Publicat el 11 de setembre de 2013 per Pau Quina Jaume\t, null\nEls mestres i professors farts de les darreres mesures de la Conselleria d’Educació (imposició del TIL, retallades, Llei dels símbols…) han preparat una vaga indefinida.\nCreis que està justificada? En fan un gra massa? Tenen tota la raó?\nExposa la teva opinió a través dels comentaris. Tu opines!!!\nAquest article s'ha catalogat com a Educació, Opinió i s'ha etiquetat amb Educació, Escola, TIL, Vaga indefinida per Pau Quina Jaume representant null. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.\n25 pensaments a “Què en trobau?”\nmaplana el 11 de setembre de 2013 a les 17:27 ha dit:\nQuina part de culpa en tenen es nins?\nUna llei o norma que no mos agrada es una imposicio?\nRetallades? , i s’altre gent que no n’ha sofert de retalles,imposts, hores extres i els autonoms cinc anys sense apujar ses hores i veure reduits el seus marges.Grasis i perdo per es meu mallorquicatalanotenccorrecto.\nTomàs Martínez el 11 de setembre de 2013 a les 19:03 ha dit:\nuna norma que els tribunals declaren que no és d’aplicació i s’aplica a la força és una imposició\nPau Quina el 11 de setembre de 2013 a les 21:59 ha dit:\nEn Tomàs ja tha contestat sa primera part de sa pregunta.\nSobre que altra gent tb ha sofert retallades efectivament és així. I per això quasi tots com noltros han fet vaga o protestes. En conec ben pocs q no n’hagin fet: funcionaris en general, vaga general de tots els obrers, miners, infermers i metges, policies, bombers… Bé sí en conec tres q curiosament no n’han hagut de fer: grans empresaris, banquers i hotelers. Crec q si tants col.lectius estan enfadats qualque cosa se deu estar fent malament.\nSobre que els nins no en tenen la culpa en tens tota la raó però val més er víctima uns dies q durant tota la vida amb la baixada de qualitat de l’educació q s’està produint. No val la pena idò lluitar? Coneixes alguna altra manera? Pq ja ho hem provat tot durant dos anys: dialogar, protestes, manifestacions, pamflets, paltaformes, vagues simples, disfrassar-nos, camisetes…\nmaplana el 11 de setembre de 2013 a les 23:10 ha dit:\nMeu convensut , pero juriol i agost no he pogut asistir a cap protesta vaga carnestoltes o cap macro vaga general o “visita” al parlament o altre institucio per poder donar a coneixer es meu descontent..\nMassa calor ?\nPau Quina Jaume el 12 de setembre de 2013 a les 8:19 ha dit:\nNo? idò deu ser que no estaves massa atent. Hem fet unes quantes assemblees de docents a palma, sineu, manacor … en les quals es parlava de les estratègies a seguir i tothom hi deia la seva. Tot a pesar d’aquests calor q tu comentes…\nmaplana el 12 de setembre de 2013 a les 11:34 ha dit:\nVes si me ne temut pero som a dia dotze de setembre i a lo unic que man convidat es a divendres anar en comparsa vestit de verd de s´ajuntament fins a s´escola en Ramon Bauza ja tremola.\nEs govern en pocs dies tendra lo que volia es poble(pares…) contra es mestres perque desde es mon docent,directives d´AMIPAS i partits a s´oposicio no han sabut o no han pogut(feia calor) explicar, movilitzar es poble que no esta atent.\nPau Quina el 12 de setembre de 2013 a les 13:02 ha dit:\nIdò si ho sabies no entenc que ens acusis de no haver fet res durant el juliol i agost si saps que vam fer diverses assemblees.\nI que només t’han convidat en això en tot aquest temps… no serà per protestes, vagues, manifestacions, camisetes que hem duit a terme… Jo ja n’he perdut es compte. Si no te va arribar cap convocatòria ens trobam davant d’un gran problema de comunicació\nJaume el 11 de setembre de 2013 a les 23:35 ha dit:\nVagi per davant que els mestres tene la raó de la seva banda. Dit això, la vaga general indefinida és un mètode de reivindicació i lluita més propi del segle XIX que no del XXI. La seva efectivitat és dubtosa… en el cas d’una vaga de mestres, per exemple, el càstig sobre les nòmines (ja castigades des de fa mesos) és important, la decissió es pren claustre a claustre i per tant difícil de coordinar, el govern compta amb moltes eines per ‘trencar-la’, ‘debilitar-la’ o ‘disfrassar-la’. Masses hàndicaps…\nD’altra banda, però, és evident que alguna cosa s’ha de fer. Potser la resposta estaria en una major implicació de les famílies, en una pressió més concreta sobre els polítics més propers i en l’ús de les noves tecnologies. Desconec quina és la fórmula màgica, però entenc que ha d’anar per aquí. Mentre no la trobem, divendres anirem plegats vestits de “wert” a escola i ‘entendrem’ la vaga… però el camí segurament ha de ser un altre.\nI un darrer comentari sobre les retallades. Les retallades ens afecten a tots, o almenys al 99% de la gent. I si no ens afecten més és gràcies a les xarxes familiars i a la gent que, malgrat tot, fa la seva feina ben feta (començant per mestres, seguint pels metges i acabant pels autònoms). Però no ens enganyem, les pitjors retallades són aquelles que afecten l’educació perquè no només retallen nòmines de mestres i material de les escoles, sinó el futur de nins i nines i el futur del país. Deia un antic degà de Harvard que “si creuen que l’educació és cara, provin amb la ignorància”.\nPau Quina Jaume el 12 de setembre de 2013 a les 8:34 ha dit:\nAquí t’he de donar tota la raó. Jo també tenc els meus dubtes que tot això arribi a bon port. Però arriba a un punt que te sents impotent i ja gastes es darrer cartutx. Si coneguéssim un altre mètode segur que l’usaríem tsnt pels nins com per noltros mateixos (a ningú li és fàcil estar en vaga indefinida i menys en aquets temps q corren), però mentrestant no sorgeixi aquesta “mètode màgic” haurem de fer alguna cosa no?\nJeroni Galmés el 12 de setembre de 2013 a les 9:41 ha dit:\nRes a afegir respecte dels arguments, més que sobrats, contra el TIL, i en la necessitat de resposta. L’objectiu no és l’anglès, sinó esquilmar l’única forma efectiva que té actualment la nostra societat d’integrar la gent de fora a la nostra cultura.\nAra bé, qui ha dissenyat l’estratègia no és colló. Ha ideat una excusa, la introducció de l’anglès al sistema educatiu, que com a idea compta com una bona premsa. Segurament qui ha dissenyat aquesta estratègia, també havia inclòs en ella una vaga per part del professorat. El gruix de pares, quan duguin 3-4 setmanes de vaga, durà una emprenyada monumental amb el professorat, fins i tot aquells que al principi hi tenien comprensió. Emprenyat amb el professorat, en contra de la vaga, a favor del govern, i del TIL. Així, s’interpretarà.\nSi a això se li junta que els mestres de primària i professors de secundària no compten, en determinats sectors de la societat, amb tan bona premsa, podria ser que el resultat de la vaga no sigui el que se cercava, sinó més bé un altre. Des de la meva perspectiva, qui no vegi la necessitat imperiosa de reformar el cos de funcionaris de l’educació (i d’altres), introduint elements objectius de valoració periòdica i lligant-los a la renovació del contracte/complements del sou, és que necessita arreglar la vista. Però això és un altre tema, tangencial al d’aquest post.\nPer acabar. Una vaga indefinida, entenc, que no es desconvoca fins que es retiri l’element causant (el TIL). El Govern no ho farà, pels rèdits que li suposarà la vaga. La comunitat educativa haurà de tenir els dellons ben posats per seguir indenifidament…\nPau Quina Jaume el 12 de setembre de 2013 a les 10:16 ha dit:\nUna manera de mesurar què pensa la societat de tot això és fer una recollida de signatures. Si voleu signar contra les mesures de la Conselleria d’Educació que han duit als docents a fer aquesta vaga indefinida ho podeu fer al següent enllaç:\nDesprés aquestes signatures seran presentades davant la consellera. Si s’aconsegueix un bon número, la Conselleria no podrà dir segons què ni dir que això només ho defensen els professors. Crec que és ben hora que les famílies donin una passa endavant, s’hi juguen la qualitat de l’educació dels seus fills. No és causa suficient?\nJosep Cortès el 12 de setembre de 2013 a les 12:08 ha dit:\nEstic totalment d’acord amb les revindicacions dels mestres… i també amb els dubtes d’en Jeroni sobre la seva efectivitat.\nNo hagués estat millor intentar que tots els equips directius dels col·legis presentassin la dimissió en bloc? Així, seria complicat començar el curs i els mestres no haurien de pagar la vaga de la seva butxaca, tal com em va suggerir una amiga. Però potser que hi hagi un cert percentatge de directius que no estiguin disposats a perdre el petit sobresou que els suposa el càrrec.\nPau Quina el 12 de setembre de 2013 a les 13:15 ha dit:\nTant de bo fos tan fàcil Pep. Primer de tot he de dir que ser director suposa, sí, un petit increment de sou (no tant com vos pensau) però implica el doble de responsabilitat. Jo som el primer que no ho voldira ser (tampoc crec q en tengui les qualitats pertinents) però cada any surt a la premsa que costa més trobar gent disposada a ser director d’una escola (de fet, moltes places queden desertes i la Conselleria hi ha de posar algú extern al centre). Si això passa (no hi ha molta demanda que diguem) deu ser que tampoc és cap chollo…\nCom tu proposaves, se va dir de fer una dimissió en bloc a l’assemblea de docents (ja dic que ho hem provat tot abans d’arribar en aquest punt de la vaga indefinida) però ens trobam amb dos problemes:\n1. Tu tens dret a presentar la dimissió però la Conselleria també té el dret de rebutjar-la i obligar-te a complir els anys que te queden com a director. De fet, per juny dimitiren tres directors de Secundària i avui en dia encara en fan les funcions perquè la Conselleria ha passat olímpicament d’ells i els manté en inteniritat. Així que ja pots suposar que si ho féssim no serviria de res pq la Conselleria se’n rentaria les mans i no n’acceptaria cap (o pitjor, només acceptaria la d’aquells centres més batalladors). Mirau quin estat tan democràtic que tenim… Mos tenen ben fermats.\n2. Si dimiteixes i la Conselleria ho accepta te poden posar “a dedo” qualsevol director que ells vulguin (és a dir afins a ells). Lo darrer que ens faltaria és que també controlin els centres…\nJeroni Galmés el 12 de setembre de 2013 a les 13:49 ha dit:\n‘cada any surt a la premsa que costa més trobar gent disposada a ser director d’una escola (de fet, moltes places queden desertes i la Conselleria hi ha de posar algú extern al centre). Si això passa (no hi ha molta demanda que diguem) deu ser que tampoc és cap chollo…’.\nÉs que hi ha moltes altres feines i responsabilitats que tampoc no són cap chollo ni es veuen gratificades. El problema és el pírric sobresou? (és a dir, si el sobresou for el triple hi hauria més sol·licituds) O és la motivació? Sigui quin sigui, té mala pinta. N’hi ha un que va dir ‘no miris el que el teu país fa per a tu (sobresou), sinó el que pots fer tu per ell’ (les ganes de fer feina, d’auto-exigir-se i de no caure en l’autocompleença, de tenir idees brillants i no la primera que vegui al tum-tum, d’emprendre, d’innovar, d’edificar un projecte comú, de créixer i no estancar-se). Entenc que allò fotut no és que te reclamin el nivell B2 d’anglès, sinó que un professional de l’ensenyança no el tengui en el món en què estam. És important que sobretot els que sou joves en el gremi adopteu aquesta actitud activa, positiva i engrescadora, i entendreu perquè n’hi ha que estant radicalment en contra dels actuals governants, de les seves idees i formes d’actuar, no senten commiseració cap a vosaltres. Col·lectivament, aquest canvi d’actitud, de deixar de banda el negativisme i ‘el mira que mos fam’, cap al positivisme i ‘mira tot el que podem fer’ és part de la metamorfosi que està patint el poble català, i que crec i esper que els vagi bé.\nPau Quina el 12 de setembre de 2013 a les 20:01 ha dit:\nTotalment d’acord amb la teva argumentació, però no crec que tengui res a veure amb el que jo deia. Jo simplement feia veure a en Pep que la seva imatge de directors que viuen super bé i per això no volen dimitir és falsa. Res més.\nQue hem de ser positius i ingeniosos… totalment d’acord. Ara bé, ser positius no vol dir quedar-se quiets. Ja vas veure el poble català, ja que l’has mencionat, positivista sí, de quiet i conformista res de res, ans tot el contrari. Nosaltres tampoc ens volem quedar quiets, idò\nJeroni Galmés el 13 de setembre de 2013 a les 8:37 ha dit:\nPau, bon dia, no me dec haver explicat bé. Tu me xerres de no quedar-se quiets, i crec que la meva argumentació vessa d’antònims de quietud o d’immobilisme…\nPer què, si tots estam d’acord en introduir l’anglès al sistema educatiu, no s’ha actuat abans, de manera activa, ferma i decidida, a iniciativa dels propis centres (projecte lingüístic)? Per què aquest esperar ‘ja mos ho diran…’? Per què esperam ‘imposicions’? Per què, per exemple a Sant Llorenç, el mateix centre no ha arribat a la conclusió de que es necessari que tot el professorat adquireixi un bon nivell d’anglès, amb temps, i implementar part de les assignatures en anglès (p.e. 70% català + 30% anglès + l’assignatura d’espanyol)? S’han fet experiències pilot (Artà) i funcionen, idò cal generalitzar-les. No s’hagués desactivat “l’excusa” del govern? I no val dir ‘és que no ens donen les eines necessàries, etc’. Avioneta cap Londres, Dublín, Edimburg o on sigui, un o dos mesos d’estiu a participar en activitats docents, promoure intencanvis amb professotat d’escoles anglòfones, mil idees… Clar que ara, a correcuita no hi ha temps, però sí que hi ha altres opcions, a part de la barrabassada del govern i l’immobilisme del gremi (amb jo no comptis que acab a les tres, i el juliol i agost no hi som). Despertau!\nProfessor frustat el 13 de setembre de 2013 a les 9:28 ha dit:\nDon Jeroni Galmés,\nCom està aquest Honoris Causa, eminència de la ciència i dels transgènics?\nDesprés de llegir aquests comentaris t’he de donar la raó en què el professorat hauria de ser més actiu i tenir ganes d’innovar i avançar. Generalment qua s’intenta implantar alguna nova idea, fins i tot dels mateixos equips directius, es topa de front amb un fort rebuig dels mateixos professors. Això mateix crec que ha passat a Sant Llorenç algun cop. Per altra banda el sistema tampoc els ajuda gaire a automotivar-se i m’explic amb dos fets:\n1) No pot ser que un professor que no falla de tot l’any, tingui motivació, inicitativa, faci tallers, etc., acabi cobrant el mateix que un altre que no en fot ni brot. I si a més aquest és sindicalista, cuidadín!!\n2) No pot ser que, tenir un master o un elevat nivell d’anglès coni els mateixos punts o, fins i tot menys, que aquests famosos cursos que donen els sindicats que tothom aprova com ara: la fauna de llevant, apren a cosir, el llenguatge emocional…que no dic que no s’hagin de fer. Però del moment que només pagant i assistint a classe ja tens els punts…\nNo sé, crec que hi ha akguna cosa que caldria anviar. està mal muntada.\nJeroni Galmés el 13 de setembre de 2013 a les 10:07 ha dit:\nEntenc la frustració del professor frustat i comparetisc el que diu. Això s’arregla vencent resistències i rebuigs, i si es fa des de dins – promogut per professors joves – ja no sembla una imposició que ve de fora. No te creguis que el sistema universitari no contengui dinosaures, i dels grossos, però almanco sí que hi ha alguns elements – insuficients encara – per destriar la palla del gra. Per promocionar o per avaluar la nostra activitat, hem d’enviar el curri a ANECA, on dos experts anònims el revisaran i emetran un dictamen sobre si aquest subjecte pot promocionar i si mereix cobrar un complement. En la meva opinió, per començar, caldria: 1) canviar les regles que apliquen al funcionariat, introduint elements d’avaluació periòdica. P.e. la plaça ‘és teva’, sí, però cada 5 anys revisam amb un barems coneguts, clars i lògics el que has fet, i si no compleixes ni progresses (p.e. coneixements d’anglès o màsters de qualitat, no cursets d’homeopatia), se torna a treure a concurs ‘la teva’ plaça. 2) canviar les regles de les mateixes oposicions, amb criteris més objectius, i per què no en un futur, en anglès. A part, s’haurien de debatre preguntes com per exemple: qui suspengui les opos dues vegades, serveix de professor?, i qui hagui tret el títol amb un 5 rascadet? I qui no sàpiga mantenir una conversació mínimament fluïda en anglès?\nAcab, que n’hi ha un d’important que me va batiar com a ‘El follonero de card.cat’. Res més enfora de la meva intenció.\nPau Quina el 13 de setembre de 2013 a les 13:13 ha dit:\nTot el contrari. Debatre i exposar diversos punts de vista sobre un tema a pesar que es divergeixi és de les coses més enriquidores que hi pot haver, sempre que es faci amb respecte i sense menysprear.\nPau Quina el 13 de setembre de 2013 a les 10:45 ha dit:\nPrimer de tot t’he de dir que me sorprèn que xerris en 2a persona plural, com si els professors de la Universitat estàssiu exempts (si no vaig malament ets professor de laUIB, si no rectifiquem). He tengut la sort d’estudiar a la UIB i està ple de dinosaures acomodats que d’innovar, innovar… ben poca cosa (amb això no vull dir que sigui el teu cas ja que no he tengut la sort de tenir-te de professor i a més no te faig d’aquesta manera). Ho dic perquè hauries de xerrar de “Despertem!!!!” (tots es docents, els de la UIB també que n’hi ha molts que deixen molt que desitjar).\nAclarit això, estic d’acord que els professors hem de millor amb molts d’aspectes, de fet som el primer que l’any passat en una sèrie d’articles de Card.cat així ho vaig manifestar (millorar les carreres, el CAP, algun incentiu dins de la feina que no siguin cursets xorres… ho pots repassar a diversos articles de Card.cat sobre Educació de l’any passat). Però el tema que plantejo aquí no crec que sigui aquest (però per mi si vols en xerram, cap problema) sinó a veure si s’ha de fer alguna cosa davant els tacas d’aquest Govern.\nJo defens que sí, pq si mos quedam mans plagades aquest Govern veurà via lliura per fer el que vulgui i si no els aturam un poc els peus… Que després afegeixes tu que els docents (tots) hem de despertar i fer més? Està clar que sí!!! Si som la comunitat amb pitjors notes no només és culpa dels alumnes i dels pares, també tenim un grau de responsabilitat els docents que cal assumir. Però això no lleva que no haguem de protestar si des del Govern fan barbaritats i això és el que jo defens.\nJeroni Galmés el 14 de setembre de 2013 a les 22:28 ha dit:\nPau, aquest debat du a una evidència i a una sensació. L’evidència és que no me sé explicar. I la sensació és que amb la interpretació que fas de les meves paraules sembli que discrepam. Sort i coratge amb les mobilitzacions.\nPer cert, els dinosaures universitaris als que fas referència són un lastre inmens (pel que no fan i pel que no deixen fer), però a la seva nòmina no hi ha els complements d’investigació ni d’altres entrades que provenguin de tasques associades a la recerca.\nI sí, tant de bo que el que plantejava per al funcionariat s’apliqués a la UIB. Possiblement aquests dinosaures, en comptes d’anar a mínims i guardar energia per a les seves ‘altres feines’ se dedicarien a fer recerca i donar prestigi a la universitat.\nJosep Cortès el 13 de setembre de 2013 a les 11:12 ha dit:\nSi el meu President de Card.cat m’ho permet li voldria al·legar que, segons el meu parer, no acaba d’esser el mateix “cobrar un petit sobresou”, que és el que jo vaig dir en el meu comentari, que “viure superbé”, com ell assegura que vaig assenyalar.\nPau Quina el 13 de setembre de 2013 a les 11:18 ha dit:\nRectific idò. Només faltaria je je. En resum, el que volia dir era que la cadira no la tenen tan gelosa com penses.\nGuillem Pomt el 15 de setembre de 2013 a les 18:58 ha dit:\nVegeu una interessant reflexió de Jaume Sureda\nRetroenllaç: Continuar la lluita, però d’una altra manera | card.cat


