gener 2021 - Notícies en canal\nOntinyent recupera propostes en línia per a afavorir el confinament voluntari a la ciutat\nSota el nom de ‘Queda’t a casa’, l’Ajuntament d’Ontinyent ha agrupat tres iniciatives destinades a afavorir el confinament voluntari dels veïns de la ciutat.\nD’una banda, el consistori difondrà a les xarxes socials municipals i alguns mitjans de comunicació un llistat amb el contacte i dades dels establiments que dies ofereixen servei de menjar a domicili. A més, reprendrà el programa ‘Ontifest’ engegat durant el confinament anterior, amb concerts en línia al Facebook municipal cada dissabte a les 19.00 a partir d’aquesta mateixa setmana. En aquesta edició, el programa musical inclourà cada diumenge de matí actuacions de les bandes de música Societat Unió Artística Musical, Agrupació Musical i Tot Per la Música.\nLa tercera vessant de ‘Queda’t a casa’ es dedicarà a l’activitat esportiva. De l’1 al 18 de febrer, cada dia a les 19.00 es podran seguir pel Facebook de l’ajuntament exercicis i consells oferits per professionals de centres esportius i gimnasos de la ciutat.\nEn l’acte de presentació, el batle Jorge Rodríguez, acompanyat per representants dels tres grups polítics de l’ajuntament, ha assegurat que el programa té com a finalitat fomentar el confinament voluntari, com a millor antídot contra els contagis, i donar suport a l’hoteleria, la cultura i l’esport, sectors que s’han vist greument afectats per les restriccions en la lluita contra la Covid-19.\nPublicat el 29 gener, 2021 Categories Sin categoríaDeixa un comentari a Ontinyent recupera propostes en línia per a afavorir el confinament voluntari a la ciutat\nLes llicències d’obra major creixen quasi un 20% a Ontinyent durant 2020 tot i la crisi de la pandèmia\nL’Ajuntament d’Ontinyent ha incrementa un 18’8% les llicències d’obres majors concedides en 2020 respecte a l’any anterior, tot i la situació viscuda amb la crisi de la COVID-19. El regidor de Territori, Joan Sanchis, i la regidora d’Hisenda, Natàlia Enguix, valoraven la dada com a “molt positiva, sobretot perquè aquest és el tipus d’obra que comporta més despesa i també el que genera més activitat econòmica”, destacaven.\nEn concret, en 2020 van estar concedides 139 d’estes llicències, que s’atorguen per a efectuar obres de nova planta, d’ampliació en superfície, volum o altura d’edificacions existents, o rehabilitació integral d’edificis, front a les 117 de l’any anterior. Esta xifra, a més a més, iguala la màxima assolida des de l’esclat de la crisi de 2008, que va ser també de 139 en l’any 2017. Sanchis i Enguix han destacat la importància “del treball fet des de l’Ajuntament per no interrompre les tramitacions tot i les circumstàncies viscudes, amb fòrmules com el teletreball i el foment de l’ús de l’administració electrònica”. Igualment posaven de relleu “la bona resposta als incentius que el Govern d’Ontinyent ha seguit oferint a les empreses als diferents àmbits, que en aquest manté accions específiques com la bonificació al 95% de l’impost de construcció o els plans de Rehabilitació d’Immobles, entre d’altres”, manifestaven.\nLes llicències obra menor (aquelles que, per raó de la seua senzillesa tècnica i escassa entitat constructiva i econòmica, poden ser considerades com a tals) han baixat de les 581 de 2019 a les 462 de 2020, una xifra que amb tot es manté en la línia de les registrades entre 2016 i 2017, i que també es valora “de forma molt positiva, i més tenint en compte les circumstàncies viscudes”.\nPublicat el 28 gener, 2021 Categories Sin categoríaDeixa un comentari a Les llicències d’obra major creixen quasi un 20% a Ontinyent durant 2020 tot i la crisi de la pandèmia\nLes Ajudes Parèntesi preveuen quasi dos milions d’euros a la Vall per als sectors afectats per la pandèmia\nEl Diari Oficial de la Generalitat ha publicat aquest dimarts el decret llei que contempla les Ajudes Parèntesi per als sectors més afectats per les restriccions per a fer front a la pandèmia de covid-19 i el repartiment per municipis dels 100 milions que aporta la Generalitat.\nLes ajudes distribuiran 160 milions d’euros entre els municipis on es desenvolupen activitats econòmiques en els sectors més afectats. Cadascun rebrà un mínim de 2.000 euros, segons s’observa en el decret, com és el cas d’Aielo de Rugat, Pinet, Beniatjar i Terrateig a la Vall d’Albaida. El total consignat a la nostra comarca és d’1.932.032 euros.