CAMÍ DE CAVALLS: MAÓ\nNotes de Viatge - 30 de juny\nHe arribat a primera hora a Sant Tomàs des de Ciutadella, en bus. Quan he començat a caminar cap a Binigaus per iniciar el camí a Galdana, he descobert que la bateria de la càmera Sony s'havia esgotat. Tot i portar la Nikon, de la qual sí que en tinc bateria de recanvi, he decidit tornar a prendre el bus cap a Maó per comprar una bateria de recanvi. Com que el carregador solar, que m'ha anat cobrint bé les càrregues de les bateries, en estar totalment esgotada tardaria quasi tot un dia per carregar-la, preferixo anar a Maó i aprofitar per fer-hi algunes fotografies.\nHeus ací un primer condicionant imperatiu que contrasta amb la llibertat que experimento a cada moment en decidir què faré el moment següent; sense cap dependència; sense donar explicacions a ningú. Mai no he cregut en el cel i sempre m'ha semblat un lloc més aviat avorridot, que diria el Tomàs Molina de Polònia; ara bé, fer i desfer tantes vegades com et passi per la barretina i a cada moment del dia o de la nit, a aquestes alçades de la pel·lícula se'm presenta com si fos al paradís.I per cert, he pogut fotografiar les primeres estelades a Menorca!\nDescobrint un Maó convertit en parc temàtic, m'he topat amb La Murada, un petit restaurant a la plaça Bastió i un lloc on he menjat prou bé doncs m'han atès de manera immillorable. M'hi he fet una copa de cava a la meva salut abans de dinar.\n(Per molts anys, Quico!)\nAvui faig 64 anys i en pensar-ho es dispara un galimaties d'imatges i records de tots aquests anys. Em ve al cap la Gran Festa Sorpresa que entre en David, en Joan, la Roser i els meu nebot i nebodes em van preparar l'estiu del 92, pels meus quaranta tacos. La festa va arribar a reunir unes 150 persones de quasi totes les etapes de la meva vida, poca conya! Per damunt de tot en recordo l'agraiment. Curiosament des d'aquell moment no he tornat a gaudir d'una 'esplendor' social tant complerta. És més: des d'aquell moment que poc a poc he anat reduïnt els meus cercles i distanciant-me d'algunes de les amistats que aleshores em semblava impossible que ens poguéssim perdre de vista. I em dol, perquè m'adono que recordo tothom i que m'els estimo siguin pocs o molts els moments de vida compartida; em ve al cap un remolí de noms i d'imatges que sembla com si desitjés recuperar-los tots ara mateix, amb urgència, mirar-los als ulls i dir-los que no els he oblidat, que sempre els he estimat i que no vull que m'oblidin a mi. Alguna cosa em recrimina la poca destresa en fer entendre com i quant he estimat i estimo encara. Però és tard, i ja cadascú hem anat fent la nostra vida. Que diferents aquests seixanta-quatre anys d'aquells que canten més amunt en John, en Paul, en George i en Ringo! D'alguna manera ells, els Beatles, com a punta de llança de tota la música dels 60, també formen part d'aquest cosmos desorganitzat, curull d'amors, amants, amistats, coneixences, companyies, amb qui he compartit des de segons d'una mirada fins etapes de vida viscudes de bracet.\nM'agrada especialment que aquest aniversari hagi tingut lloc a Menorca, en la intimitat i en les circustàncies d'aquest viatge. L'Illa és un dels referents de la meva vida. Com la Rosa, el teatre o Bòsnia. També els Beatles, naturalment, en George i en John en concret, tenen molt a veure amb altres referents amb qui m'he identificat: Guillermo, o els Monty Python. Molt anarquitzant, tot plegat.\nAlgunes són referències que he anat a buscar. La Rosa, no cal dir-ho, la vaig anar a buscar en entendre que aquella noia que em captivava des d'un pòster penjat al saló Diana, seria algú important a la meva vida si algun dia l'arrivaba a conèixer. I efectivament, quan un any més tard la vaig conèixer personalment, me'n vaig enamorar i va acabar sent la persona amb qui he gaudit de la distància més curta que he sentit mai amb qualsevol altre ésser humà.\nPel que fa al teatre, de fet, me'l vaig trobar als 16 anys quan el meu germà Xavier em va invitar a intervenir en un Juli Cèsar que dirigí en Josep Anton Codina cap a l'any 67 o 68.\nEm vaig enamorar des del primer moment d'aquell món silenciós entre caixes i bulliciós fora de l'escenari, de la llibertat que desprenien totes i cadascuna de les relacions establertes entre els diversos components de la companyia, l'alegria que destil·laven, la sensació que tot venia de molt lluny per no acabar mai...\nA Bòsnia no. A Bòsnia m'hi va portar la indignació i la curiositat. També el deseper de veure com morien persones a diari davant els nostres ulls sense que ni jo ni ningú, aparentment, hi fes res per aturar-ho. Exactament com passa avui en dia amb els refugiats que moren al mediterrani. Va ser a Bòsnia on vaig constatar com un munt de decisions que poden afectar decisivament les nostres vides sovint són preses de manera irracional, on el component emocional és el dominant. També em va quedar clar que hi ha decisions a les quals els mortals comuns mai no hi tindrem accés, fins que no donem un cop de puny a la taula, o potser en llocs més dolorosos.\nCom pot ser que grups reduïts de persones, implicades per foscos interessos i quasi sempre de manera corrupte, prenguin decisions que afectaran a centernars de milers de persones? No m'entra al cap que comptin amb el silènci de folgades majories silencioses. Així s'expliquen guerres, règims dictatorials, terrorisme, violacions de drets, tortures... i una infinitat d'efectes producte, també, de la nostra inacció. No m'estranya que un teòric del socialisme català, un dia em confessés que el pitjor criminal del segle XX era l'innocent pare de família amb la seva predilecció per la ceguesa.\nM'adono que si de la Rosa, del teatre, de'n Guillermo, de Menorca o de Bòsnia n'he tret algun aprenentatge ha estat genüí i 'virginal'. Vull dir que són referents que he conegut per mi mateix, que he 'descobert', per dir-ho d'alguna manera. De cap d'ells en tenia una referència anterior. Així n'he pogut extreure la meva propia conclusió sense contaminacions prèvies; almenys la primera impressió, que diuen que és la que val. En el cas de Bòsnia potser sí que en tenia la imatge distorsionada per notícies confuses i contradictòries. Per això hi vaig anar, per poder arribar per mi mateix a les meves pròpies conclusions.\nÉs així que alguns fets quasi cotidians o semi-domèstics,segons el cas, han esdevingut els meus referents; sóc conscient que hi ha persones que es decanten pels presocràtics, per les ideologies polítiques, les fantasies religioses o els tractats tècnics; en el meu cas, els meus referents culturals han estat Guillermo, els Beatles i Monty Python, cosa que em satisfà enormement, doncs tots ells són anarquitzants; o jo els hi trobo. Cap d'ells, però, m'ha marcat tant com el teatre en general i Shackespeare en particular, la Rosa, Menorca o Bòsnia.\nWhen I get older losing my hair / Many years from now / Will you still be sending me a valentine / Birthday greetings, bottle of wine?\nÉs curiosa la facilitat que tinc en atreure o sentir-me atret per personatges insòlits. Ara mateix estic assegut a la terrassa d'un bar a s'Esplanada des Quartels de Maó amb quatre personatges curiosos amb els que, ni sé com, he acabat establint contacte.\nHan buscat el contacte ells, això ho sé segur, i em mantinc una mica al marge de la seva conversa que gira desordenadament al voltant de temes diversos: Camarón, xivatos, drogues, deutes, rics i pobres...\nEn un moment donat, m'involucro en una conversa, breu i entretallada sobre els canvis que ha sofert l'illa els darrers nou o deu anys. Coincidim en què trobem a faltar el silenci que abans hi imperava. Tres d'ells són castellans i el quart és un menorquí. La conversa té lloc en castellà, menys jo aguanto en català peti qui peti. Prenc nota d'una consideració que em fa el menorquí:\n"Abans tots érem menorquins, alguns només ho éreu uns dies, però tothom formàvem part de l'Illa. Catalans, uns quants bascos i algun madrileny despistat era tot el que hi havia. Si venia una parella estrangera, tothom en parlava i els reconeixiem quan arribaven a qualsevol població: són els anglesos! o els italians... ens deiem els uns als altres. Aleshores només hi havia els de l'Illa, els catalans o valencians, els forasters (per la resta de l'estat) i els estrangers. Ara tot es barreja i només se sent xerrar en castellà. Ja no saps qui és qui i els menorquins ni ens veiem perquè ho hem posat tot a la venda o per llogar. I menorca, sense menorquins, no té massa sentit"\nS'apropa bastant a les meves pròpies reflexions sobre l'illa.\nEntretant arriba una parella mig hippie amb gos inclòs. És l'hora de tocar el dos; són quasi les cinc i he de passar per la botiga a recollir la bateria. A més els companys de terrassa s'arrenquen amb palmes i cante jondo, Ho entenc com una espècie de regal d'aniversari que agraeixo, però no és el meu món.\n▼ de jul. (9)\nDES D'ES GRAU A TORTUGA I FAVÀRITX\nRETROBAMENT FOTOGRÀFIC AMB CIUTADELLA\nDE SON XORIGUER A SON SAURA I TURQUETA\nDE TURQUETA A GALDANA I TREBALÚGER\nDE TREBALÚGER A BINIGAUS, I RETORN A GALDANA\nDE SANT TOMÀS A SON BOU\nES MERCADAL: PARADA I FONDA


El PP de Tarragona referma el compromís de l’Estat amb les infraestructures | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nEl PP de Tarragona referma el compromís de l’Estat amb les infraestructures\nJordi Roca, en una imatge d’arxiu\nEl candidat del PP de Tarragona al Congrés dels Diputats, Jordi Roca, ha remarcat aquest dilluns el «compromís ferm del Govern del PP amb les infraestructures del territori». Així, el cap de llista ha reiterat que en aquests quatre anys l’Estat «ha complert amb la promesa d’impulsar projectes que són clau pel desenvolupament econòmic i estratègic de la província».\nEntre aquests projectes, Roca ha assenyalat el de l’A-27, de la qual «els trams de Morell i Valls i la Variant de Valls ja són una realitat», i ha afegit que «els pressupostos contemplen una partida per enguany de 2,93 milions d’euros per la variant Valls-Montblanc, paralitzada al 2010 pel govern socialista», ha argumentat.\nEl cap de llista al Congrés també ha destacat que en aquesta darrera legislatura s’han culminat les obres a la T-11, que connecta Reus i Tarragona, «una de les principals vies de la demarcació i per on hi circulen 46.000 vehicles diaris».\nPel què respecta a la xarxa ferroviària, Roca ha constatat l’aposta ferma de l’Estat perquè tiri endavant el Corredor del Mediterrani: «davant dels qui dubtaven de la seva viabilitat, nosaltres presentem resultats; els treballs ja estan en marxa i el transport de mercaderies serà eficaç gràcies a la implantació del tercer carril».\nD’altra banda, Roca també s’ha referit a les inversions dutes a terme pel govern del PP els darrers quatre anys al Port de Tarragona: «hem contribuït a que sigui el quart de l’Estat amb una aportació de 70 milions d’euros, destinats al Moll de la Química, i s’ha estrenat l’escàner de mercaderies més avançat d’Europa».\nTanmateix, el cap de llista ha volgut remarcar que el PP té «un compromís ferm amb seguir impulsant l’Aeroport de Reus».\nPer tot plegat, el candidat de la província de Tarragona al Congrés dels Diputats ha reiterat que l’Estat «sí que té en compte la província de Tarragona» i que està «a favor del futur del territori, invertint en un dels aspectes més importants com són les infraestructures».\n14/06/2016 Bel: ‘La situació de la xarxa ferroviària a les Terres de l’Ebre i Tarragona és un autèntic escàndol’\n10/06/2016 Jorge Fernández Díaz referma el suport del Govern central amb els Jocs\n16/06/2016 Jordi Roca: ‘Estem al costat del comerç ordenat i legal’\n15/06/2016 Madrid anuncia una inversió de 3 MEU per l’estació de tren en plena campanya


