La periodista Nana de Juan ens presenta el seu nou llibre – Vilassar Ràdio\nLa periodista Nana de Juan ens presenta el seu nou llibre\nLa periodista nascuda a Madrid i resident a Vilassar de Mar des de fa molts anys Nana de Juan acaba de publicar “Crónicas impertinentes desde mi confín” .\nHa treballat durant més de 37 anys a l’agència, vint dels quals com a cap de reportatges d’EFE a Barcelona.\nHa explicat a l’espai “Parlant de tot” que va començar a escriure els relats que conformen aquesta obra quan es va declarar l’estat d’alarma pel coronavirus i es va decretar el confinament. Ha dit que ha estat una teràpia contra la desidia i la soledat i ha afegit que el punt de partida va ser comparar la seva situació durant el confinament amb la situació de la seva mare durant la guerra civil quan una bomba va enderrocar la casa familiar i van haver de viure en un vagó a l’estació d’Atocha.\nL’obra, que consta de 65 relats que es van anar publicant progressivament a Internet, està escrita en primera persona, ha barrejat l’actualitat del moment, amb la pròpia initimitat i històries del periodisme mai explicades abans. Ha subratllat que la nostra població està ben present en l’obra.\nEs tracta d’ una obra feta des de l’ànima i on ha fet aflorat la seva intimitat. Amb records de la infància i reflexions completades amb ironia.\nCada capítol, cada relat, està farcit d’anècdotes que ha viscut amb diverses personalitats: Jordi Pujol, Salvador Dalí, Joan Antoni Samaranch, l’actual rei Felip VI quan era príncep, Dalai Lama, el cantant mataroní Peret, Isabel Preysler, primera esposa del cantant Julio Iglesias i mare del cantant Enrique Iglesias, i Jordi Pujol, expresident de la Generalitat i la seva esposa Marta Ferrusola.\nEl llibre compta amb 35 il·lustracions de la periodista i pintora Lola García Paz, que resideix a Àvila (Castella i Lleó).\n“Crónicas impertinentes desde mi confín” està editada per Editorial Samarcanda. I es pot comprar a Internet i a Papereria illa de Paper. Les primeres persones que comprim aquests dies el llibre a Illa de Paper poden demanar que l’autora els dediqui el llibre i Nana de Juan dedicarà l’obra a la persona que la compri.\nDe Juan ha explicat que el periodisme ha canviat molten els darrers anys, amb canvis positius però també negatius.\nActualment està escrivint “Crònicas de una barcileña”, on aportarà més anècdotes de la seva trajectòria professional.\nNotícia anteriorA finals de març finalitzaran les obres de rehabilitació de l’estació de Cabrera -Vilassar\nSegüent notíciaAcció reivindicativa, aquest dissabte, de la Xarxa d’Entitats de lleure divers


Tips de merengue: Pitoniso Mijatovic\nenviat per Tips de merengue a la/es 13:08\nEncara estan amb la cançó del que Kaká vindrà al Madrid? si ja està més caducada... A més, cada vegada que ho diuen, es desacrediten més.\nSort que ara torna la Lliga i el fútbol tornarà a ocupar la primera pàgina de la premsa esportiva i no aquesta mena de declaracions desproporcionades.\ndivendres, 30 de març de 2007 a les 17:02:00 CEST\nJa, ja! L'any passat eren els: Kaká, Cesc i Robben. Aquest any són els: Kaká, C.Ronaldo... Aquesta historieta ja ens la coneixem, quan el futbol no tira han d'intentar fer oblidar a la gent que l'equip està fatal i ilusionar-los de cara al següent (perquè si stan pensant en això és perquè, malgrat diguin el contrari, ja han tirat la lliga). Un entrenador que entrena sabent que faci el que faci marxarà; uns jugadors que no saben què han de fer ni què faran l'any que ve; mitja plantilla que diu que vol marxar...\nPerò clar, Kaká i C.Ronaldo han d'anar perquè tothom vol jugar al Madrid. I com és que no fitxen a Ronaldinho o Messi o Eto'o o Iniesta si els millors han d'estar al Madrid?? En fi...\nI parlant de la carambola que pronostiques... home! Ronaldinho per Kaká i diners i amb això portar a C.Ronaldo... massa surrealista crec jo! XD En la línea d'una declaració made in Madrid. No donis idees que d'aquí poc sortirà de la boca de Pedja!\nEns veiem a la tornada de les vacances!!\ndivendres, 30 de març de 2007 a les 18:03:00 CEST\nSomiar es gratis.\ndiumenge, 1 d’abril de 2007 a les 1:50:00 CEST\nAquesta afirmació del Pedja, no us recorda a una frase molt utilitzada en les presentacions galàctiques d'un anomenat "ésser superior", ves que ara no tinguin el deixeble com a Director tècnic !!\ndilluns, 2 d’abril de 2007 a les 18:33:00 CEST\ncristiano ronaldo debe volver al manchester united donde es querido y apreciado. Gary Neville elogia al gran Cristiano Ronaldo\ndimarts, 20 de novembre de 2012 a les 10:46:00 CET\nandrés iniesta.....¿suplente en el f.c. barcelona de tito vilanova?\ndimarts, 20 de novembre de 2012 a les 10:47:00 CET


Nadal es venja de Soderling i conquesta el seu cinquè Roland Garros\nEuropa Press | 07 juny 2010\nRafel Nadal plorà d'emoció en el moment de la victòria.\nEl tennista mallorquí Rafel Nadal va superar el suec Robin Soderling en la final de Roland Garros, segon 'gran' de la temporada, per conquerir la seva cinquena Copa dels Mosqueters i el setè 'Grand Slam' de la seva precoç carrera.\nEl manacorí, que a partir de demà tornarà al número 1 del món, es va prendre la revenja davant el seu botxí de l'any passat i s'hi va imposar per 6-4, 6-2 i 6-4 després de dues hores i 18 minuts de joc.\nAixí, va sumar el vint-i-novè títol sobre terra batuda -a un de Borg i Orantes però lluny dels 45 de Vilas-, el cinquè Roland Garros i setè 'gran', ja que també s'adjudicà el Wimbledon de 2008 i l'Obert d'Austràlia el 2009.\nMalgrat els nervis que van acusar ambdós tennistes en els primers compassos, i a pesar que Nadal va haver de salvar la primera bolla de 'trencament de servei' en el quart joc, va ser el manacorí el primer que es va posar en avantatge amb la seva segona ocasió de ruptura en el cinquè joc (3-2).\nA Soderling no li funcionaven ni el servei ni la dreta, i Nadal estava molt encertat amb el revés, per la qual cosa va tornar a gaudir de dos punts de 'trencament de servei' en el setè joc, encara que el de Tibro les va salvar i va elevar el seu nivell.\nAquesta reacció li va permetre tenir dues oportunitats per igualar el set a 4, després de la primera doble falta de Nadal en el xoc, però el mallorquí va poder salvar-ho i posar el 5-3 al marcador.\nEn aquell moment, Nadal es va posar amb un 0-40 que li donaven les tres primeres bolles de set. I allà Soderling va ressuscitar el seu servei, que va fer a 229 quilòmetres per hora -el seu rècord en el torneig-, per impedir que el seu rival s'emportàs la mànega a la restada, encara que amb el següent servei no va poder evitar que el mallorquí s'endugués el primer parcial de la final (6-4).\nEn el segon set, el 7 del món va sortir més agressiu i va obligar Nadal a salvar fins a quatre bolles de ruptura en el segon joc, en el qual es va veure el millor tennis de l'enfrontament, ja que el manacorí va brillar tant amb el servei com en el fons de la pista.\nNADAL POSA EL TURBO\nEl de Tibro no havia aconseguit aprofitar cap de les set bolles de 'trencament de servei' que va tenir fins aquell moment i va tornar a pecar d'irregularitat, cosa que permeté a Nadal que encarrilàs el parcial amb un 'trencament de servei' en el cinquè joc 3-2.\nL'esquerrà illenc havia aconseguit neutralitzar el servei de l'adversari, i fins i tot gaudia de més 'punts directes' que Soderling, i va convertir un nou avantatge en posar-se amb 5-2 i disposar de tres pilotes de set amb el seu següent servei per adjudicar-se la mànega per un còmode 6-2.\nEl parcial definitiu va començar amb una ruptura d'inici per a Nadal, que va aprofitar una feble dreta del contrincant per posar-se al capdavant. Soderling, cada vegada menys concentrat i conscient que ningú no havia estat capaç de remuntar dos sets al mallorquí, va gaudir d'una bolla de 'trencament de servei' en el segon, però no va poder impedir el 2-0 en contra.\nAixí com passaven els minuts, el manacorí anava deixant sense idees Soderling i va arribar a gaudir d'una nova bolla de 'trencament de servei' en el setè joc, després d'una doble falta del suec, que hauria estat definitiva. El deixeble de Magnus Norman la va salvar i va poder mantenir-se en el partit tres jocs més.\nNadal, que va guanyar els seus dos següents serveis, es va emportar el torneig sense cedir ni un sol set, igual que ho féu el 2008. És el tercer tennista que ho aconsegueix, després de Bjorn Borg (1978 i 1980), a qui segueix les passes en totes les estadístiques, i Ilie Nastase (1973).\nA més, és el segon tennista més jove de la història que té set 'grans'. En això també el supera Borg, que de moment és el jugador amb més títols a París, sis. L'any que ve, Nadal tractarà d'igualar aquest rècord.\nJEjejej, cómo escuecen las victorias de Rafa Nadal entre el facherío catalanista!!!! Es un motivo más para que nos sintamos orgullosos de él! Lo siento por vosotros, pero este verano vais a tener Rafa Nadal hasta en la sopa,\nEfectivament Llorencet, en Nadal es un crack i tots aquets babaus que cerquen les pesigolles només demostren que son uns reprimits i uns envejosos. Encara m'en record de quant en Nadal fa un any va deixar de ser el numero un, molts de babaus mallorquins s'en alegraven, recordo un opinador d'aquest espai que firmava "Cremantdiesel" que demostrava una mala bava acollonant, i ara que diu ? res, res de res. I com ell molts han callat, i que sigui per molts d'anys.\nIdò ja parl de tennis: chapeau, Nadal. Ets un crack. Potser que l'Espanya grande et vulgui convertir en el seu símbol. Potser que tu els donis massa camp. Però ets un crack del tennis. Endavant!\nAvís que parlaré de llengua, no d'en Rafel Nadal.\nEm sembla que fer servir el pretèrit perfet perifràstic (va guanyar) o l'indefinit (ha guanyat) no és cap errada si es té en compte quan es llegirà normalment la notícia, a l'endemà, o, fins i tot, passats uns dies. Respecte a "tenis" i "tennis", les dues formes són normatives, i com que s'entenen perfectament totes dues no crec que valgui la pena discutir-ne. És cert que llegint un es pot fer una gramàtica, almanco a nivell mental, i no normativa, però a qualsevol text s'adopten unes convencions, que generalment són les normatives, i aquestes poden variar, i això s'hauria de tenir en compte.\nA mi, però, el que més em sorprèn és el titular. Qualcú fa servir el verb "conquestar"? L'Alcover-Moll el recull, com a verb antic, però en aquest cas no seria que es volia defugir "conquistar" perquè s'apropa massa al castellà i "conquerir" perquè sembla més forçat? i al final s'optà per la forma "conquesta", que si existeix com a substantiu? O és que simplement és un error de traducció automàtica?\nRes, a partir d'ara no haurem de celebrar només la conquesta del rei en Jaume.\nPer Cacuchis, fa mes de 10 anys\nPesats! Dexau de debatre sobre dois! Hi ha coses molt més importants a la vida que analitzar tot el que fa Nadal... A fer feina!\nGrande Rafa!!! Eres un ejemplo de superación, perseverancia, humildad y trabajo para toda la joventud\nSigue así, porque aún te quedan muchísimos años de éxitos\nEn "Bamo-Rafa", no és gaire viu. Amb un físic portentós i un sac de duros, els seus familiars l'han pujat allà on és. Però quants de físics portentosos hi ha a Balears?? i a tota Espanya ?? Milions, n'està ple de joves amb les seves condicions físiques. El que no hi ha son sacs de duros que vulguin invertir-hi.\nSi es gatet de Manacor és o no una persona íntegra i intel·ligent ho veurem quant sa criatura es retiri del tennis. La vida esportiva és molt curta i la social pot ser llarga.\nPer altra banda, també resulta penós que un anunci de cervesa estigui més ben fet i faci ses illes més atractives que un anunci institucional amb en "Bamo- Rafa" inclòs.\nTe recoman llegir les "Rondaies Mallorquines", que sigui una edició de 1980 o abans.\nPer escriure una gramàtica de qualsevol llengua, primer has de aprendre la llengua, igual que fan els nins.\nEls nins i els analfabets no necessiten gramàtica (en singular).\nTot lo que pots sebre sobre la gramàtica de la llengua està a les "Rondaies",\nsi comprens ses rondalles podràs elaborar una gramàtica.\nPer Admiradors i admirats, fa mes de 10 anys\nRafa Nadal és un crac i desperta l'admiració de qualsevol que apreciï el tennis i de qualsevol persona de Mallorca i llocs germans.\nNosaltres som mallorquinistes i catalanistes i això no ens impedeix gaudir de l'èxit del gran tennista mallorquí. Ara bé, clar que ens agrada quan declara en manacorí/mallorquí/català. Ens agrada més que mai! I també voldríem que tengués la cortesia de posar opció en la nostra llengua a la seva web.\nBon triomf al Roland Garros, Rafa Nadal!\nNadal, identificat amb la bandera espanyola durant el partit fins a la sacietat -ja fos pels seus seguidors, ja fos pel marcador- i després del partit, mentre sonava l'himne espanyol i la reina somreia beatíficament. Ni que representàs Espanya! Potser és un gran esportista, però la manipulació espanyola és escandola i no sembla que ell faci res per aturar-la.