\nDistribució per municipis\nDel total de les ajudes, la Generalitat n’aportarà el 62,5%, és a dir 100 milions d’euros, mentre que les diputacions contribuiran amb un 22,5%, i els ajuntaments amb el 15% restant, tal com es va acordar dijous passat en la Mesa Institucional constituïda per la Generalitat, diputacions i representants dels municipis, per a abordar mesures econòmiques destinades a la recuperació del País Valencià.\nLes ajudes Parèntesi són una de les mesures de suport incloses en el Pla Resisteix, dotat amb 380 milions d’euros, amb la finalitat de reforçar els sectors greument afectats, evitar la deterioració del teixit empresarial i contribuir a la conservació de l’ocupació.\nEl decret l’ha aprovat el Consell a proposta conjunta del president de la Generalitat i dels consellers d’Hisenda i Model Econòmic; Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball; i Educació, Cultura i Esport.\nSectors més afectats i criteris\nLes activitats econòmiques recollides en el decret llei i considerades les més afectades per les restriccions a conseqüència de la pandèmia són hotels i allotjaments turístics, càmpings i aparcaments de caravanes, restaurants i llocs de menjar, provisió de menjars preparats per a esdeveniments, i establiments de begudes.\nTambé es contempla com a activitats més afectades les d’exhibició cinematogràfica, agències de viatges, operadors turístics, altres serveis de reserves, organització de convencions i fires, arts escèniques i activitats auxiliars, gestió de sales d’espectacles, gestió d’instal·lacions esportives, activitats dels clubs esportius, gimnasos i altres activitats esportives, activitats dels parcs d’atraccions, entre més activitats recreatives i d’entreteniment.\nL’import assignat per a cada municipi s’ha distribuït atenent els següents criteris: d’una banda es concedeix una quantitat fixa de 2.000 euros per cada autònom o microempresa amb un màxim de deu treballadors en els sectors identificats; i d’altra banda una quantitat fixa de 200 euros per treballador afiliat a la Seguretat Social a data 31 de desembre de 2020 d’aquestes microempreses i autònoms en els sectors esmentats.\nLa participació en el Pla d’ajudes per part dels municipis que figuren en el decret llei requerirà la presentació en el termini de deu dies naturals, comptats a partir de l’endemà de la publicació en el Diari Oficial de la Generalitat, de resolució o acord de l’òrgan municipal competent.\nLa Generalitat lliurarà el 100% de la seua aportació amb caràcter de bestreta, sense necessitat de garantia per part del beneficiari.\nEl decret llei assenyala que, entre més obligacions, els ajuntaments hauran de destinar les ajudes directament a autònoms i microempreses amb un màxim de deu treballadors de les activitats esmentades. Les ajudes es dirigiran a cobrir despeses corrents de l’activitat duta a terme des de l’abril de 2020, que hauran de ser justificats pels autònoms i microempreses.\nSi en aplicar les ajudes el municipi tinguera un excedent de recursos sense utilitzar en aquests sectors més afectats, es podrà dedicar a complementar proporcionalment les ajudes resoltes o dedicar-les a altres activitats també afectades per la pandèmia i que no s’hagen contemplat específicament en els sectors definits.\nLa participació en aquestes ajudes és compatible amb subvencions, ajudes, ingressos o recursos procedents de qualssevol administracions o ens públics o privats estatals, de la Unió Europea o d’organismes internacionals, i concedits per a la mateixa finalitat prevista en el present decret.\nPublicat el 27 gener, 2021 Categories Sin categoríaDeixa un comentari a Les Ajudes Parèntesi preveuen quasi dos milions d’euros a la Vall per als sectors afectats per la pandèmia\nAgullent convocarà ajudes al sector de l’hoteleria i a particulars afectats econòmicament per la pandèmia\nUna està dedicada al sector de l’hoteleria, afectat pel nou tancament decretat per la Generalitat, per a donar suport als establiments d’Agullent de restauració, bars i cafeteries afectats pel tancament preventiu i la suspensió cautelar d’activitats. Les ajudes, amb un total de 30.000 euros, seran de fins a mil euros per beneficiari, i se’n podran beneficiar tant els establiments que han hagut de tancar ara com els que reduïsquen la facturació durant els mesos de gener i febrer respecte del mateix període de l’any passat. Les despeses a què es pot dedicar la subvenció són despesa corrent i també l’adquisició de material anticovid, com mampares i purificadors.