Llibertat i TV3: 85 dies sense TV3 al País Valencià\nACPV VA PAGAR DIVENDRES PASSAT 70.000 EUROS DE LA MULTA DE TV3\nDiumenge, 15 de maig de 2011 12:00\nAmb els 130.000 ja pagats fa 15 dies, ja sumen 200.000 euros pagats\nAcció Cultural del País Valencià (ACPV) ha pagat avui 70.000 euros a la Conselleria d’Economia, Hisenda i Ocupació de la Generalitat Valenciana en concepte de segon pagament de les dues multes imposades a la nostra entitat per les emissions de TV3. D’aquesta manera, ACPV ja ha pagat, fins ara, un total de 200.000 euros (sumant als 70.000 d’avui els 130.000 pagats el passat 28 d’abril).\nEls 70.000 euros corresponen a donacions individuals i col·lectives. Cal destacar el fet que aquests diners s’han recollit en només 15 dies (10 dies si comptem només els laborables, que són els que tenen lloc les donacions, a una mitjana per tant de 7.000 euros al dia). El ritme de recollida de donacions és, per tant, extraordinari, i més si tenim en compte el context de crisi econòmica, i a hores d’ara continua, i la nostra entitat manté el compromís d’anar realitzant pagaments a mesura que vaja ingressant les donacions.\nLa campanya de recollida de donacions està superant fins i tot les expectatives més optimistes, ja que haver arribat als 200.000 euros en tant poc de temps és sens dubte una fita important, assolida gràcies a l’extraordinària resposta de centenars de ciutadans i col·lectius compromesos amb la llibertat d’expressió, la pluralitat informativa, la llengua i la cultura. ACPV vol agrair a totes les persones i col·lectius que han realitzat donacions o que pensen fer-les el seu esforç per a poder fer front col·lectivament a una multa desproporcionada i injusta que no aconseguirà l’objectiu que busca, que és ofegar la nostra entitat i així posar fi al principal dic de contenció de l’autoritarisme del president Camps.\nPerò tot i la fita assolida d’haver arribat ja als 200.000 euros de donacions, ACPV manté la crida a continuar la campanya, ja que encara resten dos terços de les multes originàries (que sumen 600.000 euros) per pagar més els interessos corresponents.\nEl Barça campió lidera la jornada\nL'especial "Esport Club", emès per TV3 tot just es va acabar el partit contra el Llevant, va ser el programa més vist a Catalunya, amb una mitjana de 726.000 espectadors i el 23,3% de quota. A més, la programació especial que van fer TV3 i Esport3 va tenir una audiència acumulada de 2.385.000 persones.\nEls jugadors del Barça celebren eufòrics el títol de Lliga. (Foto: EFE)\nEl "Barça campió de la Lliga" va despertar l'interès dels espectadors i va liderar la jornada de dimecres. Segons dades de Kantar Media, l'edició especial del programa "Esport Club", emès per TV3 tot just es va acabar el partit contra el Llevant, va ser el programa més vist a Catalunya, amb una mitjana de 726.000 espectadors i el 23,3% de quota.\nAquest especial es va començar a emetre a les 21.45, amb una durada de 110 minuts, i va arribar a un màxim d'audiència a les 22.17, amb 1.120.000 espectadors i el 33,7% de quota. En aquell instant, l'entrenador Pep Guardiola estava valorant el triomf en roda de premsa.\nD'altra banda, cal destacar que el programa de tertúlia "Efectivament", que es va emetre per TV3 a partir de les 23.40, amb 93 minuts de durada, va tenir una mitjana de 164.000 espectadors, amb el 10% de quota. El programa va ser emès també a partir de les 23.57 pel canal Esport3, amb una mitjana de 33.000 espectadors i el 2,2% de quota.\nEn conjunt, la programació especial sobre el Barça campió que TV3 i el canal Esport3 van emetre dimecres a la nit, a partir de les 21.45 i fins a quarts de dues de la matinada, va tenir una audiència acumulada total de 2.385.000 persones, amb el 34,2% de quota\nPREMSA i MITJANS DIGITALS EN CATALÀ, SOLIDARIS AMB ACPV, PUBLIQUEN AVUI UN EDITORIAL\nInternet, solidària amb Acció Cultural del País Valencià\nUns quants mitjans de comunicació publiquem avui un editorial conjunt cridant els internautes perquè ajudin a pagar les multes per TV3.\nAlguns mitjans de comunicació, entre els quals VilaWeb, El Temps, Avui,el Punt, El 9 Nou, Directe.cat i Diari de Balears, publiquem avui uneditorial conjunt de suport a Acció Cultural del País Valencià i, seguint la crida feta per Òmnium, Obra Cultural Balear i la Fundació puntcat, invitant els internautes a fer una donació solidària per contribuir a pagar les multes imposades a ACPV per haver distribuït el senyal de TV3 al País Valencià.\nAquest editorial conjunt té un ampli ressó entre els blocaires, molts dels quals el reprodueixen, com és el cas de Chào ông Viêt Nam, Gemma Pasqual Escrivà, Des de Llíria cap a Ítaca, Francesc Vila, Camins d'independència.\nEl 28 d’abril proppassat Acció Cultural del País Valencià va pagar 130.000 euros a la Conselleria d’Economia, Hisenda i Ocupació de la Generalitat Valenciana. Aquests diners són el primer pagament de les dues multes que li ha imposat la Generalitat per les emissions de TV3 al País Valencià, i que pugen a uns 800.000 euros (tenint en compte que són dues multes que sumen 600.000 euros, més els interessos corresponents i el 20% de recàrrec per no haver pogut en el termini de pagament 'voluntari').\nSegons ACPV, aquests 130.000 euros són de donacions d'individus, col·lectivitats i organitzacions en resposta a 'la crida per a encarar col·lectivament una multa injusta i absolutament desproporcionada'. Segons l'entitat, aquestes multes 'només pretenen ofegar econòmicament la nostra entitat, en vist que, aquests darrers quatre anys, hem suportat la persecució política i econòmica a què ens ha sotmès el govern del president Camps'.\nAcció Cultural del País Valencià demana col·laboració econòmica urgent per fer front a les multes imposades pel govern de Camps per les emissions de TV3\n11/05/11 02:00 - VALÈNCIA - ENRIC ORTS www.elpunt.cat\nEliseu Climent (ACPV) i Muriel Casals (Òmnium) en la manifestació per TV3 a València, el 16 d'abril Foto: ACN.\nACPV no espera cap ajuda directa del govern d'Artur Mas, tot i les bones relacions\nAcció Cultural del País Valencià (ACPV) viu moments crítics precisament l'any que celebra el seu 40 aniversari. Entre la darreria de maig i la primeria de juny, l'entitat presidida per Eliseu Climent ha de reunir, sota amenaça d'embargament, 800.000 euros per pagar dues multes imposades per la Generalitat Valenciana per les emissions de TV3. L'associació ha emès bons d'ajuda i ha obert dos comptes per recaptar els diners de les sancions amb aportacions populars. Fins ara, només n'ha aconseguit 180.000 euros.\nLa gran majoria d'aquestes contribucions provenen del País Valencià, malgrat que unes altres iniciatives promogudes per ACPV han trobat en Catalunya el territori més receptiu, com ara amb motiu de la recollida de signatures de la ILP Televisió Sense Fronteres.\nTot i l'emergència del moment i les bones relacions que ACPV ha mantingut amb els diferents governs de la Generalitat de Catalunya –traduïdes en importants subvencions–, l'entitat no espera cap ajuda directa del govern d'Artur Mas en aquesta conjuntura. “El govern català encara no ha fet ni els pressupostos”, va justificat ahir el coordinador d'ACPV, Toni Gisbert, preguntat per aquest diari.\nL'entitat ha recorregut a unes altres vies de finançament a partir de les quals espera un “augment substancial” de les aportacions, especialment de la crida llançada a associacions, partits i sindicats. També hi ha instat els artistes que col·laboren mitjançant la donació d'obres. Fins i tot, s'ha posat a la venda un àlbum fotogràfic amb imatges de la manifestació del 16 d'abril, la de l'actuació de Llach.\nACPV tem per la seua desaparició, un fet que, si es produís, “seria molt greu”, segons Gisbert. “Afectaria no només la llengua i la cultura, sinó la defensa dels valors democràtics”, va afegir el coordinador de l'entitat.\nD'altra banda, el portaveu del govern català, Francesc Homs, va admetre ahir que la relació amb la Generalitat Valenciana “s'ha refredat” després del tancament de les emissions de TV3.\nEditorial conjunt de la premsa\nDiversos mitjans de Catalunya, entre els quals es troben l'Avui i El Punt, publiquen en les seues edicions digitals i de paper d'avui un editorial conjunt en què es demana “una donació solidària” a favor d'ACPV per fer front al pagament de les multes per les emissions de TV3 al País Valencià. La iniciativa està promoguda per la Federació Llull, que agrupa, a més d'ACPV, Òmnium Cultural i l'Obra Cultural Balear, i la Fundació Puntcat.\nRepetidor de La Drova (la Safor)\nFoto: José Soler (ara.cat)\nCampanya popular per pagar la multa derivada dels repetidors de TV3 al País Valencià\nAcció Cultural lidera la iniciativa per tal de fer front als prop de 800.000 euros imposats pel govern de Francisco Camps\nBarcelona | Actualitzada el 11/05/2011 02:14\nAcció Cultural del País Valencià (ACPV) ha posat en marxa una campanya de suport popular. L'objectiu és fer front als 800.000 euros de multa a què s'enfronta per haver facilitat l'emissió de TV3 en territori valencià. L'organització ofereix diverses vies per fer les donacions, tal com informa la sevaweb, que passen des del donatiu a l'adquisició de bons a preus simbòlics.\nLes sancions corresponen a les multes imposades per la Generalitat Valenciana a l'entitat pel fet d'haver cedit els seus repetidors a TV3, que no té llicència per emetre al País Valencià. Les dues Generalitats han negociat diverses vegades la reciprocitat, però l'executiu de Camps sempre ha condicionat el seu sí a l'obtenció d'un múltiplex nou per a la comunitat. Actualment els diferents repetidors han deixat de prestar el servei, davant la impossibilitat de l'entitat d'anar acumulant més sancions administratives.\nA més de posar en marxa la col·lecta, l'entitat ha subministrat un article que diversos mitjans impresos i digitals del país reproduïm de manera conjunta. En aquest escrit s'explica com la situació a què s'ha arribat és conseqüència d'una "persecució política i econòmica" del govern de Camps.\n"TV3 ÉS NOSTRA, LA VOLEM I LA RECUPERAREM"\nclica per veure el vídeo: http://www.vilaweb.tv/?video=6775\nUnamulta contra tots: en solidaritat amb Acció Cultural\nVicent Partal (Director) www.vilaweb.cat\n11 de maig de 2011 www.acpv.cat\nDurant aquests quatre anys, Acció Cultural ha fet patent l’amplíssim suport a TV3 al País Valencià, fins a arribar a l’èxit de la manifestació del passat 16 d’abril a València. En aquest sentit, cal també recordar les 651.650 signatures recollides perla IniciativaLegislativaPopular (ILP) “Televisió sense Fronteres” per legalitzar la recepció de totes les televisions en català en el conjunt del domini lingüístic, i que ara podria entrar a tràmit parlamentari al Congrés espanyol.\nTant el projecte de llei impulsat per la ILPcom el recurs que Acció Cultural ha presentat davant el Tribunal Suprem poden acabar donant la raó a l’entitat en aquest conflicte artificial; però, de moment, Acció Cultural ha de pagar les multes que encara té pendents si no vol patir l’embargament dels seus comptes corrents i béns mobles i immobles. Davant aquesta greu situació, el nostre deure és col·laborar a fer front col·lectivament a una multa que en realitat és contra tots els que creiem en la pluralitat informativa i la llibertat d’expressió. Per això, avui, diferents mitjans publiquem aquesta crida pública perquè feu una donació solidària a Acció Cultural (www.acpv.cat): així com junts vam aconseguir les 651.650 signatures per ala ILP, junts hem de reunir els diners necessaris per garantir la continuïtat d’Acció Cultural.\nNotícies relacionades: Vilaweb - Avui - Mediterraneo - Regió7 - Diari de Girona - Ara -Nació Digital\nAl Tall a Twitter amb la nova cançó 'Romanç contra Camps'\nEtiqueta: #novoteucamps · El vídeo de la cançó es podrà veure d'ací a pocs dies\nEl grup Al Tall ha preparat una cançó per a aquestes eleccions: 'Romanç contra Camps'. La lletra, ja la podeu llegir, i aviat en podreu mirar el vídeo a Facebook del grup. Però la cançó és una de les iniciatives d'Al Tall en aquesta campanya electoral. També ha obert un canal a Twitter i una etiqueta nova, #novoteucamps, amb el propòsit de discutir-hi les raons per a no votar l'actual president, Francisco Camps. De moment, i fa ben poc que ha començat a funcionar, l'etiqueta és prou activa i ja hi ha unes quantes piulades.\nAcí teniu la lletra íntegra de 'Romanç contra Camps':\nACPV ja té 180.000 per a les multes per TV3\nLa Coalició Compromís repartirà bons d'ajuda entre els seus militants\n09/05/11 www.avui.cat - VALÈNCIA - REDACCIÓ\nToni Gisbert, Joan Ribó, Mònica Oltra i Eliseu Climent.Foto: PRATS I CAMPS.\nLa campanya d'Acció Cultural del País Valencià (ACPV) de recaptacions d'aportacions populars per pagar les multes per les emissions de TV3 ha aconseguit de moment 180.000 euros –dels 800.000 que en necessita–, segons ha informat la mateix entitat.\n“La campanya avança a bon ritme”, subratlla ACPV en una nota.\nL'associació presidida per Eliseu Climent, rebrà igualment donacions la Plataforma Salvem el Cabanyal, Xúquer Viu i la Comissió de la Dignitat, entre altres.\nCliment ha rebut hui dilluns als representants de la Coalició Compromís, Joan Ribó i Mònica Oltra, que s'han compromés a repartir bons d'ajuda entre els seus militants i simpatitzants.\nLa Plataforma Sense Senyal va aparéixer dalt dels escenaris per reivindicar TV3! Aquesta vegada fou al concert d'Obrint Pas, Orxata i Assekes d'Almussafes! SÍ A TV3!!!\nDel drama a la comèdia\nTV3 canvia de registre els dilluns a la nit amb la sèrie ‘Dues dones divines' protagonitzada per Rosa Maria Sardà i Verónica Forqué i que s'estrena avui\n09/05/11 www.avui.cat - BARCELONA - GEMMA BUSQUETS\nPiluca (Forqué) I Mimí (Sardà) protagonitzen aquesta comèdia de la cadena coproduïda amb Gestmusic i Flaix TV. Foto: TV3.\n“En les sèries de TV3, feia molt de temps que no rèiem; pensem una mica massa i n'estem orgullosos, però està bé que amb el que està passant és imprescindible riure, que és molt saludable”. La directora de Televisió de Catalunya, Mònica Terribas incidia així en el canvi de registre de la franja dels dilluns a la nit de la cadena catalana: de Polseres vermelles –una sèrie amb molt contingut emocional– a Dues dones divines, (TV3, 22.40h) una comèdia estripada, tal com la\nva definir el seu director, Pol Mainat que ha dirigit per primer cop a la seva mare, Rosa Maria Sardà, la gran protagonista de la comèdia juntament amb Verónica Forqué\nDagoll Dagom. El rock català tindrà el seu musical\nDagoll Dagom prepara l'espectacle 'Cop de Rock', amb què farà un repàs de la 'banda sonora' d'aquells anys prolífics per a la música rock feta en català. No es tracta d'una antologia, ha advertit el director de la companyia, Joan Lluís Bozzo, sinó d'una selecció de cançons que serveixen per construir una història.\nDagoll Dagom prepara l'espectacle "Cop de Rock", on s'explicarà la història un jove grup de rock a principis dels anys noranta que, en un segon acte, es troba a les acaballes del segle XX davant d'una "segona oportunitat". S'estrenarà l'11 de setembre al Teatre Victòria.\nEl director de Dagoll Dagom ha donat els detalls d'aquesta producció. Joan Lluís Bozzo ha reiterat que no es tracta d'una "antologia" del rock català, ni "un judici de quines són les cançons que queden i quines les que no". Són cançons, diu Bozzo, que "expliquen una història" i n'hi ha de més i de menys conegudes. A més, Bozzo ha admès que es tracta d'un tipus de musical que s'ha estilat en els darrers anys en el món anglosaxó i posteriorment a tot el món, conegut com a "juke box musical", que parteix de composicions ja fetes i tot sovint molt conegudes per crear l'espectacle. Tot i això, el director de la companyia ha expressat la seva seguretat que "es veurà la mà de Dagoll Dagom" en l'estil de l'espectacle.\nCop de rock és una coproducció de Dagoll Dagom, 3xtr3s, Ritme Dansa i Ten Produccions. L'espectacle repassa, en dues parts, moltes de les cançons del rock català, des dels seus orígens. Els Pets, Sopa de Cabra, Bars, Sau, Gossos... i un llarg etcètera de grups i cançons hi seran representades.\nAMB UNA DONACIÓ\nPOTS ACONSEGUIR L'ÀLBUM DIGITAL DEL 16A\nACPV HA PAGAT JA 130.000 EUROS DE LA MULTA PER LES EMISSIONS DE TV3\nL’entitat ha recollit, a dia d’avui, 145.000 euros de donacions\nEl passat 28 d’abril, dijous, Acció Cultural del País Valencià (ACPV) va pagar 130.000 euros a la Conselleria d’Economia, Hisenda i Ocupació de la Generalitat Valenciana. Aquests diners són el primer pagament de les dues multes imposades a la nostra entitat per la mateixa Generalitat per les emissions de TV3 al País Valencià i que sumen un total aproximat de 800.000 euros (tenint en compte que es tracta de dues multes que sumen 600.000 euros, més els corresponents interessos i el 20% de recàrrec per no haver pogut pagar dins del termini de pagament dit voluntari).\nAquests 130.000 euros corresponen a les donacions realitzades per persones individuals, col·lectius i organitzacions en resposta a la crida realitzada per ACPV per fer front col·lectivament a una multa que entenem que és injusta i absolutament desproporcionada. Aquestes multes només busquen ofegar econòmicament la nostra entitat, davant del fet que, durant els darrers quatre anys, hem suportat la persecució política i econòmica a la qual ens ha sotmès el Govern del president Camps, mogut pel seu desig de censurar una televisió pública de qualitat i en català i, alhora, acabar amb l’entitat que significa un dic de contenció al seu autoritarisme.\nPublicat per Llibertat i TV3 a 9:01