CEC - Notícies - Anna J. Schwartz, una de les economistes més prolífiques i influents en l’àmbit monetari i bancari, protagonista al gener de l’exposició de dones economistes del Col·legi\nAnna J. Schwartz, una de les economistes més prolífiques i influents en l’àmbit monetari i bancari, protagonista al gener de l’exposició de dones economistes del Col·legi\nLa mostra de la Comissió d'Economia de la Igualtat i Diversitat del Col·legi d'Economistes de Catalunya patrocinada per Basi Group i que té per objectiu destacar les aportacions a la societat i a la ciència econòmica que han realitzat les dones economistes es centra durant el mes de gener en la figura d'Anna J. Schwartz.\nAnna J. Schwartz va mostrar interès per l'economia des de la seva adolescència. El 1934 es va graduar al Barnard College i, un any més tard, va obtenir el màster per la Universitat de Columbia. El 1941 es va incorporar a l'equip de la National Bureau of Economic Research (NBER), feina que va combinar amb la docència en diverses universitats, com el Brooklyn College, el Baruch College, el Hunter College, o la Graduate School of Arts and Science de la Universitat de Nova York.\nDurant els anys quaranta, Schwartz va treballar en un terreny relativament nou com era l'economia empírica. Per fer-ho comptava amb un petit equip on destacava Arthur Burns, el qual va introduir Schwartz a l'estudi sobre el paper del diner en el cicle econòmic. Va ser aleshores quan es va iniciar la col·laboració amb Milton Friedman.\nSchwartz i Friedman s'endinsaren en una matèria cabdal en el pensament de Friedman sobre els factors monetaris. Conjuntament, van establir les bases teòriques i estadístiques de l'afirmació més coneguda de Friedman "el diner importa". El monetarisme de Friedman va començar a ser reconegut a partir de la seva feina amb Schwartz.\nLa llarga llista d'investigacions de Schwartz l'acrediten com una de les economistes més prolífiques i influents en l'àmbit monetari i bancari. Schwartz va rebre nombroses distincions al llarg de la seva vida, d'entre les quals destaquen sis doctorats honoris causa. Va ser presidenta de la Western Economic Association, Distinguished Fellow de la American Economic Association l'any 1993, directora de la US Gold Comission i Honorary Fellow del Institute of Economic Affairs el 1997.\nLa mostra de dones economistes, que té per objectiu donar a conèixer 12 dones economistes que han tingut un paper rellevant al llarg de la història i la contribució de les quals ha estat sovint ignorada o relegada a un segon pla, es va inaugurar el 8 de març de 2020 coincidint amb el Dia Internacional de la Dona amb la col·legiada de Mèrit del Col·legi d'Economistes de Catalunya Mercè Sala. A l'abril li va prendre el relleu Rosa Luxemburg, al maig Mary Paley Marshall, al juny Beatrice Potter Webb, al juliol Clara Elizabeth Collet, a l'agost Elizabeth Boody Schumpeter, al setembre Joan Violet Robinson, a l'octubre Elinor Ostrom, al novembre Edith Penrose i al desembre de Harriet Hardy Taylor Mill.\nAnna J. Schwartz és ara la protagonista i el plafó on s'exposen les seves principals contribucions es podrà veure durant el mes de gener al hall d'entrada de la seu del Col·legi d'Economistes de Catalunya a Barcelona.


Demanen multar amb 1.800 euros dos activistes de la PAH acusats d'ocupar una entitat bancària a Lleida\nActualitzada 03/12/2019 a les 13:11\n© Un dels activistes de la PAH acusats, Henry Mora, acompanyat per membres de la plataforma, a la plaça Sant Joan de Lleida, abans del judici.\nLa fiscalia demana multar amb 1.800 euros dos activistes de la PAH per ocupar una entitat d'Ibercaja a Lleida, el 24 de juliol de 2018. Considera els acusats culpables d'un delicte d'usurpació perquè van impedir l'activitat laboral, tal com ha denunciat el director de l'oficina, i de coaccions per haver intimidat amb la seva presència els treballadors. L'acusació particular eleva la multa a 4.050 euros i les defenses sol·liciten l'absolució en entendre que els acusats no van insultar ni amenaçar ningú ni tampoc van trencar res. A més, neguen la usurpació ja que l'ocupació va ser temporal i simbòlica. "Volíem denunciar pacíficament i públicament que dues famílies desnonades havien de seguir pagant la hipoteca al banc", ha explicat Henry Mora, un dels acusats.\nEl judici als dos activistes s'ha fet quan passaven uns minuts de les deu del matí al jutjat d'instrucció 3 de Lleida. Un d'ells, però, no s'hi ha presentat. L'altre, Henry Mora, ha declarat que deu persones van entrar el 24 de juliol de 2018 a l'oficina d'Ibercaja de la Rambla Ferran de Lleida, com es fa en d'altres entitats a tot l'Estat, per denunciar la situació de dues famílies vulnerables.\nMora ha explicat que van entrar de manera pacífica a l'oficina bancària, que van llençar a terra trossos de diari i van cridar consignes contra l'entitat però que no van insultar els treballadors ni van trencar res. S'hi van estar, segons ell, una mitja hora, mentre que el director del banc ha declarat que hi van ser més de dues hores i que van impedir la feina normal de l'entitat. "Era impossible treballar perquè cridaven estafadors, lladres i mentiders i feien molt soroll", ha declarat. El director del banc ha afegit que van embrutar tota l'oficina i que la seva intenció era "intimidar-los".\nAixí ho entenen també les acusacions, mentre que les defenses entenen que no s'intimida ningú només amb la seva presència. "No van insultar ni amenaçar cap treballador ni cap client que era allà", ha dit Ester Sancho, l'advocada de Mora.\nHenry Mora ha explicat que van entrar i van cantar "aquest banc roba, estafa i fa fora la gent de les seves cases", un eslògan, diu, que es crida arreu de l'Estat. "Es fan actes com aquest a tot l'Estat per fer visible la situació de famílies vulnerables" i ha afegit que la seva intenció, tal com van demanar, era parlar amb el responsable. "No ens van donar resposta ni ens van dir que marxéssim", ha assegurat. A més, ha dit que va ser el director qui va tancar la porta perquè no entrés ningú. "Vam anar amb les famílies afectades a fer un acte de protesta, no a ocupar permanent l'oficina", ha conlòs.\nLa fiscalia explica el delicte de coacció perquè no van deixar fer la seva feina als treballadors i el d'usurpació perquè van ocupar l'oficina contra la voluntat del seu titular. La defensa, en canvi, nega tots dos delictes perquè es va tractar d'una acció pacífica, sense coaccions, i afegeix que el tancament de l'oficina es va fer per decisió del director del banc, seguint el protocol de l'entitat. També nega la usurpació perquè "no hi va haver cap intenció d'apropiar-se amb l'oficina sinó que es va tractar d'una acció puntual i temporal". Per tot això en demana l'absolució.\nAbans del judici, una trentena de membres de la PAH han donat suport als acusats amb pancartes a la plaça Sant Joan.