\nLa segona línia d’ajuts va dirigida a atendre les necessitats bàsiques de persones que s’hagen quedat en l’atur o es troben incloses en un ERTO a causa de la pandèmia. Dotada també amb 30.000 euros, se’n podran beneficiar veïns del municipi que des del 14 de març del 2020 hagen estat trenta dies o més en l’atur o inclosos en un ERTO, sempre que la situació haja estat a causa de la covid-19. L’ajuda consistirà en vals per 200 euros per a compres bàsiques al comerç local (alimentació, perruqueria, veterinària i dentista) sense cap obligació per part del beneficiari de fer a cap aportació econòmica.\nPublicat el 26 gener, 2021 Categories Sin categoríaDeixa un comentari a Agullent convocarà ajudes al sector de l’hoteleria i a particulars afectats econòmicament per la pandèmia\nOntinyent llama a sus vecinos a apoyar al sector hostelero y a pedir a domicilio\nBajo el nombre L’hostaleria d’Ontinyent t’ho porta a casa, el consistorio de la capital de la Vall d’Albaida ha lanzado una campaña para potenciar el consumo en los establecimientos de restauración de la localidad a través del reparto a domicilio. Lo hará a través de los medios de comunicación y las redes sociales municipales, con mensajes que subrayarán la posibilidad de seguir disfrutando de la gastronomía local y de ayudar a los hosteleros de la ciudad a pesar del cierre de los establecimientos, mediante la opción del reparto a domicilio o de la recogida hasta las diez de la noche.\nLa campaña empezó ayer y se desarrollará con mayor detalle a partir del próximo lunes. La web municipal incluirá un apartado informativo sobre los establecimientos que prestan el servicio de comida para llevar. El alcalde de Ontinyent, Jorge Rodríguez, animó a la ciudadanía a «no cocinar este fin de semana» y a ayudar a los bares y restaurantes del municipio.\nPublicat el 25 gener, 2021 Categories Sin categoríaDeixa un comentari a Ontinyent llama a sus vecinos a apoyar al sector hostelero y a pedir a domicilio\nBenigànim viu aquest 21 de gener, dia de la Beata Inés, amb els carrers buits quan aquesta jornada sol ser multitudinària, amb milers de visitants ben abrigats en ple hivern. La pandèmia de Covid-19 i la consegüent emergència sanitària, ha fet que s’hagen anul·lat les seues principals cites com són la foguera que se celebra la nit del 20, la missa de campanya i la processó en la que es representen els tradicionals miracles.\nLes úniques celebracions en honor a la beata son es misses que tenen lloc al monestir de les Agustines Descalces a les 7, a les 9 i a les 11.30 hores presidides pel rector de la localitat Antonio Martínez.\nL’església del monestir estarà oberta a un terç de la seua capacitat, seguint les restriccions d’aforament i per això només cabran 56 persones “molt poquetes en comparació d’altres anys”.\nPer la seua banda l’Ajuntament de Bengiànim ha demanat als veïns que no facen els tradicionals esmorzars i reunions d’amics i familiars, recordant que les reunions estan establertes a un màxim de 6 persones de 2 nuclis familiars, segons la normativa anticovid de la Generalitat.\nPer tal de complir aquesta normativa el consistori ha advertit que hi ha controls per a assegurar el compliment de les normes sanitàries per part de la Policia Local i Autonòmica i la Guàrdia Civil. També hi ha vigilància aèrea recorrent el terme municipal, per tal de controlar les reunions a casetes i xalets.\nPublicat el 21 gener, 2021 Categories Sin categoríaDeixa un comentari a Benigànim viu una atípica festa de la Beata Inés amb els carrers buits


Excursió de senderisme a Montserrat\nGaudeix d'una fantástica excursió a la cara sud de Montserrat\nEn aquesta excursió sortirem de Collbató i pujarem per la Drecera de Fra Gari, envoltada d'una llegenda singular que ens portarà fins a la Font Seca.\nDes d'aquí pujarem fins a les ermites de Sant Joan i Sant Onofre per pujar fins al cim de la Miranda de Santa Magdalena, des d'on podrem gaudir d'unes v.istas espectaculars. Des d'aquí baixarem fins al Mirador de Sant Joan amb molt bones vistes.\nA continuació, seguirem baixant fins al Camí de la Vinya Nova, per tornar de nou a Collbató.\nAjuntament de Collbató.\nUbicació - Collbató