Els llibres fan de bon cremar (Eva Piquer)\nHem d'escoltar el cap però deixar parlar el cor, deia Marguerite Yourcenar. I sempre ens quedarà la literatura per endreçar-nos les emocions i pensaments.\n260x366 Els llibres fan de bon cremar / AFP Els llibres fan de bon cremar / AFP\nSegur que no llegir un llibre és encara pitjor que cremar-lo?\nEs mor Ray Bradbury i jo em sento una cronista marciana: no sabia que encara era viu. A l'acte, les xarxes socials s'omplen de frases de l'escriptor, com ara que ell no intentava predir el futur, sinó prevenir-lo. O com una sentència de la qual discrepo: "Hi ha coses pitjors que cremar llibres; per exemple, no llegir-los". Home, depèn. Amb segons quins llibres, el millor que se'n pot fer és ignorar-los. O aparcar-los, si resulta que no ens enxampen en el moment adequat perquè la lectura sigui profitosa. Ja arribarà, potser.\nEn canvi, cremar llibres fa esfereir. A l'assaig La matèria de l'esperit , Jaume Cabré es refereix als qui saben el poder que té un text, i no estan disposats a consentir-ho: "Són els que, per prevenir mals majors, calen foc a la Biblioteca d'Alexandria; són els feligresos del bisbe civil d'Alexandria que torturen fins a l'horror indescriptible Hipàtia, una de les persones més sàvies de la història de la humanitat, que era matemàtica, astrònoma, física i, cosa imperdonable, dona. Són els que, a més de fixar quins són els llibres sagrats i quins no, proposen llistes de llibres prohibits; són els papes que redacten llistes, ja des de segles molt llunyans; són les esglésies que tenen por que la gent pensi pel seu compte; són els inquisidors de Toledo que cremen llibres perquè s'adonen que un llibre sempre fa de bon cremar. Són els aiatol·làs que condemnen a mort escriptors pel fet de ser-ho i pretendre escriure en llibertat". La llista segueix, perquè de censors i dictadors i malparits amb ganes d'esborrar-nos la memòria n'hi ha per parar un tren. Si els poders absoluts de la història han vist tan clara la força de la literatura és, segons Cabré, "perquè algú els ha xiuxiuejat a cau d'orella que l'escriptura i la lectura són elements ordenadors dels nostres mons, les nostres emocions i els nostres pensaments".\nSi escrius un conte cada setmana durant un any, te'n sortirà algun de bo\nEm temo que sí que tenia raó Ray Bradbury quan deia que no farà falta cremar llibres si el món comença a omplir-se de gent que no llegeix, que no aprèn i que no sap. Però en aquest món que s'aguanta amb pinces hi ha gent per a tot. I, per sort, encara n'hi ha molta que pensa lliurement i que no es deixa adotzenar. Fins i tot hi deuen haver persones que pensen sense haver llegit, però no em pregunteu com s'ho fan.\nBradbury tenia per costum escriure un conte per setmana, cada setmana de l'any. Per una qüestió d'estadística: "És totalment impossible escriure 52 històries dolentes seguides". Visca la perserverança, sí senyor. L'única manera d'acabar parint una història que valgui la pena és proposar-s'ho i intentar-ho. I això és aplicable a l'escriptura i a la vida. Com va dir el president Mas a la festa dels 50 anys d'Edicions 62, "qui lluita, pot perdre; qui no lluita, ja ha perdut". Lluitem, doncs. Per si de cas el món no s'acabés demà.\nAmb el cor bombejo la sang i amb el cervell t'estimo de cap a peus\nEl catedràtic de psicobiologia Ignacio Morgado explicava dijous en una entrevista del company Jordi Cortada que l'únic trasplantament que ara com ara no es pot fer és el de cervell. I que si mai es fes, no seria de cervell, sinó de cos. Perquè som el nostre cervell, amb un cos de propina. És més: estimem i ens emocionem en funció del respectiu model d'activitat cerebral, que és diferent en cadascú de nosaltres. Ho explica Richard J. Davidson, professor de psicologia i psiquiatria a Wisconsin-Madison, a El perfil emocional del teu cervell (Columna).\nSegons Davidson, la química cerebral és modificable. Es veu que hi ha maneres d'enfortir o afeblir les connexions entre diverses parts del cervell adult. Però, sigui com sigui, tot passa pel cap. I el pobre cor ja farà prou si, entre sotrac i sotrac emocional, no deixa de bategar.


La Jana impulsa un model d'agricultura sostenible a partir del cultiu de la cirera ecològica - Valencia Plaza\nCIRERES ENRIC SIMÓ\nCASTELLÓ. En arribar la primavera, nous colors comencen a envair els aparadors de les fruiteries. El canvi d'estació propicia que nous tipus de fruita ja estiguen a punt per al consum. Es pot dir que la reina de la temporada és la cirera, que amb el seu color roig destaca sobre la resta. En algunes comarques de Castelló es manté el cultiu d'aquesta fruita que sembla tindre el seu origen en la zona ubicada entre el Mar Negre i el Mar Caspi i que els romans o els grecs van introduir a la península Ibèrica. La zona del Maestrat és una de les zones amb més producció. Allí, concretament a La Jana, es troba Cireres Enric Simó, la firma pionera en cireres ecològiques a Castelló.\nAra fa 10 anys, el seu gerent, Enric Simó, va voler innovar i va decidir fer el salt a la producció ecològica, "per una part per qüestió de consciència i per l'altra perquè la cirera convencional estava molt mal pagada", assegura. Simó gestiona en l'actualitat unes 2 hectàrees de cirerers de l'empresa familiar que suposen una mitja de 3.000 quilos de collita anuals "encara que enguany la temporada no anirà molt bé i quasi no hi haurà producció", assenyala. "Cuidar del medi ambient i de les persones", aquesta és una part important de la filosofia de l'empresa de La Jana que es va arriscar a transformar les seues terres cap a un model més sostenible d'agricultura quan encara eren molt pocs els que creien en aquest sector.\nA poc a poc, segons explica Enric, el sector s'ha consolidat "i el nínxol de mercat ha crescut encara que és un sector minoritari, ja que hi ha molt poques finques de cireres transformades a ecològic", comenta Simó. La venda del seu producte la realitza Enric Simó de forma directa a la xarxa de tendes ecològiques i gurmet ubicades entre Vinaròs, Castelló i València, a través de la central de compres de productes ecològics i orgànics de València i a algun restaurant de la zona com El Cortijo de Benicarló o El Pou de Beca a la Vall d'Alba.\nLes cireres d'Enric Simó, denominades Simonetes, tenen el certificat del Comité d'Agricultura Ecològica de la Comunitat Valenciana i creixen sense patir tantes plagues com les convencionals, considera Simó. La cura dels camps de La Jana on hi ha cireres ecològiques la porten a terme el mateix Enric Simó i la seua família, a més d'una persona que es troba contractada de forma fixa durant tot l'any i altres persones que treballen durant la campanya de recollida. "Aquest fet ajuda a fixar població en el territori, encara que les propostes i projectes actuals per a mitigar l'efecte de la despoblació a Castelló no són molt bons".\nEn aquest sentit, Enric explica que la lluita contra la despoblació “no és fàcil” i creu que “les administracions encara no han desenvolupat una estratègia encertada, ja que fins ara s'han centrat a enfortir els serveis com la implantació d'internet o apropar els bancs als ciutadans col·locant nous caixers automàtics, però el que realment s'ha d'impulsar són projectes que ajuden a tindre un treball al seu poble a les persones que es queden a viure al medi rural, i en aquest sentit, crec que és necessari que l'agricultura i la ramaderia compten amb el suport i les ajudes necessàries per a ser rendibles sinó el problema no desapareixerà”.\nEnric Simó també gestiona cultius d'ametlla ecològica i d'oliveres, a banda de les cireres, les quals formen part d'un programa de visites guiades posades en marxa entre l'ajuntament de La Jana i alguns agricultors de la zona que tenen elements diferenciadors i en el qual també participen i col·laboren empreses turístiques.