UN BALCÓ AL POBLE-SEC: PEL CARRER SANT PAU, EVOCACIONS ATZAROSES\nDissabte passat, dia 16 de novembre, Plàcid Garcia-Planas comentava, a La Vanguardia, aquest llibre del qual penjo la coberta, de Manu Valentín, a l'entorn de la presència jueva a Barcelona, abans de la Guerra Civil. Cada dia sorgeixen nous temes, poc explorats, que ens obren finestres a un passat sempre mal o poc conegut. El llibre aplega moltes referències i històries de tot tipus, sembla que, durant els anys trenta, la llengua dels hebreus de Polònia era la més parlada al carrer Sant Pau, després del castellà i el català. Una gran majoria dels jueus del carrer de Sant Pau eren sastres i tenien botigues de confecció.\nHi ha qui pensa que en el passat en els carrers i barris de la ciudad la gent era de tota la vida, quan es diu això no es reflexiona sobre el fet de què parlem de la nostra, de vida. Escolto coses així quan algú fa referència al Poble-sec, precisament un barri amb tot just cent cinquanta anys d'existència, al llarg dels quals ha acollit, pràcticament, tota la gent modesta de les diferents onades migratòries.\nAvui el carrer Sant Pau és, més aviat, pakistanès. La tercera llengua, avui, potser sigui l'urdu, no ho sé, caldria un estudi acurat sobre procedències, car la nostra ignorància acostuma a etiquetar com a moros tots els qui semblen de per allà i com a xinesos o xinos tots els que venen de l'orient, de la mateixa manera que els espanyols vam ser, i encara som, gallegos generalitzats, en diferents indrets d'Hispanoamèrica.\nLa lectura de l'article de Garcia-Planas em va obrir una finestra vers l'indret on rauen els records perduts. La meva mare tenia una tia-àvia, cosina del meu avi, que amb els anys va acabar per viure amb nosaltres. Mentre va poder va viure sola, era vídua, tot i que de jove s'havia separat del marit per una qüestió d'infidelitat reiterada. No tenia fills, en ocasions l'anàvem a visitar o ella, tan sols en festes senyalades, acceptava de venir a dinar a casa. Vivia en un pis petit i alt del carrer de Santa Margarida, una travessia del carrer Sant Pau, era modista. La meva mare havia passat estones amb aquesta tieta, encara vivien la mare de la nostra parenta i una germana seva.\nD'adolescent la mare tenia algunes amigues en aquell barri, una d'elles crec que era filla d'uns farmacèutics i es veien pels celoberts. El cas és que en una d'aquelles sastreries que avui sé que eren de jueus centreeuropeus hi havia un xicot jove i ben plantat, era l'establiment Brozgol, i jo diria que quan jo era petita encara existia. Al noi li deien el Brozgol, cognom que els semblava gairebé cinematogràfic i passaven expressament per davant per contemplar-lo i admirar-lo.\nÉs aquesta una activitat adolescent habitual, la gent de la meva generació, de joveneta, feia el mateix. Recordo que passàvem pel carrer de Blai, per veure uns joves bessons lampistes més grans que nosaltres, els quals, a més a més, tenien un germà que treballava a la ràdio, cosa que donava a la seva filiació un exotisme important. I també passàvem pel carrer de Parlament, a contemplar uns perruquers de bon veure.\nSi travessar el Paral·lel ja era una aventura, en aquells anys, travessar la Ronda per endinsar-nos en el carrer Sant Pau era una mena de misteri. A la bonica església hi anàvem, tan sols, pel dijous sant, quan es feia la ronda dels monuments. Potser per això una de les evocacions que em transmet la farigola és la visió del conjunt romànic. En aquell carrer, aleshores, hi vivia gent treballadora però també gent marginal i era habitual trobar embriacs per les voreres. L'alcoholisme dels pobres ha estat, i és, encara, un problema seriós. Hi ha molts borratxos i addictes al que sigui rics, és clar, però tenen més recursos, fins i tot per deixar de ser-ho.\nLa meva tieta, la del carrer de Santa Margarida, recordava quan trobar un pis de la Rambla, en el temps de la seva joventut, era un veritable privilegi. Quan jo era joveneta les coses havien canviat molt. A davant de casa de la meva tieta hi havia un establiment de banys en decadència i ella havia hagut d'espantar alguns senyors atrotinats, a la recerca de rotllo, que la prenien pel que no era, quan ja no era jove però encara es feia veure. Malgrat els canvis, la meva tieta estava contenta de viure allà, anava a esmorzar al Cafè del Liceu, al cinema del mateix nom, era al rovell de l'ou de la ciutat.\nTot canvia, la vida és canvi i les ciutats son éssers vius imprevisibles. Sobre els jueus i les seves penes en sé molt poca cosa, encara, tot i que em sobta la crueltat dels humans vers qui sigui. Actualment Polanski ha estrenat una pel·lícula sobre el terrible cas Dreyfus. Tot i que els alemanys van arribar a extrems horribles, a tot Europa van ser, i potser son encara, antisemites viscerals, França i Rússia ho van ser molt i molt.\nAquí hi ha qui vol pensar que els espanyols érem els més dolents de tots, però cal ser una mica objectius, amb aquesta mena de dades. Stalin va acabar amb un bon grapat dels pocs supervivents dels camps d'extermini, ja els tsars havien beneït i atiat matances diverses, al llarg dels segles, i no van ser els únics. Polònia, Hongria, tenen molts pecats d'aquest tipus que avui sabem a través de la literatura, del cinema. Aquells assassinats massius i indiscriminats, així com les deportacions diverses, van acabar amb un bon feix de cultura europea i val més no pensar en què hauria estat del continent sense tantes guerres ni tants exterminis. Del continent i del món, en general. Quants cervells privilegiats no hauran acabat, com el de Lavoisier, a la cistella de les guillotines?\nQuan jo era petita jueus i protestants eren segons creença popular, gent misteriosa i descreguda, inquietant, tot i que a l'escala de veïns vam tenir una familia protestant i era d'allò més normal, tot i que, per raons òbvies, no fraternitzava en excés amb la resta d'habitants de la casa de veïns. Una veïneta meva tenia, a l'escola, una acadèmia de barri, un company jueu, era un noi amb aspecte de savi seriós, molt agradable. Ens hem empassat molts tòpics i disbarats al llarg de la vida, sobre la gent i les seves característiques, segons religions, races i procedència. Sobre els catalans, així, en general, es poden llegir avui molts disbarats per les xarxes que entrarien en el camp, espinós, del racisme, en molts casos.\nEls humans hem estossinat a dojo al llarg de la història, a la Unió Soviètica, tan mitificada durant un temps per les esquerres militants, van exterminar més persones, durant l'estalinisme dur, que en els camps nazis, segons investigacions recents, però com que no pertanyien a un grup concret al qual es pugui etiquetar i, a més a més, el comunisme era mirat, des d'aquí, amb badoqueria antifranquista, no ho valorem de la mateixa manera.\nSoc contrària a la pena de mort i a tot tipus de violència però penso que castigar algú per allò que ha fet pot tenir una explicació. Matar algú per allò que és, a petita o gran escala, entra en el camp del genocidi però com que els poders de tot tipus, i també els revanxistes sense poder, s'esforcen en elaborar mentides no contrastades, acabem per justificar l'injustificable. L'espècie humana ha anat evolucionant a nivell moral i teòric, però encara tenim regressions espantoses.\nQuan la meva mare, d'adolescent, passava a veure el noi Brozgol amb les amiguetes, no sabia el que hauria de patir, encara. La guerra era a tocar però no s'ho creien, aquelles jovenetes, i, en tot cas, la guerra els semblava una mena d'aventura excitant. La narrativa i el cinema han magnificat els valors militars, tan masclistes. El coratge, el sacrifici, la violència justificada, el valor absurd, coses així. Als dotze o tretze anys penses moltes bestieses. L'any que jo vaig néixer es va signar la no sempre ni a tot arreu respectada Declaració dels Drets Humans, tot i que amb la Regla d'Or, exemplificada a casa nostra amb la llegenda de Sant Ferriol (el que no vulguis per tu, no ho vulguis per ningú) en tindríem de sobres per tal d'aconseguir un món més just i igualitari.\nHi ha una pel·lícula en la qual es pot recuperar l'entorn de l'església de Sant Pau del Camp, en el temps de la meva infantesa, Sin la sonrisa de Dios. És del director Julio Salvador, avui poc recordat, i compta amb un guió fet a mitges per Salvador i Juan Antonio de la Loma. Té bones intencions però és de l'any 1955 i no va poder defugir els condicionaments polítics i morals de l'època. Malgrat això, té el seu valor i, a més a més, té un valor documental indefugible. Mostra com n'érem, de pobres, en aquells anys. Un mestre esforçat i generós, interpretar pel gran Conrado San Martín, mort per l'abril d'aquest any, ja molt gran, intenta millorar, en debades, la situació dels infants de l'escola, el Collaso i Gil, per cert, tot nens, per cert, en aquell moment. Potser hi havia un sector de nenes, no ho sé, ja se sap que la separació dels sexes des de la infantesa era preceptiva, aleshores.\nPasso, avui, sovint, pel carrer Sant Pau. En lloc d'anar de Sant Pere a Sant Pau jo acostumo a fer el tram invers, de Sant Pau a Sant Pere. Tinc l'estranya sensació, subjectiva i personal, de trepitjar el passat remot, indrets per on tanta gent va estimar, va patir, va fer disbarats o va jugar a saltar a corda. Miro cap al balconet del carrer de Santa Margarida al qual m'havia abocat en alguna ocasió, en anar a visitar aquella tieta, en un pis ancorat en l'antigor, amb làmines emmarcades de temàtica històrica, que reproduïen escenes inquietants, com ara allò dels caps tallats de la campana d'Osca, un gran i misteriós mirall, una làmpara del passat a la qual faltaven algunes llàgrimes i un cap de guix d'un indi, regal de la botiga del mateix nom, del carrer del Carme, el futur de la qual encara és un misteri. Un de tants.\nEtiquetes de comentaris: carrer Sant Pau, carrer Santa Margarida, evocacions, jueus, sastres\nJulia perdona ¿la postal es de Sitges?, estoy desorientado, has descrito muy bien la calle de la cocaína que era san Pablo a principios de siglo, pero la postal de Sitges?.\n21 de novembre de 2019, a les 12:38\nChordi, un error, ya la he retirado. Gracias por darte cuenta, un despiste.\n30 de novembre de 2019, a les 11:22


El consum màxim d'oxigen i per a què et pot servir en l'entrenament - Revista Claror\nEl consum màxim d'oxigen i per a què et pot servir en l'entrenament\nEn els esports de resistència com el ciclisme o les curses, és un indicador clau per predir l’èxit esportiu, i s’utilitza com un gold standard per programar les intensitats d’entrenament. Descobreix què és i com pot ajudar-te a entrenar i millorar els resultats.\nEl VO2 màx., o consum màxim d’oxigen, és la quantitat d’oxigen que podem transportar en sang i utilitzar en una cèl·lula per unitat de temps\nEl VO2 màx., o consum màxim d’oxigen, és la quantitat d’oxigen que podem transportar en sang i utilitzar en una cèl·lula per unitat de temps. En els esports de resistència és fonamental disposar de nivells alts de VO2 màx., ja que l’obtenció d’energia en aquest tipus de disciplines depèn de l’oxigen, de manera que si som capaços de metabolitzar més oxigen, podrem generar més energia per al moviment, la qual cosa es tradueix en majors velocitats de desplaçament i, conseqüentment, en millors marques.\nGeneralment, el consum màxim d’oxigen es pot expressar de dues maneres diferents: en litres/minut (l/min), amb valors que poden oscil·lar entre 2 i 7 l/min o, com s’utilitza amb més freqüència, en mil·lilitres per quilogram i per minut (ml/kg/min), amb valors que poden oscil·lar entre 20 i 90 ml/kg/min. La segona expressió es considera més útil, ja que permet comparar i predir el rendiment en esportistes de diferent massa corporal.\nPer a què em serveix?\nEl teu consum màxim d’oxigen determina de forma precisa el teu estat de salut i de condició física. També pot ajudar-te a preparar els entrenaments, ja que a cada nivell de consum d’oxigen li correspon una velocitat de desplaçament, de manera que podem programar velocitats i temps d’entrenament. Fins i tot podem predir la marca aproximada amb una proba amb component aeròbic.\nCom puc conèixer el meu VO2 màxim?\nPer saber el teu consum màxim d’oxigen de manera exacta, cal fer una proba d’esforç progressiva i màxima i analitzar l’aire aspirat mitjançant un analitzador de gasos. Tot i així, hi ha diverses formes indirectes de medició, més econòmiques i accessibles, sense les necessitats de material car i difícil de trobar i sense haver de portar l’organisme al límit de la seves possibilitats.\nPuc millorar el meu VO2 màxim?\nLamentablement, el consum màxim d’oxigen està determinat per la selecció genètica, de manera que si disposes d’un consum màxim de 35 ml/kg/min i tens previst entrenar per guanyar la medalla d’or en una marató olímpica, serà un objectiu fora del teu abast, ja que serien necessaris valors de consum superiors a 60-65 ml/kg/min. Però si el que vols és millorar el rendiment, millorar la salut o la qualitat de vida, ho pots aconseguir si realment t’ho proposes i estàs disposat a seguir un entrenament de forma disciplinada.\nEl consum d’oxigen pot millorar fins a aproximadament un 20% depenent de los condicions inicials. Una persona no entrenada el pot millorar més que un individu entrenat, ja que està més a prop del seu màxim potencial. A més, encara que estiguéssim a prop del nostre consum màxim d’oxigen, la marca depèn d’altres factors, com l’eficiència del gest, el llindar ventilatori i la tolerància a l’acidesa metabòlica, conceptes que anirem tractant en successius articles.\nSi vols millorar la teva salut i qualitat de vida, per millorar el consum d’oxigen no és necessari sotmetre el teu organisme a un règim d’entrenament exhaustiu. Una activitat física lleugera com ara caminar ràpid, o una cursa suau de 30 minuts de tres a cinc cops per setmana i canviar alguns hàbits, com la supressió del tabac, la ingesta moderada d’alcohol i provar d’utilitzar més les escales, són suficients per sentir-te millor, allargar els teus anys de vida i millorar-ne la qualitat.\nEl VO2 màx. és un indicador de rendiment i estat de salut vàlid i fiable, conèixer-lo et pot ajudar a plantejar-te objectius realistes i dissenyar els teus entrenaments de manera eficaç, eficient i avaluar el teu progrés. Determinar-lo és senzill i econòmic. Calcula el teu VO2 màx. i comença el canvi cap a un estil de vida més saludable.


Home / Alemanya / Munic / BMW World Munich: Exposició de vehicles BMW\nT’agrada conduir? Avui ens endinsem en el que és conegut com el BMW World, una exposició gratuïta prop de la fàbrica de vehicles bàvars BMW, on podem veure el passat, present i futur de la marca.\nLa nostra guia de Munic, la Yolanda ja ens havia estat explicant la història de la família Wittelsbach prèviament, i com el dia havia empitjorat va decidir portar-nos al BMW World. L’exposició es troba al barri olímpic de Munic, a una estoneta en metro del centre de la ciutat.\nRitual de comprar un BMW a Munic\nL’interior de l’edifici del BMW World sembla com un gran centre comercial, i la combinació de vidre i metall el converteixen en una gran obra arquitectònica. El luxe i la classe dels cotxes estaven reflectits en aquest edifici, que segur els hi havia costat una gran inversió a la marca.\nLa Yolanda ens va explicar que tot muniquès que es compra un BMW (ben bé una tercera part de la població pel que vem poder veure pels carrers de la ciutat) ve a recollir el cotxe a aquestes instal·lacions. Quan te’l compres se’t demana exactament com el vols, per què sigui un cotxe totalment personalitzat. També va mencionar que era tot un ritual estrenar el cotxe sortint per la rampa principal sobre una catifa vermella com si es tractés d’un esdeveniment de Hollywood. Si més no, part de l’alt preu que has pagat pel cotxe ha de costejar tot aquest espectacle.\nBMW World Munich – Entrega de cotxes nous\nExposicions de cotxes i motos de BMW\nEls últims models de vehicles de la marca estaven exposats allà. T’hi podies pujar i fer fotos com si es tractés d’un parc d’atraccions. Nosaltres, com si fóssim nens petits, vem pujar-nos a totes les motos que vem poder.\nBMW World Munich – Exposició de motos\nProvant una moto al BMW World Munich\nCotxes elèctrics i eficiència energètica\nUna de les coses que més ens va agradar de l’exposició és l’interés que tenen tant la marca com la ciutat de Munic en convertir el cotxe tradicional de benzina en un coche 100% elèctric i Munic en una ciutat totalment verda. Deien que d’aquí a uns deu anys Munic serà totalment verda, ja que molta part de la gent ja va en bicicleta a gairebé tot arreu, i la resta seran cotxes elèctrics.\nTambé presentaven una tecnologia per carregar per inducció els cotxes al passar per sobre d’unes plaques que anirien sota l’asfalt. Els nens saltaven sobre les plaques que produïen energia i, amb ella, s’encenien uns LEDs de colors.\nA l’exposició hi havia dos cotxes elèctrics exposats que ja estan a la venda. La gama més esportiva del cotxe elèctric semblava un cotxe de carreres. Una llàstima no tenir els 100.000 euros que val el cotxe. En aquest no deixaven pujar-s’hi però en l’utilitari sí, i el seu interior semblava d’una pel·lícula de ciència ficció.\nBMW World Munich – Cotxes elèctrics\nFàbrica de vehicles i Museu BMW\nJust davant d’aquesta exposició està la fàbrica de BMW i es pot visitar si reserves amb antelació. Una curiositat d’aquest edifici és que imita un motor de quatre cilindres. Una llàstima que no tinguéssim reserva per poder-la visitar.\nBMW Museum: Museu i fàbrica de BMW\nSi us agrada el món del motor, no us podeu perdre aquesta exposició i inclús fer una reserva per veure la fàbrica, que diuen que és inclús millor. Què passeu una bona setmana!\nUau! Aquests de BMW si que saben com magnificar la compra d’un cotxe!! I sembla un bon lloc on passar una bona estona si ets fan del “motor”.\nDoncs sí, és un bon lloc on passar una bona estona. Però si realment us agraden els cotxes, sobretot BMW creiem que el museu de BMW és visita obligada!