Reus, una ciutat assolada per les bombes | Diari de Tarragona\nReus, una ciutat assolada per les bombes\nL’hivern del 1938, fa vuitanta anys, la ciutat va sofrir els atacs més sagnats de la Guerra Civil, pel que fa als bombardeigs de l’aviació feixista\n26 de Marzo de 2018 - 07:52 hs\nEls impactes de la metralla sobre algunes de les columnes dels porxos de la plaça Prim encara es poden observar. FOTO: pere ferré\nSofriment, patiment i la impossibilitat de fer una vida mínimament normal. Aquest és el retrat vital d’un dels episodis més durs que va patir la ciutat durant la Guerra Civil. Avui, 26 de març, es commemora el 80è aniversari del bombardeig que va afectar la plaça Prim. «El 26 de març de 1938 hi va haver uns bombardejos molt importants que van creuar la ciutat. Dues de les bombes van caure a la plaça Prim. Les explosions van deixar absolutament marcades les columnes dels porxos de la plaça», explica l’etnòleg Salvador Palomar. Els impactes de la metralla es conserven avui en dia, en un exercici de memòria històrica per no oblidar els fets.\nA un quart i mig de nou del matí, sis bombarders S-79 –amb quaranta-vuit bombes de cent quilos, explosives, i vint-i-quatre més, de vint, incendiàries– van tornar a assolar la ciutat de punta a punta. Sembla que foren dos atacs seguits, amb pocs minuts de diferència.\nSalvador Palomar també destaca els atacs que el mateix dia van afectar la plaça Mercadal. Recorda que «a la cantonada del carrer de Jesús, una bomba destruí cal Pedrol i deixà molt malmesa la casa Navàs, que va perdre bona part del darrer pis i de la teulada, així com la torreta de la cantonada, que no s’ha arribat a reconstruir». Encara avui és un testimoni dels estralls dels bombardejos. A més, les bombes van destruir una fàbrica de persianes i van cremar un magatzem de roba.\nImatge dels bombardejos que van afectar la ciutat el 26 de març de 1938. FOTO: CIMIr\nUn hivern molt dur\nEls fets de fa 80 anys van marcar la història de la ciutat. Salvador Palomar senyala que «els mesos entre gener i març del 1938 van ser molt durs, per la continuïtat dels atacs i perquè en alguns casos van ser els que van deixar més víctimes». «Concretament, entre el 21 i 24 de gener es calcula que va haver-hi una vuitantena de morts», assegura. Recorda que el 21 de gener de 1938 una bomba va impactar a l’entrada del refugi antiaeri de la plaça Llibertat. «La zona era un lloc on hi havia molta activitat i en sonar les sirenes, que advertien dels atacats, va caure una bomba a la boca del refugi, que era el més gran que hi havia a la ciutat», explica l’expert i afegeix que no es van poder contar les víctimes, va ser un moment molt sagnant.\nLes operacions bèl·liques també van deixar al seu pas un important nivell de destrucció. Salvador Palomar recorda que «Reus va ser una ciutat molt castigada, amb unes 900 cases afectades de les quals una tercera part van quedar totalment destruïdes».\nConfiança en els refugis\nLa defensa passiva es va convertir en la millor arma de la població reusenca. «Els bombardejos aeris van sobrevenir la població, la Guerra Civil espanyola és el primer conflicte a Europa en què es fa servir l’aviació per bombardejar», apunta Salvador Palomar. Però la ciutat i la població van reaccionar amb rapidesa, i es va plantejar seriosament la construcció de refugis. «Es parla de la construcció de refugis molt aviat. A finals del 1936 i principis del 1937 es comencen a edificar, i la sensació que hi ha és que un cop comencen a caure bombes pel terme municipal la construcció s’accelera, i encara més amb el bombardeig del 17 de setembre de 1937», relata Salvador Palomar, qui detalla la seqüència dels fets: «A l’abril, entre Reus i el Camp d’Aviació, havien caigut bombes sobre el terme, sense arribar a tocar el nucli urbà. A l’agost hi va haver el bombardeig que va afectar la zona del Parc de Sant Jordi. Però el primer bombardeig que va cosir la ciutat va ser el del 17 de setembre de 1937 i que va tenir un important impacte moral, ja que va caure al Centre de Lectura, uns fets que van tenir molta transcendència», recorda l’historiador.