TAC12 TV - El fort vent, protagonista d'aquest divendres\nEl temporal i les temperatures elevades marquen un divendres que ens ha deixat imatges cridaneres a primera línia de la costa i concretament a Salou. Sense afectacions greus, les ratxes de vent han dificultat el pas de tot aquell que ha intentat sortir al carrer a primera hora del matí.\nÉs la platja de Ponent, on les sortides de pluvials han creat petites llacunes que pràcticament s'han empassat alguns trams del litoral de Salou. Aquest cop ha plogut poc, tan sols tímides gotes per acompanyar una matinal d'aire que dona continuïtat, també, a una nit amb episodis importants de vent. Desplaçar-se a peu per la zona, aquesta vegada, no ha estat pas fàcil.\nPonent és una de les platges locals que millor suporta els episodis meteorològics; succeeix de mode similar a Llevant, on la capacitat regenerativa de l'espai, com a platja encara natural, permet , fins i tot, no patir les conseqüències de jornades com la d'avui. En qualsevol cas, això sí, quan bufa, la fina sorra tenyeix de color marró clar el tram extern del passeig de Jaume I. Les tasques de manteniment de la costa salouenca han estat constants gairebé des de la riuada del mes d'octubre.\nLa situació empitjora quan ens acostem cap a la part sud de Salou. La Platja Llarga ja no és ni llarga ni ampla perquè, literalment, l'aigua l'ha engolit. El procés de regressió dels últims anys, sotmès a estudi per esbrinar totes les causes i les possibles solucions, provoca que davant jornades com la d'aquest divendres un dels pulmons verds de la demarcació de Tarragona sigui incapaç de respirar. Només les poques dunes naturals supervivents al territori treuen el cap per damunt del mar.\nAl Cap Salou, mentrestant, la imatge és tant o més impactant perquè Cala Vinya i Cala Font també s'han quedat puntualment sense espai de platja per culpa de les onades i un fort vent que ha superat els 70 quilòmetres per hora a llocs molt concrets com la Punta del Cavall on una de les cales salouenques més petites i menys concorregudes també ha despertat amagada sota el Mediterrani.\nCuriosament, la situació de Salou, avui, no ha tingut res a veure amb la de La Pineda, a l'altre cantó de la barrera natural del Cap Salou, on el vent no ha bufat amb la mateixa violència que a la localitat veïna. Malgrat tot, Protecció Civil només ha rebut 4 trucades d'emergència provinents del Tarragonès fins a les 10.30 hores.\nMés en aquesta secció: « Sergio Jiménez (CB Salou) es perdrà la resta de temporada de Lliga EBA CB Salou - Palma (90-83) »