El Consell de Coordinació Universitària estudia suprimir algunes llicenciatures com ara humanitats, història de l'art o filologia catalana. La proposta no ha estat gens ben rebuda pels estudiants, que han sortit al carrer per evitar el que, asseguren, serà la mort dels seus estudis. Defensen que es mantinguin com a estudis diferenciats i que no passin a formar part d'altres carreres. Sota el lema "Eliminació de les titulacions = sepultura del coneixement", un miler d'estudiants s'han mobibilitzat pels carrers de Barcelona fins a Pla de Palau, on s'han llegit diversos manifestos.\n11/05/2005 - 00.00 Actualitzat 11/05/2005 - 20.45\nEls estudiants s'han manifestat a Barcelona per protestar contra la proposta del Consell de Coordinació Universitària de suprimir les titulacions universitàries. La marxa, convocada per les facultats d'Història de l'Art de la Universitat de Barcelona (UB) i l'Autònoma de Barcelona (UAB), ha reunit un miler d'estudiants de les carreres de filologia catalana i humanitats, que s'han unit a favor del manteniment d'aquestes carreres en el ventall de titulacions que s'ofereixen a Catalunya.\nEls manifestants, la majoria dels quals anaven vestits de negre, han començat la marxa a la plaça Universitat i han recorregut, sense incidents i en un ambient festiu, els carrers Pelai i la Via Laietana fins a arribar a Pla de Palau, davant la delegació del govern a Catalunya, on els estudiants han llegit un manifest i han representat l'"enterrament" de les titulacions que cursen. De fet, un grup d'estudiants encapçalaven la manifestació com si es tractés d'un funeral. Portaven un fèretre amb el nom de la carrera d'història de l'art; al voltant, desenes de joves, amb un vel sobre la cara i un mocador a la mà, ploraven la pèrdua.\nAl final de la marxa, tots els estudiants, asseguts a terra, han donat el seu "últim adéu" a la història de l'art amb unes paraules que ha pronunciat un dels manifestants que, abillat amb sotana, ha fet de capellà de l'acte: "L'art ha mort. Esperem que al cel se l'aculli millor que a la terra".\nSota el lema "Eliminació de les titulacions = sepultura del coneixement", els estudiants han recorregut el centre de Barcelona. Amb tot, també hi havia desenes de pancartes com "Un país sense la pròpia filologia?", "Humanitats generalista? No, interdisciplinari" o "Sí a la cultura, no al nou catàleg de titulacions". A més, els manifestants han cridat nombroses consignes com "Sí a l'art", "No a la reforma educativa", "No a Bolonya" o "Aquest tarannà està matant l'art".\nLa manifestació ha acabat passades les dues del migdia a Pla de Palau amb la lectura de diversos manifestos, un elaborat per cada facultat, en els quals s'ha demanat la continuïtat d'aquestes carreres en el catàleg universitari per motius culturals i socials.\nDes d'un primer moment, els rectors catalans també es van posicionar en contra del possible canvi.


El Grifeu-Llançà es proclama campió de Tercera Territorial - Empordà\nEl Grifeu-Llançà es proclama campió de Tercera Territorial\nL'equip de Pitu Company va celebrar la victòria a la pista de les Escolàpies després d'un partit d'infart amb pròrroga inclosa\nIGNASI QUINTANA 20.05.2019 | 19:29\nEl primer equip del Grifeu. EDUARD MARTÍ\nEl primer equip del Grifeu.\nEl sènior masculí del Grifeu-Llançà va encadenar, aquest cap de setmana, la vintena victòria consecutiva, i amb aquesta xifra era complicat no assolir el que han assolit, el Campionat de Lliga de Tercera Territorial. Amb un total de vint-i-sis victòries en els vint-i-vuit partits que ha disputat comptant la fase prèvia, els homes de Josep Company i Xavi Garriga han imposat el seu ritme a la categoria per aconseguir una plaça, si decideixen acceptar el repte, de Tercera Catalana.\nContra l'Escolàpies, davant d'un pavelló Rafel Mora ple a vessar, els llançanencs van començar molt forts (3-17) però de mica en mica els homes de Tete Quirante van retallar distàncies, fins a forçar la pròrroga amb un triple quan faltaven pocs segons (67-67). Els llançanencs, però, van saber patir i endur-se el partit, sense haver d'esperar a l'última jornada per ser campions.\nJosep Company explica que una de les claus de l'èxit ha estat «la pinya que ha format l'equip, sobretot en els moments complicats de la temporada, en partits ajustats, per exemple». No ha estat menys important «el bon treball defensiu, molt agressiu, que ens ha permès sortir molt bé al contraatac», comenta el tècnic de Llançà.\nDesprés de l'últim duel, a casa contra el Vedruna Palamós (diumenge, 18.30 h), l'equip i el club hauran de plantejar-se si volen assumir el repte de jugar a Tercera. «En principi tot apunta que volem pujar, però potser ens faria falta alguna incorporació», puntualitza Company; que afegeix «si es mantenen les mateixes ganes de guanyar que hem tingut aquest any, tot anirà bé».\nL'Escolàpies, per la seva banda, va plantar cara davant dels llançanencs, mostrant que la sisena posició que ocupen podria millorar-se. Els figuerencs, entrenats per Tete Quirante, acabaran la temporada a Palafrugell, aquest diumenge a un quart d'una, per mantenir la sisena posició.\nEl Castelló busca ser quart\nA la mateixa categoria, el Castelló va guanyar a la pista del Sant Hilari (49-70) després de fer un partit molt complet. Els de negre saben segur que acabaran cinquens i dissabte contra el Begur, a casa (18 h), intentaran aconseguir la quarta posició, que precisament ocupen els del Baix Empordà.\nEls castellonins, després de començar el curs basquetbolístic de forma irregular, han encadenat una bona ratxa de partits que els ha catapultat a la part alta de la taula.\nEl Vilafant acaba cinquè\nA Segona Catalana femenina el sènior femení del Vilafant va acabar la temporada amb bon regust de boca gràcies a la victòria a casa contra el Fontajau (78-77). Les de Francis Rodríguez van haver de disputar dues pròrrogues per desfer-se de les gironines, ja que el resultat després dels quaranta minuts va ser d'empat a 57 en el marcador.\nD'aquesta manera, les vilafantenques igualen la cinquena posició de la temporada passada –vint victòries i deu derrotes– un dels objectius de la temporada.\nFinalment, el Roses va acabar la temporada amb una contundent derrota a casa del Femení Osona (83-23). Les de David Casellas han viscut una campanya molt diferent de com l'esperaven per culpa de les lesions. No han aconseguit guanyar cap partit, i en la majoria no han tingut opcions de victòria.


Literatura – Jordi Badia Perea\nOn 23 d'Abril de 2017 23 d'Abril de 2017 Per Jordi Badia PereaIn DiscursosDeixa un comentari\nPer molts anys a tots els Jordis i les Jorgines. Que tothom gaudeixi d’una Diada plena de llibres i roses i la visqui plenament amb els seus.\nMoltes gràcies per la vostra assistència a la II edició dels Jocs Florals de Calaf 2017 i, especialment, a totes les persones que heu vingut de fora, sigueu benvinguts a Calaf.\nQue Sant Jordi caigui en diumenge no acaba d’agradar, perquè sembla que no fem tanta festa. No obstant, a nosaltres ens ha permès de dedicar-hi quatre dies gairebé. Vam començar els actes de celebració de Sant Jordi divendres amb una vetllada dedicada a de l’escriptora Montserrat Roig, amb la presentació de la biografia que ha escrit Betsabé Garcia i amb un concert, va continuar dissabte al matí amb el dictat per a joves i adults, que enguany ha complert la sisena edició (aquest sí que és un gran dictat!), i els tancarem aquesta tarda amb el tradicional concert de la Coral Ressons cantant a Sant Jordi.\nCom ja he dit en d’altres esdeveniments que hem celebrat aquest any, en què complim el nostre segon any de mandat, organitzar una segona edició no ens permet parlar de consolidació, això és obvi.\nTanmateix, sí que ensenya el camí que volem transitar i mostra la determinació que ens mou. Per tant, vull dir que aquests Jocs Florals tindran una tercera i una quarta edició, almenys.\nLa nostra aposta per la cultura és ferma. Hi creiem. I com que hi creiem, la cultura no ens fa gens de por. Al contrari. La cultura ens engresca. La cultura en tots els seus vessants, en totes les seves expressions i en tots els seus significats. La cultura en el sentit més ampli possible.\nPer això, estem molt satisfets del ressò que han tingut els canvis que hem introduït a l’edició d’enguany i que anaven encaminats a implicar-hi l’escola i l’institut per al foment de la literatura entre els més joves.\nPer escriure cal pensar i cal llegir. Pensar, llegir i escriure són actes que van inextricablement lligats.\nSón actes solitaris, que requereixen d’una disciplina que en el món d’avui és fa difícil de mantenir. Ho dic pels entorns en què estem tots ficats i que ens conviden constantment i obsessiva a interconnectar-nos i compartir qualsevol cosa que fem o pensem, a exhibir sense cap mena de pudor la nostra quotidianitat, el nostre quefer diari i íntim, i sense gairebé cap mena de filtre.\nHi ha una segona dificultat i és que, a més de ser actes solitaris, o, precisament per això, són d’autoaprenentatge. És clar que hi ha l’escola i hi ha l’institut i hi ha les facultats de filologia a la universitat i, encara, hi ha ateneus i escoles que ensenyen a escriure. Segur que també hi ha mestres a qui val la pena seguir i de qui deixar-se aconsellar.\nPerò… em penso que els ensenyaments que totes aquestes institucions ens poden proporcionar, essent valuosíssimes i necessàries, són merament tècniques. I que, en tot cas, no treuen que l’aprenentatge més decisiu és el que neix d’un mateix, de l’experiència més personal i íntima, de l’enfrontament individual davant del llibre i del full en blanc.\nPer tant, raó de més i raó fonamental per insistir en la convocatòria d’aquests Jocs Florals (em resisteixo a dir-ne premis), per fomentar en els nostres fills l’acte de llegir i escriure amb l’objectiu, no pas que siguin escriptors, sinó en un de molt més ambiciós: que aprenguin a pensar per ells mateixos.\nPensar per arribar a comprendre la realitat que ens envolta, les experiències que vivim… una societat que pensa i que comprèn és una societat que té criteri propi i que, per tant, no es deixarà manipular fàcilment.\nDit això, vull felicitar tots els guardonats i tots els participants pel coratge que heu tingut de posar-vos davant d’un full en blanc i posar-vos a pensar.\nEscriure no ha de ser un acte competitiu. Per tant, els qui heu guanyat no heu de rebre el premi com la victòria davant dels altres concursants sinó com un reconeixement i com un estímul.\nI animo als qui enguany hagin dubtat a fer-ho que s’hi posin avui mateix, que no cal que esperin tot un any, que això de llegir, escriure i pensar ha de ser un acte quotidià.\nI, sobretot, us animo a tots a llegir. L’escriptor argentí Jorge Luís Borges va dir que no sabia si era un bon escriptor, però del que sí que estava segur era de ser un lector excel·lent.\nTambé vull agrair la feina feta pel regidor de Cultura i els tècnics de l’Ajuntament de Calaf per la convocatòria i l’organització d’aquest acte. A ells també els encoratjo a pensar ja en la III edició d’aquests Jocs Florals, que com sempre diem, han de regir-se per la màxima de més i millor.\n(Un aclariment: aquest més i millor no té un esperit competitiu, no vol dir més participants i més qualitat; de fet, aconseguir-ho seria relativament fàcil. Amb aquest més i millor ens referim al servei i la utilitat que pretenem que tinguin.)\nI, finalment, hem d’agrair la feina que han fet els membres del jurat, la Pilar Duocastella, la Vanessa Grau i la Meritxell Sòria. Formar-ne part no és senzill, haver de destriar entre tantes obres i escollir-ne una de guanyadora és difícil, més encara si t’has de posar d’acord amb la resta de membres. Per fer-ho cal tenir formació i bagatge, criteri i, sobretot, un compromís amb la cultura i una gran dosi de generositat. Us estem molt agraïts i per això us volem fer obsequi del que avui pertoca: una rosa i un llibre.\nRes més, us convidem a tancar aquest acte de lliurament dels Segons Jocs Florals de Calaf amb una copa de cava. I als premiats, al jurat i a l’equip de govern, els convido a fer-nos la fotografia de fi de festa. Moltes gràcies!


