenament obert, doncs encara hi ha nombrosos afectats, especialment pel que fa a tenidors de preferents i deute subordinat d'entitats estrangeres com ara Lehman Brothers o els bancs islandesos Kauphing Bank i Landbanski. També en aquests casos, els tribunals espanyols han establert de forma gairebé unànime l'obligació per part de les entitats de compensar les pèrdues sofertes.\nMés de mig milió d'hipoteques a tot l'Estat es van subscriure prenent com a referència pel càlcul d'interessos els índex IRPH que les entitats financeres van promocionar entre els seus clients assegurant que es tractava d'uns índex més estable que l'Euribor però ocultant que també era un índex que encaria injustificadament els pagaments mensuals.\nActualment, Col·lectiu Ronda exerceix la direcció lletrada de les demandes col·lectives interposades contra BBVA, Caixabank i Bankia per ASUFIN, Associació d'Usuaris Financers. I estem a l'espera que de la decisió per part del Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) per tal que es pronunciï sobre la nulitat de la seva transparència.\nAssumpte o motiu de la consulta\nEn virtut de la Llei 15/1999 de 13 de desembre, sobre la Protecció de Dades de Caràcter Personal, el/la fem coneixedor/a que les seves dades personals, que poden estar en aquesta comunicació, estan incorporades en un fitxer responsabilitat de Col·lectiu Ronda S.C.C.L., CIF: F-08638322, inscrita en el registre de Cooperatives amb el núm. BN-951. La finalitat d’aquest fitxer és la de gestionar la relació negocial i informar-lo/la dels nostres serveis. Aquestes dades no seran transmeses a terceres persones. Si desitja exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació o oposició, pot dirigir-se a: Trafalgar, n. 50-52, 08010 Barcelona (Barcelona), o bé, enviar un correu electrònic a dades@cronda.coop


Amb una idea clara del color\nJordi Rubia, terceravia + Independents\nActualitzada 12/12/2019 a les 16:52\nLa primera interacció de Jordi Rubia (Escaldes-Engordany, 1967) amb la política té nom propi: Dot Martí, pare de l’excap de Govern. Venia per casa a cobrar el lloguer del pis i sempre trobava el temps per fer-la petar una estoneta amb els grans. Ell se’ls escoltava. A banda, hi afegeix, era un home per qui sentia admiració, “dels que anaven a l’hospital a ajudar quan podien, una cosa que em va quedar marcada”.\nEl candidat de terceravia és fill d’una parella d’andalusos vinguts de Granada, de l’Alpujarra. L’Antonio va recalar a Catalunya als cinquanta per treballar a la presa d’Oliana i als seixanta va baixar a buscar la família –són vuit germans, avui tots casats i amb fills i formant un gran clan– per portar-los cap al Principat, on el pare va treballar al sector de la construcció.\nRubia va iniciar l’escolarització amb les monges d’Escaldes per passar després a les aules de l’escola espanyola. “Però en acabar l’EGB ja volia deixar d’estudiar, ja havia tastat el que era treballar i era el que volia.” Amb vuit anys ja dedicava els caps de setmana a col·locar les compres dels clients en bosses, al Monsa. El primer sou, vuit-centes pessetes que li permetien anar al cine sense haver de demanar res als pares. “Ni volia estar tot el dia a casa quan tenia festa ni volia estar al carrer fent malifetes.”\nPerò l’inici real de la vida laboral va ser com a electricista, a Andoelectrònica. Ja li interessava, això de veure com funcionen les coses mogudes per l’energia: a l’escola els treballs manuals sempre s’encaminaven per aquesta via, “allò havia de caminar sol, era la meva obsessió”. Nou anys i un altre a la Casa del Formatge com a repartidor. Més tard, al servei de manteniment de les pistes d’Arcalís, un any després que s’inauguressin. “Em va agradar molt, ho vivies com si la colla fos una família.” I després d’un parell de temporades va fer tot un canvi de registre per entrar a Viamoda. “Busques una seguretat, un bon salari, no? Com tothom.” De repartidor va passar a fer-se càrrec del magatzem. “Ventura Riberaygua va ser un dels millors caps que he tingut, per la confiança que diposita en l’empleat.”\nNou anys més tard va passar un edicte per accedir al servei de manteniment del Consell Superior de la Justícia. A l’agost farà vint-i-cinc anys que hi és. “Em podria jubilar, però no soc d’estar a casa.”\nJa hem parlat de la influència primerenca del Martí sènior, però la primera activitat pràctica de Rubia en els afers públics va ser, com en d’altres escaldencs, a la Unió Pro-Turisme, on va entrar el 1988 com a col·laborador. El 1991 va entrar a la junta i durant 22 anys va ocupar diferents càrrecs, entre els quals la presidència i la vicepresidència. “Sempre he tingut aquest vessant d’implicar-me”, afirma. Va ser el responsable de la festa major durant molt temps –“vaig entrar criticant-la i Jordi Tudó, que era el president, em va posar a organitzar-la”– i en recordar aquells anys li surten les arrels: si hagués de recordar un dels concerts, se li va quedar gravat el d’Azúcar Moreno. O El Consorcio.\nDe l’activisme social i cultural va passar a la política pura i dura enrolant-se al Partit Liberal “quan governàvem”. En va ser secretari des de principi del 2000 fins al 2004. Anys de treballar des de la segona fila, fent el porta a porta amb els candidats, “fent d’orelles”, és a dir, escoltant la gent. “Un intermediari, proper a la gent.”\nFinalment, el 2015 el van assenyalar per formar part d’una llista i va anar a la territorial per la parròquia. “O hi anàvem o hi anàvem: no teníem candidats, era complicat.” I en produir-se la desbandada al partit i els trencaments, es va adherir a la candidatura encapçalada per Marc Magallón. “Quan vull canviar de roba me la canvio jo, no me la fan canviar. I tinc una idea molt clara del color.” Ara, la primera línia absoluta: “Amb ganes.”\nPepe va dir..Home... com a troll del PS no ho fas massa bé. Se't veu el llautó.\nTinc molt clar que nosaltres no em pactat amb ningú ni a Govern ni a la candidatures comunals per això no som ni DA LIBERALS PS NI SDP, si Tinc que pactà amb algú serà amb mi mateix que tinc molt clar de a on vinc a on estic i a arribaré per aquet motiu defenso la política de terceravia+independents\nToni Crescento va dir..No el veig pas com a Cònsol Major, però és innegable la seva motivació amb Escaldes-Engordany des de ben jovenet. El veig un "segon espasa" interessant...\nHome... com a troll del PS no ho fas massa bé. Se't veu el llautó.\nNo el veig pas com a Cònsol Major, però és innegable la seva motivació amb Escaldes-Engordany des de ben jovenet. El veig un "segon espasa" interessant...