Des de la PAS promovem l'adopció responsable. Per això busquem famílies que tinguin un compromís real amb els animals amb els que conviuran els propers anys. Si t'estàs plantejant adoptar, et recomanem que reflexionis sobre diversos aspectes: recolzament del teu entorn més pròxim, possibilitat de fer front a les despeses d'alimentació i atenció veterinària, disponibilitat del temps necessari per dedicar-li, com afrontaràs els problemes de salut o comportament, com s'integrarà a les teves rutines (també per vacances), etc. Recorda que l'esperança de vida d'un gos està entre els 10 i 14 anys. Si ja ho has meditat bé, enhorabona, estàs a punt de trobar un company de vida. Recorda, qui adopta rep més del que dóna. No li fallis.\nTots els gossos es donen vacunats, amb xip i esterilitzats o amb compromís d'esterilització (mitjançant contracte). Per adoptar has de ser major d'edat, signar el contracte d'adopció i fer efectiu el cost de l'adopció. Aquest cost, que serveix per cobrir despeses veterinàries, d'alimentació i material, dependrà de la protectora o entitat que tingui el gos al seu càrrec. Rebreu tota la informació de cada gos quan la sol·liciteu.\nData naixement: Juliol 2012\nRaça: Creuament de pastor alemany\nDescripció: El Tas ha tingut una vida entre reixes. La seva família el va abandonar amb tan sols 1 any i des de llavors viu tancat. És pacient, carinyós, bo amb altres gossos i amb els infants. Li dones la vida que tan mereix?\nAdopta el Tas\nData naixement: Maig 2013\nRaça: Creuament de pastor belga\nDescripció: La Lena és una gosseta molt tranquil·la i bona. Li fa for la pluja i, com no, el trons l'espanten moltíssim. Necessita una família que l'estimi i la deixi viure dins de casa compartint espai amb tota la família.\nAdopta la Lena


El govern Trump deixa la marca xinesa ZTE sense proveïdors americans de components però podria acabar perjudicant la seva pròpia indústria tecnològica\nDonald Trump i Xi Jinping durant la seva última trobada. CARLOS BARRIA / REUTERS\nAmb gairebé 61 milions d’unitats venudes l’any passat, la firma xinesa ZTE és el sisè fabricant mundial de smartphones. També és el quart proveïdor d’equipament per a operadores de telecomunicacions, només per darrere de la seva compatriota Huawei, Ericsson i Nokia. Tot i així, aquest gegant del sector va anunciar la setmana passada la interrupció immediata de les seves activitats principals, com a conseqüència de l’ordre del govern de Donald Trump que prohibeix a totes les empreses dels Estats Units subministrar-li components durant set anys. Però aquestes mateixes empreses també podrien veure’s perjudicades per la prohibició, fins al punt que ja hi ha qui acusa Trump d’haver-se disparat un tret al peu. El cas està al centre de la batalla que la Xina i els Estats Units mantenen per la supremacia econòmica, tecnològica i política, amb implicacions que es fan notar més enllà dels dos països i del sector de les telecomunicacions.\nFormalment, el departament de Comerç dels Estats Units ha tallat l’aixeta del proveïment a ZTE -un 80% dels seus productes contenen components d’origen nord-americà- per haver incomplert un acord de l’any passat en què reconeixia haver venut equipament de telecomunicacions a l’Iran i a Corea del Nord mitjançant empreses pantalla i, d’aquesta manera, esquivar l’embargament comercial dels Estats Units als dos països, i acceptava pagar una multa de 900 milions de dòlars. Tot i així, l’empresa no ha sancionat els directius implicats com havia promès, i per això el govern Trump ara li ha aplicat aquesta nova sanció.\nNo obstant això, la història ve de més lluny. Fa anys que el govern dels Estats Units sosté que els equipaments de procedència xinesa són un risc per a la seguretat nacional, perquè poden contenir portes falses que permetin a la Xina interferir en les infraestructures crítiques. Ja l’any 2012 (en època d’Obama), el Comitè d’Intel·ligència del Congrés nord-americà va recomanar a les operadores telefòniques que evitessin incorporar material de Huawei en les seves xarxes. Tot i estar basada en sospites no demostrades -l’empresa insisteix que cap teleco del món s’ha queixat mai de cap forat de seguretat-, la directriu va tenir efecte: la firma tampoc ha aconseguit ni tan sols vendre telèfons en aquell mercat, fet que encara dona més mèrit a la tercera posició del mercat mundial que ocupa actualment.\nEn canvi, ZTE s’havia mantingut relativament a cobert, diuen que per la seva estructura empresarial: a part del 30% de les seves accions en mans del govern xinès, cotitza a la borsa de Hong Kong, i això l’obliga a mantenir una certa transparència, a diferència de Huawei, que és una empresa privada propietat dels seus empleats. L’incident de les vendes a l’Iran ho ha canviat tot, i no només als Estats Units: Telstra, l’operadora més gran d’Austràlia amb més de la meitat dels 31 milions de línies de mòbil que hi ha al país, ha retirat de les seves botigues fins a 22 models de smartphones i altres dispositius connectats de ZTE. En canvi, altres operadores semblen mantenir-li la confiança: és un dels proveïdors de xarxa preferents del grup Telefónica, tant a Europa com a l’Amèrica Llatina.\nAra bé, ZTE no és l’única damnificada. També han començat a patir els proveïdors nord-americans de l’empresa xinesa: des de Qualcomm, que li subministra els processadors Snapdragon per als smartphones de gamma alta, fins a Acacia, que veu perillar un 30% de la seva facturació total si no pot vendre components òptics a ZTE. En el primer dels casos la situació és potencialment més complicada: Qualcomm té pendent d’aprovació pel govern xinès la compra de l’empresa holandesa NXP, crucial per a les seves ambicions d’entrar en el mercat dels objectes connectats. I fins i tot hi ha qui ja es frega les mans: mentre Huawei no depèn completament de Qualcomm perquè la seva filial HiSilicon produeix xips Kirin compatibles -igual que Samsung es fabrica els Exynos per als telèfons que ven fora dels Estats Units-, ZTE haurà de buscar una alternativa. La taiwanesa MediaTek ja té permís del seu govern per omplir el buit en la cadena de proveïment de ZTE que deixi Qualcomm. Això sí, els processadors de totes les marques citades són compatibles amb l’arquitectura ARM de l’empresa britànica del mateix nom, a la qual paguen llicència i que ara és propietat de la japonesa SoftBank mitjançant el fons d’inversió Vision Fund on també participa, entre d’altres, l’Aràbia Saudita. Aquesta compatibilitat és clau per poder fer servir el sistema operatiu Android d’una altra empresa nord-americana: Google, tot i que com que és gratuït no queda clar si està afectat per les sancions de Trump.\nUn Trump que, per cert, semblava menys accelerat fa pocs dies: al seu Twitter assegurava haver donat instruccions per relaxar les sancions a ZTE, suposadament per evitar la pèrdua de llocs de treball a la firma xinesa. Probablement hi tingui molt a veure la pressió que les tecnològiques dels Estats Units, amb Tim Cook d’Apple al capdavant, li estan fent per evitar que se’ls tanquin del tot les portes del mercat xinès. Fins i tot hi ha qui vincula el canvi de posició de Trump a l'inversió de 500 milions de dòlars que una constructora estatal xinesa ha compromés fa uns dies en una urbanització a Indonèsia on el president nord-americà té interessos empresarials. Però Trump ha quedat atrapat entre dos focs: les empreses nord-americanes d’altres sectors ja s’estan queixant d’aquesta aparent concessió.\nA mitjà i llarg termini, Trump ha obert un meló difícil. La globalització de l’economia estableix una dependència mútua, on els països que et proveeixen components són també els que han de comprar els teus productes acabats. Però en el marc de la competència entre els Estats Units i la Xina per dominar els móns de les xarxes de telecomunicacions, dels objectes connectats i la intel·ligència artificial, el cas de ZTE farà que el govern xinès inverteixi en reduir encara més la seva dependència tecnològica de l’exterior. I hi ha un indicador molt significatiu: els xinesos ja s’han posat al capdavant en tots els sectors citats perquè dediquen la majoria dels beneficis a la recerca i el desenvolupament, mentre que els seus rivals dels Estats Units prefereixen repartir dividends entre els accionistes per tenir contents els mercats de valors.


El Palamós fitxa Mamau Jabbie per donar potència física al mig del camp\n"Hem fitxat un home!". No ho va dir, però Joan Pau Pérez podria haver emulat tranquilament el Joan Laporta que va contractar Edgar Davids pel Barça. Com en la primera temporada de Rijkaard, Pitu Batlle muscula l'equip amb l'arribada de Mamau Jabbie d'aquells jugadors ocosos i contundents que aporten potència física al mig del camp.\nEl Palamós segueix reforçant la plantilla buscant canviar una dinàmica que els estava deixant al pou. Ja en la primera intervenció el nou entrenador Pitu Batlle va deixar ben visibles les cartes damunt la taula. Vol un equip més sòlid defensivament i més agressiu al camp i per això calia una figura com la de Mamau, un portent físic bregat a Tercera i Primera Catalana\nEl nou entrenador va demanar, en la mesura del possible, adaptar la plantilla a la seva visió de joc, un xic difernet de la de Fernández. Amb Mamau aconsegueix una part d'aquesta adaptació però no en té prou, i la Comissió Esportiva seguirà restrejant el mercat en busca de futbolistes, que podrien arribar la setmana que ve.\nMamau Jabbie es converteix en el segon fitxatge del club en el mercat d'hivern després de Mario Cardete. A més de l'entrenador Vicenç Fernández també han estat acomiadats Gerrard Herrera, Narcís Barrera i Marc Bonaventura.\nMamau Jabbie procedeix de La Jonquera i també ha jugat amb el Girona B i el Figueres. Equip, precisament, contra el que podria debutar aquest diumenge en el derbi empordanès de Tercera.