CBT - Experiència de neu pels Pirineus - OT | Experience Catalunya\nPàgina inicial/CBT – Experiència de neu pels Pirineus – OT\nCBT – Experiència de neu pels Pirineus – OT\tMeritxell Sala\t2019-12-03T12:53:23+01:00\nActivitats de neu i natura a la Vall de Núria, diversió garantida!\nDescobreix un paratge d’una riquesa natural i paisatgística única, situat al Pirineu.\nPujarem a la Vall de Núria amb el tren Cremallera, l’únic mitjà per accedir a la vall. Un cop a dalt farem una visita guiada i gaudirem d’una excursió amb raquetes de neu. Els més aventurers disposaran de temps lliure per practicar altres esports de neu.\nAquesta ruta inclou:\nTransport en bus totalment equipat\nGuia a bord del bus durant tot el trajecte (castellà / anglès)\nTicket per al telecabina, accés al mirador\nVisita guiada i excursió amb raquetes de neu\nDescomptes en nombroses activitats, forfets i lloguer del material de neu\nLes sortides es realitzen del 07/12 al 23/03, tots els dissabtes a les 8h.\nDurada de l'activitat: de 8h a 19.15h\nPlaça Catalunya, 14 (davant d'El Corte Inglés), Barcelona.\nSi us plau, presentar-vos 20 minuts abans de la sortida a la mateixa parada.\nActivitat no accessible a persones amb mobilitat reduïda o en cadira de rodes.\nCal portar roba d'abric i calçat adequat per fer l'activitat. Disponibilitat subjecta a climatologia.\nBescanviar el voucher imprès a bord del bus (Plaça Catalunya, 14 (davant d'El Corte Inglés, Barcelona. Si us plau, presentar-vos 20 minuts abans de la sortida a la mateixa parada).\nDisponibilitat subjecta a climatologia.\nNo s'accepten devolucions un cop adquirit el bitllet.\nL'organització no es fa responsable dels canvis que hi pugui haver per força major o per motius aliens a la mateixa.\nL'organització es reserva el dret de variar terminals de sortida i horaris i derivar i / o anul·lar parades quan sigui necessari.


Et sorprendrà: La trista xifra de persones que dormen al carrer cada dia a Barcelona\nMés de 1.200 persones dormen al carrer cada dia a Barcelona, segons la Fundació Arrels\nProp d'un 13% tenen entre 16 i 25 anys\nper Redacció dilluns, 6 de juliol 2020 - 10:15h | Actualitzat a 06/07/2020 10:27h\nProp del 30% dels sense sostre de Barcelona porten entre sis mesos i tres anys al carrer | ACN\nLa Fundació Arrels alerta que hi ha 1.239 persones a Barcelona que dormen al carrer. L’entitat posa el crit al cel davant d’aquesta xifra i lamenta que significa un 80% més en comparació fa una dècada. A més, assegura que entre un 13% d’aquestes persones tenen entre 16 i 25 anys. La majoria, menors procedents de països com el Marroc que s’han quedat desemparats, sense recursos, després d’estar tutelats per l’administració.\n«No hi ha pisos per a 1.239 persones?», es pregunta Gemma Gassó, educadora de la Fundació Arrels en declaracions a Crónica Global. De fet, explica que en altres municipis de Catalunya fins a 40 persones es poden trobar en aquesta situació. L’entitat assegura que l'única solució és proporcionar una residència permanent i evitar mesures a curt termini i poc accessibles. «De veritat no podem tenir habitatges per a ells? Sembla que és quelcom que no està a l’agenda política», assenyala Gassó.\nAgressions al carrer\nL’entitat lamenta que les persones sense sostre expliquen que pateixen molts episodis de violència, des de robatoris a agressions, i que viure al carrer significa «estrès, por i tensió», de manera permanent i les 24 hores del dia. A més, lamenta que existeix certa impunitat al carrer i els afectats no denuncien perquè no tenen cap mena de confiança amb la justícia: «No pensen com nosaltres, que si ens roben o agredeixen anem a comissaria i denunciem. El sensellarisme fa que et sentis exclòs en tots els sentits».\nPel que fa a les dones, mig centenar en el cas de Barcelona, s’afegeixen les agressions sexuals. Reclamen recursos especialitzats amb perspectiva de gènere perquè puguin dormir tranquil·les. Per exemple, recorden el cas d’una dona que es va rapar el cabell perquè la confonguessin amb un home.\nUn de cada deu sense sostre fa més d’una dècada que viu al carrer\nSegons la Fundació Arrels, prop del 30% dels sense sostre de Barcelona porten entre sis mesos i tres anys al carrer i un de cada deu més d’una dècada. A la capital catalana, Ciutat Vella és el districte que compta amb més persones de països comunitaris, mentre que Sants-Montjüic és on porten més temps sense un sostre.\nLa mesura extrema que Trilla creu que podria aplicar-se a Lleida\nEl coronavirus també s'emporta els joves: Mor l'actor Nick Cordero amb només 41 anys\nBarcelona Serveis Socials


Clara Antúnez: Visita a cellers d'en Guilla\nVisita a cellers d'en Guilla\nAvui va d'enoturisme. Afortunadament l'Empordà ha fet un salt qualitatiu i quantitatiu en termes de vins i cellers. En pocs anys és una regió de referència per experts i neòfits.\nFa mesos que volia visitar un celler petit, interessant i familiar. Fa pocs dies vaig trobar el moment per fer-ho. Vam organitzar un petit grup de professionals i algun neòfit i vam dirigir-nos a Cellers d'en Guilla, a Delfià (Rabós d'Empordà). El Martí Vallès i l'Assumpta Bohigas, fa uns pocs anys van marxar del Penedès per començar el seu nou projecte a l'Empordà, els acompanya el Marc Mallol fent tota la feina enològica.\nLa seva filosofia es basa amb el respecte per les tradicions del territori. Elaboren vins amb vinyes d'entre 30 i 55 anys de varietaris tradicionals de l'Empordà. Sobretot puc afirmar que són uns grandissims embaixadors de la Garnatxa, de tots els tipus i amb la màxima diversitat.\nLa visita al celler comença al pati on tenen unes damesjoanes plenes de garnatxa, que acabarà sent un dels seus millors vins dolços, Sol i Serena de Damigiana.\nSeguidament la visita al celler és clàssica, seguint el procés d'elaboració del vi. Però pel camí descobrim detalls interessants, com la il·luminació natural a través de tubs solars (per exemple) i un sistema d'apilar les barriques molt interessant que els hi permet fer el batonage sense haver de destapar les bótes.\nEns va agradar la distribució i arquitectura del celler, és una nau industrial a la que se li ha dónat un nou ús. Molt ben aconseguit.\nFinalment vam acabar tastant quasi tots els seus vins. Agradables, intensos, varietals i dignes de la gran quantitat de premis que reben des de la seva primera verema.\nSi voleu seguir coneixent l'Empordà, els heu d'anar a visitar!


IB3 | Ens colam al ‘fitting’ del Mallorca Design Day\nPortada > societat > Ens colam al ‘fitting’ del Mallorca Design Day\nEns colam al ‘fitting’ del Mallorca Design Day\nQueda just una setmana perquè se celebri una nova edició del Mallorca Design Day. Avui hem pogut presenciar un dels moments més importants d'una desfilada: la prova de vestuari. Els dissenyadors han de triar quina model defensarà cada creació, i l'acaben d'adaptar a la seva figura.\nPels dissenyadors que participen en la nova edició del Mallorca Design Day avui ha estat dia de fitting. O el que és el mateix, en podríem dir l’assaig general de la desfilada.\nDesprés de mesos fent feina a cegues, avui a la fi han pogut plasmar els seus dissenys sobre les models que els lluïran i defensaran.\nAquí tenen l’oportunitat de veure realment com cauen les peces que han creat o com es mouen les teles que han triat damunt cada cos, i escollir aquell que per les característiques que siguin, millor potenciïn el conjunt.\nRes no es pot deixar a l’atzar si es vol conquerir el jurat. Damunt la passarel·la, les col·leccions, formades per vuit looks, del guanyador nacional, l’internacional i el nacional de la categoria de dona amb corbes. També les dels sis finalistes que opten al premi balear.\nLa cita amb la moda, que comptarà amb la presència de tot un referent com Modesto Lomba, serà divendres que ve a Portals.


Llengua i nació | Josep M. Salvatella | Articles | El Punt Avui\nLlengua i nació Llengua i nació Llengua i nació Llengua i nació + Llengua i nació E-mail\nLlengua i nació Llengua i nació Llengua i nació Llengua i nació Llengua i nació E-mail\nLa història i la llengua són les dues bases segures d’una nació\nQuè és més identitari per a Catalunya que la llengua catalana? Maragall afirmà: “Per a mi, la nació és la llengua.” I la història, potser, també. La història i la llengua són les dues bases segures d’una nació. Llengua i història, dues columnes del nostre ésser únic, etern. Tinc, i he tingut sempre, un afany imperiós de dominar cada cop més la nostra llengua: el català. Miro i admiro el mar del Port de la Selva a Llançà, les muntanyes de Sant Pere de Roda, el cel de l’Empordà. Aquí hi ha les meves, i potser les vostres, arrels.\nSi una cosa hauria de servar ben viva Catalunya és la llengua catalana. No només com a senyal identitari, també com a sentiment de pertinença que oneja damunt de tots nosaltres. Jaume Vicens Vives, a Notícia de Catalunya, deia: “A la muntanya s’ha creat el nervi de la mentalitat catalana. Fins al segle XIII la muntanya guardà les reserves humanes i espirituals del país, els creadors de la nostra personalitat històrica foren homes muntanyencs”... Els nostres orígens, doncs, són al Pirineu, encara que hàgim viscut anys i panys vora la costa del Mediterrani.\n“Ara és l’hora de dir, / ara és l’hora de recordar / que el poble persisteix / en tots nosaltres, / en cada un de nosaltres, / i que tot allò que hem fet / i tot allò que hem desitjat / és l’essència mateixa / del poble indestructible.” Mots de la Meditació última de Miquel Martí i Pol. Persistim, doncs. Sense el català, què seria de Catalunya i dels catalans?\nDe Joan Maragall: “Recordo una nit, a l’altra banda del Pirineu, en aqueres montanhes que tan hautes sount, que sortí de la fosca una nena que captava amb veu de fada. Vaig demanar-li que em digués quelcom en la seva llengua pròpia, ella signà el cel estrellat i feu només així: Lis esteles”… Llengua i nació. Hi ha res més sagrat que el nostre idioma? Hi ha res més identitari per a una nació que la seva llengua? Creiem amb fermesa que Catalunya és una nació. El diccionari ens diu que nació és: “Un conjunt de persones que tenen una comunitat d’història, de costums, d’institucions, d’estructura econòmica, de cultura, també de llengua”. Així és i serà: llengua i nació…


l’Espluga de Francolí – Pàgina 31 – laveujovetv.cat\nAb intra, “des de dins”.\n5 juliol 2016 Written by Artur\nEl Museu de la Vida Rural inaugura l’exposició ab intra de Quico Estivill. L’exposició romandrà al Museu fins diumenge 9 d’octubre. El proper divendres 8 de juliol, a les set de la tarda, s’inaugurarà a la Sala Maria Font del Museu de la Vida Rural de l’Espluga de Francolí l’exposició ab intra de l’artista Quico […]\n27 juny 2016 Written by Artur\nEl festival RIUBOMBORI es reivindica com una oportunitat per als músics del territori. Amb la participació especial de Roger Mas en un col·loqui. Música, dansa, poesia i malabars es fusionen a l’escenari del Jardí dels Francolins de l’Espluga, el dissabte 2 de juliol. Compte enrere per a una nova edició del Festival de música i […]\nDo re mi fa bo.\n21 juny 2016 Written by Artur\nPresentació nou CD infantil “Do re mi fa bo. L’estiu en cançons”. Editat per La Musca i il·lustrat per Marina Pessarrodona, conté 10 cançons d’estils molt variats, obra de Ferran Andechaga i Sergi Esparza. Dissabte 18 de juny va tenir lloc al Museu de la Vida Rural la presentació del CD musical infantil “Do re […]\n14 juny 2016 Written by Artur\nEl disc “Do re mi fa bo” es presentarà dissabte 18 de juny al Museu de la Vida Rural El disc, de Ferran Andechaga i Sergi Esparza, sortirà a la venta el dia 15 de juny a la web de La Musca i a partir del dia 20 a les botigues habituals. El disc: Després […]\nLa llum i la mort……..\n8 juny 2016 Written by Artur\nLa poesia de Joan Vinyoli i Carles Duarte protagonista al Museu de la Vida Rural. Durant l’acte es recitaran versos dels dos poetes. Divendres 10 de juny a les set de la tarda es presentarà al Museu de la Vida Rural de l’Espluga de Francolí el llibre La llum i la mort en la poesia […]\n31 maig 2016 Written by Artur\nEl Museu de la Vida Rural de l’Espluga de Francolí presentarà el proper divendres 3 de juny a les set de la tarda l’Associació Dret a Morir Dignament . S’encarregarà d’acostar al públic assistent aquesta entitat la voluntària de l’associació Marta Allué, que farà una xerrada sobre el Document de Voluntats Anticipades. L’Associació Dret a […]\nPàgina 31 de 73« Primera«...1020...2930313233...405060...»Última »