RV/PVE, el 6 de desembre del 2018 una reivindicació: Per la Constitució valenciana | ANNA notícies\nprocés valencià republicà, Ruptura i República, Sobiranisme\nRV/PVE, el 6 de desembre del 2018 una reivindicació: Per la Constitució valenciana\n6 de desembre de 2018 ANNA\tDeixa un comentari\nEl 6 de desembre del 2018 una reivindicació:\nstrong>Per la Constitució valenciana\nAls valencians, d’Oriola a Vinaròs, no ens aprofita la Constitució espanyola de 1978. Però encara cal dir més, als valencians des del Decreto de Nueva Planta que va signar el Borbó Felipe V en el Buen Retiro, amb el nom de Real Decreto del 29 de junio de 1707 de ‘Derogación de los fueros de Aragón y Valencia; y su reducción a las leyes y gobierno de Castilla’ amb la única base jurídica de “por justo derecho de conquista”, amb que el decret justifica la desaparició del Regne de València del mapa polític d’Europa, diem que des de llavors, cap carta magna vinguda de ponent ens aprofita als valencians. Totes les constitucions espanyoles són hereves d’aquest decret de 1707. Totes. Des de la primera, la Constitución de Cádiz, de 1812 en que per primera vegada apareix la Nació espanyola com:\ndefinición que lliga la Nación española a la idea d’Imperi; fins a l’actual, passant per la republicana del 31. Totes aquestes constitucions són hereves directes del Decreto de Nueva Planta de 1707 i en conseqüència la única condició d’espanyols que sens permet és la de españoles asimilados, súbdits d’una colònia, útils només per a pagar. Som espanyols per a pagar, per a ser espoliats.\nLlavors és inútil per als valencians esperar res del Reino de España. Som una colònia on els empresaris, els llauradors, els autònoms i els treballadors som espoliats econòmicament de manera sistemàtica per l’Estat espanyol. Sols el silenci, la submissió i el col·laboracionisme dels polítics valencians amb representació institucional i també de la majoria que no tenen representació, fa que la Comunitat Valenciana no siga percebuda com una de les darreres colònies del terminal Imperi espanyol. A més l’esquerra dinàstica valenciana contribueix a aquesta espoliació incidint exclusivament en les contradiccions de classe i en l’espoli que els bancs i les lleis del capitalisme global realitzen als treballadors, però tot i ser certa aquesta qüestió, silencien que el conjunt dels valencians patim una espoliació per part de l’Estat espanyol molt més gran que la que fa el capitalisme financer. Els valencians anticapitalistes com ‘nosaltres’ podem contribuir amb la resta de la humanitat a lluitar per una altra forma de producció que la capitalista, però no està exclusivament en les nostres mans assolir aquest canvi global. El que sí està en les nostres mans és despenjar-nos del Reino de España i assolir la República Valenciana, un Estat valencià lliure i sobirà, amb una Constitució valenciana, per damunt la qual no n’hi pot haver una altra, on la riquesa que, d’Oriola a Vinaròs, les forces productives valencianes generem no siguen espoliades per un altre Estat.\nEls valencians no podem perdre el temps en reformar una Constitució espanyola que mai renunciarà a espoliar legalment els valencians. Nosaltres valencians, el que hem de començar a encetar és el nostre procés constituent valencià perquè els/les republicanes guanyem el nostre parlament per a redactar la nostra Constitució valenciana. Unes Corts constituents valencianes per a aprovar unes noves regles del joc, la nostra carta magna, per damunt la qual no hi pot haver cap altra. Els/les valencianes ens hem d’unir per assolir democràticament un nou Estat, d’Oriola a Vinaròs, lliure i sobirà, a Europa i el món i per a assolir la República Valenciana.\nRV/PVE davant la lluita de els/les republicanes catalanes i del resultat electoral a Andalusia, manifestem:\nLa nostra solidaritat amb els republicans i republicanes catalanes empresonades i a l’exili i en especial el nostre suport als republicans Sánchez i Turull en vaga de fam contra l’Estat espanyol.\nConsiderem que l’aparició de VOX en les institucions monàrquiques és una operació d’Estat per reforçar a la Corona i a l’esquerra dinàstica perquè puga retindre els vots de la por dels republicans. La seua aparició serà utilitzada per l’esquerra dinàstica per neutralitzar a les forces republicanes, rupturistes i demòcrates.\nDavant estos fets els/les republicanes demòcrates de l’Estat, i els/les valencianes des de la CPVR, hem de redoblar la nostra acció republicana.\nComitè Executiu de RV/PVE.\nPaís Valencià, d’Oriola a Vinaròs, 3 de desembre del 2018\nEntrada anteriorEn solidaritat amb la vaga de fam dels republicans catalansSegüent entradaRecull de notícies pel dia de la Constitució neo-franquista


El llibre de poemes Interiors (Columna) completa la trilogia que la autora va iniciar amb Amant i amic i Pràctica de vida. Al llarg dels tres volums la nostàlgia evoluciona fins que s'acaba instal·lant a la vida quotidiana i projectant en els objectes més propers.\n— La trilogia reflecteix l'evolució d'un sentiment?\n—És un procés. Amant i amic va ser escrit immediatament després de la mort del meu marit, per tant, és un llibre estripat i sagnant on expresso tot el dolor, la injustícia i la falta de noblesa de la mort. És un llibre de revolta. Pràctica de vida és un llibre molt més serè. El sofriment potser és el mateix, però la mort i l'absència ja s'han incorporat en la pràctica de la vida. Perquè allò que diuen que el temps ho cura tot és mentida. El temps ens ensenya a viure amb aquella renúncia. I la vellesa no és més que això: anar acceptant les renúncies. [...]\n—Diu que el temps ajuda a conviure amb les absències. La poesia també és un bon remei?\n—Sí, també. Algú em va dir una vegada que poder fer literatura era una sort, com una salvació. Escriure és una manera de buidar-se i d'explicar-se a un mateix les coses que ens passen. I si, a més, connectes amb altres persones, per sensibilitat o per experiència, doncs molt millor. [...]\n— A banda de compartir, doncs, és una teràpia?\n—Sí, [...] t'ajuda. Però al mateix temps penses que pots ajudar els altres. L'escriptor sempre escriu pensant que connectarà amb el lector. Que el nombre de lectors sigui més o menys nombrós, que la connexió sigui més profunda o més superficial, o que la complicitat vingui donada per una experiència o per uns referents culturals... és igual. El que vols és connectar.\n— Ha escrit uns quants llibres de poesia, però es pot dir que està fora dels cercles literaris.\n— Jo? Absolutament. Suposo que he tingut una vida sentimental, familiar i professional molt plena. Ara estic jubilada, però he estat professora de literatura durant 43 anys.[...] Però el cert és que no he anat a reunions, ni a còctels, ni a trobades d'escriptors... I, més endavant, la salut no m'ho ha permès. I ha arribat un moment en què tinc set llibres publicats però que gairebé ningú no em coneix. Em coneixen algunes persones concretes com Maria Àngels Anglada, Teresa Pàmies i Ramon Folch i Camarasa, però es poden comptar amb els dits d'una mà. Potser, per ser més coneguda hauria d'escriure més i millor.\n— La preocupa superar-se en qualitat?\n—Moltíssim. I crec que la majoria d'escriptors escriuen millor que jo. Però també he conegut persones amb un gruix important d'obres publicades que, perquè són de comarques, no han tingut el ressò que haurien d'haver tingut. Són persones que no fan soroll i jo potser estic més a prop d'aquest cercle.\n(Fragments de l'entrevista amb Marta Ciércoles. Avui. "Suplement Cultura", 12 de març de 1998, p. 9)