\nImatge del refugi de la plaça Prim. FOTO: niepce\nSegons el relat de l’etnòleg a partir d’aquest moment es va accelerar la construcció de refugis i realment si va treballar durant tot el conflicte. «Els refugis es construïen i al mateix temps anaven caient bombes», assegura. La ciutat va tenir 18 grans refugis públics que, impulsats pel Consell Municipal, segons Salvador Palomar, «la voluntat era que es pogués amagar tota la població».\nSegons l’expert, per ordre de construcció, el primer va ser el de la plaça Prim, seguit del Mercadal, la Llibertat, la Patacada, els passejos... Però a partir de l’hivern del 1938 els veïns també comencen a construir refugis per iniciativa pròpia.\n«A l’Arxiu Municipal es conserven desenes de peticions per poder construir-ne per iniciativa particular, però que estaven oberts a tothom», explica Salvador Palomar, que recorda que els testimonis orals de l’època també apunten que «n’hi hauria d’inventariats un total de 110 a l’interior del nucli urbà, més unes quantes desenes per tots els masos i masets que envolten la ciutat». En total, l’esforç d’autodefensa ciutadana sumaria més de 150 construccions a la ciutat. «La defensa passiva va ser molt important a l’hora de salvar vides i amb la perspectiva del temps és important posar aquesta obra en valor tenint en compte que, dintre de la desgràcia que és una guerra, la població no combatent és la més indefensa», explica l’expert.\nL’esforç de l’autodefensa sumaria més de 150 refugis d’iniciativa pública i privada\nPlaca en record dels fets\nCoincidint amb l’episodi del 26 de març de 1938, l’Ajuntament fa avui a les 13 hores un acte públic i descobrirà una placa a la plaça Prim en record dels bombardejos que van assolar la ciutat de punta a punta, demà farà 80 anys.\nA la tarda, a partir de les 17.30 hores, també es farà una visita guiada al refugi de La Patacada, un recorregut que es repetirà el dimarts 27 de març, a la mateixa hora. Per cloure els actes de commemoració dels bombardejos del 1938, posteriorment a les 19 hores, es farà a l’Arxiu Municipal de Reus, una conferència a càrrec de Josep Sánchez Cervelló, degà de la facultat d’Història de la Universitat Rovira i Virgili. Finalment, al vestíbul de l’Ajuntament de Reus, des del mateix dilluns 26 de març i fins al dia 31, també es podrà visitar l’exposició ‘Reus sota les bombes’ produïda per l’Arxiu Municipal de la ciutat.


ENDLESS FORMS MOST BEAUTIFUL: Eduard Rodríguez Farré: “radiació nuclear, invisible i inodora, però devastadora”.\nAquestes són les preguntes que haurà de respondre l'invitat del programa , Eduard Rodríguez Farré , una autoritat internacional en radiobiologia. Singulars és un programa apasionant que, molt sovint, presenta uns personatges que ens expliquen les coses des d'un punt de vista molt diferent al que estem acostumats: amb un to tranquil i rigurós, el doctor Rodríguez Farré ens desmunta els mites i mostra les mentides al voltant de les centrals nuclears i com la nostra salut és exposada a un important risc per a que uns poc es puguen enriquir. Per què no se'ns informa del que està passant? la resposta la tindreu a l'entrevista. No us decebrà.\nEtiquetes de comentaris: actualitat, centrals nuclears, CMC, contaminació, CTMA, energia nuclear, radioactivitat, salut


Articles - Pàgina 4 - Granollers Pep Mur - ERC Acció Granollers\nDivendres, 2.12.2016 09:30h\nDimarts el Ple de Granollers es va centrar en el debat i aprovació dels Pressupostos pel 2017, un debat que sempre resulta llarg i difícil de seguir per la ciutadania. En el procés de negociació, ERC-AG vam aconseguir el compromís per part de l’equip socialista una sèrie de propostes que implicaran un canvi en la política pressupostària en tant que obren una sèrie de debats necessaris, sense judicis de valor previs, i que permetran aproximar-nos de manera diferent als pressupostos als propers anys (podeu llegir la notícia sobre les nostres propostes clicant aquí).\nDijous, 1.12.2016 14:30h\nFa unes setmanes, tota l’oposició en bloc vam posar en evidència la manca total de voluntat de diàleg, consens i participació del PSC vers l’oposició i la societat civil. I en aquesta ocasió, la resposta del grup socialista ha estat que, per participar i proposar, els grups de l’oposició ja disposem de les Comissions Informatives. Però què son exactament aquestes comissions? Doncs bàsicament són uns òrgans de funcionament obligatori amb representació de totes les forces polítiques del consistori on s’informa (per això són comissions informatives, i no pas d’estudi o de consulta) dels dictàmens que s'han de sotmetre a la decisió de Ple o de la Junta de Govern quan aquesta actua per delegació del Ple.