Mordòvia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nМордовия Республикась (mdf)\nМордовия Республикась (myv)\nHimne de Mordòvia (30 març 1995)\n54° 26′ N, 44° 27′ E / 54.43°N,44.45°E / 54.43; 44.45Coord.: 54° 26′ N, 44° 27′ E / 54.43°N,44.45°E / 54.43; 44.45\nRepública Socialista Soviètica Autònoma de Mordòvia\nConfonta al nord amb la Província de Nijni Nóvgorod, al sud i sud-oest amb la Província de Penza, a l'est i sud-est amb la Província d'Uliànovsk, al nord-est i est amb Txuvàixia i a l'oest amb la Província de Riazan.\nLa república és a la part est de la Planura Europea de l'Est, a la conca del Volga. La part nord-oest del país és ocupada per la planura de l'Okà i el Don, on prevalen les formes acumulatives del terreny. El sector sud-est és ocupat pels Alts del Volga, amb una llarga tira de pujols i turonets; les elevacions són descendents de 330-310 metres a l'est fins a 100 metres l'oest.\nLa república és travessada per molts rius: l'Okà, i els seus tributaris, el Mokxa, Vad, Satis, Sivin, Issa i Urei; el Volga i els tributaris Surà i Alàtir. Els boscos ocupen el 24,2% de la república, dels quals el 22,5% són roures, el 29,5% pins, el 14,5% albers, el 4,1% til·lers i el 2,8% verns. A la part NO hi ha la reserva natural mordòvia P. G. Smidovitx, creada el 1935, amb 32.000 hectàrees entre els rius Mokxa i Satis que conserven nombroses espècies d'ocells, mamífers i altres espècies que han desaparegut a altres zones\nArticle principal: Mordovià\nPoblació: 888,766 (2002)\nUrbana: 531,478 (59,8%)\nRural: 357,288 (40,2%)\nMasculina: 408,556 (46,0%)\nFemenina: 480,210 (54,0%)\nNaixements: 7,394 (ratio 8.6)\nMorts: 14,823 (ràtio 17,2)\nEls mordovians són un poble fínic que parla dues llengües semblants, mokxa i erzya, les quals han estat considerades durant molt temps com a dialectes d'una única llengua mordoviana. En realitat hi ha dues ortografies amb noticiaris paral·lels a Mordòvia on només hi viu aproximadament un terç dels mordovians.\nSegons el Cens rus (2002), els russos són el 60,8% de la població, mentre que els mordovians són només el 31,9%. Altres grups són els tàtars (5,2%), ucraïnesos (0,5%), i un grapat de grups petits, cadascun amb menys del 0,5% de la població total. 3,700 persones (0,4%) no indicaren cap nacionalitat en el cens.\nMordovians 405,031 (34,1%) 357,978 (35,8%) 364,689 (35,4%) 338,898 (34,2%) 313,420 (32,5%) 283,861 (31,9%)\nRussos 719,117 (60,5%) 590,557 (59,0%) 606,817 (58,9%) 591,212 (59,7%) 586,147 (60,8%) 540,717 (60,8%)\nTàtars 47,386 (4,0%) 38,636 (3,9%) 44,954 (4,4%) 45,765 (4,6%) 47,328 (4,9%) 46,261 (5,2%)\nUcraïnesos 7,586 (0,6%) 6,554 (0,7%) 6,033 (0,6%) 5,622 (0,6%) 6,461 (0,7%) 4,801 (0,5%)\nAltres 8,884 (0,7%) 6,468 (0,6%) 7,069 (0,7%) 8,012 (0,8%) 10,148 (1,1%) 13,126 (1,5%)\nMapa de Mordòvia\nEls jaciments arqueològics més vells del país són del neolític (entre els rius Vad i Moksha). Durant la primera edat de Ferro (entre els segles VII i V aC) les tribus de la cultura de Gorodetsk, de parla fínica, s'establiren al país, on van formar assentaments permanents i es dedicaren a l'agricultura, ramaderia, cacera i pesca,. Podien treballar el ferro, amb el que fabricaven eines i armes.\nCap al segle I aC s'establiren a les conques de l'Oka, Moksha i Volga. Eren animistes, de la qual religió en queden residus en algunes manifestacions de la vida quotidiana (costums de les dones, costums de bany) i de restes xamanistes (festes pels avantpassats i sacrificis d'animals), així com altres pràctiques màgiques, festes i cerimòmies. D'altra banda, poc es diferencien avui dia dels rússos. Els primers invasors que patiren foren els ostrogots en el segle iii.\nEntre els segles xii i xiii s'hi desenvoluparen formes polítiques feudals. Durant aquesta època Mordòvia apareix a les cròniques russes com a Purgasova Volost o Purgasova Rus' (el territori entre els baixos marges del Moksha, que era ocupat per les tribus mordovianes, i pels pagesos russos que fugien de l'opressió feudal) governat pel príncep Purgas o Purgasov que ocupava el territori entre els rius Oka i Moksha, però el 1230 foren ocupats pels mongols, que l'incorporaren a la Kizyl Orda, però el 1239 ja s'hi revoltaren. D'antuvi els ajudaren i foren aliats, però el 1378 es posaren de part dels russos contra el kanat de Kiptxaki els venceren a Vozhe i Kulikovo el 1378 i el 1380.\nFins al 1552 fou controlat pel Kanat de Kazan, fins que fou incorporat a Moscòvia. El 1775 el territori mordovià fou dividit entre els governs de Penza, Simbirsk i Tambov. El 1785 es desenvoluparen els primers molins paperers,\nDesprés de la revolució de febrer del 1917, es formaren soviets dirigits per menxevics i socialistes revolucionaris, i el 12 de novembre hi estableixen l'autoritat bolxevic, que el 21 de desembre s'empararà de Saransk. Pel gener del 1918 es formà un Comitè de Districte del Partit Bolxevic, i el març del 1918 els bolxevics s'hi imposaren definitivament, i repartiren 1.090.000 hectàrees de terres privades entre els pagesos desposseïts. Durant la Guerra Civil del 1918-1920 es va mantenir dins el bàndol bolxevic, fins i tot l'agost del 1918 s'hi estacionaren tropes de l'Est.\nEl 1919 fou creada la secció mordoviana del Comissariat del Poble per Nacionalitats de la RFSS Russa, que el desembre del 1920 organitza districtes mordovians a les regions de Penza, Saratov, Samara, Simbirsk i Tambov, i edita en mordovià una història del Partit Comunista, i el 1921 celebrà el Congrés de Comunistes de Nacionalitat Mordoviana a Samara, en el qual solicaren l'autonomia pel seu poble. Però la regió patí fortes epidèmies de fam que obligaren molts mordovians a emigrar cap a Sibèria.\nTanmateix, la seva dispersió dificultava la creació d'una àrea pròpia, ja que el 1921 eren 1.167.537 en un territori fragmentat entre russos, tàtars i txuvaixos. El 1926 es va fundar a la Universitat de Saratov una branca per a pedagogia i formació de mestres mordovians, que el juliol del 1928 es va traslladar a Saransk, on es va fer el primer Congrés Lingüístic Mordovià, amb vistes a unificar les dues parles en una sola llengua (també els podrien assimilar millor).\nDesprés de la reorganització de la Regió o Kraj del Mig Volga el 1928, que ja incloïa un Oblast Mordovià (el districte de Srednevolzhskogo), el 10 de gener del 1930 esdevindria Oblast Autònom. També es creà una emissora de ràdio a Saransk que emet en rus i mordovià, un Institut de recerca lingüística i científica, un teatre, un conservatori i una editorial, que el 1933 publicarà el primer abecedari en erzya, Tundon Chi (Dia de primavera). No adquirirà estatut de República Socialista Soviètica Autònoma fins al 20 de desembre del 1934, i es formarà una Unió d'Escriptors de Mordòvia similar a la d'altres repúbliques, així com el grup de dansa Umarina. Però el 1939 tenia una població ètnicament mordoviana del 34,1%.\nDesprés de cinc plans quinquennals anteriors a la guerra, s'inicià el "socialisme de guerra", tot col·lectivitzant l'economia i desenvolupant la indústria pesant. Enviaren al país nombrosos tècnics russos, i molts mordovians anaren a estudiar a Moscou i Leningrad. El 1932 col·lectivitzaren tota l'agricultura, i es multiplicà 9,5 cops la però es produïren repressions massives i més fam.\nDurant la Segona Guerra Mundial, uns 75.000 soldats de la República foren condecorats, destacant al front una columna de tancs i un esquadró d'aeroplans. Hi instal·laren algunes indústries d'altres repúbliques el 1941.\nCap al 1950 aparegueren les primeres indústries mecàniques, elèctriques i cimenteres, principalment a Saransk, així com el ferrocarril electrificat Saransk-Moscou, i el 1957 fou inaugurada a Saransk per N. P. Ogorev la Universitat Estatal Mordoviana. Continuà, però, la industrialització i la colonització que encoratgen la destrucció de la seva cultura ètnica, sobretot a les ciutats.\nEl 1961 es va fundar la primera emissora de televisió, i durant tota la dècada dels seixanta i setanta el país es va integrar totalment en el sistema rus i soviètic. El 30 de maig del 1978 es va aprovar una nova constitució, on es consagra la integració en la Rússia soviètica. Fins i tot el juny del 1985 se celebrà el 500è Aniversari de la integració mordoviana en Rússia, en les quals celebracions hi participaria en nom del PCUS el futur president Boris Ièltsin.\nAmb l'arribada de la perestroika es produïren alguns conflictes entre mordovians i russos. El maig del 1989 es produïren les primeres manifestacions demanant democràcia, però fins al 25 de febrer del 1990 no es van autoritzar els primers mítings i manifestacions que permeteren la creació del Partit Socialdemòcrata de Mordòvia i la societat sociocultural Mastorava, així com la societat dels tàtars del país Yaktashlar (Amics del País). L'octubre del 1991 se celebraren trobades amb societats d'altres països finoúgrics, alhora que es creava el càrrec de president de la República de Mordòvia per elecció popular el 14 de desembre. Seran escollits Vassili Gusliannikov, i com a vicepresident, V. P. Narezhnyj.\nEl primer decret del president, el gener del 1992, és reorganitzar les granges col·lectives, alhora que Mastorava obria una seu a Moscou i el febrer del 1993 es creaven diverses fundacions per fomentar l'ús i l'ensenyament de les llengües mordovianes. El PSD Mordovià s'enregistra novament amb el nom Erzyan Mastor.\nEl 7 d'abril del 1993 el parlament va deposar el president, Vasili Gusliannikov, per majoria de dos terços, derogà el càrrec de president i fou substituït pel parlament, a causa de la crisi econòmica, però aquest governà per decret i cridà en ajut seu veterans de la guerra de l'Afganistan. El gener del 1995 nomenarà portaveu N. I. Merkushkin, qui el març aprovarà nous símbols nacionals, un himne i una constitució el juliol del 1995. Al marge, el març del 1995 se celebrà el II Congrés del Poble Mordovià, que vol representar únicament a l'ètnia mordoviana.\nEl setembre del 1994 se celebrà a Saransk un festival de cinema en llengües finoúgriques, i es fundà a Orenburg el primer diari en moksha i ezra Lismaprya (Primavera). La nova constitució entrarà en vigor a finals d'any, i Merskushkin serà ratificat en el seu càrrec. També se signen acords econòmics amb altre repúbliques finoúgriques, com la dels Komi.\n↑ «http://www.perepis2002.ru/index.html?id=87» (en anglès). Cens de 2002. [Consulta: 13 octubre 2013].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Mordòvia\nPàgina oficial de la República de Mordòvia Arxivat 2008-09-18 a Wayback Machine.. (rus)\nPàgina oficial de la Universitat Estatal de Mordòvia. (rus)\nOficina internacional de relacions de la Universitat Estatal de Mordòvia Arxivat 2005-03-05 a Wayback Machine.(anglès) (rus) (francès)\nPàgina oficial de la Biblioteca Nacional de la República de Mordòvia Arxivat 2005-11-03 a Wayback Machine. (rus)\nPàgina Oficial del Teatre Estatal de Titelles de la República de Mordòvia. (rus)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Mordòvia&oldid=29513620»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 feb 2022 a les 17:51.