merceriuss | merce-rius.cat\nAll posts by merceriuss\nM'agrada llegir, viatjar i cuinar. Treballo pel medi ambient. Directora General de Qualitat Ambiental i Canvi Climàtic\tView all posts by merceriuss →\n18 Novembre 2018 BadalonaBadalona, Donamerceriuss\nEns ha deixat la Carme Padrós, una dona que des de diferents vessants sempre ha estat molt present a la vida de Badalona, des del compromís amb les persones, amb la ciutat i amb el país, sense fer-se notar gaire, però sempre hi era.\nM’agradaria escriure-li algunes de les coses que no vaig gosar dir-li mai, tot i que estic convençuda que en el fons ella ja ho sabia. Sobretot per expressar l’agraïment per la manera com em va acollir quan vaig començar a militar en el partit que ella havia ajudat a fundar i també els consells quan vaig entrar a l’Ajuntament. La Carme havia estat regidora a finals dels anys 80 i el fet que al 2007 tornéssim a entrar dues regidores a l’equip va fer que es s’aboqués en nosaltres.\nLa recordaré com una dona d’una força i una vitalitat incansables, sempre amable i de bon humor. Que quan em trobava, em preguntava pel que passava per Badalona, mai amb ànim de criticar, sinó amb ganes d’aportar. Aleshores callava un moment i deixava anar algun comentari que, des d’una senzillesa aparent, molt sovint portava una gran càrrega de profunditat i que em feia reflexionar. Quan ens acomiadàvem, sempre m’animava a seguir treballant, i jo pensava que quan fos gran, voldria ser com la Carme Padrós.\nCarme, volia escriure’t el que no et vaig dir, i sé que si t’arriba, ho valoraràs com sempre vas fer. Bon viatge.\n17 Agost 2018 Badalona17-Amerceriuss\nHa passat un any i sembla que faci un segle. Des dels atemptats de l’agost passat, els fets que han marcat la vida política del país i la vida personal de molta gent s’han succeït a una velocitat de vertigen i hem passat a viure en la incertesa permanent. Per mi és un any en el que he après a viure a l’instant, aïllar-me de l’excés d’informació i en el que cada cop ha suposat un reforç de les meves conviccions.\nAl cap em vénen molts records, que es barregen per configurar un mosaic de sentiments. La perplexitat al veure el primer whatsapp que m’avisava que alguna cosa greu estava passant a la Rambla. La tristesa al descobrir que hi havia nombroses víctimes, algunes molt joves. L’angoixa durant les hores posteriors per les notícies que anaven arribant d’Alcanar, Sant Just Desvern, Cambrils i Subirats. La preocupació pels companys i amics que estaven a primera fila. La indignació al veure com determinats mitjans de comunicació tractaven la notícia i volien desprestigiar la feina dels Mossos. La vergonya de veure com responia el Govern de Mariano Rajoy. L’immens agraïment a la tasca que van fer els Mossos, perfectament representats pel Major Trapero i el Conseller Quim Forn. La impotència de no poder consolar a amics que havien conviscut amb els terroristes i no se’n sabien avenir de com havien canviat. La preocupació de com això podia afectar a la convivència entre les diferents comunitats, que en moltes ciutats penja d’un fil. L’orgull per la resposta de la gent amb el “No tinc por. I finalment la visita a la Rambla al cap d’uns dies per demostrar que efectivament no teníem por.\nQuan passa un fet d’aquest tipus hi ha sempre la temptació de buscar culpables, més enllà dels autors materials dels atemptats. I és evident que quan passa qualsevol catàstrofe sempre és degut a un cúmul de circumstàncies que evidencien que hi ha hagut algun punt feble. A vegades evitable i d’altres no, perquè fins aquell moment no era esperable que allò succeís. Però el que és fonamental d’això és aprendre per tal que no es pugui tornar a repetir i que, tot i que el risc zero és impossible, que cada vegada ho tinguin més difícil.\nFa poc s’ha aixecat el secret del sumari i en aquests moments encara hi ha massa interrogants i massa ombres sobre el paper de l’Estat espanyol i cap reconeixement a la feina feta pels mossos. Els màxims responsables del cos estan o bé a la presó o bé acusats de diferents delictes en unes interlocutòries delirants. De què tenen por els partits espanyols per no aprovar una comissió d’investigació al congrés de diputats? Per què al cap d’un any no s’ha complert la promesa d’incloure els mossos a l’Europol? Quina era la veritable relació entre el cervell dels atemptats i el CNI? Per què l’Estat no confirma però tampoc desmenteix res? Per què un govern que condecora verges no és capaç de fer cap reconeixement als mossos? Hem après alguna cosa de tot això i la probabilitat de que torni a passar és més baixa o continuem igual o pitjor?\nNo vull anar a xiular, però em molesta la hipocresia. El veritable homenatge dels representants de l’Estat espanyol a les víctimes i a les seves famílies seria que enlloc de venir a fer la foto, expliquessin el que ha passat realment i que per respecte a elles i a tots els ciutadans de Catalunya facilitessin la feina als mossos perquè d’aquí a un temps no haguem de tornar a plorar per cap altra víctima.\n12 Agost 2018 SostenibilitatCanvi climàticmerceriuss\nA casa nostra hem començat el mes d’agost amb uns registres d’elevades temperatures excepcionals. Les notícies però, feia dies que ens alertaven de casos similars, temperatures molt elevades a bona part de l’hemisferi nord i grans incendis en llocs tan dispars com Califòrnia, Portugal o Suècia\nEl canvi climàtic ja no és quimera ni allò que arribarà en el futur, sinó que ja és una realitat i aquests dies n’hem tingut un tast. Dies de molta calor, però el que és més significatiu, nits amb temperatures mínimes molt elevades que no permeten un bon descans. D’aquestes nits se’n diuen tropicals si la temperatura no baixa dels 20ºC o tòrrides si no baixa dels 25ºC. A Barcelona i a l’Empordà hem tingut nits que fins i tot s’ha anat més enllà i no han baixat dels 30ºC.\nLes prediccions que feien els científics que deien que s’estan complint i en alguns casos s’avancen. En pocs anys s’ha passat del dubte a la certesa i directament a l’experimentació d’un fenomen que s’accelerarà. I aquesta només és una de les parts més visibles d’un fenomen que té d’altres implicacions com efectes sobre la salut, reduccions de les collites, increments dels períodes de sequera, efectes sobre el turisme…és a dir sobre tots els àmbits de la nostra vida.\nI aquests efectes no es donen només en països llunyans sinó que a Catalunya, si llegim el que publiquen els diaris, durant l’onada de calor s’han comptabilitzat de moment onze persones mortes, 500.000 kg de musclos morts al Delta de l’Ebre i d’altres dels que no en som prou conscients encara.\nQuan vam patir altres problemes com la sequera de l’any 2008 (que amb el canvi climàtic també s’aguditzarà) una de les coses que s’ha mantingut al llarg dels anys va ser un menor consum d’aigua, fruit de millores en la xarxa i també de la conscienciació de la ciutadania. Ens va quedar molt clar que l’aigua era un recurs escàs, que no s’havia de malbaratar i ho vàrem incorporar al nostre dia a dia.\nD’aquesta onada de calor, ens en quedarà alguna cosa més que pensar que l’any vinent hem d’instal·lar aire condicionat si no en tenim, comprar més ventiladors o planificar unes vacances a algun país més fred de l’hemisferi sud? És a dir, ens adaptarem o farem alguna cosa més per reduir les nostres emissions de gasos d’efecte d’hivernacle que contribueixen al canvi climàtic. L’evolució tecnològica ens pot ajudar, però no ens salvarà del canvi climàtic sinó hi ha un canvi d’actitud, col·lectiu (i per tant dels governs, administracions i empreses), però també individual. I no des de la culpabilitat però sí des de la responsabilitat, perquè es poden fer gestos que hi contribueixin. Puc moderar el meu consum energètic, utilitzar més el transport públic, fer unes compres més racionals, donar una segona vida als objectes, separar bé els residus a casa, malbaratar menys aliments,…\nQuè ens deixarà l’onada de calor? Aprendrem o l’any vinent continuarem queixant-nos?