Espectacular pis de disseny a Palamós, totalment reformat a uns 50m de la platja de Palamós, molt cèntric!!\nEstà situat a la 1ª planta d'un edifici amb ascensor i té una superfície de 113 m2.\nEs distribueix en gran rebedor, sala d'estar-menjador amb cuina oberta totalment equipada, tres habitacions (dos amb llit de matrimoni i l'altre amb un sofà-llit per dos persones) i un bany complet amb plat de dutxa.\nDisposa d'aire condicionat (fred i calor).\nJuny: 1.400€ / setmana\n*No disponible de l'1 al 15\nJuliol: 1.800€ / setmana\nAgost: 2.300€ / setmana\n3.600€ / quinzena\n*No disponible del 2 al 14\nTaxa turística: 7,63€ per persona adulta i estada


La Caixa destinarà 500 milions d'euros a fomentar la integració laboral de persones en risc d'exclusió\nEl 80 % de les empreses de les illes que participen són Pimes\nL'Obra Social de La Caixa destinarà 500 milions d'euros al programa 'Incorpora' que té per objectiu potenciar la integració laboral de persones amb dificultats especials a l'hora d'accedir a un lloc de treball com, entre d'altres, les dones majors de 45 anys, els aturats de llarga durada, els immigrants o les víctimes de violència de gènere.\nDesprés de la firma de l'acord amb la Cambra de Comerç, el director executiu territorial de les Balears de La Caixa, Robert Leporace, ha destacat que aquest programa, des de la seva posada en marxa l'any 2006, ja ha permès la contractació a Espanya de 14.400 persones en risc d'exclusió, 500 de les quals van trobar treball en 183 empreses de Balears.\nAlhora, cal destacar també que el 80 % de les empreses de les illes que participen correspon amb petites i mitjanes empreses. Així, el 65 % són petites, 15 són mitjanes i un 20 % correspon a grans organitzacions. Tot i això, els contractes més comuns a les illes han estat els temporals, normalment de tres mesos, sent aquests prorrogables.\nA més, segons va detallar la portaveu de Rees Balears, entitat coordinadora del Grup Incorpora a Balears, Pilar Ponce, la majoria de sectors en els quals es van integrar aturats han estat els de neteja, hoteleria i perruqueria, mentre que el sector agrari ha estat el menys representatiu.\nL'objectiu d'aquesta col·laboració és que la iniciativa s'implanti en el major número possible d'empreses de Mallorca, agrupades en la Cambra de Comerç i concretar, d'aquesta manera, un model d'intermediació que es converteixi en un referent com eina de cohesió social.\nTot i això, un dels eixos de la iniciativa és posar al servei del teixit empresarial un programa de responsabilitat social corporativa que afavoreixi la integració laboral. En aquest sentit es va manifestar el president de la Cambra de Mallorca, Joan Gual, qui ha remarcat que les organitzacions no es deuen "oblidar" de les persones que, per la seva pròpia naturalesa, ja pateixen l'exclusió.\nGràcies a aquest programa es generen noves oportunitats d'ocupació per a aquests col·lectius a través d'una xarxa d'insertors socials laborals creada en col·laboració amb 11 entitats: Rees Balears (Fundació Deixalles, Amadip-Esment, Càritas Mallorca i Menorca); Cooperativa Jovent, Fundació Canònica Home Lliure, Federació de Discapacitats de les Balears, Discapacitat illa de Menorca, Cruz Roja Palma i Aspanadif. Així, La Caixa fa de pont entre aquestes entitats i les empreses per crear un "clima de confiança mútua" que permeti impulsar projectes comuns pel bé d'aquestes persones.


Des de Ben Amics sabem que a més de sensibilitzar a la població en general per oferir el respecte a la diversitat sexual i de gènere, és primordial incidir a la població preadolescent i adolescent. Perquè es tracta d’un període de grans canvis fisiològics, psíquics i socials que afecten la imatge i identitat del jo. Dins aquesta cerca d’una identitat personal emergeixen molts dubtes sobre molts aspectes, però el que més els preocupa són els temes relacionats amb sexualitat i afectivitat.\nEn els nostres dies existeixen moltes fonts d’informació on els/les adolescents poden respondre els seus dubtes, però desafortunadament aquell excés d’informació genera que hi hagi molts falsos mites. Per tant és necessari sensibilitzar i orientar als/a les joves de manera directa i amb resultats fiables.\nPer aquest motiu una de les prioritats de Ben Amics és incidir a les escoles, com també a altres espais educatius. Tal com ja es va realitzar en passats cursos, continuem oferint tallers sobre “Diversitat, afectiva, sexual i de gènere” des de la web municipal Palmaeduca. L’activitat va dirigida a educació secundària, batxillerat, formació professional, educació d’adults i al públic en general.\nAquests tallers d’informació i sensibilització amb finalitat preventiva dins aquest àmbit, són també una eina per a capacitar a la ciutadania en la detecció i actuació davant estereotips masclistes que han silenciat les expressions de diversitat afectiva- sexual i de gènere, d’entendre el funcionament dels mecanismes perpetuadors del masclisme, i de la presa de consciència de la defensa del dret a la diversitat com un valor individual i social.\nEls tallers de diversitat afectiva-sexual i de gènere es centren en els següents punts:\nEmmarcar els processos de sociabilització basat en els rols de gènere i detectar les situacions que en deriven (el color de la roba, els jocs de nins/es, els comportaments, les expectatives que la societat volca en nosaltres). Aquest camp s’imparteix amb una perspectiva de gènere sempre adaptada al nivell educatiu al qual es dirigeix la intervenció ja que no es el mateix treballar en primària que en secundària.\nAclarir què significa orientació afectiva-sexual i els tipus d’orientacions sexuals existents.\nAclarir què significa identitat de gènere, deslligada de l’orientació, i quines existeixen.\nTreballar els mites que els/les joves tinguin al voltant del col·lectiu LGTBI, des de que “és una qüestió de moda” fins a que “és qualque cosa antinatural”.\nExplicar el fet de la diversitat familiar, així com els diferents models de família.\nSensibilitzar als/a les adolescents en matèria d’assetjament escolar, així com que el respecte a la diversitat deu ser un dels pilars de la convivència als centres educatius i al seu dia a dia.\nEn quant a la metodologia dels tallers, s’emmotlla a la classe/grup al qual ens dirigim adaptant en tant els continguts com les dinàmiques. Al tenir aquesta flexibilitat es requereix que els tallers siguin d’allò més participatius possible a través d’exercicis i tècniques tant grupals com individuals que permetin a l’alumnat debatre sobre aquesta temàtica i extreure les seves pròpies conclusions, ja que així aconseguim major abast i fixació dels continguts. El nostre enfocament parteix del fonament dels Drets Humans com a suport fonamental basats en la Igualtat, el Respecte i la Diversitat en la qual convivim.


Al teatre enmig del temporal, així va actuar el director general d'Emergències de Múrcia (Cs)\nDivendres a la nit la gota freda es va planar sobre diferents punts del sud-est peninsular, entre ells Múrcia, on diverses localitats van resultar afectades per la devastació. Amb tot, el director de Seguretat Ciudadana i Emergències murcià, Pablo Ruiz Palacios, de Ciutadans, va optar per prendre un descans i anar-se'n al teatre.\nAixí ho va avançar el diari La Verdad, que apunta que el director general va preferir absentar-se en un dels moments més dramàtics de la DANA.\nEl mateix Ruiz Palacios, que va accedir al càrrec després de fracassar en la seva candidatura al senat el passat 28-A ha admès que divendres a la nit va anar al teatre, però ha intentat justificar-se assegurant que va estar "només durant el temps que va durar l'obra".\nRuiz Palacios va insistir que va anar a la funció després d'estar tot el dia "enfangat i al peu del canó" i va afegir que a causa del cansament es va quedar "adormit" durant la funció teatral. Després de la funció, assegura que va tornar al centre d'emregencias 112 i va afegir que "ja he demanat perdó a la meva consellera".\nespanyolisme Vox vol hissar a Múrcia la bandera d'Espanya més gran del món El Nacional\nMúrcia PP i Cs accepten les condicions de Vox i desbloquegen la governabilitat a Múrcia El Nacional


El Pla d’Acció del Comitè de les Regions per ajudar a les regions i ciutats en la lluita contra el COVID-19 | Comunitat Europa i Estratègia Internacional\nInici Apunts El Pla d’Acció del Comitè de les Regions per ajudar a les regions i ciutats en la lluita contra el COVID-19\nPublicat per Arnau Guix Boira el 15/04/2020 - 13:11 | Última modificació: 28/07/2020 - 13:10\nQuin és l'objectiu del Pla d’Acció?\nEl Comitè Europeu de les Regions ha aprovat el 24 de març un Pla d’Acció en la lluita contra el COVID-19 que busca ajudar a les regions i ciutats europees a fer front a les diferents adversitats derivades de la pandèmia. Atès que les ciutats i les regions estan al capdavant d’aquesta lluita, el CdR considera indispensable que la UE posi a la disposició d’aquests ens el màxim nombre de recursos possibles per ajudar-los.\nQuins són els missatges més rellevants del Pla?\nEs busca crear un Mecanisme d’Emergència Sanitària per millorar la coordinació entre els diferents nivells de govern per fer front a la pandèmia.\nEs vol crear una plataforma que fomenti la cooperació entre ciutats i regions de tota Europa, tot facilitant l’intercanvi de bones pràctiques entre ens regionals i locals.\nEs pretén proporcionar, a través dels mecanismes del CdR, informació concreta del món local i regional sobre com abordar les diferents problemàtiques derivades de la lluita contra la pandèmia.\nEs preveu proporcionar informació pràctica i periòdica a les autoritats locals i regionals sobre les mesures que la UE va prenent per afrontar la crisi del COVID-19.\nEs vol avaluar l’impacte de les mesures de la UE per combatre el coronavirus, tot recollint evidències empíriques locals i regionals per millorar les polítiques europees.\nQuin és el contingut del Pla d’Acció? Com pretén assolir el seu objectiu?\nEl Pla d’Acció del CdR per fer front al COVID-19 s’articula al voltant de 5 objectius operatius:\n1. Foment del suport de la UE a les autoritats regionals i locals en el sector de la salut per mitjà d’un Mecanisme d’Emergència Sanitària (MES) de la UE.\nAquest mecanisme tindria per objectiu millorar la coordinació entre els diferents nivells de govern en la lluita contra la pandèmia. El MES haurà de permetre: una millor coordinació de l’oferta i distribució dels equipaments mèdics essencials a tot Europa; un reforç de la capacitat de resposta de la UE en matèria d’emergències i desastres; una potenciació de la capacitat de la UE per localitzar i fer proves per detectar el virus; i una millor monitorització i actualització dels plans dels Estats Membres per fer front a la pandèmia, assegurant-ne la implicació i coordinació amb tots els nivells de govern; i facilitar l’accés del món local i regional als recursos financers disponibles per poder prestar els seus serveis per fer front al coronavirus. Segons el president del CdR, Apostolos Tzitzikostas, aquest mecanisme s’haurà de finançar per mitjà de recursos nacionals i regionals existents, Fons estructurals i d’inversions de la UE ja disponibles (reorientats per cobrir necessitats urgents) però també amb nous recursos, de fins a 3.000 milions d’euros aprofitant els marges actuals del pressupost de la UE.\n2. Fer disponible una plataforma d’intercanvi que fomenti la cooperació i faciliti el suport mutu entre ciutats i regions d’arreu d’Europa.\nEs busca crear una plataforma per ajudar a les autoritats locals i regionals a compartir solucions i necessitats. El seu objectiu seria facilitar l’intercanvi de bones pràctiques, així com fomentar la cooperació i el recolzament mutu entre ciutats i regions d’arreu del continent. En aquest sentit, el CdR posarà tots els seus òrgans (des del president fins a les comissions del CdR) a treballar per aquest objectiu per rebre informació de primera mà sobre les necessitats del món local i regional en aquesta crisi i per incentivar la col·laboració i intercanvi d’informació entre ciutats i regions europees.\n3. Proporcionar, per mitjà dels mecanismes del Comitè de les Regions, informació concreta de l’àmbit local i regional sobre com abordar els aspectes sanitaris, socials i econòmics de la pandèmia i el seu impacte sobre la gent i les comunitats locals.\nA més d’aportar informació provinent del món local i regional al nivell europeu, el CdR es compromet a seguir pressionant per aconseguir mesures europees que ajudin a les ciutats i regions a fer front als reptes que tenen en els àmbits social, econòmic i sanitari. En aquest sentit, el CdR sosté que s’han de proporcionar ajudes financeres als negocis locals i persones aturades a través de canals ja existents (modificant fins i tot els programes operatius europeus, si és necessari) i s’han de recolzar les estratègies de recuperació de caràcter regional i local que s’estan dissenyant actualment per assegurar l’estabilitat econòmica dels territoris.\nEn aquest punt, el CdR també senyala que un compromís renovat per part dels Estats Membres en relació a assolir un acord pel futur Marc Financer Plurianual, seria una bona senyal per al món local i regional europeu, que podrien planificar i actuar més còmodament de cara a la lluita contra el coronavirus i la posterior recuperació econòmica.\n4. Proporcionar informació pràctica i regular a les autoritats locals i regionals sobre les mesures de la UE per fer front a la crisi.\nDonar informació pràctica i de forma periòdica a les autoritats locals i regionals, en format de notes (briefing notes), sobre les respostes que la UE pren per fer front a la pandèmia. Especialment important serà informar sobre els diferents canvis que es vagin produint pel que fa a programes de finançament, polítiques europees i altres iniciatives per combatre el virus.\n5. Facilitar un «reality check» (verificació de la realitat) de les mesures de la UE per combatre la pandèmia i recollir evidències empíriques per millorar les polítiques europees en base a les experiències del món local i regional.\nAquesta recol·lecció d’informació i evidències empíriques sobre l’efectivitat de les mesures de la UE permetrà millorar l’impacte d’aquestes i optimitzar els recursos destinats a la lluita contra la pandèmia a nivell local i regional. El CdR afirma que una consulta del RegHub podria ser implementada a mig terme, justament per poder conèixer de primera mà els resultats generats per aquestes mesures.\nFinalment, el Pla d’Acció senyala que les accions previstes pel Comitè de les Regions en aquesta crisi aniran acompanyades d’una estratègia de comunicació enfocada a donar visibilitat al rol de la institució en tant que suport pels governs locals i regionals en aquestes circumstàncies. Serà central per a la campanya comunicativa del CdR disposar d’un hub digital en el que s’ofereixi públicament la informació més rellevant pel món local i regional en la lluita contra la pandèmia.\nCovid-19; coronavirus; Comitè de les Regions; CdR\nAgendes globals, Seguiment legislatiu i posicionaments (Què es mou a Europa?)\nSalut i consum, Enfortiment de les relacions europees