Altura - Política de Privadesa\nQUINA CLASSE DE DADES PERSONALS RECOPILEM DES DE GINJAUME?\nQuan us poseu en contacte via correu electrònic i escriviu el vostre nom i la vostra adreça de correu electrònic, per contestar-vos les solicituds corresponents.\nRecopilem la vostra informació quan quan feu alguna consulta amb la vostra adreça de correu electrònic.\nOferir-vos un bon servei en respondre les vostres sol·licituds.\nProcessar les vostres factures amb rapidesa.\nImplementem diverses mesures de seguretat quan un usuari envia la seva informació, amb l’objectiu de mantenir la seguretat de la vostra informació personal.\nDE QUI ÉS LA RESPONSABILITAT DE PROCESSAR LES DADES PERSONALS A LA PÀGINA WEB DE GINJAUME?\nTaller d’Arquitectura i Tècnica, S.A.U, amb adreça C. Escoles, 24, AD 600, Sant Julià, al Principat d’Andorra.\nCOM PODEU CONTROLAR LES DADES PERSONALS QUE HEU DONAT A GINJAUME?\nUs podeu posar en contacte amb nosaltres si considereu que la informació de les dades personals és incorrecta o si teniu altres preguntes sobre com s’utilitza la vostra informació personal o sobre aquesta política de privadesa. Envieu-nos un correu electrònic a info@ginjaume.com i gestionarem la vostra petició.\nPodeu eliminar el vostre compte d’usuari en qualsevol moment, només cal que envieu un correu electrònic a info@ginjaume.com.\nDret d’oposició al tractament de les teves dades personals. Taller d’Arquitectura i Tècnica, S.A.U deixarà de tractar les teves dades llevat que tingui un interès legítim imperiós o per a la formulació, l’exercici o la defensa de reclamacions.\nDret a la portabilitat de les vostres dades, quan la base legal que ens habiliti a tractar-les sigui l’existència d’una relació contractual o el vostre consentiment.\nDret a revocar el consentiment atorgat a Taller d’Arquitectura i Tècnica, S.A.U.\nPodràs exercir els teus drets en qualsevol moment i de forma gratuïta enviant un correu electrònic a info@ginjaume.com o enviant una sol·licitud escrita a C. Escoles, 24, AD 600, Sant Julià, al Principat d’Andorra. D’altra banda t’informem que tens dret a presentar una reclamació davant l’Agència Andorrana de Protecció de Dades si consideres que s’ha comès una infracció de la legislació en matèria de protecció de dades respecte al tractament de les teves dades personals.


CMENAT: STOP GUERRA A GAZA\nSTOP GUERRA A GAZA\nTres joves palestins moren en el bombardeig d'una escola de Gaza on hi havia 400 refugiats.\nL'edifici és de l'ONU i l'organització assegura que n'havia facilitat la ubicació exacta a l'exèrcit d'Israel, al qual acusen ara d'haver violat les lleis internacionals.\nLes víctimes són tres homes de la mateixa família.\nJa han mort més de 500 palestins des que va començar l'atac.\nL'escola elemental Asma ha rebut l'impacte de "foc israelià directe" quan faltava mitja hora per a la mitjanit (dos quarts d'onze a Catalunya), i en l'atac han mort tres joves, segons una portaveu de l'oficina d'informació de l'agència de l'ONU per als refugiats palestins (UNRWA) a Jerusalem.\nEls morts eren tres civils de la mateixa família de 24, 25 i 29 anys, ha explicat la portaveu, que ha afegit que a l'escola s'hi refugiaven més de 400 persones que havien fugit de la població de Beit Lahiya" (al nord de Gaza) per intentar evitar el foc de les tropes israelianes.\n"L'escola d'Asma estava clarament identificada com a edifici de les Nacions Unides", ha precisat la portaveu, que ha indicat que la ubicació exacta de l'edifici, igual que s'ha fet amb la resta d'instal·lacions de l'ONU a Gaza, havia estat facilitada a l'exèrcit israelià.\nEl portaveu de la UNRWA Christopher Gunnes ha qualificat el fet de "clara violació humanitària i de la legislació internacional", que prohibeix disparar contra escoles, hospitals i instal·lacions humanitàries.\nLa UNRWA ha protestat davant el govern d'Israel per l'atac i ha exigit l'inici immediat d'una investigació imparcial sobre els fets.\nLes morts provocades per aquest atac s'afegeixen a les més de 500 víctimes palestines que ja s'han produït a Gaza des que van començar els atacs israelians.\nPublicat per CMENAT a 3:11


venda de casa a Masquefa, NUCLEO URBANO Id:0104614\nVenda de casa a Masquefa, NUCLEO URBANO\nMasquefa, NUCLEO URBANO mapa\n250.800 €\t(impostos i despeses no incloses)\nCasa , amb 186 m² construïts, 4 dormitoris, 2 banys, 1 lavabos, seminou, exterior, 1 terrasses, cuina moblada, traster, pati, 2000, , terra de parquet, balcó\nUn Somni x M2 us vol oferir aquesta OPORTUNITAT única, en ple centre urbà de Masquefa. Al costat de tots els serveis (al costat del CAP, al costat del col·legi, etc). Aquesta casa adossada a 3 vents, disposa de 186 metres quadrats, i està distribuïda de la següent forma: -Planta soterrani garatge i sala polivalent. -Planta primera rebedor, saló, terrassa, cuina i lavabo. -Planta segona 4 habitacions i 2 banys. Terres en acabats amb parquet i gres. Fusteria interior de fusta faig. Fusteria exterior alumini blanc. TRUCA#39NS!!! i programem una visita.\n186 m2 construïts\nPrem aquí per comentar-nos qualsevol dubte via whatsapp21:31


Una aplicació mòbil avalua habilitats socio-emocionals en xiquets de 10 a 16 anys – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nUna aplicació mòbil avalua habilitats…\n(EFE) El projecte emoTIC treballa a desenvolupar d’eines d’estimació de les habilitats soci-emocionals de xiquets de 10 i 16 anys i, en la seua primera fase, ha validat una aplicació mòbil (app) pensada per a l’avaluació de la intel·ligència emocional.\nLiderat pels investigadors José Antonio Gil, de la Universitat Politècnica de València (UPV), i Inmaculada Montoya, de la Universitat de València (UV), en el projecte participaran dos mil adolescents i mig miler de professors de tota Espanya.\nEl novembre passat les instal·lacions de l’Institut ai2 de la UPV van acollir la primera fase del projecte, Tecoem-na (Test de competències emocionals per a xiquets i adolescents), amb la participació de quasi huitanta alumnes d’un institut d’Alboraia (València) que van validar l’aplicació per a dispositius mòbils.\nSegons ha explicat José Antonio Gil, L’objectiu de Tecoem_na és “desenvolupar una app d’avaluació de les competències emocionals específica per a adolescents de 10 i 16 anys que siga més atractiva per a ells que els test escrits que s’utilitzen actualment”.\nAmb aquesta app, els investigadors i professionals de l’àmbit de la psicologia avaluaran quatre tipus d’activitats: la percepció, la facilitació, la comprensió i la regulació. Cadascun d’ells comprén tasques que versen sobre assumptes com el pensament en còmic, l’expressió emocional, com modificar l’emoció o la utilitat d’una conducta.\nEn el marc de emoTIC es pretenen desenvolupar les habilitats soci-emocionals en adolescents per a potenciar la seua responsabilitat personal i social i el seu benestar mitjançant una intervenció en els diferents agents de la comunitat educativa (alumnes, professorat i família), i a través d’un programa d’intervenció soci-emocional recolzat en una plataforma tecnològica.\nEls participants són, a més dels adolescents, docents dels centres escolars i les pròpies famílies dels xiquets.\nLa plataforma tecnològica estarà composta per dues parts diferenciades: aplicació sobre dispositiu mòbil (ADM) i aplicació sobre servidor web (ASW).\nLa ADM funcionarà en els dispositius dels alumnes, i permetrà als mateixos integrar-se en el seu grup i executar les activitats dels onze nivells del programa, mentre que la *ASW durà a terme la gestió de les dades dels alumnes i docents, així com dels grups.


Miró i l’univers còsmic | Enric Bonet | París | Art | El Punt Avui\nMiró i l’univers còsmic Miró i l’univers còsmic Miró i l’univers còsmic Miró i l’univers còsmic + Miró i l’univers còsmic E-mail\nParís - 22 octubre 2018 2.00 h\nUna de les 150 obres que es poden veure a la mostra Efe.\nAlgunes de les 150 obres de Joan Miró que es poden veure al Grand Palais de París fins al 4 de febrer, en un recorregut traçat per un dels grans experts de la seva obra, Jean-Louis Prat, amic de l’artista i exdirector de la fundació Maeght EFE.\nMiró i l’univers còsmic Arxiu.\nMiró i l’univers còsmic Miró i l’univers còsmic Miró i l’univers còsmic Miró i l’univers còsmic Miró i l’univers còsmic E-mail\nParís es rendeix davant de la genialitat còsmica de Joan Miró (1893-1983). El Grand Palais li dedica una gran retrospectiva 44 anys després de l’última gran exposició de l’artista català a la capital francesa. Inaugurada el 3 d’octubre, s’hi exposen 150 obres destacades de Miró. Una col·lecció de pintures, escultures i llibres il·lustrats que el Grand Palais ha aconseguit prestades per la Fundació Miró de Barcelona i Palma, el Pompidou i la Tate Modern de Londres, entre altres museus. La mostra permet explorar l’univers màgic de Miró de forma cronològica. Un recorregut traçat per un dels grans experts de la seva obra: Jean-Louis Prat, amic de l’artista i exdirector de la fundació Maeght.\n“Les persones que han aconseguit fer alguna cosa han seguit camins diferents, però cap s’ha apartat del seu camí. Aquest ha de ser l’objectiu més potent de la vida d’un artista”, escrivia Miró, el 1920, en una carta al seu amic Enric Cristòfol Ricart. És aquest trajecte creatiu envers l’emergència de l’estil inconfusible de Miró el que mostra la retrospectiva.\nAquest itinerari comença a Catalunya, a la masia familiar a Mont-roig, al Camp de Tarragona. En aquesta propietat, adquirida pels seus pares el 1911, el jove Miró va sentir una inspiració determinant que l’apartaria del camí traçat per la seva família per exercir com a comptable i va decidir dedicar-se a l’art. Des d’aleshores, la casa de Mont-roig va ser un espai de treball predilecte.\nDe fet, una de les obres més destacades en l’inici de l’exposició és La masia (1921-1922). Miró va fer-hi un retrat detallista del mas familiar. S’hi constaten la força dels colors, com ara el blau cel i l’ocre, un aspecte present al llarg de la seva obra i que heretaria dels seus inicis com a “fauvista català”, segons es presentava ell mateix. També hi pinta, però, els diferents elements del mas de forma gairebé personalitzada. En aquesta obsessió pel detall s’observen reminiscències de la creació original de noves formes, un aspecte característic del seu estil.\nDesprés d’haver-se iniciat en l’art de les avantguardes a través del fauvisme i el cubisme, descobriria el surrealisme de forma coetània a l’emergència d’aquesta corrent a París. “El surrealisme em va obrir un univers que justifica i calma la meva angoixa. El fauvisme i el cubisme només m’havien aportat disciplines formals, severes. Hi havia en mi una revolta silenciosa”, explicava Miró, el 1968, en una entrevista per a la revista francesa Les Nouvelles littéraires,\nVa ser a la capital francesa on va freqüentar poetes i artistes, com ara Paul Éluard, Antonin Artaud, Tristan Tzara i André Breton, autor del manifest surrealista el 1924. Aleshores, buscava alliberar-se de la representació de la realitat. La transició envers aquesta primera ruptura ja va quedar reflectida amb el Carnaval de l’arlequí (1925), en què el seu taller apareix envaït d’insectes imaginaris.\n“No somnio mai; dormo com un gos. Però quan estic despert, sempre estic somniant”, assegurava Miró en l’extracte d’una entrevista, present en l’exposició. El 1927, va iniciar una sèrie de Paisatges imaginaris. No obstant això, la segona ruptura en l’estil es produiria durant la crisi dels anys trenta. Mogut per l’agitació d’aquella dècada, adoptaria colors més foscos, apostaria pels clarobscurs i representaria figures amb la cara deformada en el cicle de les pintures salvatges. Tanmateix, l’estiu de 1939, en la vigília de la Segona Guerra Mundial, Miró porta la seva mirada cap a un univers còsmic. Des d’una petita localitat de Normandia, inicia la sèrie de les Constel·lacions. Es tracta d’una vintena de guaixos —de què una bona part presents en l’exposició— en què misteriosos ideogrames floten enmig del cel. “En un moment d’una pertorbació extrema, [...] Miró va desplegar, amb tot un ventall de seduccions, el registre íntegre de la seva veu”, escrivia el poeta André Breton en el catàleg de l’exposició d’aquestes obres el 1959 a Nova York.\nEl mateix pintor va corroborar aquestes paraules: “La gent entendrà cada vegada millor que vaig intentar obrir les portes cap a un nou futur, contra totes les idees equivocades i tots els fanatisme.” Aquesta frase representa el punt final d’una mostra que dedica una part significativa a les obres fetes durant els anys seixanta i setanta. En aquesta última etapa, destaca la magnífica sèrie de gran format Blau I, Blau II i Blau III, habitualment exposada al Pompidou de París. O el tríptic dedicat a Salvador Puig Antich, L’esperança d’un condemnat a mort, en què se simbolitza l’horror per l’execució de l’anarquista a través de l’evolució d’una taca de color sobre un fons blanc i una línia negra.\nMenys reconegudes per la crítica que el seu art del període de les avantguardes, les obres tardanes de Miró dialoguen amb l’expressionisme abstracte de Rothko i Pollock o amb el postexpressionisme de Basquiat i Twombly. Unes influències múltiples que reflecteixen la genialitat de l’art de Miró, que enlluernarà el Grand Palais de París fins al 4 de febrer.\nEl Punt Avui. Girona 22-10-2018, Pàgina 40\nEl Punt Avui. Nacional 22-10-2018, Pàgina 28