\nDimecres, 30.11.2016 12:45h\nERC-AG aconsegueix que el comprimís del PSC per posar en marxa espais de reflexió entorn a temes estratègics de ciutat\nEl Ple de l’Ajuntament de Granollers va aprovar ahir el pressupost de l’Ajuntament pel 2017 amb l’acceptació per part de l’equip de govern a donar compliment a les quatre demandes que ERC-AG va posar sobre la taula amb la voluntat que impliquessin un canvi en la política pressupostària. “Es tracta de propostes obren una sèrie de debats necessaris, sense judicis de valor previs, i que permetran aproximar-nos de manera diferent als pressupostos als propers anys, va assegurar ahir el regidor republicà Chakir El Homrani.\nDimarts, 29.11.2016 10:15h\nERC-AG reclama un canvi en la visió global del pressupost\nEl regidor republicà Chakir El Homrani, titular a la Comissió de Govern i Economia, ha presentat les propostes d’ERC-AG al pressupost de l’Ajuntament pel 2017, el qual s’aprovarà aquesta tarda en sessió plenària. El Homrani ha situat en primer lloc tres propostes claus i transversals necessàries per un canvi de paradigma en el model pressupostari de la ciutat. En primer lloc, ha destacat la necessitat de presentar el pressupost classificant les partides per programes i /o projectes i els impactes d’aquests.\nDijous, 17.11.2016 09:30h\nEls grups de la oposició posen de relleu la manca de participació a l’Ajuntament\nRegidors dels 5 grups municipals a la oposició a l’Ajuntament de Granollers (CiU, ERC, Ciutadans, CUP i PP) han ofert aquest dimecres a la tarda una roda de premsa per tal de manifestar el seu malestar per la deficiència en participació que, en la seva opinió, es viu a l’Ajuntament. El detonant és una trobada entre equip de govern, comerciants i cos policial per tractar la problemàtica dels robatoris per encastament a botigues de la ciutat. Una trobada a la qual els grups de la oposició no van ser convidats i les conclusions de la qual van conèixer pels mitjans de comunicació.\nSon moltes les persones que per una raó o altra coneixen els abusos i males pràctiques de la banca al nostre país, i sabem de persones que s’han vist afectades, ja sigui per les preferents, per clàusules terra o per un desnonament. Una forma de fer menyspreable que ha posat i posa en situació de vulnerabilitat a centenars de milers de persones. Però hi ha una estafa que s’ha silenciat durant molts anys i que afecta a 300.000 famílies catalanes. Parlem de l’IRPH, un índex de referència de préstecs hipotecaris que havia de ser molt estable, però que va acabar sent un índex gens transparent i negociat per les mateixes entitats financeres directament, les quals sempre l’han situat per sobre de l’Euríbor.\nDivendres, 28.10.2016 09:15h\nCrònica del ple d’octubre\nUna de les curiositats del darrer Ple, i que no ens podem estar d’explicar, va ser que l’alcalde devia tenir el cronòmetre espatllat en el moment del debat sobre les ordenances fiscals. I per què ho diem? Doncs perquè en Mayoral va recriminar al nostre regidor Chakir El Homrani que havia excedit els 10 minuts màxims establerts per la intervenció del primer torn, i que a més havia estat el portaveu que més temps havia parlat. Però un cop revisat el vídeo que penja el propi Ajuntament, hem pogut comprovar que tres portaveus l’havien sobrepassat en temps, excedint a més els 10 minuts de topall (per ordre, la Maria Oliver de la CRIDA-CUP, el socialista Jordi Terrades i, per només uns segons, el convergent Àlex Sastre) i que, a sobre, al nostre regidor li va sobrar un minut, en tant que la seva intervenció va durar exactament 8:48 minuts.\nDijous, 27.10.2016 12:00h\nEls regidors i regidora d’ERC-Acció Granollers s’inscriuen a l’Assemblea d’Electes de Catalunya\nEls regidors republicans Pep Mur i Chakir El Homrani , i la regidora Núria Maynou es van inscriure ahir a l’Assemblea d’Electes de Catalunya (AECAT), en el mateix dia de la seva posada en marxa. Aquest nou òrgan, que forma part de l’AMI, neix amb la voluntat de garantir que es tiri endavant el procés sobiranista malgrat les traves que pugui posar l’Estat espanyol i actuar en cas que els obstacles impedeixin continuar per la via normal. Perquè són precisament els càrrecs electes catalans, democràticament escollits, els qui tenen l’obligació d’estar organitzats per actuar i per garantir el compliment del mandat democràtic sorgit del 27S.