\n18 febrer 2018 Badalona, CulturaBadalona, Maria Mercè Marçalmerceriuss\nAmb en Josep Duran vam pensar que, donat que enguany és el vintè aniversari de la mort de la Maria Mercè Marçal, es podia demanar als grups municipals corresponents, que presentessin una moció al proper ple de febrer per tal posar el nom de la poeta en algun espai públic de la ciutat de Badalona i organitzar algun acte commemoratiu. Us deixo el text que hem proposat i us animo a donar-hi suport, que traslladarem també a l’Ajuntament.\nEl dia 5 de juliol de 1998, l’ombra de la nit es va emportar a la poeta Maria Mercè Marçal, després d’anys de lluita contra l’ou que covava la mort blanca sota l’aixella, arran del pit. Enguany es compliran vint anys de la desaparició d’aquesta figura cabdal de la literatura catalana.\nNascuda l’any 1952, va viure la seva infantesa i joventut a Ivars d’Urgell. A començaments dels anys 70 es va llicenciar en filologia clàssica i va exercir com a professora de secundària de llengua i literatura catalanes. També va començar a escriure poesia i va participar en la creació de l’editorial Llibres del Mall. L’any 1976 va ser la primera poeta en guanyar el premi Carles Riba amb l’obra “Cau de Llunes”. En aquella època també comença la seva militància política a Nacionalistes d’Esquerra i els seus primers contactes amb els grups de dones i el feminisme de qui esdevindrà un dels principals referents a Catalunya. De la seva obra en destaquen especialment els diferents llibres de poemes, com “Terra de Mai”, publicat l’any 1982 amb la portada il·lustrada amb un dibuix del seu amic, el pintor badaloní Josep Uclés. L’any 1994 va publicar la seva única novel·la, “La passió segons Renée Vivien”, que va merèixer nombrosos premis, entre ells el Premi Prudenci Bertrana i el de la Institució de les Lletres Catalanes. Així mateix destaca també la seva incansable recerca de referents literaris femenins, el que es deriva en la traducció de nombroses autores com Colette, Yourcenar, Anna Akhmàtova i Marina Tsvetàiev i els estudis sobre poetes anteriors com Clementina Arderiu i Rosa Leveroni.\nEspecialment conegut és el seu poema “Divisa”, amb el que va definir i que ha esdevingut un lema per a moltes dones.\nAtès que a Badalona no hi ha cap espai dedicat a aquesta autora, referent de la literatura catalana, de la lluita de les dones pel feminisme i de la defensa de la nació i cultura catalanes.\nAtès que enguany es compleixen vint anys de la mort de Maria Mercè Marçal.\nAtès la poca presència de noms femenins en el nomenclàtor de la ciutat.\nÉs per aquests motius que proposem l’adopció dels següents acords:\nPrimer.- Traslladar a la comissió de nomenclàtor la proposta de donar el nom de Maria Mercè Marçal a un espai públic de la ciutat de Badalona.\nSegon.- Organitzar un acte commemoratiu de reconeixement i de difusió de la seva obra.\nTercer.- Notificar els presents acords a la Fundació Maria Mercè Marçal, a la seva filla Heura Marçal, a la seva companya Fina Birulés i a la Institució de les Lletres Catalanes.\n25 Desembre 2017 Calaix de citesAmor, Proustmerceriuss\n“Només s’estima allò que no es posseeix del tot.” Marcel Proust.\n25 Desembre 2017 De tot una micamerceriuss Deixa un comentari\nNotes de (pre)campanya des de Bruges\n26 Novembre 2017 PolíticaJuntsxCatmerceriuss\nAhir em vaig llevar ben d’hora, ben d’hora per anar cap a l’aeroport. La primera sorpresa va ser veure, a l’arribar, la llarga cua de gent que compartiríem tot el dia. Gent molt diversa, vinguda d’arreu de Catalunya, però que compartíem la il·lusió i la determinació d’acompanyar al President Puigdemont a la llista de Junts per Catalunya. Una llista transversal en la que hi confluïm tota una sèrie de gent provinent de diversos camps professionals, d’associacions i de diferents orígens polítics.\nUn cop a Bèlgica ens van rebre primer el Conseller Puig i la Consellera Ponsati amb els ulls negats per l’emoció. I a la sala, una imatge que em rebel·la i a la que em nego a acostumar-m’hi: les cadires buides amb els noms dels consellers Rull, Turull i Forn i del Jordi Sánchez, que també estan a la candidatura, però que injustament no poden acompanyar-nos físicament.\nDesprés va parlar el President, clar i contundent davant de la situació excepcional que estem vivint, amb una part del govern a l’exili i l’altre a la presó per intentar complir el programa electoral amb el que ens vàrem presentar. I amb una voluntat per part del Govern espanyol de limitar tot el que pot l’autogovern i qualsevol expressió de catalanitat. Perquè aquestes eleccions que ara vénen van d’això. No hem de perdre de vista que ara ja no es tracta només d’una qüestió d’independència, ara és una qüestió de dignitat, de no deixar-nos trepitjar, de no acceptar la imposició d’un 155 il·legal, ni el cessament d’un govern legítim ni la dissolució d’un Parlament votat per tots. I per tant, es tracta de fer el millor resultat possible De que guanyi la llista que Rajoy i tots els que donen suport al 155 no voldrien que guanyés i poder retornar la normalitat a les institucions i al país.\nFinalment, la jornada a Bèlgica es va acabar amb una passejada per una meravellosa Bruges, al cor d’una Europa que de moment mira cap una altra banda en el que és una clara pèrdua de drets civils, però pels que continuarem lluitant ara més que mai, de manera democràtica i pacífica com sempre, per poder ser allò que volem ser com a societat moderna, plural i respectuosa. I de nit, la tornada a Barcelona va estar marcada per l’esperança i les ganes d’inciar aquesta campanya d’unes eleccions que ens marcaran el futur.\nRellegint Maria Mercè Marçal\n20 Novembre 2017 CulturaMaria Mercè Marçalmerceriuss\nAquesta setmana, Maria Mercè Marçal hagués festejat els seus 65 anys, si el maleït ou de la mort blanca, que covava sota l’aixella, arran de pit, no l’hagués devorat per dins. Darrerament he llegit i rellegit molt aquest poema del seu llibre “Bruixa de dol”.\nI em marco, amb guix, els meus confins.\nLa lluna riu, dins la nuu que s’endola.\nQue em duen capa a mi, nit meva endins.\nBaixo al meu pou, amb bleix de carriola.\nM’arrenco el collaret d’agres estrelles\nI el mar se les empassa d’una a una.\nI el prenc el cor segur amb què capdelles\nEls temes sobre els que es basa aquest poema, però també bona part del llibre, són la solitud i la recerca de la pròpia identitat mitjançant la introspecció, des de la perspectiva sempre femenina que reivindica Marçal.\nMarçal retorna sobre aquesta temàtica una i altra vegada en la seva obra, i en el poema s’hi poden identificar una part de la simbologia que utilitza l’autora, com la lluna que en el cas de Marçal simbolitza la dona, perquè no té llum pròpia i brilla perquè reflecteix la llum del sol, és canviant i té zones fosques, el mirall, o les cartes.\nEs tracta d’un sonet de rima consonant, que en la primera estrofa destaca la solitud que sent l’autora i que menciona explícitament. Aquesta solitud és la que veu reflectida en el mirall, que pot simbolitzar també la mirada dels altres. Una solitud que no desapareix encara rebutgi la seva pròpia identitat, trencant el mirall. També menciona la tristesa que associa al camí a l’escola i que es marca amb guix els seus confins, segurament una metàfora sobre el fet que les persones, i de manera especial, les mateixes dones acostumen a posar-se límits i a definir un model de vida dins dels arquetips o de les convencions socials del moment. Tot i això, aquests límits o confins que menciona són de guix, i per tant són fràgils i poden traspassar-se.