BcnMeteo: Observació de la ISS\nObservació de la ISS\nFeia temps que no escriviem una entrada al bloc! Hem estat molt enfeinats preparant tot el proyecte de meteosearch i configurant la pàgina web... Ara intentarem tornar a la normalitat. Avui no toca parlar de meteorologia ja que no hi ha cap novetat, avui parlarem d'astronomia...\nPel proper dia 29 de desembre de 2012 hem previst fer una observació de l'ISS (International Spacial Station). Per fer-ho utilitzarem les nostres eines habituals com és el twitter per comunicar-nos (@BarcelonaMeteo), el canal Ustream (observaciones) per retransmetre i el telescopi robotitzat (Celestron NexStar 5 SE) a més de la càmera CCD (NexImage). Intentarem fer el seguiment del pas de l'estació pel cel de Barcelona. En cas de núvols la observació no es realitzarà.\nL’estació espacial internacional (ISS) és possible veure-la a simple vista des de la Terra. Quan passa l’ISS es veu un punt lluminós que creua a gran velocitat el cel, tot i que dura uns segons, aquest és el segon objecte més lluminós després de la Lluna en el cel de nit.\nEn concret el dia 29 de desembre la seva intensitat serà de les més intenses durant aquestes dates, tindrà una magnitud màxima de -1.4 (la de júpiter és de -2.3) per tant serà un objecte destacable al cel d'aquell dia.La seva trajectòria serà la següent:\nSortirà pel NW (309º) a les 17:53, a les 17:58 es situarà al NNE, per últim s'anirà per l'ESE a les 18:03. En total farem una emissió inferior als 10 minuts però esperem que valgui la pena.\nA més per fer aquesta emissió incorporarem un segona càmera que enfocarà al cel tal i com es veu sense cap augment. La podran seguir també pel canal d'observacions de l'Ustream amb una pantalla dividida. Esperem que surti bé!\nPer que es veu l'ISS des de la Terra?\nL'Estació espacial internacional al contrari del que molta gent pensa, no està equipada amb una gran llum que serveix per que es vegui des de qualsevol lloc sinó que el Sol es qui s'encarrega de donar-li llum a aquest satèl·lit. Quan a la superfície de la terra es de nit però no fa massa estona que s'ha fet fosc la llum del Sol continua estant present a les zones més altes de l'atmosfera, concretament on es situen els satèl·lits continua havent-hi llum solar per tant si un cos (en aquest cas l'ISS) passa per aquesta zona, reflexa la llum i el permet veure. Pel contrari, quan a la superfície fa Sol a l'alta atmosfera també però l'estació no es pot veure i es que l'alta reflexivitat de la nostra baixa atmosfera impedeix veure res més que el Sol o la Lluna per tant durant el dia mai podrem veure la estació com tampoc podrem veure una estrella.\nAquest es el principi que s'utilitza per entendre que Júpiter, Saturn, la LLuna entre d'altres satèl·lits i planetes no emeten llum pròpia però si que els podem veure.\nAixò és tot, ens veiem demà a la tarda! Bona nit!!\nPublicat per Marc Rusiñol a divendres, de desembre 28, 2012\nDades mes de novembre


Agraïm a Àngel la seva dedicació | Banc Farmacèutic\nEstem amb Àngel Rodríguez, qui ha estat durant 2 anys com a voluntari continu a Banc Farmacèutic, col·laborant en l’àrea de comptabilitat, mà a mà amb Àlex Escudé. És un home discret, que sempre ens brinda un somriure quan arriba i un de més gran quan marxa. Treballa en silenci, amb l’eficàcia de qui dóna més de què rep. Ha de deixar la seva col·laboració amb nosaltres per motius personals, però no volem que marxi sense abans “robar-li” aquesta entrevista amb la qual reflectir la seva experiència.\nQuant de temps has estat a Banc Farmacèutic, i com vas arribar a nosaltres?\nHe estat a Banc Farmacèutic durant 2 anys. Vaig arribar mitjançant la Federació Catalana de Voluntariat Social: vaig veure una petició de voluntari publicada per l’àrea comptable. Vaig parlar amb na Marta, em vaig entrevistar amb ella, i em va semblar un projecte interessant.\nDes que em vaig jubilar, he col·laborat com a voluntari, molt dedicat a l’àmbit de la gent gran. Estic en el Consell de la Gent Gran de Barcelona, i sempre he estat implicat en entitats dedicades a ajudar les persones grans.\nQuina ha estat la teva funció durant aquests anys?\nLa meva funció ha estat donar un cop de mà en la comptabilitat de les factures de farmàcia. La meva dedicació professional havia estat treballant en àrees de comptabilitat. Més endavant vaig passar a vendes, però amb BF vaig veure que tornar a comptabilitat podia ser interessant. Considero que la feina que es fa mitjançant les farmàcies és molt valuosa, i col·laborar en atendre-les sabia que era una forma eficaç d’arribar als beneficiaris.\nCom valores l’activitat de Banc Farmacèutic?\nBF fa una tasca fantàstica, i era necessari que hi hagués quelcom com BF. La pobresa farmacèutica no està en l’agenda prioritària de les Administracions, però les conseqüències de la crisi són palmàries, i hi havia d’haver algú com BF que sortís a l’encontre de les persones que no es poden medicar per motius econòmics. El paper que està fent el Tercer Sector no sempre està reconegut pels responsables polítics, però gràcies a entitats com BF hi ha persones que han pogut ser ateses, i aquest reconeixement social existeix.\nCreus que la teva col·laboració t’ha ajudat en la teva vida personal?\nEl voluntariat ha estat i continua essent per a mi un goig: col·laborar amb altres persones per ajudar als altres és un goig, i una alegria. I constatar tot el que s’està fent, sense fer soroll, però amb eficàcia, és una alegria encara més gran.\nA Banc Farmacèutic deixes molt bon record, què t’emportes tu de Banc Farmacèutic?\nM’emporto una estança molt agradable, i també molt bon record, perquè ha estat un treball que considero que era necessari, i he pogut aportar el meu granet de sorra.\nUn últim desig?\nQue em toqui la loteria, jajajajaja! En l’àmbit personal, desitjo seguir fent voluntariat, i si les meves circumstàncies personals em permeten tornar a BF, millor encara.\nAcabem la conversa amb la cordialitat que el defineix. I riem plegats per aconseguir la foto amb què plasmar la trobada. Aquesta alegria contagiosa que transmet queda suspesa en l’aire, a la manera d’una fragància que t’envolta, i que facilita la feina. Des d’aquí, només podem agrair-te tot el que ens has donat, com a voluntari i com a persona. Gràcies, Àngel, i fins a sempre!\nBanc Farmacèutic, ONG, Voluntari, Voluntariat


Sánchez Flores: "El pròxim curs hem de fer un pas endavant sí o sí" - Regió7\nSánchez Flores: "El pròxim curs hem de fer un pas endavant sí o sí"\nEl tècnic blanc-i-blau ha subratllat que una de les línies mestres és millorar la part física\n18·05·17 | 16:14\nL'entrenador de l'Espanyol. EFE\nL'entrenador de l'Espanyol, Quique Sánchez Flores, ha assegurat avui, després de la sessió prèvia al partit de demà contra el Granada (20.45 hores), que la temporada que ve "hem de fer un pas endavant sí o sí".\n"Cal ser millors que aquest any i, a partir d'aquí, la classificació ens donarà o no", ha afegit el tècnic, que ha mantingut que el creixement en la 2017-18 vindrà per "la qualitat dels futbolistes".\n"Si som capaços d'armar la plantilla que somniem, possiblement puguem pujar aquest esglaó, perquè sabem que serà una campanya més exigent que l'actual", ha analitzat el preparador.\nEl tècnic blanc-i-blau, a més, ha subratllat que una de les línies mestres de cara a la confecció del grup de la següent campanya és millorar la part física.\n"També busquem una evolució de maduresa i de joc, com llegir els partits des de la maduresa per generar més possessió i futbol", ha dit.\nD'altra banda, Quique Sánchez Flores s'ha mostrat satisfet per l'evolució del grup en aquesta campanya: "Estem a un bon nivell i ens mostrem com un equip complex. Els rivals ens veuen amb certa dificultat".\nRespecte al partit contra el Granada, l'entrenador ha insistit que la competitivitat es mantindrà. "Tenim ganes de competir fins al final i guanyar, per la qual cosa jugarem sense confiar-nos en excés del rival", ha emfatitzat.\n"El resultat de demà no canviarà les nostres sensacions, però volem veure on ens porta aquesta puntuació", ha comentat l'entrenat periquito.


Pluriligüisme | IES Sant Quirze del Vallès\nGEP Grup d’Experimentació Plurilingüe\nEl projecte GEP ja té uns quants anys de recorregut al centre per la qual cosa estem convençuts de la seva necessitat i eficàcia.\nAl nostre centre, les accions d’aquest programa es concreten en el fet d’impartir de manera bilingüe (català i anglès) una assignatura del currículum que no pertanyi a l’apartat de llengües. La concreció de les matèries i el nivell en què s’imparteixen es fa cada any i depèn, lògicament, de la disponibilitat del professorat.\nIntercanvis /Estades Lingüístiques\nDes del centre som conscients que l’aprenentatge de les llengües estrangeres a través de l’experiència vital d’un intercanvi és altament enriquidor i constitueix un incentiu per als nostres alumnes. És per això que s’intenta oferir el màxim de possibilitats per tal que tots els alumnes hi puguin participar.\nEls intercanvis que es proposen en llengua anglesa es fan a Holanda, Romania i la Xina, mentre que en llengua francesa s’ofereixen intercanvis a Lió, Montpeller i el Quebec.\nDes del centre tramitem la possibilitat d’examinar-se de l’examen DELF per acreditar el nivell en llengua francesa. Aquesta experiència ja fa anys que la duem a terme i n’hem obtingut resultats excel·lents.


Libros de Thule - Librerías Espacio Lector Nobel\n242 resultados para Editorial : THULE\nGladysz, Katarzyna /\tWajs, Joanna /\tLaczek, Pawel\nFloc és una entranyable criatura que mai ha sortit del seu bosc fins que una inundació i el seu curiós amic Gri...\nAntolog¡a de Spoon River\nGUSNIOWSKA, MARTA /\tROMANOWICZ, ROBERT\nKULIK, GOSIA /\tZARNECKI, TOMEK\nAlfonsina Strada desde niña sentía pasión por montar en bicicleta, tanto que se hizo ciclista. Tuvo que irse de...\nAlfonsina Strada, des de petita, sentia passió per anar amb bicicleta, tant que es va fer ciclista. Va haver d...\nEs fÃícil ser amable... Basta con dar las gracias, regalar una sonrisa, ofrecer ayuda. Cuando eres amable, los ...\nÉs fàcil ser amable, només cal donar les gràcies, regalar un somriure, oferir ajuda... Quan ets amable, els al...\nAl Martí li agrada una nena. Ell és molt popular a l'escola, ella és rara. Ell és bo en esports, ella és única,...