Les cinc Osones que has de conèixer | Agroturisme.cat\nLa comarca d'Osona, al centre del triangle entre el Pirineu, l'Àrea Metropolitana de Barcelona i la Costa Brava, ens ofereix un paisatge interior molt ric i variat, amb muntanyes, serralades, boscos i planes, amb una important incidència de la superfície d'ús rural i esquitxat per incomptables masos.\nBen segur que us deveu haver apropat algun cop a Vic, ja sigui per gaudir del conegut Mercat Medieval — del qual tenim a tocar l'edició de 2018 — o de qualsevol de les fires artesanes i gastronòmiques que s'hi celebren durant tot l'any, o bé per passejar tranquil·lament pel centre històric, un dels conjunts medievals més encisadors de Catalunya, i visitar la plaça del Mercadal, la Catedral o el temple romà.\nPerò, com solem fer, us volem descobrir una Osona menys coneguda, o més aviat diferents Osones que es combinen en un caràcter i uns espais únics.\n1. L'Osona històrica\nSi comencem pels principi, toca una visita al passat llunyà: el poblat ibèric de l'Esquerda (a Roda de Ter), el Camp de les Lloses (a Tona), la fortificació ibèrica del Montgròs (a El Brull) o les excavacions arqueològiques de la Domus del Pi (a Vilanova de Sau).\nSaltem al romànic. Osona és una de les comarques més riques en art i arquitectura romàniques, amb obres escampades per tot el territori. La ruta de Vic és la més coneguda — i concorreguda — per descobrir-les, però en total hi ha deu rutes del romànic per gaudir d'aquest període històric.\nNo us perdeu tampoc l'impressionant Castell de Montesquiu i els espais que l'envolten.\n2. L'Osona natural\nNo es pot parlar d'Osona sense parlar dels seus espais naturals. Podeu aprofitar la visita al Castell de Montesquiu per visitar el seu parc, un espai protegit ple de pinedes, fagedes i rouredes.\nEl Parc Natural del Montseny, declarat Reserva de la Biosfera per la UNESCO, mereix un article a banda, i probablement més d'un dia per conèixer-lo a fons, amb les seves més de 30.000 hectàrees.\nMés modest, però també preciós, és l'Espai Natural de les Guilleries-Savassona, on podreu gaudir de boscos centreeuropeus i mediterranis, cingleres de roca nua, i del pantà de Sau i el submergit poble fantasma de Sant Romà de Sau.\nHi ha també moltes opcions de senderisme a peu o en bicicleta per recórrer tant els espais naturals com els encisadors poblets dispersos arreu de la comarca.\n3. L'Osona literària\nOsona és també una terra literària, que ha vist néixer i ha acollit grans autors com Emili Teixidor, Maria Àngels Anglada, Miquel Llor, Jacint Verdaguer o Miquel Martí i Pol. Però potser són aquests dos darrers els que han deixar més petjada a la comarca.\nPer conèixer més a fons Miquel Martí i Pol heu d'anar a Roda de Ter, on trobareu els paisatges naturals i els espais dels seus poemes, la casa on va néixer, la fàbrica on va treballar i els llocs que el van inspirar.\nSi us decanteu per Jacint Verdaguer, podeu visitar Les Masies de Voltregà, el Santuari de la Gleva (on el van destituir i expulsar del bisbat) i l'església de Sant Esteve de Vinyoles, on encara hi ha el llorer que va plantar durant la seva estada com a vicari.\nA més, el projecte Paisatges Escrits a la Plana de Vic vincula territori i poesia i fa un recorregut per la vida i obra d'aquests dos grans poetes.\n4. L'Osona industrial\nEl turisme industrial és cada cop més popular com una forma d'acostar-nos al passat recent de la història de Catalunya. Osona, tot i el seu marcat caire rural, no és una excepció a aquest patrimoni industrial.\nUs recomanem visitar la Colònia de Borgonyà, coneguda com a «colònia dels anglesos» pel seu origen britànic, el Canal Industrial de Manlleu, que va convertir Manlleu en la capital industrial d'Osona, o la ruta de la torneria de Sant Pere de Torelló.\n5. L'Osona gastronòmica\nUna terra de masos és, per definició, una terra amb una gastronomia, tradicional, rica i variada. Qui no ha sentit a parlar de la llonganissa o el pa de pessic de Vic, o el pa d'Osona?\nPerò hi ha molta més Osona per tastar: una tradició gastronòmica pròdiga en embotits, formatges, pastissos, cerveses i altres productes de la terra, com tòfones o bolets.\nEn aquest establiment agroturístic gaudireu de la pau i la tranquil·litat del bosc en un indret de magnífics paisatges.\nLa Pradella és una casa de pagès aïllada del segle XVI, rehabilitada i condicionada com a residència casa de pagès. Conserva l’estil original antic i rústic, i està situada al veïnat de La Vola (Vall del Fornès) de Sant Pere de Torelló, entre el Cabrerès i la Vall d’en Bas.\nDes d'aquesta casa tindreu a tocar la Garrotxa, Osona i el Ripollès, podreu fer caminades pel bosc, rutes en BTT, a cavall, o senzillament reposar.\nNo hi aneu a buscar luxes, sinó autenticitat de pagès.


Ryokan Hozanso Takayama Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n457-10, Tochio , Okuhida-Onsengou, Okuhida Onsen, Takayama, Japó, 506-1422 - Veure al mapa\nBarri Okuhida Onsen Ciutat de Takayama Okuhida Onsen Okuhida Onsen Okuhida Onsen Okuhida Onsen Okuhida Onsen Okuhida Onsen Okuhida Onsen Ciutat de Takayama\nRenovat l'any 2009, el Ryokan Hozanso garanteix els seus hostes una estada plaentera a Takayama tant per negocis com per oci. L'hotel és a del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Font TermalFukuchi, Telefèric Shin Hodaka, Font Termal Shi Hodaka.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Ryokan Hozanso asseguren una estada plaentera als seus clients. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, cafeteria.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), aire condicionat, calefacció, connexió a internet (cortesia) a cada habitació. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de bany d'aigua termal calenta, jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Ryokan Hozanso.\nTots els tipus de viatgers (115) Viatger de Negocis (2) Parelles (55) Viatgers en solitari (14) Famílies amb infants petits (8) Famílies amb infants grans (10) Grups (26)\nTots els tipus de viatgers (19) Parelles (8) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (2) Grups (6)


Duran assegura que les eleccions del 27-S “no poden ser considerades com un plebiscit” | Moviment d'Esquerres\nGeneral 23 de gener de 2015 admin 0\nEl líder d'Unió, en la seva carta web a la militància, creu que el partit ha de decidir amb qui va als comicis "quan...\nEl líder d’Unió, Josep A. Duran i Lleida, assegura en la seva carta web a la militància que les eleccions catalanes del proper 27 de setembre “no poden ser considerades com un plebiscit”. “El plebiscit requereix una resposta de vot directe a una proposta amb un sí o un no. I unes eleccions parlamentàries amb un sistema proporcional, corregit per la llei d’Hondt i amb circumscripcions que trenquen el principi d’una persona un vot, no poden ser considerades com un plebiscit”, sosté el cap de files dels democristians, que també reclama centrar-se en les municipals.\nDuran també aprofita per valorar les negociacions sobre el full de ruta sobiranista i el paper d’Unió en les properes eleccions. “Unió ha de decidir amb quins continguts anar a les eleccions quan vulgui i li vagi més bé. No quan vagi bé a d’altres! Fa massa temps que ja anem a remolc de tercers, que en alguns casos ni tan sols tenen representació parlamentària. Una part dels continguts –no tots, ni de bon tros– els ha de pactar amb CDC i, si cal i és possible, amb ERC i ICV”, defensa el líder democristià, que afegeix una crítica a l’Assemblea Nacional Catalana (ANC). “Però per pactar-los, Unió no necessita la mediació ni el padrinatge o testimoniatge d’entitats molt respectables però que estan tenint un protagonisme que resta al que hauria de tenir el Parlament, que, com tantes vegades he dit, és l’única assemblea nacional catalana que expressa la voluntat de la ciutadania i on radica la sobirania del país”, apunta.\n“I per acabar i pel que fa a la pregunta que aquests dies també se’ns formula, és a dir, si hi anirem amb CDC o no, vull dir que nosaltres volem anar-hi com a CiU, però que a hores d’ara no coneixem quin és el format de candidatura que proposarà el president als partits que integrem la federació alhora que volem ser respectuosos amb l’anunciada refundació de Convergència. Hi ha qui pot pensar legítimament que podem quedar despenjats si no ho decidim ara. No em fa cap por. Vull ser fidel fins al final amb el compromís amb Unió, i ara més que mai sabent que els seus posicionaments poden ser imprescindibles per a un futur que ve complex. Unió no ha de desaparèixer, ni m’agradaria que perdés ningú que realment se l’estimi i cregui en el seu futur. Però a mi no em fa por perdre càrrecs si aquest és el preu per ser coherent. L’any 36 ens vam quedar sense diputats per ser coherents. L’any 77 va succeir el mateix. Però Unió va continuar i aquí està des de fa més de 83 anys!”, conclou el dirigent democristià.\nDuran, tot i celebrar el nou escenari d’estabilitat, no acaba de refiar-se d’ERC. “Jo sóc dels que no ha oblidat l’acció de govern del tripartit. O és que no recordem les nostres justificades crítiques? O no sabem que el PSC va quedar escaldat de la col·laboració amb ERC? Sí, per tant, a l’acord de legislatura recompost després que ERC el trenqués unilateralment, però això no ha de ser incompatible amb la ingenuïtat. És com l’acord de crear majories després de les municipals amb ERC. Encara no passaven cinc minuts i el candidat d’ERC a la ciutat de Barcelona ja es desmarcava de l’acord de Mas i Junqueras. Ho reitero: compte amb la ingenuïtat”, assenyala.