\nEn la segona estrofa apareix la lluna, personificada, i en aquest cas, contraposa una lluna que riu però que és tapada per un núvol fosc que pot ser una metàfora de la societat patriarcal que amaga a les dones. En aquest cas també és interessant que utilitza la paraula nuu, forma poètica de núvol. I descriu un exercici d’introspecció, quan sembra amb pedretes, per tornar, per no perdre’s, com un punt d’ancoratge abans de baixar a les profunditats d’un mateix en un exercici que sempre costa esforç, com suggereix el verb bleixar. És a dir que l’autora recorre un camí basat en l’autoconeixement per a poder definir la seva pròpia identitat.\nEn la tercera estrofa, sembla que trobi una dona contenta o satisfeta, a la que es dirigeix directament, i a la que pren com a model quan diu que es vesteix de lluna. En els versos següents, s’allibera de sentiments amargs o de coses que la limiten i que simbòlicament llença al mar perquè se’ls emporti. La recerca de dones que li servissin de model o de mares literàries també és també una constant en l’obra de Marçal, especialment en el camp literari, així com buscar la complicitat femenina o el que denominava sororitat.\nI finalment, en la quarta estrofa, pren el cor de la lluna, com a metàfora de l’amor femení, per retornar a la solitud, com a símbol de la impossibilitat de trobar companyia amorosa. Aquesta al·lusió al destí i a les cartes també és típica de Marçal que era una gran amant del tarot i de l’horòscop.\nPer tant, el poema comença amb la solitud de l’autora, que forma part inherent de la seva pròpia condició femenina, i que busca la seva identitat. Posteriorment, troba un model femení amb el que s’identifica i s’allibera definint una nova identitat, a partir de l’autoconeixement i també del coneixement d’aquest nou model femení però que torna a la seva solitud com a una part inevitable del seu destí. Una idea que, malgrat els anys que han passat, ens mostra que la poesia de Marçal no ha envellit i que és eterna.\nCom està l’aigua avui?\n14 Setembre 2017 Badalona, SostenibilitatBadalona, Platjamerceriuss\nA Badalona, quan arriba l’estiu, hi ha una pregunta que es repeteix sovint: com està avui l’aigua? La resposta varia entre els dos extrems, pot estar cristal·lina o fer fàstic, ja que l’endemà dels dies de pluja, però també altres dies, sense saber ben bé com, apareixen plàstics flotant a l’aigua que ens impedeixen un bany agradable.\nAquest problema ve de lluny, amb episodis greus a començaments del 2000, que després van disminuir però sense desaparèixer i és un repte global. A molts llocs del planeta s’acumulen plàstics al mar, formant-se fins i tot illes. Però l’origen d’aquests materials és majoritàriament la terra, pel que és allà on s’ha d’actuar.\nA la nostra ciutat, tenim a més una sèrie de factors en contra: una conca important, amb fort pendent i un terreny que s’ha anat impermeabilitzant i absorbeix menys aigua; rieres que s’han canalitzat i connectat al clavegueram, que és unitari, és a dir, que pels mateixos col·lectors hi circulen aigües residuals i pluvials. Això fa que amb pluges moderades el sistema quedi col·lapsat i la barreja d’aigua residual i pluvial surti pels sobreeixidors que hi ha a la platja. Això no passa només a Badalona, però els corrents marins dominants tenen tendència a portar els sòlids flotants cap a la nostra platja. Això té efectes negatius, però també fa que perdem menys sorra que moltes platges veïnes.\nNo hi ha, per tant, una única solució, però la clau està en evitar que els sòlids arribin al mar. Les administracions hi tenen responsabilitat, a curt termini serà necessari una millora del col·lector de Llevant que recull l’aigua residual i la porta cap a la depuradora del Besòs, però aquesta és una obra de llarga i difícil execució. L’Ajuntament té redactat des del 2011 el pla director del clavegueram, que preveu una sèrie de dipòsits per a retenir les aigües pluvials que podria minimitzar alguns sobreeiximents. D’aquest pla, només es va executar el dipòsit d’aigües pluvials de l’Estrella i es va eliminar un sobreeixidor de la platja. Però a banda d’obres, s’ha de millorar la neteja dels carrers i rieres i la neteja preventiva del clavegueram per evitar que vagin sòlids a les aigües pluvials. I com a ciutadans també hi podem contribuir, llençant els sòlids a les escombraries i no a l’aigua, utilitzant menys plàstic o reciclant-lo o no utilitzant les tovalloletes higièniques.\nQueda molta feina a fer, i la sensació és que cada estiu estem allà mateix i que no s’acaben de materialitzar algunes de les solucions que fa temps que es coneixen, pel que és important posar fil a l’agulla i buscar els recursos necessaris per a poder preservar un dels millors espais que tenim.\n*Article publicat al Diari de Badalona el 8/9/2017


May assegura que no hi haurà un segon referèndum ni tampoc eleccions anticipades - À Punt\nMay assegura que no hi haurà un segon referèndum ni tampoc eleccions anticipades\nL'acord del Brexit entre el Regne Unit i la Unió Europea causa malestar dins i fora del seu partit.\nLa primera ministra britànica, Theresa May, ha assegurat que no dimitirà / Will Oliver (Efe)\n16 de novembre 2018 - 17:40\nLa primera ministra britànica, Theresa May, ha plantat cara a l'onada de dimissions de pes en el seu govern per l'acord del Brexit amb la Unió Europea i a la gran oposició dins i fora del seu partit.\nLes cinc dimissions en el gabinet de Theresa May han debilitat en unes hores la primera ministra que, a pesar de la crisi política, ha deixat clar que no pensa deixar el càrrec perquè, segons ha dit, l'acord a què ha arribat amb la UE és bo per a la població britànica. Es més, May ha assegurat que no hi haurà un segon referèndum ni tampoc eleccions anticipades.\nEn Les notícies del matí, el professor de Ciències Polítiques de la Universitat de València, Òscar Barberà, ha explicat que el futur de la ministra ha quedat lligat al futur del Brexit i que, actualment, és difícil saber com evolucionarà la crisi política actual.\nBarberà també ha explicat que el que ha causat més malestar i les dimissions entre les files del seu partit és la frontera física entre el Regne Unit i la Unió Europea. I apunta que la solució acordada, és a dir, que el Regne Unit estiga dins de la Unió Europea sense poder participar en la presa de decisions és el principal obstacle. "Hi ha partidaris d'una eixida més dura i de la dimissió de Theresa May", afig Barberà.\nUna altra de les claus de la crisi al Regne Unit és la posició debilitada en què ha quedat la primera ministra. "Algunes de les persones que han dimitit es postulaven com a possibles successores de Theresa May" i caldrà veure si aconsegueixen frenar-la.\nPer la seua banda, el catedràtic de la Universitat Carles III de Madrid, Carlos Moreiro, especialitzat en la Unió Europea, en declaracions a À Punt Mèdia avança que serà un Brexit dur i que no hi haurà acord. "El Regne Unit ha de complir les seues obligacions amb una organització internacional i ací s'ha tingut en compte la sobirania nacional del Regne Unit, que ha dit que se'n va". Ara, avisa Moreiro, "la Unió Europea és una espècie de club on hi ha unes regles, que són les que actualment s'estan negociant" i que, segons Moreiro, no arribaran a bon port.