Si dubto és que sóc, si penso és que sóc: L'escrivà ( Relats conjunts)\nPublicat per Elfreelang a 21:12\nCarme Rosanas 16 de gener de 2016, a les 23:33\nHs, hs, ha, m'has fet riure, Elfree... Tot plegat sona una mica conegut, però explicat molt més divertit del que és en realitat...\nMolt bo, Elfree... Si no fos contradictori et diria que ets la "reina" d'aquesta mena de relats, i ho dic amb bona intenció, eh? No t'ho prenguis malament.\nElfreelang 17 de gener de 2016, a les 11:29\nEn tot cas "reina" republicana hehehehe gràcies Carme !\nAlfonso Robles Motos 17 de gener de 2016, a les 0:49\nQuines coses els passava als reis de l'antiguitat !!!!\nja veus Alfons ....\nMcAbeu 17 de gener de 2016, a les 8:46\nAls reis dels contes sempre els passen coses molt estranyes... o potser no tant. ;-)\nGenial, com sempre. M'ha agradat i m'has fet somriure. Molt bo.\ngràcies Mac ....\nxavier pujol 17 de gener de 2016, a les 11:54\nEncara que no rebi a l'encantèria ctalana i republicana, deixarà de ser rei de les catalanes i dels catalans.\nJa ha fet tard.\nEl conte acaba bé. Es converteix en gripau.\nConsol 17 de gener de 2016, a les 16:23\nSi és bruixa i catalana, doblement bruixa.\nXeXu 17 de gener de 2016, a les 16:45\nQui sap, qui sap, potser va ser una cosa molt semblant el que va passar!\nM. Roser 17 de gener de 2016, a les 20:29\nHe, he, aquest quadre si que n'era de màgic...M'ha encantat la relació realitat-ficció!!!\nGarbí24 18 de gener de 2016, a les 20:11\noju...que un virus al whatsapp i el pot convertir en gripau igualment...que aquestes eines les carrega el diable\nTeresa Duch 19 de gener de 2016, a les 18:56\nMolt bona l'analogia, Elfree! Els pares sempre donen bons consells als fills. Audiència amb la bruixa? Ni parlar-ne!\nRafel 20 de gener de 2016, a les 22:30\nHa quedat ben retratat...\nsa lluna 22 de gener de 2016, a les 21:10\nM'has fet riure i això és molt important!\nMolt bé i molt bo! ;)\nElfreelang 23 de gener de 2016, a les 12:05\nsi heu rigut ja m'està bé .....gràcies nois i noies pels vostres comentaris\nmontse 27 de gener de 2016, a les 11:47\nves a saber que hauria passat.... molt enginyosa.\nAssumpta 28 de gener de 2016, a les 0:13\nÉs boníssim, boníssim!! Quina gràcia! T'ho has fet venir genial en tot! :-DD\nElfreelang 5 de febrer de 2016, a les 19:48\ngracies noies !!!


ELS PRIMERS GESTOS DEL VERD: Qüestionari d'agost\nEnhorabona per l'entrevista, l'entrevistadora i l'entrevistada!\nRoser ets un sol i segur què acabaràs coneguent i estimant tot allò que ens queda de País Valencià!\nl'Arlequí no para\nHola Elvira, gràcies per la part que em toca!\nMiquel, gràcies per les floretes! Jo intento donar a conèixer gent dels Països Catalans, siguin d'on siguin. La literatura no té fronteres de cap mena.\nJesús, tu tampoc pares eh!


el Tribunal Supremo s’humilia als tribunals belgues - BARCELONA RADICAL\nel Tribunal Supremo s’humilia als tribunals belgues\nEl Tribunal Suprem ha quedat aquest dijous novament en ridícul després que el Tribunal d'Apel·lació de Brussel·les ha rebutjat novament l'extradició del conseller de Cultura a l'exili, Lluís Puig. La notícia, a més de ser magnífica per al conseller exiliat, ja que hauria de succeir un veritable cataclisme perquè en un futur aquest tribunal o qualsevol altre modifiqués la decisió, té un efecte dòmino important per als altres tres exiliats que també eren membres del Govern l'octubre del 2017 i sobre els quals també pesen ordres d'extradició: el president Carles Puigdemont i els consellers Toni Comín i Clara Ponsatí. Tenint en compte que el jutge de primera instància és el mateix que va dictaminar sobre Puig i el Tribunal d'Apel·lació de Brussel·les també, el camí per conservar la seva llibertat sembla definitivament aclarit.\nLa tercera euroordre emesa per Espanya comença a ser paper mullat i la justícia belga ha deixat literalment a les beceroles aspectes tan determinants com la competència del Suprem o la vulneració del dret a la presumpció d'innocència dels polítics independentistes dels quals es demanava l'extradició. Amb la mà oberta, el tribunal d'apel·lació clava dues sonores bufetades: en la primera, confirma la decisió del jutge de primera instància en considerar que el Suprem no és competent per jutjar aquests fets, després que hi hagués una tercera euroordre emesa per Espanya. Tanmateix, encara és més cridanera la segona en entendre que hi ha un clar risc que la justícia espanyola vulneri la presumpció d'innocència de Lluís Puig —i, per extensió, de tots ells— regulada per la directiva 2016/343.\nEntén la justícia belga que tota el reguitzell de declaracions polítiques de fiscals i jutges contaminen el seu pronunciament i hi ha un risc processal evident. Aquell más dura será la caída amb què la Fiscalia va etiquetar la nota de premsa anunciant les querelles contra el govern del president Puigdemont i la Mesa del Parlament, no se l'han agafat com una broma a Brussel·les, sinó com una premonició del que anys més tard acabaria passant.\nNo hi haurà, per tant, extradició de cap de tots ells en el futur i això és una gran notícia. Espanya ha perdut el pols i la seva justícia, forçada fins a emetre sentències clarament injustes, ha quedat feta miques, encara que a Madrid i a molts mitjans de Catalunya el típex acabi fent miracles amb les notícies. Veurem, a partir d'ara, què acaba succeint amb els suplicatoris de Puigdemont, Comín i Ponsatí perquè el Parlament Europeu els acabi aixecant la immunitat per ser processats.\nEn bona lògica, el suplicatori hauria de decaure, ja que se sap per endavant que si el sentit final que té és l'extradició, no s'arribarà a produir atenent la doctrina Puig. Llavors quin és el sentit del suplicatori? Però aquí entra la política i no la justícia i els interessos de les famílies ideològiques i dels estats. Tenen una sortida honorable: dir que el TS no és competent i desentendre-se'n, però molt em temo que els Pedro Sánchez, Pablo Casado i Inés Arrimadas no jugaran aquesta carta. Preferiran forçar que els eurodiputats s'indigestin en una votació que no portarà, al final, enlloc.\nSobretot, perquè avui és segur gairebé al 100% que Puigdemont, Comín i Ponsatí acabaran, si és el seu desig, el mandat de cinc anys com a eurodiputats per al qual van ser escollits el maig del 2019. I això no depèn, arribat el cas, de si se'ls aixeca la immunitat per ser jutjats, sinó de la sentència final que, ara com ara, sembla que ja està cantada. Retirar les euroordres seria un altre camí, però la justícia espanyola no sol aprendre dels seus errors.\nBarcelona. Divendres, 8 de gener de 2021. 15:04\nActualitzat Divendres, 8 de gener de 2021. elnacional.cat\nEl procés engegat per la justícia espanyola per a l'extradició del conseller Lluís Puig ha fracassat definitivament. La fiscalia belga ha decidit no recórrer la decisió del Tribunal d’Apel·lació contrària a l’extradició de Puig per la qual cosa acaba el recorregut de l’euroordre emesa contra ell per la seva implicació a l'1-O, i de retruc obre un nou escenari per a tots els polítics exiliats.\nLa Cort d'Apel·lació va considerar, segons va explicar la defensa de Puig, que el Tribunal Suprem no és competent en aquest cas i que existeix un risc de vulneració de la presumpció d’innocència, segons es desprèn de les declaracions de jutges, fiscals i autoritats espanyoles.\nLa no competència del Suprem ha estat un dels arguments fonamentals de l'exili per combatre les euroordres. També és un dels punts amb què es basen per reclamar la posada en llibertat dels presos polítics, com ha recordat Carles Puigdemont a través d'una piulada.\nEls eurodiputats de Junts ja van subratllar ahir l'efecte que aquesta decisió pot tenir damunt de tots els processos oberts contra ells i, fins i tot, per la situació dels presos polítics.\nPrecisament, l'advocat dels polítics independentistes, Gonzalo Boye, ha celebrat la decisió de la fiscalia, a través de Twitter, jugant amb una metàfora d'escacs per advertir que s'acosta el moviment definitiu al taulell.\nAquesta era la tercera euroodre dictada contra el conseller. La primera es va presentar el desembre del 2017, quan una part del Govern es va exiliar amb Carles Puigdemont a Bèlgica. La segona, del juliol del 2018, es va haver d'esmenar diverses vegades per defectes de forma i va caure definitivament quan el tribunal de Schleswing-Holstein va decidir que els delictes de sedició i rebel·lió no encaixaven amb la legislació alemanya.\nLes reaccions a la decisió final de la justícia belga no s'han fet esperar. Des del Consell per la República s'ha subratllat que aquest moviment avala l'opció de l'exili, liderada per Puigdemont.


El deute de Gaspar Hauser és d'1,6 milions d'euros\nEls treballadors s'han mobilitzat aquest dijous davant la Conselleria de Serveis Socials\n2 min. Palma 20/12/2018 13:11\n651x438 Un moment de la protesta dels treballadors de Gaspar Hauser davant la Conselleria de Serveis Socials. / M.LL. Un moment de la protesta dels treballadors de Gaspar Hauser davant la Conselleria de Serveis Socials. / M.LL.\nL'Associació de Pares de Nins Autistes de Balears (APNAB) Gaspar Hauser acumula un deute d'aproximadament d'1,6 milions d'euros, segons ha explicat la representant del comitè d'empresa Maria Antònia Palmer (UGT). "Aquest és el deute conjunt de l'entitat, que avui està al corrent de pagaments amb la Seguretat Social", ha comentat. Es deuen cinc nòmines i tres pagues extres als treballadors, i també hi ha quantitats pendents amb els proveïdors i un deute hipotecari. "La gerència és qui hauria de dir cap a on han anat aquests doblers".\nLes protestes han continuat aquest dijous a les portes de la Conselleria de Serveis Socials, on la consellera Fina Santiago ha rebut els treballadors. "Donam per perduts la residència i el centre de dia, però intentam salvar els altres serveis, com els centres educatius i l'atenció primerenca", ha dit Palmer. L'any 2019 començarà amb noves mobilitzacions, que encara estan per determinar. Ara, a més de les protestes, "s'estan fent les denúncies pertinents individualment", ha afegit.\n"Els treballadors estan patint, però no hem d'oblidar els usuaris, els quals fa 20 anys que estan amb nosaltres i tenen problemàtiques molt delicades", ha continuat la integrant del comitè. Segons els treballadors, el canvi dels usuaris hauria d'haver estat més gradual, perquè els canvis afecten molt les persones autistes. "Maribel Morueco no va acceptar fer una transició més adequada per als usuaris", ha assenyalat Palmer.\nQuant al paper del Govern, els treballadors es demanen "per què no ha fet la seva feina? Per què no hi ha hagut més control? Nosaltres fa temps que avisam que no cobram les nòmines, però les institucions li han continuat donant les concessions", ha afegit Cristina Acker, una altra integrant del comitè d'empresa.