07/01/2017: “Barcelona: la rosa de fuego”, un nou joc de Devir\nAl llarg dels últims anys Barcelona s’ha convertit en un destí de moda, en un indret viu que acull milions de visitants cada any i que genera tota mena d’informacions i d’emocions. Potser per això, responent a la crida dels directius de la prestigiosa firma de jocs de taula Devir, que buscaven una mirada imparcial i allunyada de la visceralitat que dóna la proximitat i el coneixement directe, els dissenyadors italians Marco Maggi i Francesco Nepitello, creadors entre d’altres de “Guerra del anillo”, acaben de presentar, després de tres anys de feina, “Barcelona. La Rosa de fuego”, un joc històric i especial que vol reflectir l’esperit d’una ciutat en procés de canvi, de transformació profunda en un període clau del passat de la capital catalana.\nCauen les muralles, esclaten bombes, es basteixen nous equilibris, noves classes emergents, creix la revolució i s’estableix una lluita entre els que volen millorar personal i socialment i els que pugnen per defensar el seu nivell de vida.\nUn joc sense daus, per mirar de minimitzar al màxim la presència de l’atzar com un element decisori i situat a la segona meitat del segle XIX. L’arquitecte i urbanista Ildefons Cerdà prepara la nova ciutat, nascuda de l’enderrocament de les muralles i de l’obertura cap a el nou Eixample, colonitzant les ciutats i els pobles de la perifèria. Es consoliden noves fortunes i es comencen a construir edificis insòlits i trencadors mentre els moviments més reivindicatius i revolucionis s’estenen entre les classes obreres provocant tota mena de reaccions.\nAgafant el plànol de la ciutat com un gran i sofisticat tauler d’escacs, Nepitello i Maggi han dibuixat un joc que funciona igual amb jugadors experimentats que amb un públic familiar que l’únic que busca és passar una bona estona amb un joc que, a més d’entretenir facilitat una meravellosa mirada història al passat. En aquesta línia, un dels grans encerts és que permet jugar-hi amb elevades dosis d’estratègia i d’habilitat i a també de manera molt més entretinguda i purament lúdica, buscant sempre l’equilibri necessari entre el prestigi social de la burgesia i la satisfacció de les classes treballadores sense deixar de banda les inversions que permetin mantenir la pau social. Pel mig hi trobarem fets històrics com la construcció del Palau de la Música i una dinàmica de joc que permet mantenir l’emoció fins arribar al final, ja que tots els jugadors tenen opcions de guanyar que es mantenen vives fins que no finalitza la partida.\nEl disseny gràfic, que mostra racons de la ciutat, alguns dels seus personatges més destacats com Enric Prat de la Riba, Carles de Borbó o Francesc Ferrer i Guàrdia, elements clàssics del Modernisme i gravats d’època, és un magnífic treball de Jordi Roca i David Parcerisa, que ja havien col•laborat en un altre èxit de Devir, el joc “Victus”, basat en la novel•la de Sànchez Piñol\n30/09/2016: Caldeni / Bardeni, la força d’una idea\nHi ha històries que diuen molt dels seus protagonistes. Tenen una potència quasi literària que les fa atractives i singulars i aquesta en pot ser una sense problemes.\nFa 11 anys, en plena febre de la nova restauració barcelonina, va cridar l’atenció de tothom l’obertura del Caldeni, un restaurant dedicat quasi en exclusiva a la carn. Al capdavant tot un expert amb tradició familiar de treballar les millor peces del món i de la millor manera possible, el cuiner Dani Lechuga.\nEl Dani, que s’allunya força d’aquella idea de xef estrella que viu més fora del restaurant que a la cuina, és dels que obren i tanquen l’establiment i, potser per això, per considerar-lo quasi com una mena de perllongació de casa seva, el vol adaptar al màxim al seu tarannà, a la seva personalitat, a al seva manera de viure.\nLa crisi li va passar factura però ell i el seu equip van decidir no retrocedir i vam optar per plantar cara i anar endavant. La primera transformació, de l’any 2013, va convertir el local en un camí de doble oferta, d’una banda el restaurant, amb plats més cars i de l’altra, una barra dinàmica, el Bardeni, que servia platets d’elaboracions menys sofisticades i a preus més assequibles.\nPerò com que la vida és allò que passa mentre estem entretinguts fent altres coses, resulta que la gent de les taules demanava més els plats de la barra que els del mateix restaurant, així que el Dani i la Maria Lluïsa, la seva dona, van liderar una tercera transformació, feta amb un esperit eminentment pràctic. Fora estovalles, fora reserves prèvies, fora elements innecessaris i tot embolcallat amb una decoració impulsada per Lázaro Rosa Violán que destil•la un cert i volgut estil “povera” però carregat de calidesa i de sentiment de proximitat, de comoditat i de familiaritat.\nEs tractava, doncs, d’arribar a la consecució d’una proposta còmoda, còmoda pels clients i pels mateixos responsables de l’establiment. La idea és imprimir una certa velocitat a l’àpat sense que això arribi a ser un inconvenient i també un aire d’informalitat que ho fa tot més amable, menys rígid i més proper.\nAquesta aposta, que si s’ha de jutjar per l’èxit, sembla força definitiva, demostra l’esperit de cuiner de raça del Dani. S’estima més renunciar a la fama, a la sofisticació de les estrelles Michelin i apostar per una cuina, diguem-ne, “d’amic”, de contacte, de distàncies curtes, amb una qualitat i una eficàcia absolutament irrefutables\nPerquè, a banda d’aquestes qüestions ètiques i estètiques, visitar el Caldeni/Bardeni és una experiència magnífica, recomanable i repetible tantes vegades com faci falta. El servei de sala et regala una amabilitat més enllà del que seria normal, sense atabalaments ni falses simpaties, amb una calidesa, una familiaritat i una precisió que et rendeixen al moment. Les explicacions que calguin i uns consells que busquen fer-te sentir bé i que gaudeixis de l’experiència més que engrandir la llista final de comandes.\nI aquesta amable professionalitat funciona, ja que les recomanacions són perfectes i tot el que acabes demanant és un èxit. Platets que, segons expliquen, no arriben al que es podria considerar una gran ració individual (però que s’hi acosten força) pensats per a ser compartits, per a convertir el dinar en una experiència global, enriquidora, activa i divertida.\nAnant a la feina. La cuina del Dani és contundent, brillant, d’una solidesa inqüestionable, capaç de maridar el mar i la muntanya amb una habilitat i un art francament sorprenents; capaç de fusionar la cuina tradicional i propostes més contemporànies amb una singularitat màxima i capaç de transformar cadascun dels seus “platets” en una experiència deliciosa que és imprescindible atacar amb els cinc sentits a punt.\nSí, el restaurant s’ha alliberat dels mantells, de l’esclavatge de les formes exagerades i de les convencions acceptades i com a justa i més esclatant contraposició ha guanyat en contundència gastronòmica i, de fet, un àpat al Caldeni / Bardeni és un joc, un saborós divertiment que convida a repetir, a assajar noves combinacions, a provar nous plats.\nUna carta no molt extensa però correcta, pensada, treballada i controlada amb dinamisme i efectivitat i un seguit de plats recomanats que comparteixen hàbitat amb dibuixos familiars de Bola de Drac. Així doncs, anant per feina, dues preparacions bàsiques: un canaló de cua de bou delicat i farcit d’una carn feta fils, gustosa, un plat clàssic fet amb un estil personal i una efectivitat indiscutible i les croquetes, rodones, amb gust autèntic, dels d’abans, fent bona aquella afirmació que diu que en els plats senzill i més coneguts és on realment es veu el bon pols d’un cuiner. Si cal jutjar per aquestes croquetes, el pols de Dani Lechuga no tremola ni una milimicra.\nDesprés un plat dels que cal anotar, valorar i difondre sense manies, els ous mollet amb pop i parmentier de patata. Les diferents textures, els sabors (junts i per separat) fan que tastar-lo sigui una experiència càlida i singular. Res no grinyola i tot acaba formant una petita cançó que sona perfecta.\nUn arròs amb gambes, un d’aquells plats que també posen a prova el batec d’una cuina. D’arrossos n’hi ha molts i de moltes maneres però no tots aconsegueixen captivar, sortir airosos d’un tast que vagi més enllà del gaudi d’un diumenge de festa sense pretensions. El del Bardeni és melós, dúctil i amorós, un d’aquells arrossos que enamoren de manera discreta i silenciosa.\nCap i pota amb cocotxes. Aquí confesso una profunda debilitat personal pel cap i pota, un dels plats que considero més representatius i poderosos de la nostra cuina. Fer-lo bé és un mèrit indiscutible i el que ens va servir el Dani és d’una singularitat excepcional. És un plat que no és fàcil de cuinar. Cal encertar el punt gelatinós, la melositat de les carns, el gust de les bases i, en aquest cas concret, a més de ser un 10 en tot, es complementa amb el contrast de les cocotxes, que no trenquen en absolut la sensació gelatinosa del plat i, a més li aporten un contrast ben insòlit, una picada d’ullet imaginativa i poc habitual que canvia la percepció final del clàssic. Doncs això, un 10.\nVaca charolais amb graten de patata i salsa cafè de París. Deixant la salsa a banda, untuosa i plena de matisos, un plat sense complicacions, carn però d’una qualitat superior, amb un punt de cocció ben clavat. Una mostra de la senzillesa com a sinònim de perfecció i qualitat. I per últim la costella Black Angus. Si els altre plats mereixen un 10, aquest potser hauria de pujar al 15. Una cocció llarga i acurada que aconsegueix que la carn es desfaci a la boca i escampi una allau de matisos, de gustos, de sensacions, un plat digne de qualsevol banquet d’alta volada.\nI les postres, tiramisú, torrijas i Selva negra, tres preparacions ben diferents, arrencades també dels bons manuals de cuina dolça i que al Bardeni/Caldeni agafen un punt de frescor, de rigor i de personalitat que les converteixen en el magnífic i necessari colofó d’un àpat divertit i brillant, dels que es recorden i dels que, per força, obliguen a repetir.\nI també val la pena fer esment del llibre que RBA va editar l’any 2010, “La cocina de la carne”, on Dani Lechuga posava tota la seva experiència al servei d’una voluntat pedagògica i anava més enllà d’un recull de receptes més o menys variades o sofisticades. L’autor apunta les característiques de les diferents carns, amb les quantitats que es recomana consumir de cadascuna, la millor manera de conservar-la, com comprar-la i, és clar, les diferents maneres de tractar-la i de cuinar-la. I tot amb gràfiques, salses d’acompanyaments, adobs, etc. També podem conèixer el mapa de les peces de carn dels diferents animals, amb els noms i les seves qualitats.\nI després d’aquesta primera part teòrica i amb un alt nivell pedagògic, la part pràctica, les receptes agrupades per grans famílies on hi podem trobar des de tartars a escalopins d’estruç passant per hamburgueses de vedella o preparacions molt més sofisticades i contemporànies. Una magnífica opció per practicar quan arribem a casa, tot i que segur que mai no arribarem a l’eficàcia i a l’alçada de la tasca de Dani Lechuga al capdavant dels fogons del Bardeni/Caldeni.


El CN Sabadell presenta els equips per la temporada 2018/2019 - General - Federació Catalana de Voleibol\nEl passat 2 de desembre el CN Sabadell va fer la presentació oficial dels seus 17 equips per aquesta nova temporada al Pavelló 4. Més de 200 persones, entre jugadors, familiars, amics i simpatitzants van acompanyar als membres del club en aquesta jornada tant important que va servir també per fer una recollida solidaria d’aliments col·laborant amb el Banc d’Aliments.\nPer la pista del pavelló van desfilar més de 200 jugadors de l’entitat esportiva, des dels més petits fins als equips sènior. També va servir l’acte per rememorar els èxits esportius de la passada temporada com el Campionat de Catalunya Infantil masculí, o la recuperació de les places de primera divisió dels equips infantil, cadet i juvenil femenins. A més, es va destacar la segona posició assolida pels dos primers equips sabadellenques a Primera Nacional i la seva participació a les fases d’ascens.\nEl club ha assolit aquest, a més, un nou èxit. El Club Natació Sabadell, amb la creació d’un juvenil masculí, ha tancat tota la línia masculina i completa la participació d’equips en totes les categories federades catalanes. A part dels jugadors, també es van presentar tots els entrenadors del club, destacant la incorporació del nou director tècnic, André Collin.\nA l’esdeveniment hi van participar el president del club, Claudi Martí, i altres membres de la Junta Directiva, així com el director esportiu, Xavi Balaguer, i la presidenta de la secció de voleibol Anna Torrico, que van tancar l’acte amb el torn de parlaments on van destacar la gran inversió feta en l’adequació de la teulada i el nou parquet dels pavellons 1, 2 i 3.\nLa presentació d’equips del CN Sabadell va ser també un acte solidari ja que es va fer una recollida d’aliments per col·laborar amb el gran recapte que organitza anualment el Banc dels Aliments i on es van acumular enguany més de 4 milions de quilos d’aliments bàsics per als més necessitats.