Quinze anys de Perejil\nEs compleixen aquest dilluns quinze anys de l'estrambòtica operació militar per recuperar l'illot de Perejil, que va provocar un sonat incident entre el Marroc i Espanya. Val la pena recordar el que va succeir: sis militars marroquins havien pres uns dies abans Perejil, d'una superfície de 0,15 km2, un penyal deshabitat, utilitzat ocasionalment per contrabandistes i a 200 metres de la costa del Marroc però que Espanya considera que forma part del seu territori. Després de sis dies d'invasió José María Aznar i el seu ministre de Defensa, Federico Trillo, van ordenar a les tropes espanyoles recuperar Perejil, desallotjar els ocupants i hissar-hi la bandera espanyola.\nDe Perejil mai més no se'n va tornar a parlar, la bandera òbviament va desaparèixer amb el temps... i tal dia farà un any en les relacions entre Espanya i el Marroc, sempre resoltes a través d'una fórmula infal·lible: quan el veí del sud vol portar a la pràctica alguna de les seves exigències provoca una crisi amb Madrid i un arranjament econòmic acaba sent sempre la solució.\nVa ser Perejil l'última operació militar espanyola en defensa de la seva sobirania nacional. I n'hi va haver prou amb recuperar un illot oblidat per traçar similituds amb les Malvines argentines o perquè Trillo relatés l'acció militar de la següent manera: "A trenc d'alba i amb temps dur de llevant... amb fort llevant, 35 nusos de vent, van sortir cinc helicòpters...". Sobre tot aquell episodi de desacord hispanomarroquí es va estendre un vel espès. Fins i tot sobre la possibilitat d'un acord diplomàtic que Aznar va descartar i que va tenir el suport de Mariano Rajoy, aleshores vicepresident del Govern espanyol. Potser va ser una de les poques ocasions en què el gallec, sempre acusat de timorat en les seves decisions, va animar Aznar a resoldre el conflicte amb urgència i per la via militar.\nAznar volia un conflicte militar i el va tenir. I la dreta —llavors només era la dreta; avui, no sabem què hauria passat— durant un llarg temps es va dedicar a treure brillantor a un conflicte que sens dubte tenia altres solucions.\nCONFLICTE Què se'n va fer de Perejil? El Nacional / Europa Press\nPerejil... Fins i tot el nom de l'illot sembla de còmic de Mortadel.lo i Filemó.\nPotser perque els espanyols tenen predilecció i debilitat per resoldre els conflictes amb les armes va anar com va anar a Perejil i no va passar res perque per la comunitat internacional no tenia la més mínima importància aquell minúscul illot. Molt diferent, en canvi, del que és i dels enormes interessos que hi ha per Catalunya.\nMentre ragi la mamella catalana, no hi haurà cap problema, però tornarà a ser-hi aquests i d'altres problemes quan la mamella tendeixi a s'assecar-se. O potser som tan ingenus en reconèixer que els diners ens han dit alguna vegada on van i a que són destinats ?


Essaig.cat - Tota la informació d'Algaida, Pina i RandaRecull de mostres de condol per la mort de Pere Mulet\nAhir vàrem anunciar la mort del nostre col·laborador Pere Mulet Cerdà. A més de ser un dels impulsors de la nostra revista, fou regidor de l’Ajuntament d’Algaida durant la primera legislatura entre 1979 i 1983. Llicenciat en llengües clàssiques, havia estat professor dels col·legis Lluís Vives i Sant Francesc de Palma, era segons els seus amics i coneguts un savi tranquil, dialogant i de molta cultura. Fou també un gran dinamitzador cultural i impulsor dels Premis Castellitx. Molta de la nostra història recent i antiga del poble d’Algaida li devem gràcies als seus treballs d’investigació publicats a la revista Es Saig.\nEl funeral serà a les 20 hores a l’església d’Algaida.\nL’Ajuntament d’Algaida va decidir suspendre el lliurament dels Premis Castellitx el passat dilluns en senyal de dol per la mort de Pere Mulet, jurat dels premis i varen agrair i reconèixer la gran feina feta per Pere Mulet durant tota la història dels Premis Castellitx.\nMés per Algaida també ha lamentat la mort de Pere Mulet i han volgut «mostrar el nostre agraïment per la tasca que va dur a terme per a dinamitzar la vida cultural del nostre municipi, així com per la seva participació en la vida política com a regidor del nostre poble. El nostre condol a familiars i amics», segons han informat en un comunicat al seu perfil de Facebook.\nDurant aquests dies s’han donat moltes mostres d’admiració i condol i nosaltres els reproduïm. Sabem que no són totes però volem compartir les més significatives.\nBartomeu Mestre Balutxo.\n«Fa tres setmanes compartírem un dinar a can Biel Majoral. En Pere, ple de vida, cultíssim sempre, gestor d’una conversa amable i enriquidora, savi, sagaç, rioler i generós, aquell dia em va fer el present d’un document d’alt interès, d’una magnitud tal que m’obligava a pensar com li agrairia. Ara mai no el podré correspondre»\nMargalida Garcías Simon\n«Ens ha deixat una de les persones que més feina ha fet per la cultura a Algaida. Sempre te tendrem dins el nostre record. Gràcies Pere per tot allò que ens has deixat; serà un exemple a seguir».\n«Són dies trists i de dol per a la família Mulet-Mas d’Algaida. Ha mort en Pere Mulet Cerdà. Els ha deixat un germà, un espòs, un pare i un padrí, una persona que estimaven i que compartia la vida amb ells des de feia molts anys. Ara els hi queda/ens queda el record i el sentiment cap a una persona íntegra i entregada al país.\nPerò per molts altres, com jo mateix, aquesta tristesa i dol té una significació diferent; no només ha mort un bon amic, d’Algaida i de l’Obra Cultural Balear, sinó que també era/havia estat el nostre/meu primer professor de literatura/llatí/grec. Era un home savi i pacient, gran comunicador del seu coneixement, una persona que et convidava a estimar allò que a ell li apassionava.\nPer mi sempre serà el senyor Mulet, que era com acostumaven a adreçar-nos als professors en aquella època. Però en el record d’una experiència compartida amb aquest home savi i pacient, el tractament de ‘senyor’ ve acompanyat del reconeixent d’una ‘autoritat’ guanyada a pols, mai imposada, per una autèntic DOCENT.\nGràcies Pere per tot allò que ens donares i compartires, pel teu coneixement i saviesa. Mai no t’oblidarem!!!!»\n«Oh! Em sap greu! Va ser un dels millors professors que he tengut, per no dir el millor. Amb ell vaig descobrir el plaer d’aprendre grec i llatí. Les classes de grec (només amb set alumnes) eren una delícia. Vaig aprendre molt, amb ell. I gràcies a ell, l’examen de Selectivitat fou fàcil… Quins bons records! Em ve a la memòria, també, que m’ajudà a fer un treball de literatura per un altre professor. Em passà material i em donava idees. Més que un professor era un company. Des de Bunyola, el meu condol a la família i amics.»\n«Va ser el meu professor de llatí a 2on de BUP, el curs 1988-89. Record perfectament la seva bonhomia, paciència i capacitat pedagògica. Un gran professor»\nHa fet una entrada al seu blog sobre la figura de Pere Mulet.