LES IDEES SÓN UN POU DE SECRETS: PARADÍS PERDUT\nEn un sofà trist de la cambra hi dormia una guitarra vella i cansada. D’una partitura empolsinada i esgrogueïda que hi havia al damunt de les cordes trencades, s’hi distingien només borralls del que havia estat un pentagrama.\nVa obrir el finestral per fer un boca a boca a la casa i una brisa fresca va fer volar el full fins els seus peus. El va recollir del terra deslluït i, empesa per la curiositat, es va adonar que al darrere hi havia unes paraules escrites.\nPlaneta Trist, Planeta Blau. Una melodia per fer-te els dies una mica més feliços. Amb afecte. Senyora K.\nVa reconèixer aquella rúbrica perquè en el passat havia estat la seva mentora. Havia oblidat aquells dies entranyables de converses, música i passejos agradables.\nVa prendre la guitarra i amb l’avantbraç en va retirar la pols que delatava el pas incansable del temps. Una onada de records li despentinaren la recta vida ordenada. Sense saber com, els seus ulls vius van viatjar fins aquell paradís oblidat i per primera vegada en molt anys, va plorar...\nPublicat per Virginia Palomo a 2:23\nEtiquetes de comentaris: CONTES, COSES MEVES, FOTOGRAFIA\nbluelemonade:) ha dit...\nés preciós, increíble.... molt molt maco Virgínia!!! una abraçada : )\n18 de juny de 2011 a les 10:45\nKm qüestiona que això esdevingui la noció del final d’un futur amarg. Un record que pentinarà la corba vida ordenada; una firma ja abstinguda; un paradís sense plors, viu i existent.\n18 de juny de 2011 a les 23:46\nHe sentit ha dir que la vida és silenci, i que totes les paraules que trenquen aquest silenci, haurien de ser "divines". Tu podries interrompre aquest silenci.....\n28 de febrer de 2012 a les 3:04


Ase, salt de s’\nA AS 2 Col·laboradors 110 Visites Bústia de suggeriments\nAse, salt de s’ TOPON\n1 Tram de costa que hi ha a migjorn del puig des Molins, al municipi d’Eivissa, a ponent de la punta del Calvari. La petita cala que hi ha a prop fou utilitzada esporàdicament com a drassana. En aquest indret, durant el segle XIX, s’hi varen construir tres vaixells: la goleta de gàbies La Intrépida el 1829, el bricbarca Venus el 1855, i la corbeta Josefa el 1860. [ERM/PVG]\n2. Punt de la costa de llevant de la Mola, a Formentera, ubicat entre el racó Negre i s’Eixancada. També rep el nom de racó de s’Ase.\n3 Desnivell important que hi ha prop de la costa, ubicat un poc al SW de l’illot des Renclí, a la parròquia de Sant Joan de Labritja. [ERM]


Eivissa, directa al paladar - Eivissa\nEl producte local eivissenc és un dels seus tresors més valorats. Per això tots els anys Eivissa acull diferents certàmens de gastronomia en els que experts en cuina i viatgers de tot el món es desplacen a l’illa per tastar la varietat i qualitat dels seus productes.\nEnguany, entre el 20 d’abril i el 28 de maig, es celebrava la cinquena edició d’Eivissa Sabor 2017, unes jornades gastronòmiques en les que el Consell d’Eivissa junt amb la Fundació de Promoció Turística d’Eivissa i la Pimeef van combregar a un total de 51 restaurants, xefs i productes locals, en diversos encontres que van servir per donar a conèixer la riquesa del producte eivissenc a prestigiosos cuiners i comunicadors gastronòmics d’àmbit nacional i internacional.\nEn el marc d’aquestes jornades, es va celebrar el II Fòrum Professional de Gastronomia de la Mediterrània, sota el lema “El paisatge d’Eivissa en el plat”. Un esdeveniment que va reunir a un total de vuit xefs amb estrelles Michelin i en el que es programaren diverses ponències per donar a conèixer la varietat de productes tradicionals eivissencs, tallers magistrals en formació en Sala, tallers de creativitat amb sobrassada, un tast d’olis d’oliva verge extra d’Eivissa. Una vita que es va celebrar durant els mesos de maig i juny en el marc de diverses trobades obertes al públic i gratuïts.\nEivissa Sabor dona a conèixer cada any diferents productes i plats emblemàtics de l’illa. En aquesta edició aliments com la gamba roja, la llagosta, la sobrassada o la patata vermella han estat els protagonistes per elaborar plats tan exquisits com el bullit de peix, el guisat de peix o el sofrit pagès. També van tenir un paper important el peix, un producte essencial a l’illa per comptar amb espècies tan saboroses com el gall o l’anfós, ingredients de primera qualitat per a cuinar exquisideses com el peix de fort.\nAquestes jornades gastronòmiques s’organitzen cada any a la primavera i també a la tardor durant els mesos de novembre i octubre. Es tracta d’una trobada que serveix de llançadora per donar a conèixer i promocionar la varietat culinària que posseeix Eivissa, tant per la seva producció com pel seu consum.\nNavegar per etiquetes evento gastronomía @ca


Roba home Jaquetes No preus a Dressinn, comprar, ofertes\n$ 102.95 $67.99\nSuperdry Limited Issue Flight Bomber\n$ 140.61 $88.99\nSuperdry Rookie Duty Patch Bomber\n$ 56.93 $40.99\n$ 183.27 $92.99\n$ 243.15 $117.49\n$ 308.64 $195.49\n$ 140.55 $82.49\nSuperdry High Shine Bomber\nSuperdry Edit Hercules Bomber\n$ 121.51 $76.99\nSuperdry Rookie Harrington Bomber\n$ 93.64 $58.49\nSuperdry Mixed Rookie\n$ 141.08 $87.99\n$ 130.69 $78.99\n$ 112.65 $67.49\n$ 121.69 $71.99\nPots estar segur que amb dressinn, la teva botiga online de moda , tindràs la oportunitat d’estalviar en totes les teves compres de material de moda . Recorda que t’oferim diversos mètodes de pagament com PayPal, targeta de crèdit o transferència bancària perquè escullis el que més et convingui i facis les teves compres en un entorn 100% segur. dressinn sempre és la millor opció per fer les teves compres de material de moda . No només trobaràs la major varietat de productes i els preus més baixos. Sinó que també podràs realitzar la compra en un entorn totalment segur i fer el seguiment online de totes les teves compres. No esperis més i fes la compra de material de moda avui mateix. T’ho portem directament a casa! Sabem que sempre busques les últimes novetats de Jaquetes. Per aquest motiu, a la nostra botiga online, t’oferim els millors productes de moda a preus que no voldràs perdre’t! Tenim milers de productes de les marques més prestigioses de moda com Superdry, Levi´s ®, Timberland, Napapijri, Diesel, Replay, Pepe jeans, Norton, Gstar, Jack & jones, Wrangler, Lee, North sails, Puma select, Puma, Volcom, Joma, Quiksilver, Oxbow, Dc shoes, Rains, Lacoste, Nike, Dockers, Astore, Fila, Helly hansen, Hackett, Petrol industries, Burton, Calvin klein, O´neill, adidas originals, Dolce & gabbana, Vans, Herschel, Hurley, Tommy jeans, Huf, Trespass, Franklin & Marshall, Ea7, Hugo, Protest, Dakine, Timezone, Craghoppers, Ternua, Billabong, Woolrich.... Ja pots trobar la major selecció de Jaquetes al nostre catàleg online de Roba home. En només uns quants clics podràs comprar-ho des de casa i t’ho portem en unes hores! Estalvia amb les millors ofertes de Jaquetes i llueix les millors marques de moda sense remordiments amb dressinn.


CREMA FREDA DE COGOMBRE - Recepta de myTaste\n3 iogurts naturals (amb els de llimona també queda bé)\nCrema freda de cogombre.\nPassarem pel xino per aconseguir una crema fina. Primer de tot, pelarem el cogombre, el tallarem a trossos i el posarem en un bol cobert amb aigua freda i una mica de vinagre, ho tindrem mitja hora\nEl més important deixar-horefredar a la nevera durant unes hores per menjar-ho ben fresc. Ara amb la calor ve de gust menjar algo fresc, és el cas d'aquesta crema\nAbocarem la cremadecogombre en uns gots ben bonics i hi tirarem una mica de sèsam fregit pel damunt\nA l’estiu només ve de gust menjar coses fresquetes. sucs, granitzats, gaspatxos i sopes fredes… Però al final se’ns acaba la imaginació i acabem preparant sempre les mateixes sopes i sucs\nAvui el meu marit ha baixat del hort un cistell ple decogombres, així que he decidit fer una recepta que vaig portar de les nostres vacances, fa nou anys, de Turquia, “Cremadecogombre”, es una variant de la salsa Cacik, però una mica mes clara\nUn cop s’ha refredat hi afegim la poma pelada a trosso, i la crema agre. - dues cullerades soperes plenes decrema agre\n-Barregem el caldo d'au i ja tenim la cremade remolatxa. de caldo de gallina. -Pelem i tallem el cap i l'arrel de la remolatxa i la triturem\nVichyssoise (Crema Freda de Porros)\nDeixemrefredar i ho posem a la nevera perquè aquesta crema es pren ben freda. Els origens d'aquesta conegudíssima cremade porros no està del tot clar\nquan s’ajusta la textura que la crema en refredar-se s’espesseix una mica. Ajustar la textura de la crema amb l’aigua\n- La pell de 1/2 llimona - Unes fulles de menta fresca (poques si no ens agrada molt aromatitzada) - 1000 gr. de meló madur pelat i sense llavors - 150 gr de poma Granny Smith pelada i sense llavors - 150 gr. d’aigua - 1/2 pastilla de brou concentrat (esmicolada) - 1 [\nCrema freda de porros (Vichyssoise)\nI amb ells hem preparat aquesta crema clàssica i ideal per un dinar d'estiu. Reservem a la nevera i servim ben freda, amb una mica de cibulet picat i ceba fregida deshidratada\nLa cremafredade meló és un entrant ràpid i refrescant, que podemdeixar fet al matí o fer-lo en arribar a casa si hem tingut la precaució de guardar el meló i la resta d'ingredients a la nevera\nSempre ens agrada començar un àpat amb una crema o sopeta, així que ara amb la calor, optem per aquesta cremafreda tant fàcil i ràpida de preparar\nUn got d'aigua freda. Un parell decogombres. Dos iogurts, millor del tipus grec. Pelem els cogombres i els traiem les llavors


Què és una Escola UNESCO?\nÉs una escola que forma en valors i actituds socials. Educa per a una millor comprensió entre cultures, facilitant intercanvis d’informació entre la xarxa d’Escoles UNESCO. Sensibilitza als joves a través de l’educació per a ser solidaris amb el Tercer i Quart Món. Que el jove conegui la realitat social existent i participi en ella.\nSTUCOM, fidel a aquesta filosofia, porta a terme projectes de col·laboració amb diverses institucions com:\nRecollida de productes d’higiene i roba interior masculina per a la Fundació Arrels.\nParada solidària de Sant Jordi (Tota la comunitat educativa dona llibres que es vendran a la parada).\nFotografies de grup dels alumnes que es graduen (Si la volen impresa fan una aportació solidària).\nSorteig del dia de la Graduació.\nEls alumnes d’STUCOM podeu participar activament com a voluntaris en l’organització de les diferents activitats solidàries i també ens podeu acompanyar en les visites a les fundacions amb les que col·laborem.\nSi esteu interessats en participar com a voluntaris en aquestes iniciatives podeu posar-vos en contacte amb nosaltres a:\nTambé podeu col·laborar realitzant un voluntariat participant en el curs de premonitors de la Fundació Joan Salvador Gavina.\n3. Tasques de divulgació\nDe la mateixa manera l’alumnat pot participar en conferències, treballs d’investigació, divulgació de vídeos, etc. que es realitzin en col·laboració entre les diferents entitats i STUCOM.