Victòria en Algemesí i ascens a Autonòmica: El resum de temporada d'Antonio Castillo | Club Bàsquet Genovés · Club Bàsquet Genovés\nVictòria en Algemesí i ascens a Autonòmica: El resum de temporada d'Antonio Castillo\nCategories: Sèniors Etiquetas: Antonio Castillo, Resum - Crònica, CB Algemesí\nEl dos per un\nResum del partit i final de temporada.\nCB Algemesí 39-69 Genovés\nFinal de temporada i com en tots els finals, sempre queda una certa sensació d'haver perdut alguna cosa. De sobte t'adones que el temps ha passat, que ara ja no cal anar a entrenar i jugar totes les setmanes, que persones que veus amb molta freqüència de cop i volta desapareixen fins d'aquí a uns mesos i que alguns tornen i altres no.\nPel que fa al partit de dissabte, la veritat és que va tenir poca història. El parcial de 0-16 d'inici ho diu tot. La primera cistella de l'Algemesí va arribar de mans del seu sisè home i els locals en general, no van oposar molta resistència.\nL'Algemesí va presentar un equip jove i amb alguns jugadors interessants. Va acabar el partit amb 39 punts, que són els mateixos que tenia el Genovés al descans, permetent als de Kikele prendre les coses amb calma, repartir minuts i acomiadar-se de la temporada i la categoria sense ningun mal de cap.\nPer part dels nostres destacar una vegada més el bon rendiment de tot l'equip. Malgrat que persisteixen els problemes d'alguns dels seus jugadors, especialment els subdorsals de Josep i la recent adhesió al moviment EMO de Jordi "Padawan" Soler, el Genovés no va permetre en cap moment que els locals entraren al partit, sobretot gràcies a un excel·lent "King" Serrano, un sòlid "Bus Driver" Ube, un excel·lent "Terminator" Herència i un hiperactiu Kaurin, autor del "Taponazo" de la vesprada, que van ser suficients per resoldre el partit quasi des del mateix salt inicial.\nVan faltar en aquest comiat Pep "The Warm" (sobrenom provisional), convalescent d'un accident de Piercing i Babyface, que no sabem si se li va trencar el GPS i es va perdre en el camí a Algemesí però amb tot, el rendiment de l'equip no es va veure pràcticament afectat, podent acabar una segona volta quasi perfecta que li deixa segon amb el mateix record que el campió (20-4).\nEl Genovés ha demostrat al llarg de tota la temporada una enorme consistència, tirant endavant partits en condicions pràcticament heroiques, llàstima que no hi haguera sort en els enfrontaments amb els de dalt, però amb tot, ha lluitat la lliga fins el final, el que no ha de restar-li cap mèrit.\nL'equip ha superat lessions, problemes físics, aficions hostils, pistes de joc inapropiades, arbitratges qüestionables i horaris de joc infames, ha crescut amb l'aportació de jugadors joves i ha consolidat un estil de joc potser amb falta d'anotació però amb una indiscutible solidesa defensiva .\nEn aquest context, no crec que fos del tot just destacar especialment a ningú perquè crec que tots els que hem tingut la sort de participar, hem fet el que hem pogut en cada moment, potser i arribats a aquest punt, l'únic nom que considero oportú esmentar és el del nostre entrenador.\nKikele ha tingut la difícil tasca de gestionar una plantilla molt veterana, amb enormes diferències d'edat i de conceptes en molts dels seus jugadors, amb lessions, exàmens, horaris de treball, molt de fred a l'hivern i un poc menys a la primavera i la tardor.\nQui ha estat en una banqueta, sap que l'entrenador mai té descans. Els jugadors es queixen, els àrbitres s'equivoquen, els tirs es fallen i ni tan sols tens la possibilitat de fer alguna cosa per posar remei a la situació, més enllà d'esperar encertar en el següent canvi o en el següent temps mort. És per descomptat una feina ingrata i difícil que ha solucionat amb un enorme encert, així que enhorabona.\nAra toca descansar i pensar en el futur, que sempre és incert. Toca moure fitxa els que manen al club i compondre una plantilla que acompanyi els supervivents d'aquest equip en la temporada que ve.\nHi ha temps i material per a conformar una plantilla competitiva, que mantinga la categoria al menys, per poc que les lessions respecten el rendiment normal dels jugadors. El temps dirà què passa, quins jugadors vénen i quins jugadors se'n van, el més important sempre és que el projecte es mantinga i cresca en la mesura de les seues possibilitats.\nAmb això està tot dit, no vaig a parlar del sopar i la celebració perquè són coses que han de quedar en la intimitat del vestidor ia la barra del bar. També sóc conscient que en aquesta crònica hi ha un cert abús dels sobrenoms, però és que és l'última vegada que els vaig a utilitzar, així que m'he pres la llibertat de fer-ho sense importar-me massa el resultat.\nFinalment voldria acomiadar-me de tots, heu de saber que he fet el que he pogut per a ajudar tot i que m'haguera agradat fer-ho millor. Vull agrair al CB Genovés l'haver comptat amb mi, a la directiva pel seu esforç, a Toni per deixar-me escriure aquestes coses i als meus companys per ser senzillament els millors.\nEns seguim veient per aquestes pistes de Déu.\n>> Què va passar en el partit de la primera volta?\n>> Audio Entrevista a Antonio Castillo (XTRadio)\n>> Resultats i cròniques de tots els partits de la temporada 2016/2017\nFoto: Pep Llopis


Es convoca el premi Carmen Mateu Young Artist European Award, Opera and Dance\nLa dotació econòmica és 30.000 euros i el termini de recepció de candidatures finalitza el 15 d'octubre\nEn el marc de la col·laboració de la Fundació SGAE amb el Festival de Peralada, et fem arribar informació relativa a la primera edició del premi Carmen Mateu Young Artist European Award, Opera and Dance.\nEl guardó, amb una dotació econòmica de 30.000 euros, reconeix la trajectòria de joves artistes en les disciplines d'òpera i dansa per a contribuir al desenvolupament de la seva carrera, i a l'impuls i prestigi d’aquestes disciplines en l'àmbit europeu.\nEl Carmen Mateu Young Artist European Award premia dues categories, una d'òpera i una altra de dansa, en anys alterns. En aquesta primera edició el premi es dirigeix a la categoria de Dansa, concretament a la disciplina de ballarí/na de clàssic i neoclàssic. El període de recepció de candidatures finalitza el 15 d'octubre de 2019.\nNascut per perpetuar la memòria de la fundadora del Festival de Peralada, Carmen Mateu, els membres del jurat d'aquest any són Julio Bocca, Joaquín de Luz, María Pagés i Tamara Rojo.\nConsulta les bases generals\nConsulta les bases específiques del 2019


L’Associació de Lluita contra el Càncer d’Almussafes recapta 273 euros en la tirada solidària dels caçadors – RiberaTV\nL’Associació de Lluita contra el Càncer d’Almussafes recapta 273 euros en la tirada solidària dels caçadors\nEls club esportiu d’Almussafes impulsa un campionat amb fins solidaris, en què també participa Sollana\nAlmussafes, a 11 d’abril del 2016. Per tercer any consecutiu, els clubs de caçadors “El Perdigó” d’Almussafes i “La Tadorna” de Sollana aposten per la conjugació d’esport i solidaritat. De fet, durant el matí d’ahir diumenge 10 d’abril es van donar cita en el camp de tir municipal per a la celebració d’una tirada a benefici de la lluita contra el càncer d’Almussafes que va organitzar el club local i en què participaren un total de 117 esportistes.\nEl camp de tir de la població d’Almussafes, emplaçat en la zona del terme municipal coneguda com a parc Rural, va acollir, ahir diumentge, el campionat de tir de colom en què van participar més d’un centenar de caçadors d’ambdós localitats.\nEl sorteig de la rifa de dos pernils cedits pel club de Sollana va concloure amb una recaptació de 273 euros que les integrants de l’Associació de Lluita contra el Càncer de la població remetran a la Junta Provincial en el marc de la campanya anual petitòria.\nEl regidor d’Esports d’Almussafes, Pau Bosch, junt amb la presidenta de la Junta Local, Adela Lladosa, i altres sòcies de l’entitat, van acompanyar al president de El Perdigó, Jose Rovira, al president de La Tadorna, Emilio Magraner, i als esportistes participants en la tirada solidària, en la que finalment es va imposar el soci de “El Perdigó”, Fravi Fuentes.\nAdela Lladosa, presidenta de l’entitat, agraïx enormement este tipus d’iniciatives amb què els clubs esportius recolzen de manera desinteressada els programes i investigacions impulsats per AECC per al desenrotllament de la millor capellà contra esta malaltia.\nL’Associació de Lluita contra el Càncer d’Almussafes recapta 273 euros en la tirada solidària dels caçadors added by Ribera Televisió on 11 abril, 2016


El PP aprofita el comunicat d'ETA per carregar altre cop contra l'Estatut i crear crispació\nAcebes diu que en l'escrit l'organització armada posa com a preu polític per la pau que Catalunya i el País Basc siguin nacions\nEl PP sembla disposat a tot per generar crispació contra l'Estatut, fins i tot a usar els comunicats d'ETA per treure'n rèdit polític. Ahir, va aprofitar el que l'organització armada havia emès dijous reclamant la col·laboració internacional per trobar una sortida negociada al conflicte basc, per sentenciar que l'escrit «exhibeix clarament el preu polític que cal pagar per avançat per aconseguir una treva: que tant Catalunya com el País Basc siguin nacions». Des de Catalunya, el PSC va demanar al PP una rectificació en considerar que ha utiltizt «el terrorisme d'ETA i les seves terribles conseqüències en benefici d'una campanya contra l'Estatut i contra el govern socialista». Precisament des del govern espanyol, es va demanar al PP que deixi d'usar ETA per desgastar l'executiu.\n+ Fernández de la Vega i Montilla, abans d'iniciar la roda de premsa posterior al Consell de Ministres. Foto: EFE.\nETA va enviar dijous una carta a diverses ambaixades i institucions europees en què demanava la mediació internacional per trobar una sortida negociada al conflicte basc. En la missiva, donada a conèixer dijous, fa referència el debat obert al voltant del model territorial de l'Estat espanyol i en aquest punt cita la necessitat que es reconeguin els drets col·lectius de Catalunya i el País Basc. Una cita que el PP va treure intencionadament ahir de contetx per crear confrontació i generar crispació contra el procés de reforma de l'Estatut, en afirmar que en el comunicat ETA posa com a preu polític a la pau que Catalunya i el País Basc siguin nacions. Aquesta interpretació del text va ser feta públicament pel dirigent del PP i exministre de l'Interior Angel Acebes, a només una setmana de la manifestació que el seu partit ha convocat a Madrid contra la reforma de l'Estatut de Catalunya. Acebes, a més va dir que amb aquest comunicat ETA es converteix en tutora del procés de reforma estatutària de Catalunya. I encara va anar més enllà i va tornar a treure la reunió de fa més d'un any del president d'ERC, Josep-Lluís Carod-Rovira, amb representants d'ETA a Perpinyà. En aquest sentit, Acebes va destacar que amb el comunicat fet per ETA demostra «que tot forma part d'un procés» i va instar a «donar explicacions als dirigents d'ERC que es van reunir amb ETA a Perpinyà i que ara són socis del govern del PSOE». El govern espanyol i els seus socis -ERC i IU-ICV- van recriminar al PP que barrejés ETA i tot el que implica amb l'Estatut. En aquest sentit, des del govern espanyol, la vicepresidenta primera i portaveu de l'executiu, Maria Teresa Fernández de la Vega, va reclamar al líder del PP, Mariano Rajoy, que «talli de soca-arrel» qualsevol intent del seu partit d'usar ETA per desgastar el govern. Va recordar que en aquest tema «no hi ha cabuda per les mitjes tintes», perquè posar «en valor comunicats d'organitzacions terroristes l'únic que es fa és donar ales a terroristes». Des de Catalunya, el portaveu de CiU al Congrés, Josep Antoni Duran i Lleida, va demanar a ETA que deixi d'utilitzar el nom de Catalunya i va assenyalar que mentre ETA parla «a través de la pistola», Catalunya ho fa a través del seu parlament. El PSC també va manifestar la seva indignació i va demanar a Acebes que rectifiqui immediatament en considerar que havia utilitzat el terrorisme d'ETA en benefici d'una campanya «contra l'Estatut i contra Catalunya». El portaveu parlamentari d'ERC, Joan Ridao, va qualificar d'obcès i imprudent relacionar ETA amb l'Estatut.\n>Carod no respon «mentides i bestieses»\n>La importància del comunicat\n>Indignació unànime per la decisió del Partit Popular d'usar ETA per atacar Catalunya\n>El PP vol treure rèdit del nou comunicat d'ETA utilitzant-lo per atacar l'Estatut\n>El PP aprofita el comunicat d'ETA per carregar altre cop contra l'Estatut i crear crispació