LES GERMANES CREEN EL 'PRIMER ELEVADOR DE PIT DEL MÓN EN UNA CAIXA' AMB LA SEVA CINTA ADHESIVA CARACTERÍSTICA - FEMAIL\nLes germanes creen el 'primer elevador de pit del món en una caixa' amb la seva cinta adhesiva característica\nDues germanes australianes han creat el primer 'elevador de mama en una caixa' del món amb la seva cinta adhesiva característica, i el producte peculiar ara els està guanyant milions.\nUn parell de germanes han creat el primer 'elevador de pit en una caixa' del món amb la seva cinta adhesiva característica, i el producte peculiar ara els està guanyant milions.\nDurant anys, Bianca i Bridgett Roccisano, de Victoria, van estar lluitant per trobar un sostenidor que funcionés amb vestits i tops sense esquena o sense espatlles a causa del seu bust més gran.\nAixí que van inventar els seus propis 21,95 $ Booby Tape ' per assegurar el pit al seu lloc, o donar-los un aixecament addicional, perquè poguessin portar còmodament els seus conjunts preferits durant tot el dia.\nBianca (esquerra) i Bridgett (dreta) Roccisano, de Victoria, estaven lluitant per trobar un sostenidor que funcionés amb vestits i tops sense esquena o sense espatlles a causa del seu bust més gran.\nAixí que van inventar la seva pròpia 'Booby Tape' de 21,95 dòlars per assegurar el pit al seu lloc, o donar-los un aixecament addicional, perquè poguessin portar còmodament els seus conjunts preferits durant tot el dia.\nLes dones es van inspirar inicialment en Kim Kardashian, que una vegada va revelar que utilitzava cinta adhesiva o cinta adhesiva de la ferreteria per crear un escot a la catifa vermella.\nLa Bianca, de 34 anys, i la Bridgett, de 28, van anar directament a Bunnings i Mitre 10 per comprar una mica d'adhesiu, però van trobar que era difícil d'enlairar-se, els va provocar una reacció al·lèrgica i els va arrencar la pell.\n'Vam buscar en línia una cinta de mama i ens vam adonar que no hi havia res disponible, així que vam decidir crear-ne una', va dir Bridgett. Herald Sun .\n'Vam buscar en línia una cinta de mama i ens vam adonar que no hi havia res disponible, així que vam decidir crear-ne una', va dir Bridgett a l'Herald Sun.\nVa trigar un any d'investigació i proves de productes abans que Booby Tape, disponible en colors negre, nu i marró, es va llançar al mercat el 2018.\nEs presenta en un rotllo de cinc metres i es pot tallar i donar forma de diverses maneres, amb una cinta a la base dels pits perfecta per a vestits sense tirants i als costats per a escots en V.\nTambé venen tapes de mugrons per valor de 14 dòlars, que ofereixen al client cinc parells a cada caixa, per protegir la zona sensible de la cinta quan la treu.\nTambé venen tapes de mugrons per valor de 14 dòlars, que ofereixen al client cinc parells a cada caixa, per protegir la zona sensible de la cinta adhesiva quan la traieu.\nQuina diferència! La seva cinta Booby està disponible a Myer, David Jones i Chemist Warehouse, així com a distribuïdors més petits a l'estranger.\n'Vam començar el negoci amb 15.000 dòlars dels quals vam gastar 7.000 dòlars en una sessió de fotos', va dir Bianca.\n'La nostra primera comanda va ser de només 200 rotllos perquè teníem tanta por que no es vengués', va dir Bridgett.\nPerò un any després, les dones busquen ampliar la seva gamma amb cinta adhesiva 'per a altres zones del cos' i fins i tot per als homes també.\nLa seva cinta Booby està disponible a Myer, David Jones i Chemist Warehouse, així com a distribuïdors més petits a l'estranger.\nLes imatges d'abans i després de la transformació han estat una estratègia de màrqueting clau per a les germanes de Mildura, així com la connexió amb 'influencers' en línia.\nL'estrella de la televisió de realitat i la nova mare Heidi Montag, la influència d'Instagram Tammy Hembrow i la millor amiga de Kylie Jenner, Anastasia Karanikolaou, són grans fans de la marca i l'utilitzen en substitució d'un sostenidor per a un esdeveniment.\nActualment són finalistes dels Premis Jove Emprenedor 2019 i esperen impacients el 25 d'octubre que es coneguin els guanyadors.


Bird Villa Galle Sri Lanka - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nJayanthi Mawatha, Galle, Galle, Sri Lanka, 80000\nTé alguna pregunta per a Bird Villa?\nMés informació sobre Bird Villa\nOferint allotjaments de qualitat al les platges, la cultura, els paisatges districte de Galle, Bird Villa és una selecció popular tant per oci com per negoci. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nBird Villa també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Galle. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de taxi, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'hotel compta amb 2 precioses habitacions, i totes inclouen tovalloles, penjador de roba, sala d'estar separada, mirall, entrada privada. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Galle, el Bird Villa és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Enquesta CEO: només l’11% dels catalans defensen la independència unilateral\nBaròmetre de la Generalitat\nEl 60% dels ciutadans són partidaris d’una solució negociada al conflicte, tant independentistes com no independentistes\nEl PSC i ERC repetirien l’empat en les eleccions a Catalunya i Junts es desplomaria\n07 de d’abril del 2022. 17:54\nEl primer baròmetre de l’any del Centre d’Estudis d’Opinió (CEO) de la Generalitat manté la balança independentista decantada cap al costat del ‘no’: el 48% dels catalans votarien en contra de la independència i el 44% hi votarien a favor. Si comparem aquests percentatges amb l’anterior baròmetre electoral, que data de maig del 2021, just després del pacte de Govern ERC-Junts, el ‘no’ ha perdut set dècimes i el ‘sí’ ha retrocedit nou dècimes en pràcticament un any, però es repeteixen els quatre punts d’avantatge del ‘no’.\nBaròmetre del Govern\nQuan es planteja la pregunta amb diverses opcions de model territorial, la secessió és la que concita més suports, però la suma de les opcions no independentistes són majoritàries. El 35% dels catalans aposten per un estat independent, el 28% vol que continuï sent una comunitat autònoma i el 23% advoca per un estat dins d’una Espanya federal.\nEn una nova pregunta del CEO sobre les «actituds davant la independència», hi ha un empat al 30% entre els independentistes que aposten per una via pactada per resoldre el conflicte i els no independentistes que també defensen buscar un acord. El 15% no es defineix sobre la secessió i només l’11% són partidaris de la independència unilateral.\nSi desglossem els resultats d’aquesta pregunta per electorats, només els votants de la CUP estan majoritàriament a favor de l’unilateralisme, tot i que un 39% dels simpatitzants anticapitalistes aposten per la via negociada. Quant a Junts, el 57% dels seus votants defensen la recerca d’un acord i el 37% advoquen per la ruptura unilateral. En el cas d’ERC són set de cada deu els votants que demanen pactar i amb prou feines el 14% els que reclamen la unilateralitat.\nEl pactisme s’imposa en la resta d’electorats, tret del de Vox, ja que el 50% dels seus votants rebutgen tota negociació. No obstant, un 35% dels afins a l’extrema dreta defensen que s’hauria d’aconseguir una solució negociada. Dos terços dels votants d’En Comú Podem també encapçalen el diàleg, però estan dividits a parts iguals els partidaris de la independència i els detractors.