El cronista errant: Una reflexió sobre tres coincidències: Rolando Villazón, Jordi Savall i Rienzi\nUna reflexió sobre tres coincidències: Rolando Villazón, Jordi Savall i Rienzi\nAquest cop la intenció no és comentar un post, sinó un pre. En realitat, tres en un. Un detall previ: per organitzar-me la vida de forma una mica menys caòtica de l’habitual, faig servir una agenda Moleskine –no és cap missatge patrocinat- de pàgina per dia, que permet encabir-hi molta informació. Una ullada a l’agenda també permet veure amb més claredat una tendència creixent: les temporades musicals no només s’estan escurçant pel començament (cada cop més tardà), també pel final (cada cop més aviat). Aquest fenomen fa que l’habitual desert estival de propostes musicals a Barcelona sigui encara més llarg. Només cal mirar aquest mes de juny que s’acaba: els dies en blanc predominen, i quan estan ocupats molt sovint són per ofertes tipus òpera i flamenc, o sessions de guitarra més pensades per al turista passavolant.\nPer això, vista l’escassetat concertística sobta molt que en un sol dia, aquest dijous 27 de juny, coincideixin tres propostes, tres, d’alt interès. Per una banda, Rolando Villazón torna a Barcelona per protagonitzar al Palau de la Música un concert d’àries de Verdi que serveix alhora de promoció del disc equivalent. No és estrany, per tant, que la sessió segueixi una altra tendència creixent, l’aliança entre sales de concert –que ja no poden pagar segons quins caixets- i agències de management i/o discogràfiques, per compartir costos i riscos. La segona cita és a l’Auditori amb Jordi Savall, de celebració pels 25 anys de La Capella Reial de Catalunya i alhora tancant un ressuscitat Festival de Música Antiga que ha estat sobretot un calaix de sastre de propostes disperses. I, per acabar, Rienzi de Wagner al Liceu, en versió concert, amb l’OBC d’orquestra visitant amb el seu titular al capdavant, Pablo González.\nLa pregunta davant tanta abundor en un sol dia és: els programadors dels tres grans centres musicals de Barcelona, no es parlen entre ells? No es coordinen? Si creguéssim que aquest és el millor dels mons possibles, podríem pensar que aquesta coincidència és una derivació de la nostra rica i diversa vida musical. Però no som ni Viena ni Berlín ni Londres ni París on les coincidències són inevitables. En un moment en el qual la massa melòmana, potser inferior al que tots crèiem, s’està reduint, aquest tres en un no beneficia ningú. Per cert, jo aniré a Rienzi, encara que només sigui per refermar que als crítics no ens fan gens de cas: l’últim cop que es va fer al Liceu, vaig desitjar que aquesta baluerna wagneriana no tornés fins 50 anys més tard. Només n’han passat 12.\nPublicat per Xavier Cester a 0:11\nGabriela Zayas 28 de juny de 2013, a les 13:07\nLo que sí te puedo decir que el Palau estaba completamente lleno. Del Liceu y Auditori no sé la asistencia, pero a lo mejor Barcelona sí es como Londres o Berlín o como París o Viena; lo digo como hipótesis, a partir de lo vivido en el concierto de Villazón. Saludos.\nXavier Cester 28 de juny de 2013, a les 16:35\nAl Liceu hi havia força forats, per desgràcia.


El president del govern espanyol multiplica la seva presència a Catalunya abans del 21-D per recuperar part dels votants que han passat a Ciutadans\nEl president del govern espanyol, Mariano Rajoy, ahir a Badalona amb Xavier García Albiol. QUIQUE GARCÍA / EFE\nBarcelonaMariano Rajoy pren les regnes de la campanya del PP a Catalunya. L’home que va convocar via 155 les eleccions del 21-D intenta ara sigui com sigui no perdre-les i, per això, va anunciar ahir que s’instal·larà al Principat des de diumenge fins dimarts. Un últim tram de campanya en què es convertirà, de facto, en el candidat popular a les eleccions, per sobre d’un Xavier García Albiol a qui les enquestes situen disputant-se l’última posició amb la CUP. Amb la implicació del president del govern espanyol -que ahir també va ser a Catalunya-, el PP busca un cop d’efecte que li permeti retallar la distància amb Ciutadans i evitar la imatge funesta per a Rajoy que el seu partit sigui l’última força al Parlament després del 155.\nPer aconseguir-ho, els populars han dissenyat un tram final de campanya amb protagonisme absolut per al president espanyol, l’artífex, presumeixen, de la suspensió de l’autonomia de Catalunya. Ahir, des de Badalona -on va inaugurar la nova seu del partit a la ciutat-, Rajoy va tornar a treure pit pel 155, una mesura que, va dir, “ha permès acabar amb el disbarat del Procés”. El líder del PP s’ha vantat reiteradament d’haver-se atrevit a prendre decisions fins ara inexplorades, i ara intenta fer-se fort subratllant que està a les seves mans -i no a les de Ciutadans o el PSOE- aixecar o no la suspensió de l’autonomia en funció de com actuï l’executiu que sorgeixi de les urnes el 21-D. “Aquest govern serà la garantia que Catalunya seguirà sent Espanya i Europa. Això es l’únic que és clar”, va avisar ahir. Un cop més, la mà dura contra l’independentisme serà el principal reclam dels populars, i capitalitzar el 155, la seva estratègia per frenar el partit d’Inés Arrimadas.\nLa paradoxa del PP és que, per una banda, anhela que el bloc constitucionalista tingui prou força el 21-D per discutir el triomf als tres partits independentistes i, per l’altra, necessita que Ciutadans no faci un resultat esclatant -diverses enquestes el situen disputant-se la primera posició amb ERC- que faci trontollar Rajoy a Madrid. Com sempre, els resultats de les eleccions catalanes seran llegits al PP en clau estatal i, per evitar que Albert Rivera -fins ara soci fidel- aprofiti l’impuls de les catalanes per fer la guitza als populars a Madrid, el PP s’hi jugarà el tot pel tot i multiplicarà la presència de Rajoy en campanya. Diumenge serà a Salou, dilluns probablement visitarà Girona i dimarts tancarà campanya amb Albiol a Barcelona.\nTrencar el vot dual\nAmb l’omnipresència del president espanyol, els conservadors volen mobilitzar aquells votants que els fan confiança a les espanyoles però que a les catalanes opten per Ciutadans. Un vot dual que es va fer especialment evident a les últimes eleccions espanyoles. Si a les catalanes del 2015 Inés Arrimadas es va enfilar fins a la segona posició amb 734.910 vots (el 17,93%) i el PP només va ser cinquè amb 348.44 suports (el 8,5%), a les eleccions generals del 20-D Ciutadans va caure fins als 489.503 vots (13,05%), amb el PP arribant als 417.286 (11,12%). Sis mesos després, la repetició de les eleccions espanyoles certificava el canvi de tendència i situava el PP per davant de Ciutadans, amb 462.637 vots (13,36%), per 379.445 (10,93%) del partit taronja. Ara els populars s’encomanen a Rajoy per intentar capitalitzar la suspensió de l’autonomia i que no siguin els de Rivera els que surtin beneficiats de la convocatòria electoral.\nSegons expliquen fonts de la direcció del partit a l’ARA, la seva última enquesta apunta ja cap a aquesta tendència. “Estem recuperant espai perdut, però tampoc és per tirar coets”, sosté un dirigent popular. En concret, el sondeig intern dels conservadors allunya el PP de l’última força -que quedaria en mans de la CUP- i els situa frec a frec amb els comuns en disputa per la penúltima posició. L’enquesta apunta, a més, que l’independentisme -amb ERC com a primera força i JxCat en tercera posició- no aconseguiria retenir la majoria absoluta, tot i que obtindria més escons que el bloc constitucionalista, que no es beneficiaria de la segona posició de Ciutadans. La clau de la governabilitat recauria, aleshores, en Catalunya en Comú - Podem, ja que caldrien acords entre quatre grups per arribar als 68 diputats.\nL’escenari postelectoral i la necessitat evident d’arribar a pactes després del 21-D és, de fet, l’altre argument amb què el PP intenta capgirar les enquestes i recuperar terreny del PSC i Ciutadans. Des de Badalona, Rajoy va demanar ahir el vot per Albiol perquè “el PP és l’única garantia que Catalunya seguirà sent Espanya i Europa”. “Els altres, no se sap”, va dir en relació a Ciutadans i el PSC. Els populars proven de posar sota sospita Ciutadans i el PSC insinuant que després de les eleccions poden estar disposats a pactar amb els comuns -o amb ERC en el cas dels socialistes- per arribar a la presidència de la Generalitat.\nEn el rerefons de l’aterratge a última hora de Rajoy a la campanya catalana hi ha, sobretot, la necessitat d’evitar la desfeta electoral que pronostiquen els sondejos. Una desfeta que deixaria tocat Albiol però, de retruc, també Mariano Rajoy. El mateix president del govern espanyol ha plantejat el 21-D com un plebiscit i una qüestió d’estat, així que un mal resultat que evidenciés als ulls del món el paper marginal del PP a Catalunya podria fer trontollar el discurs de la Moncloa. Ahir, en un intent d’evitar aquest mal resultat, Rajoy va reivindicar l’actuació del PP “en els moments difícils”, que va exemplificar amb l’aplicació de l’article 155, que, va dir, ha rebut “el suport de tot Europa sense excepcions”.\nFreixenet avala el 155\nEl desembarcament dels populars -a més de Rajoy, els pròxims dies hi haurà presència constant de ministres- anirà acompanyat d’un missatge conciliador, no tant en sentit polític -es manté la inflexibilitat a l’hora de parlar del referèndum- com en matèria econòmica. Si dimarts la vicepresidenta, Soraya Sáenz de Santamaría, va assegurar que fer boicot als productes catalans és “irracional”, ahir Rajoy va demanar directament que “no es castigui ni es boicotegi ningú per ser català”. I ho va dir, precisament, des de la seu de Freixenet, una de les empreses que més van patir el boicot al cava català el 2005. El seu president, que també és el màxim representant de la Cambra de Comerç d’Espanya, José Luis Bonet, va agrair a Rajoy que apliqués el 155 perquè ha portat “normalitat” a Catalunya.\nDe fet, Freixenet és una de les empreses que després de la decisió del govern espanyol van decidir mantenir la seu social a Catalunya. Rajoy va aplaudir el gest de Bonet, però també es va comprometre a “treballar” perquè tornin les 3.000 empreses que van fugir per la inestabilitat política arran de l’1-O. A aquest empresariat, que Rajoy vol atraure i impedir que voti Ciutadans, els va garantir que amb el PP al govern de la Moncloa no quedaran “indefensos per decisions capritxoses i arbitràries” dels independentistes.\nSuperat l’equador de campanya i amb les enquestes clarament adverses per al PP, Rajoy pren les regnes per evitar la desfeta electoral.\nDe les peces de Lego a una patent a Sant Joan de Déu\n'La covid' i 'culleradeta' entren al diccionari, i d''Holanda' es passa als 'Països Baixos'\nVida d'una camionera


EMT i Metrovalencia tornen a fer aturades aquest dilluns\nTant en l'aturada de Metro com en la d'autobús hi haurà serveis mínims, que rondaran el 60-70%.\ndilluns, 4 de febrer 2019 - 08:38h\nImatge d'arxiu | GVA\nEl transport públic de València tornarà a viure hui aturades parcials del servei que ofereixen Metrovalencia i l'EMT (Empresa Municipal de Transports de València).\nEn el cas del servei de Metro, l'aturada serà de les 10.00 hores del matí fins a les 15.00 hores de la vesprada. En el cas dels busos de l'EMT, hi haurà dos franges d'aturada, de les 8.00 a les 10.00 hores del matí, i de les 16.00 a les 18.00 hores de la vesprada. Tant en l'aturada de Metro com en la d'autobús hi haurà serveis mínims, que rondaran el 60-70%.\nAquestes aturades són fruit de la situació d'aquestes dos empreses públiques, que continuen les seues protestes i reivindicacions per la situació laboral i condicions salarials que viuen.\nDe moment, l'acord no ha arribat a cap de les empreses, tot i que sembla que està generant-se un clima que puga apropar un cert consens. A l'EMT des dels sindicats s'ha fet una crida, a través d'un comunicat, a prendre decisions i desbloquejar la situació actual. Mentrestant, a Metrovalencia hi ha programada una reunió entre la direcció i els treballadors.\nL'aturada simultània paralitza el matí de la ciutat\nEl passat dimarts, 29 de gener, València despertava amb serveis mínims en el transport públic. Les aturades en la xarxa de metro i autobús de la ciutat van col·lapsar en les primeres hores del matí el transport de viatgers, afectats per la reducció de la freqüència i l'aglomeració de la gent en les parades, els vagons i els busos disponibles.\nLes aturades van ser pràcticament simultànies, ja que en el cas de Metrovalencia va afectar la franja de les 7.30 a les 9.15 hores, mentre que els busos de l'EMT van parar de 7.00 a 9.00 hores al matí i de 17.00 a 19.00 hores de vesprada.\nAquestes aturades van ocasionar aglomeracions i obstruccions a les andanes, fent necessària la intervenció dels guàrdies de seguretat. Així mateix, els usuaris i usuàries no van poder agafar els combois en molts casos, tot i que arribaven a la seua estació, ja que anaven plens de gent i no cabia ningú més.\nEn el cas del bus, algunes línies no tenien quasi freqüència, i no se sabia quan arribaven els busos, mentre que altres tenien més d'un bus en pocs minuts de diferència.\nLes aturades, que continuen aquests dies, eren fruit de la situació laboral i salarial de les dos empreses.\nEMT Metrovalencia vaga metro