Falsa calma | Jordi Franch Parella Weblog\nPàgina d'inici > Economia, Jordi Franch Parella\t> Falsa calma\nSetembre 13, 2012 Jordi Franch Parella\tDeixa un comentari Go to comments\nDesprés d’un juliol d’infart, sembla que la tranquil·litat ha tornat, de moment, als mercats financers. L’Íbex 35 voreja els 8.000 punts, després de caure per sota dels 6.000 el 24 de juliol, i la prima de risc es situa en els 400 punts, deixant enrere el màxim canicular de 650.\nN’hi ha hagut prou amb les declaracions de Mario Draghi, afirmant que el BCE està disposat a comprar deute públic a curt termini d’Espanya i Itàlia, en quantitats il·limitades i de manera condicional, per aplacar la tendència dels mercats. I és que la possibilitat que tenen els bancs centrals d’imprimir quantitats potencialment infinites de diners es coneix, en l’argot financer, com el “gran bazooka”, una veritable arma de destrucció massiva.\nÉs una calma falsa i enganyosa que contrasta amb el terratrèmol polític que està suposant el clam popular de la societat civil catalana, reclamant el dret a la secessió de l’Estat espanyol. El funcionament de la impremta del banc emissor pot inundar de liquiditat els mercats, finançar governs i bancs en fallida, o fins i tot disminuir l’Euribor (interès al que els bancs de la zona euro es presten diners a curt termini) i rebaixar el cost de les hipoteques associades. Però aquesta fàcil política monetària expansiva no incrementa la solvència dels agents econòmics, ni assegura que el crèdit flueixi a les empreses i famílies, ni menys encara contribueix a reduir l’endeutament o incrementar el creixement econòmic.\nA l’altra banda de l’Atlàntic, Ben Bernanke, president de la Reserva Federal, també ha anunciat el tercer pla d’estímul monetari des de l’esclat de la crisi el 2008. La compra de deute hipotecari, amb el tipus d’interès oficial fixat en el 0%-0,25%, permetrà comprar temps. Curiosament, o no, això coincideix en un any electoral i amb la carrera de Barack Obama per repetir a la Casa Blanca.\nDesprés de la falsa calma, però, la tempesta tornarà a aparèixer.\nPerversió dels incentius En defensa de l’euro


Vila Georgiani Costinesti Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nStrada Albatrosului nr 15 A, Costinesti, Costinesti, Romania, 907090 - Veure al mapa\nAl visitar Costinesti, vosté es sentirà com a casa a Vila Georgiani, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Vila Georgiani, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa, s'admeten animals de companyia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, ventilador, TV satèl•lit/cable, aparell de televisió, nevera per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Vila Georgiani no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Vila Georgiani de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.\nTots els comentaris (42) Parelles (21) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (9) Famílies amb infants grans (4) Grups (6)


La CEA, la Cambra i l'EFA donen suport al laboratori de Grifols | BonDia Diari digital d'Andorra.\nLa Cambra de Comerç, Indústria i Serveis (CCIS), la Confederació Empresarial Andorrana (CEA) i l’Empresa Familiar Andorrana (EFA) valoren positivament la implantació del centre de recerca i desenvolupament que Grifols SA, Grifols Innovation and New Technologies Limited, Andorra Desenvolupament i Inversió (ADI) i el Govern estan duent a terme a la parròquia d’Ordino. Des de la seva visió, aquest projecte s’emmarca dins l’estratègia nacional d’atracció d’empreses i inversors en sectors que afavoreixin la diversificació econòmica del país.\nSegons han expressat mitjançant un comunicat, la CEA, l’EFA i la CCIS consideren que aquests són els resultats obtinguts del procés d’obertura i homologació de l’economia andorrana desplegat al llarg de l’última dècada i esperen que la implantació de Grifols a Andorra sigui un primer pas que obri la porta a d’altres projectes empresarials que contribueixin a enfortir la marca de país. Al parer de les tres institucions, aquest és un projecte positiu i beneficiós per al país ja que connectarà diferents sectors d’activitat i generarà nous llocs de treball qualificats.\nDe fet, les tres institucions defensen l’atracció d’inversions que contribueixin a la diversificació econòmica i aportin un valor afegit real a l’economia, consolidant un desenvolupament qualitatiu i sostenible.\nPer últim exposen que la Cambra i la CEA, com a membres d’ADI, han estat informades del projecte de Grifols i dels avantatges que pot aportar a un procés d’obertura econòmica, tot i que correspon al Govern l’estratègia i la prospecció del projectes d’inversió estrangera, atesa la seva dimensió més política.\nEscrit per Raquelilla el Dv., 08/10/2021 - 12:34 Enllaç permanent\nQuants d'ells hi viuen al costat de l'emplaçament? Grífols serà el primer pas per carregar-se Ordino, esteu jugant amb la seguretat del poble, hi han més maneres de diversificar que un laboratori al costat de casa!


La descoordinació policial s’agreuja sis mesos després dels atemptats de Barcelona i Cambrils | Diari de Tarragona\nLa descoordinació policial s’agreuja sis mesos després dels atemptats de Barcelona i Cambrils\nEl procés sobiranista ha dinamitat els mínims ponts d’interlocució que existien entre el Ministeri d’Interior i els Mossos d’Esquadra a la lluita antigihadista. La desconfiança és absoluta\n18 de Febrero de 2018 - 18:44 hs\nManifestació a Cambrils en repulsa pels atemptats que van costar la vida a 16 persones. FOTO: Pere Ferré\n«La relació mai ha estat fluïda. Sempre hi ha hagut disputes professionals amb Mossos, com també les havia entre Policia i Guàrdia Civil. Però això d’ara no té precedents. Ara la relació és zero. La desconfiança després que ha passat en els últims mesos a compte del referèndum és absoluta. Algú es pot tan sols imaginar que anem a compartir informació amb els mateixos Mossos que l’1-O van estar a l’altre costat de la trinxera? Amb els mateixos Mossos que ens espiaven? ».\nLes paraules textuals les va dir a Madrid dimarts passat un dels màxims responsables de la Prefectura d’Informació de la Guàrdia Civil. Dimecres, un dia després, un alt comandament dels serveis antiterroristes de la Policia Nacional responia a la mateixa pregunta sobre la coordinació: «Gairebé cap». «És que ni es planteja. Ni en la lluita antiterrorista ni en res. La col·laboració és la imprescindible i limitada a les operacions judicials que ja estaven en marxa abans del referèndum. Només per imperatiu legal».\nSis mesos després dels atemptats de Barcelona i Cambrils que van costar la vida a 16 persones, el procés ha acabat de dinamitar els fràgils ponts d’interlocució que existien entre Interior i els Mossos a gairebé tot els camps i, particularment, en la lluita antiyihadista, segons confirmen diversos comandaments d’Interior i organismes independents.\nNo és ja que no hi hagi coordinació, és que no hi ha gairebé ni «el més mínim contacte operatiu. Ni des d’un costat ni de l’altre. El curtcircuit és bidireccional», confessen també des dels serveis d’Informació de Mossos.\nLa versió oficial del Ministeri de l’Interior, però, és que no ha canviat cap cosa. Les nombroses respostes oficials del Govern a les interpel·lacions parlamentàries sobre la manca de col·laboració neguen qualsevol problema. «No hi ha limitacions d’informació antiterrorista als Mossos d’Esquadra per part del Centre d’Intel·ligència contra el Terrorisme i el Crim Organitzat (CITCO)». A la policia autonòmica se li «distribueix» tota la «informació» que li s’incubi per la seva «àmbit competencial», asseguren.


CaboSanRoque es troba amb La Veronal – Godot Barcelona El cicle 'Escenes', a l'Auditori, aposta per posar en diàleg la música en directe amb altres disciplines artístiques creant espectacles únics\nPer David Hinarejos\nLa presentació de la temporada 18/19 de l’Auditori va deixar clara la consolidació, després de cinc anys, d’un model basat en les sinergies amb altres arts. L’encàrrec al pintor Frederic Amat de la creació de la imatge per aquest any és tota una declaració d’intencions. Amat il·lustra cadascuna de les temporades de l’Auditori inspirant-se en els símbols i les grafies pròpies de l’escriptura musical i ha estat capaç de dotar la institució d’una identitat pròpia dins de l’ecosistema musical.\nUna de les iniciatives que millor exemplifica el model actual de programació és el cicle “Escenes”, que durant les darreres quatre temporades ha apostat per posar en diàleg la música en directe amb altres disciplines artístiques creant espectacles únics. L’experimentació, la recerca dels límits i el risc artístic són el motor d’aquest laboratori de nova creació que dona l’oportunitat a artistes i públic de créixer junts al voltant d’un espectacle viu i en constant transformació. Aquest desembre, en el marc del cicle, podrem gaudir de la conjunció en escena de tres talents creatius tan singulars com expressius i reconeguts en els seus respectius camps. D’una banda el mateix Frederic Amat, pintor i escultor, difícil d’etiquetar en un determinat corrent, escenògraf tant de dansa com de teatre i creador de diferents intervencions en espais. Juntament amb ell participaran Laia Torrents i Roger Aixut o, el que és el mateix, CaboSanRoque, col·lectiu musical a cavall entre un grup de rock, artistes plàstics i performers. La seva feina se centra en l’exploració de la matèria i les ones a través de les màquines musicals i objectes en sèrie que es converteixen en collages mecànics-sonors. A les seves esquenes, sis treballs discogràfics, on han col·laborat amb músics com Carles Santos, Vinicio Capossela, Pascal Comelade o Pierre Bastien; quatre espectacles escènics i diverses instal·lacions sonores. El tercer talent participant serà el del col·lectiu La Veronal, creat per Marcos Morau (Premi Nacional de Dansa 2013). Format per artistes procedents de la dansa, el cinema, la literatura o la fotografia, en el seu ADN està la constant recerca de nous suports expressius i referències culturals amb la intenció de formar espais artístics globals. Serà un dels seus ballarins, Jon López, qui els representi sobre l’escenari.\nQuina mena d’espectacle seran capaços de dur a terme aquestes ments creatives és una incògnita que només podrem resoldre in situ però, sens dubte, estarem davant d’una proposta única que jugarà amb les possibilitats infinites de la sonoritat, el moviment o la tecnologia. El que sí que sabem és que els elements paisatgístics ens transportaran a indrets màgics i que aquesta macroinstal·lació viscuda i ballada té el propòsit de portar el públic a dimensions desconegudes.\nFREDERIC AMAT / CABOSANROQUE / LA VERONAL.\nL’Auditori. 15 i 16 de desembre.