\nEl grup municipal d’ERC- Acció Granollers ha votat en contra de la proposta d’Ordenances Fiscals per 2017 davant la visió conservadora i estàtica de l’equip de govern socialista i la seva incapacitat d’anar més enllà de posar “maquillatge” al text existent, una manera de fer que, segons el regidor Chakir El Homrani, preocupa al grup republicà perquè “mostra com l’espai de confort de l’equip de govern ens converteix en un ens molt conservador on els canvis no es volen ni analitzar”.\nDilluns, 3.10.2016 10:00h\nFa tot just dues setmanes que ha començat el nou curs escolar, i aquest és un moment idoni per reflexionar sobre el model educatiu de la ciutat i el paper que hi juga el nostre Ajuntament. Perquè, malgrat la manca de competències en matèria educativa, hi ha molts reptes que l’Ajuntament pot i ha d’assumir. En primer lloc, és imprescindible generar una major implicació per part de l’Ajuntament en els òrgans de concertació territorials, encara que el partit que governi a la Generalitat no sigui el mateix que el del govern a la ciutat.\nImpuls del lloguer social\nFa uns dies, l’equip de govern socialista va aprovar les bases de varies subvencions en matèria d’habitatge on s’inclou ajudes pel lloguer d’habitatges, la compra de pisos per tal de posar-los en lloguer social i incentius per tal que els propietaris de pisos buits els posin a disposició de la Borsa de Lloguer Municipal. El nostre grup ja es va abstenir fa uns mesos en la modificació pressupostària que dotava aquestes mesures amb 761.000€, ja que considerem que les polítiques d’habitatge social han de respondre a una estratègia dissenyada de forma consensuada amb els agents socials implicats.\nDilluns, 3.10.2016 09:45h\nSi hem de descriure amb una paraula el desenvolupament del darrer ple del 27 de setembre, aquesta seria sorpresa. Sorpresa per l’actitud, arguments i posicionaments del PSC en alguns dels punts que es portaven a Ple. Primer parlarem de la moció “Som 27 i més” en defensa dels encausats per la tancada al rectorat de la UAB, presentada per la CRIDA-CUP, que tenia com objectiu que expressar la solidaritat amb aquests 27 membres de la comunitat universitària (entre ells, un granollerí) que s’enfronten a una possible condemna d’11 a 13 anys de presó iniciar una tancada al Rectorat de la UAB al 2013.\nDimarts, 27.9.2016 17:15h\nERC-AG proposa mecanismes per un model educatiu inclusiu\nJosep Bargalló, ex conseller d’ensenyament de la Generalitat, va assegurar ahir en un acte organitzat per ERC-AG, que l’actual model educatiu és ineficient, en tant que no posa a l’alumne al centre de les polítiques educatives: “tenim un sistema educatiu que encara segrega, que no innova i es tanca en sí mateix, que central i rígid”. Per això, va reclamar una major corresponsabilitat entre la Generalitat, Ajuntaments i escoles. “No hi haurà un millor sistema educatiu a Catalunya sense una major corresponsabilitat educativa per part dels ajuntaments i una major voluntat de la Generalitat per cedir responsabilitats”.\nDimecres, 21.9.2016 15:30h\nIntervenció Ple Estat de la Ciutat\nUrbanisme més social Granollers continua sent la ciutat on la gent s’entrebanca caminat pels seus carrers i places, una ciutat que necessita un manteniment permanent d’espais que no fa massa temps que s’han inaugurat. Una ciutat on els plantejaments de futur es basen en remodelar coses del passat com ara la plaça 11 de setembre, una plaça que es va reformar només fa 20 anys i que ara cal tornar a repensar. Les seves actuacions urbanístiques, des de fa anys, es basen en anar apedaçant la ciutat, a vegades amb més encert i a vegades amb menys.\nDimarts, 13.9.2016 10:15h\nDes d’una perspectiva ideològica m’atreveixo a dir que el programari lliure guanya de carrer al programari privatiu. El primer representa el treball en comunitat, compartir el coneixement i les experiències de cada un, no posar límits a la possibilitat d’enriquir-lo i des del punt de vista del negoci el podríem associar a processos productius. El segon, el programari privatiu, l’associem, gairebé de forma exclusiva, a l’estratègia d’enriquiment a partir de satisfer unes necessitats inicials dels usuaris que l’utilitzen.