El poder de la violència i de les paraules a una shakespeariana presó de la Costa d’Ivori - directa.cat\nEl poder de la violència i de les paraules a una shakespeariana presó de la Costa d’Ivori\nLa cerca sanguinària del poder, amb ressons shakespearians, està present en els diversos estrats narratius de 'La noche de los reyes'. Aquest film es podrà veure al Festival de Cinema Africà que té lloc del 27 de maig i 6 de juny al CineBaix de Sant Feliu de Llobregat\nUn jove membre d’una banda arriba a la infame presó ivoriana de “La Maca”, representada com un territori lliure on regnen els presos sota un sistema de castes, jerarquies i rols establerts. El rei de la presó, el malalt Barbanegra, està a punt d’afrontar l’equivalent d’un cop d’estat. Per demorar el procés, convoca una litúrgica nit d’explicació d’històries on el nouvingut assumeix el rol de griot, de joglar. Tant Barbanegra com el jove volen guanyar temps, així que el segon es converteix en una mena de Xahrazad de Les mil i una nits: allarga i mitifica la història del líder de la seva banda, i la connecta amb les confrontacions tribals i les lluites intestines durant la construcció postcolonial del país. I és que la cerca sanguinària del poder, amb ressons shakespearians, està present en els diversos estrats narratius de la proposta.\nLa narrativa visual emprada pel realitzador Philippe Lacôte remet a les formes estandarditzades del cinema digital global, encara que el ritme sigui més pausat, es deixin respirar les seqüències i no s’abusi dels talls de muntatge. Potser aquest plantejament possibilista ha facilitat que La noche de los reyes hagi estat premiada per festivals i crítics d’arreu del món, des dels EUA a Grècia, passant pel Canadà. També ajuda la referència explícita a títols populars com Ciudad de Dios. El que sí que és distintiu és la història en si mateixa, la manera un xic irracionalista de barrejar memòria, història i mite, amb escapatòries cap a un cert realisme màgic que genera alguna imatge memorable.\n'La noche de los reyes'\nDirector i guionista: Philippe Lacôte\nCinebaix La noche de los reyes Mostra de Cinema Africà Philippe Lacôte Sant Feliu de Llobregat\n« Un emblema del cooperativisme històric barceloní, en risc d’enderroc\nUn drama d’iniciació a la vida adulta sobre l’odi ètnic a Ruanda »


DUGi: Item | Recercat - A proposal of a behavior-based control architecture with reinforcement learning for an autonomous underwater robot\nAquesta tesi proposa l’ús d’un seguit de tècniques pel control a alt nivell d’un robot autònom i també per l’aprenentatge automàtic de comportaments. L’objectiu principal de la tesis fou el de dotar d’intel·ligència als robots autònoms que han d’acomplir unes missions determinades en entorns desconeguts i no estructurats. Una de les premisses tingudes en compte en tots els passos d’aquesta tesis va ser la selecció d’aquelles tècniques que poguessin ésser aplicades en temps real, i demostrar-ne el seu funcionament amb experiments reals. El camp d’aplicació de tots els experiments es la robòtica submarina. En una primera part, la tesis es centra en el disseny d’una arquitectura de control que ha de permetre l’assoliment d’una missió prèviament definida. En particular, la tesis proposa l’ús de les arquitectures de control basades en comportaments per a l’assoliment de cada una de les tasques que composen la totalitat de la missió. Una arquitectura d’aquest tipus està formada per un conjunt independent de comportaments, els quals representen diferents intencions del robot (ex.: "anar a una posició", "evitar obstacles",...). Es presenta una recerca bibliogràfica sobre aquest camp i alhora es mostren els resultats d’aplicar quatre de les arquitectures basades en comportaments més representatives a una tasca concreta. De l’anàlisi dels resultats se’n deriva que un dels factors que més influeixen en el rendiment d’aquestes arquitectures, és la metodologia emprada per coordinar les respostes dels comportaments. Per una banda, la coordinació competitiva és aquella en que només un dels comportaments controla el robot. Per altra banda, en la coordinació cooperativa el control del robot és realitza a partir d’una fusió de totes les respostes dels comportaments actius. La tesis, proposa un esquema híbrid d’arquitectura capaç de beneficiar-se dels principals avantatges d’ambdues metodologies. En una segona part, la tesis proposa la utilització de l’aprenentatge per reforç per aprendre l’estructura interna dels comportaments. Aquest tipus d’aprenentatge és adequat per entorns desconeguts i el procés d’aprenentatge es realitza al mateix temps que el robot està explorant l’entorn. La tesis presenta també un estat de l’art d’aquest camp, en el que es detallen els principals problemes que apareixen en utilitzar els algoritmes d’aprenentatge per reforç en aplicacions reals, com la robòtica. El problema de la generalització és un dels que més influeix i consisteix en permetre l’ús de variables continues sense augmentar substancialment el temps de convergència. Després de descriure breument les principals metodologies per generalitzar, la tesis proposa l’ús d’una xarxa neural combinada amb l’algoritme d’aprenentatge per reforç Q_learning. Aquesta combinació proporciona una gran capacitat de generalització i una molt bona disposició per aprendre en tasques de robòtica amb exigències de temps real. No obstant, les xarxes neurals són aproximadors de funcions no-locals, el que significa que en treballar amb un conjunt de dades no homogeni es produeix una interferència: aprendre en un subconjunt de l’espai significa desaprendre en la resta de l’espai. El problema de la interferència afecta de manera directa en robòtica, ja que l’exploració de l’espai es realitza sempre localment. L’algoritme proposat en la tesi té en compte aquest problema i manté una base de dades representativa de totes les zones explorades. Així doncs, totes les mostres de la base de dades s’utilitzen per actualitzar la xarxa neural, i per tant, l’aprenentatge és homogeni. Finalment, la tesi presenta els resultats obtinguts amb la arquitectura de control basada en comportaments i l’algoritme d’aprenentatge per reforç. Els experiments es realitzen amb el robot URIS, desenvolupat a la Universitat de Girona, i el comportament après és el seguiment d’un objecte mitjançant visió per computador. La tesi detalla tots els dispositius desenvolupats pels experiments així com les característiques del propi robot submarí. Els resultats obtinguts demostren la idoneïtat de les propostes en permetre l’aprenentatge del comportament en temps real. En un segon apartat de resultats es demostra la capacitat de generalització de l’algoritme d’aprenentatge mitjançant el "benchmark" del "cotxe i la muntanya". Els resultats obtinguts en aquest problema milloren els resultats d’altres metodologies, demostrant la millor capacitat de generalització de les xarxes neurals.\nAbstract: Aquesta tesi proposa l’ús d’un seguit de tècniques pel control a alt nivell d’un robot autònom i també per l’aprenentatge automàtic de comportaments. L’objectiu principal de la tesis fou el de dotar d’intel·ligència als robots autònoms que han d’acomplir unes missions determinades en entorns desconeguts i no estructurats. Una de les premisses tingudes en compte en tots els passos d’aquesta tesis va ser la selecció d’aquelles tècniques que poguessin ésser aplicades en temps real, i demostrar-ne el seu funcionament amb experiments reals. El camp d’aplicació de tots els experiments es la robòtica submarina. En una primera part, la tesis es centra en el disseny d’una arquitectura de control que ha de permetre l’assoliment d’una missió prèviament definida. En particular, la tesis proposa l’ús de les arquitectures de control basades en comportaments per a l’assoliment de cada una de les tasques que composen la totalitat de la missió. Una arquitectura d’aquest tipus està formada per un conjunt independent de comportaments, els quals representen diferents intencions del robot (ex.: "anar a una posició", "evitar obstacles",...). Es presenta una recerca bibliogràfica sobre aquest camp i alhora es mostren els resultats d’aplicar quatre de les arquitectures basades en comportaments més representatives a una tasca concreta. De l’anàlisi dels resultats se’n deriva que un dels factors que més influeixen en el rendiment d’aquestes arquitectures, és la metodologia emprada per coordinar les respostes dels comportaments. Per una banda, la coordinació competitiva és aquella en que només un dels comportaments controla el robot. Per altra banda, en la coordinació cooperativa el control del robot és realitza a partir d’una fusió de totes les respostes dels comportaments actius. La tesis, proposa un esquema híbrid d’arquitectura capaç de beneficiar-se dels principals avantatges d’ambdues metodologies. En una segona part, la tesis proposa la utilització de l’aprenentatge per reforç per aprendre l’estructura interna dels comportaments. Aquest tipus d’aprenentatge és adequat per entorns desconeguts i el procés d’aprenentatge es realitza al mateix temps que el robot està explorant l’entorn. La tesis presenta també un estat de l’art d’aquest camp, en el que es detallen els principals problemes que apareixen en utilitzar els algoritmes d’aprenentatge per reforç en aplicacions reals, com la robòtica. El problema de la generalització és un dels que més influeix i consisteix en permetre l’ús de variables continues sense augmentar substancialment el temps de convergència. Després de descriure breument les principals metodologies per generalitzar, la tesis proposa l’ús d’una xarxa neural combinada amb l’algoritme d’aprenentatge per reforç Q_learning. Aquesta combinació proporciona una gran capacitat de generalització i una molt bona disposició per aprendre en tasques de robòtica amb exigències de temps real. No obstant, les xarxes neurals són aproximadors de funcions no-locals, el que significa que en treballar amb un conjunt de dades no homogeni es produeix una interferència: aprendre en un subconjunt de l’espai significa desaprendre en la resta de l’espai. El problema de la interferència afecta de manera directa en robòtica, ja que l’exploració de l’espai es realitza sempre localment. L’algoritme proposat en la tesi té en compte aquest problema i manté una base de dades representativa de totes les zones explorades. Així doncs, totes les mostres de la base de dades s’utilitzen per actualitzar la xarxa neural, i per tant, l’aprenentatge és homogeni. Finalment, la tesi presenta els resultats obtinguts amb la arquitectura de control basada en comportaments i l’algoritme d’aprenentatge per reforç. Els experiments es realitzen amb el robot URIS, desenvolupat a la Universitat de Girona, i el comportament après és el seguiment d’un objecte mitjançant visió per computador. La tesi detalla tots els dispositius desenvolupats pels experiments així com les característiques del propi robot submarí. Els resultats obtinguts demostren la idoneïtat de les propostes en permetre l’aprenentatge del comportament en temps real. En un segon apartat de resultats es demostra la capacitat de generalització de l’algoritme d’aprenentatge mitjançant el "benchmark" del "cotxe i la muntanya". Els resultats obtinguts en aquest problema milloren els resultats d’altres metodologies, demostrant la millor capacitat de generalització de les xarxes neurals.\nDocument access: http://hdl.handle.net/2072/300220\nArquitectures de control\nAprenentatge en robótica\nAprendizaje en robótica\nTitle: A proposal of a behavior-based control architecture with reinforcement learning for an autonomous underwater robot\nDensity functionals Informació -- Sistemes d’emmagatzematge i recuperació -- Geografia -- Congressos 68 - Indústries, oficis i comerç d’articles acabats. Tecnologia cibernètica i automàtica Education, Higher Civil law -- Catalonia -- Congresses Sòls Turisme\nUniversitat de Girona. Institut de Medi Ambient Roura Grabulosa, Pere Geli, Anna M. Bunge, Mario Colprim Galceran, Jesús Olaso, Ezequiel de Ministerio de Ciencia y Tecnología (Espanya)


Coconutpalm Home B & B Kenting Taiwan - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.71-1, Shawei Rd, Maobitou, Kenting, Taiwan, 946 - Veure al mapa\nBarri Maobitou Eluanbi Chuanfanshih Municipi de Manjhou Chuanfanshih Platja Sud Jialesuei Maobitou Maobitou Maobitou\nOferint allotjaments de qualitat al les platges districte de Kenting, Coconutpalm Home B & B és una selecció popular tant per oci com per negoci. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a 7.2 km. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Coconutpalm Home B & B, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Coconutpalm Home B & B es reflexa en cada habitació. accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, balcó/terrassa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Coconutpalm Home B & B és una elecció inteligents per a viatgers a Kenting, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (33) Parelles (2) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (16) Famílies amb infants grans (8) Grups (6)