AVA-ASAJA anima als arrossers a lluitar per la viabilitat del sector – Ràdio Pego\nAVA-ASAJA anima als arrossers a lluitar per la viabilitat del sector\nAlhora demana a la Generalitat més facilitats per a cultivar i lamentant que la relació amb la Conselleria de Medi Ambient és una “assignatura pendent” a l’hora de tractar els assumptes de l’arròs, els agricultors i els usos que es duen a terme en el Parc Natural de l’Albufera i en la Marjal de Pego-Oliva. El president de l’Associació Valenciana d’Agricultors (AVA-ASAJA), Cristóbal Aguado, lamenta que la relació amb la Conselleria de Medi Ambient és una “assignatura pendent” a l’hora de tractar els assumptes de l’arròs, els agricultors i els usos que es duen a terme en el Parc Natural de l’Albufera i en la Marjal de Pego-oliva. En este sentit, Aguado sosté que “hui per hui, la llei ens obliga a plantar arròs en estos paratges i no hi ha alternativa d’un altre cultiu” i reconeix que “no som tot com ens agradaria de competitius per les limitacions de cultivar en un parc natural i per la dependència que generen les ajudes, perquè sense elles no podria subsistir l’arròs a València ja que és un producte deficitari econòmicament”. A més, exigix al Govern central una Llei de Comerç que garantisca preus justos i subratlla que el president de la Generalitat Valenciana, Francisco Camps, està al corrent dels problemes que estan generant els danys causats per l’avifauna en les parcel•les productores i ha exigit més facilitats i menys traves per a cultivar.\nEl líder agrari ha pronunciat estes paraules en la intervenció inaugural de les IX Jornades de Jóvens Agricultors AVA-ASAJA que s’han celebrat a Albal davant d’un fòrum de més de cent productors d’arròs. Sota el títol “Situació actual i futur del cultiu de l’arròs” la present edició consolida el format iniciat l’any passat que pretén implicar els jóvens en la dinàmica de les sectorials.\nAguado ha instat als presents a debatre des de la unió i ha destacat que “és el moment de defendre el nostre futur i procurar que els comptes isquen perquè el sector de l’arròs siga viable”. Així, ha recalcat que “AVA tindrà la coses molt clares, elevarem el to i denunciarem que El Marroc o Egipte tinga avantatges comercials sense ser membre de la Unió Europea”.\n← S’aprova definitivament el pressupost de 2008\nAl voltant de 100 representants de La Unió s’han concentrat hui a la Delegació d’Hisenda d’Alacant →


Les farmàcies demanen paciència a la població davant l’alta demanda de tests d’antígens | RTVVilafranca\nLes farmàcies demanen paciència a la població davant l’alta demanda de tests d’antígens\nLa regulació del preu dels tests arriba en un moment en què les farmàcies adherides al programa de TAR supervisats han assumit també fer els tests de bona part de l’alumnat dels centres escolars.\nDes d’aquest dissabte, els test d’antígens ràpids costen 2’94€ a les farmàcies. La regulació arriba després que durant les festes de Nadal, davant l’alta demanda d’aquest producte, es produís una escalada de preus. Però també ha provocat que més persones s’hagin adreçat a les farmàcies per comprar-ne. Això ha fet que, en molts casos, s’hagin esgotat.\nMònica Font Olivé és farmacèutica de la Farmàcia Olivé, a l’Espirall, i demana paciència a la població.\nLa regulació del preu dels tests arriba en un moment en què les farmàcies adherides al programa de TAR supervisats han assumit també fer els tests de bona part de l’alumnat dels centres escolars quan es dona un cas positiu en un grup. A la Farmàcia Olivé, per exemple, han estat fent entre 60 i 70 tests cada dia durant la setmana passada, la primera després de les vacances escolars de Nadal.\nEn aquest sentit és molt important que les famílies siguin conscients que, fins que no consta al sistema que hi ha un cas positiu al grup dels seus fills o filles, no han d’adreçar-se a la farmàcia.\nA més de la farmàcia Olivé, a Vilafranca hi ha dues farmàcies més adherides per realitzar TAR supervisats i comunicar casos positius: Amadó i Sant Julià. En aquesta darrera han estat fent prop d’un centenar de tests al dia, com explica la farmacèutica Susan Valderrama.\nTambé han notat que es detecten més casos positius ara que no pas abans. Valderrama parlar d’entre un 8 i un 10% dels tests que fan.\nLes farmàcies que ofereixen dur a terme un test d’antígens supervisat o una prova d’automostra a determinats col·lectius prioritzats segons el criteri de Salut Pública ofereixen també la possibilitat que es pugui comunicar un resultat positiu en un test d’antígens fet a casa.\nEn aquest cas, és important no fer-ho presencialment, ja que el resultat positiu implica que s’ha de fer l’aïllament. Cal trucar a la farmàcia, identificar-se amb el DNI o la targeta sanitària i indicar la marca del test i data en què s’ha fet la prova.\nFarmàcia Olivé, Farmàcia Sant Julià, farmàcies, TAR, tests d'antígens\nLes farmàcies tornen a disposar de tests d’antígens i agafen aire després d’un Nadal complicat\nLes farmàcies, sense existències de tests d’antígens davant l'alta demanda


Carteres d'Ethereum | ethereum.org\nLa clau del vostre futur digital\nLes carteres us donen accés als vostres fons i aplicacions d'Ethereum. Ningú més pot accedir a la vostra cartera.\nQuè és una cartera d'Ethereum?\nLes carteres d'Ethereum són aplicacions que us permeten interactuar amb el vostre compte d'Ethereum. Penseu que són com una aplicació bancària d'Internet: són un banc. La vostra cartera us permet llegir el vostre saldo, enviar transaccions i connectar-vos a aplicacions.\nNecessiteu una cartera per enviar fons i gestionar els vostres ETH. Més informació sobre ETH\nLa vostra cartera és només una eina per gestionar el vostre compte d'Ethereum. Això vol dir que podeu intercanviar proveïdors de carteres en qualsevol moment. Algunes carteres també us permeten gestionar diversos comptes d'Ethereum des d'una aplicació.\nAixò és degut al fet que les carteres no tenen la custòdia dels vostres fons. Les carteres són només una eina per gestionar el que realment és vostre.\nUna aplicació per gestionar els vostres fons\nLa vostra cartera mostra els vostres saldos i l'historial de transaccions, i us dona la possibilitat d'enviar o rebre fons. Algunes carteres poden oferir més funcions.\nEl vostre compte d'Ethereum\nLa vostra cartera és la finestra al vostre compte d'Ethereum: al vostre saldo, l'historial de transaccions i més. Però podeu intercanviar proveïdors de cartera en qualsevol moment.\nInici de sessió per a aplicacions d'Ethereum\nLa vostra cartera us permet connectar-vos a qualsevol aplicació descentralitzada mitjançant el vostre compte d'Ethereum. És com un inici de sessió que podeu utilitzar en moltes dapps.\nCarteres, comptes i adreces\nConvé comprendre les diferències entre alguns termes clau.\nUn compte Ethereum és una entitat que pot enviar transaccions i té un saldo.\nUn compte Ethereum té una adreça Ethereum, de la mateixa manera que una safata d'entrada té una adreça de correu electrònic. Podeu fer servir l'adreça Ethereum per enviar fons a un compte.\nUna cartera és un producte que us permet gestionar el vostre compte d'Ethereum, com ara veure el saldo, enviar transaccions i molt més.\nLa majoria dels productes de cartera us permetran generar un compte d'Ethereum. Així que no en necessiteu un abans de descarregar una cartera.\nCarteres físiques de maquinari que us permeten mantenir les vostres criptomonedes sense connexió (molt segures)\nAplicacions mòbils que fan que els vostres fons siguin accessibles des de qualsevol lloc\nLes carteres web us permeten interactuar amb el vostre compte mitjançant un navegador web\nAplicacions d'escriptori en cas que preferiu gestionar els vostres fons des de Windows, MacOS o Linux\nAconseguiu una cartera\nHi ha moltes carteres diferents per triar. Volem ajudar-vos a seleccionar la més adecuada per a les vostres necessitats.\nRecordeu: aquesta decisió no és per sempre. El vostre compte d'Ethereum no està vinculat al vostre proveïdor de cartera.\nCuriositat per les criptomonedes?\nSi acabeu de descobrir les criptomonedes i voleu tenir-ne una idea, us recomanem una cosa que us donarà l'oportunitat d'explorar aplicacions d'Ethereum o comprar directament el vostre primer ETH des de la cartera.\nConvertit en criptomoneda?\nSi busqueu tenir un valor significatiu, us recomanem una cartera de maquinari, ja que són més segures. O una cartera amb alertes de frau i límits de retirada.\nPreferiu triar en funció de les característiques?\nPodem ajudar-vos a triar la vostra cartera en funció de les característiques que us interessin.\nCom mantenir-se segur\nLes carteres suposen un petit canvi de pensament. La llibertat financera i la capacitat d'accedir i utilitzar els fons en qualsevol lloc comporta una mica de responsabilitat: no hi ha suport tècnic en matèria de criptomoneda.\nAssumiu la responsabilitat dels vostres propis fons\nEls intercanvis centralitzats enllaçaran la cartera a un usuari i una contrasenya que podreu recuperar de manera tradicional. Només recordeu que esteu confiant en aquest intercanvi amb la custòdia dels vostres fons. Si aquesta empresa pateix un atac o una fallida, els vostres fons estan en risc.\nEscriviu la vostra frase llavor\nLes carteres sovint us proporcionaran una frase llavor que haureu d'escriure en algun lloc segur. Aquesta és l'única manera de poder recuperar la vostra cartera.\nNo la deseu en un ordinador. Escriviu-la i manteniu-la fora de perill.\nMarqueu la vostra cartera\nSi utilitzeu una cartera web, marqueu el lloc per protegir-vos contra estafes de pesca.\nComproveu-ho tot tres vegades\nRecordeu que les transaccions no es poden anul·lar i que les carteres no es poden recuperar fàcilment, així que aneu amb compte.\nMés consells sobre com mantenir-se segur\nProtegiu-vos i protegiu els vostres fons\nLes claus per mantenir segures les vostres criptomonedes\nCom emmagatzemar actius digitals a Ethereum\nETH és la criptomoneda nativa d'Ethereum. Necessitareu una mica d'ETH a la cartera per utilitzar les aplicacions d'Ethereum.\nProveu algunes dapps\nLes dapps són aplicacions creades a Ethereum. Són més barates i més justes i tracten millor les vostres dades que les aplicacions tradicionals.\nMés informació sobre les dapps