\nEl treball de camp es va efectuar, a partir de 2.000 entrevistes, de l’1 al 28 de març, així que va coincidir de ple amb el malestar i les vagues en alguns sectors socials, com el transport i l’educació, derivat de les conseqüències de la guerra a Ucraïna i del nou calendari escolar proposat per l’Executiu català.\nNo obstant, l’element que més crida l’atenció d’aquest baròmetre, el primer sota la direcció del politòleg Jordi Muñoz, serà la metodologia utilitzada per a l’estudi, que s’ha modificat per evitar polèmiques com la que es va produir amb l’enquesta òmnibus publicada el mes passat. En concret, el sondeig que es coneixerà avui inclou canvis en el qüestionari, en el disseny i la qualitat de la mostra i en el procés d’estimació dels resultats electorals.\nSánchez dota d’èpica el seu discurs i centra l’acció en les classes mitjanes\nEn l’esmentat sondeig òmnibus, el CEO va difondre una nota explicativa en la qual reconeixia que, després d’haver publicat l’estudi, havia corregit algunes dades per un «error» en la variable de ponderació. Aquesta actualització provocava que alguns resultats variessin fins a 3 punts percentuals, un dels quals era el suport o rebuig a la independència de Catalunya. En concret, el ‘no’ a la secessió va passar del 53,3% al 52,2%, mentre que el ‘sí’ va passar del 38,8% al 40,8%.\nMuñoz va explicar en un fil de Twitter que, al no ser un baròmetre electoral, l’enquesta òmnibus va dissenyar la mostra prenent com a població de referència tota la població adulta resident a Catalunya, tant la que té dret de vot en les eleccions catalanes com la que no en té per no disposar de la nacionalitat espanyola. No obstant, els enquestadors del CEO van rebre la instrucció errònia d’entrevistar només persones amb dret a vot, cosa que va distorsionar els resultats d’algunes preguntes.\nAmb voluntat de màxima transparència, faig un fil per mirar d’explicar de manera entenedora què va passar amb l’enquesta Òmnibus del @ceopinio, i per què vam publicar, divendres, una correcció a les dades.\n— Jordi Muñoz (@jordimunozm) 20 de marzo de 2022\nCEO (Centre d'Estudis d'Opinió) Independència de Catalunya Declaració unilateral d'independència (DUI)


L'Arxiu Comarcal vol recopilar material per recordar l'incendi d'aquest juliol a l'Anoia\nAquesta setmana serà recordada per l'aclaparador incendi als municipis de Santa Coloma de Queralt, Miralles, Bellprat i Sant Martí de Tous. L'Arxiu Comarcal proposa reunir la documentació d'aquests dies en la campanya #arxivemelmoment.\nEl foc a pobles de la meitat oest de la comarca i a la veïna Conca de Barberà ha generat un fort impacte mediàtic. L'Arxiu Comarcal vol compilar informació i imatges i emmagatzemar-la, perquè "el foc ha posat sobre la taula els grans temes que s'han d'afrontar com a societat: el canvi climàtic, les desigualtats territorials, el model de desenvolupament econòmic pel qual ha d'optar el país, especialment al món rural o les mancances en el cos de bombers". L'Arxiu posa a disposició el mail acanoia.cultura@gencat.cat per enviar les fotografies, els comentaris, les cròniques de què ha passat.\nDes de l'organització se subratlla que també és una oportunitat de recordar "la gran tasca feta pels cossos de seguretat: bombers, mossos, ADF, la implicació de les administracions. Però sobretot, la solidaritat dels veïns i veïnes". L'Arxiu ho catalogarà, conservarà i posarà a disposició de la ciutadania. Es demana fer constar, el nom i cognoms, DNI, i la descripció de les imatges (data i lloc).\nEl clown de Copons JAM actua el cap de setmana a Itàlia\nLa Festa Major d'Igualada constarà de 70 actes, però "segueix pendent de la normativa del moment"\nEl "miracle" de l'ermita i el castell de Queralt


nació | Fundació Humanitària Dr. Trueta\nDisculpeu les molèsties: tancat per dignitat, memòria històrica i una Catalunya independent\n9 d'octubre de 2015 16 de novembre de 2016 15-O, 9-N, afusellament, Artur Mas, catalunya, independència, Lluís Companys, nació, país, Trueta\nDijous, 15 d’octubre de 2015. Si truqueu el telèfon i no us l’agafem o us acosteu a la nostra nau i veieu que està tot tancat i barrat, no us amoïneu. No, aquesta data no està assenyalada en vermell al calendari però nosaltres considerem que el 15 d’octubre té molta més raó de ser considerat un dia festiu que no d’altres i, per això, aquest dijous la Fundació Humanitària Dr. Trueta romandrà tancada.\nLluís Companys va ser afusellat l’albada del 15 d’octubre de 1940 al castell de Montjuïc de Barcelona.\nDes de 1940, ara fa 75 anys, la data del 15 d’octubre va lligada a un crim atroç no només contra qui en va ser la víctima, sinó també contra Catalunya: l’afusellament de Lluís Companys, president de Catalunya, a mans del règim franquista després de ser torturat i sotmès a un consell de guerra sumaríssim sense cap garantia democràtica. Un assassinat que castigava la gosadia de Companys uns anys abans en declarar l’Estat Català, com també castigava a tots aquells catalans que es van revelar en contra de la sublevació militar del 36 i que van lluitar-hi aferrissadament fins a ser derrotats. Per dignitat i per lluitar contra l’oblit d’uns fets pels quals mai cap govern espanyol ha demanat perdó creiem que és necessari aturar-nos i commemorar aquesta trista efemèride.\nEn la consulta del 9-N els catalans van poder exercir el dret a decidir malgrat la negativa del govern de Madrid.\nI perquè aquest any i no cada any, us podeu preguntar. És evident que el moment polític en el que vivim hi té molt a veure, així com també que el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya hagi decidit citar aquest dia un altre president català a declarar per haver tret les urnes al carrer el 9-N. Un avís per a navegants davant del qual la direcció de la Trueta considera que una entitat com la nostra no es pot quedar impassible. D’aquí la decisió d’abaixar aquest dijous la persiana.


Entren a robar de matinada a la farmàcia Ros del passeig de Pere III - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEntren a robar de matinada a la farmàcia Ros del passeig de Pere III\nLa farmacèutica explica que va rebre l'avís de la central d'alarmes cap a les tres de la matinada\nEls lladres van entrar a robar ahir a la matinada a la farmàcia Ros de Manresa, ubicada al passeig de Pere III, a tocar de la plaça 11 de setembre. Segons va explicar la propietària de l'establiment, Núria Ros, els fets van passar cap a les tres de la matinada i els lladres se'n van emportar els diners que tenien als calaixos dels mostradors de l'establiment.\nLa farmacèutica explica que va rebre l'avís de la central d'alarmes cap a les tres de la matinada i que els lladres havien entrat a l'establiment després de forçar la persiana i la porta d'accés però sense arribar a destrossar-les. Un cop a dins, en pocs minuts, els lladres van anar fins al calaix i se'n van emportar els diners que hi havia. Afegeix que quan la van avisar de la central d'alarmes, va connectar amb les càmeres de l'establiment i va avisar els Mossos d'Esquadra. Tot i això, quan van arribar a la botiga els lladres ja havien fugit. Ahir al matí, l'establiment ja treballava amb normalitat.