Junts per Catalunya guanya les eleccions a Palamós, amb el 79,39% de participació\nJunts per Catalunya guanya les eleccions a Palamós, amb el 79,39% de participació\nResultat definitiu de les eleccions del 21D a Palamós.(Font: www.324.cat).\nLa candidatura de Junts per Catalunya va ser la més votada al municipi de Palamós en les eleccions al Parlament de Catalunya celebrades ahir. Esquerra Republicana de Catalunya es converteix en la segona força més votada a nivell local, relegant a Ciutadans a la tercera posició que, no obstant, puja considerablement. El Partit dels Socialistes de Catalunya és la quarta força en nombre de suports a Palamós.\nLa participació en aquestes eleccions del 21D va ser històrica, amb una participació del 79,39%, o el que és el mateix, 10.259 persones d'un cens total de 12.923, van exercir el seu dret a vot. Si comparem amb les eleccions al Parlament de Catalunya d'ara fa dos anys, la participació a Palamós s'ha incrementat en gairebé 4 punts.\nCom dèiem, la llista més votada a Palamós va ser la de Junts per Catalunya amb 3.291 vots, o el que és el mateix, un 32,22% dels sufragis. A continuació se situa Esquerra Republicana de Catalunya amb 2.384 vots (23,76%). Ciutadans, el partit més votat a nivell de Catalunya, va aconseguir de nou pujar a Palamós amb 2.328 vots (22,79%), només 52 paperetes menys que ERC. A continuació, el Partit dels Socialistes de Catalunya va obtenir 1.002 vots (9,53%), seguits a molta distància per la CUP que va tenir el suport de 402 persones (3,94%). Cataunya en Comú va rebre 371 vots (3,63%). El Partit Popular ha patit una davallada i a Palamós ha estat la força menys votada amb només 299 vots (2,93%) seguint la mateixa línea que a la resta de Catalunya i només ha rebut més vots que el Pacma, Recortes Cero - Grupo Verde i Pu M+J.


Josep Maria Vallès: “Quina nota li posareu al govern del Tripartit de Sant Cugat?” | Sóc de Sant Cugat\nJosep Maria Vallès: “Quina nota li posareu al govern del Tripartit de Sant Cugat?”\nPer ara sabem què pensen més d’un miler de santcugatencs i santcugatenques de més 16 anys entrevistats entre el 18 de febrer i el 10 de març d’aquest any per encàrrec de l’Ajuntament de Sant Cugat. Només el 28,5% opina que l’actuació del govern municipal de Sant Cugat és molt o bastant positiva. i el 58,1% creu que és regular, poc positiva o gens positiva. El 13,5% restant prefereixen no opinar… La població de Sant Cugat sempre ha posat millor nota a l’acció dels governs anteriors al Tripartit actual.


Actualització: 14.05.2022 - 19:05\nCarme Junyent creu que és moment de mirar la ferida i com es guareix, de deixar de fer l’hipòcrita i d’arromangar-se. Està convençuda que hi ha feina a fer, al marge del que decideixin els tribunals, els governs. Creu que el 25% pot servir per a mirar el problema de cara i actuar. Desobeir, acatar, modificar la llei no són les qüestions que la preocupen, sinó que la preocupen les aules i els patis on solament es parla castellà. On pot, cadascun dels implicats, fer un pas per a capgirar la situació. On pot, el govern català, començar a fer el que no ha fet durant aquests darrers vint anys. En aquest context polític erm, en què les paraules es converteixen fàcilment en trampa, on ningú no diu el que diu, on pocs es volen comprometre, Carme Junyent fa propostes concretes, arriscades i plenes d’impuls positiu.\n—Però també sabeu que aquestes associacions unionistes i els tribunals no es conformaran amb el 25%. Acceptar-lo pot ser obrir una porta perillosa. Hi ha qui diu que és renunciar…\n—Jo el que busco és una sortida, i la realitat és que ho hem deixat perdre tot durant tots aquests anys. Que mirin les xifres, que mirin què ha passat. Que em diguin que jo renuncio m’és igual. Fa vint anys que anem en la mateixa ruta i empitjorem. Ara hi ha aquest ultimàtum del 25% i és un moment en què tenim un argument per a dir que hem de canviar. De la mateixa manera que en el moment que s’admet que la llengua està malament hi ha professors que comencen a reaccionar. Doncs posem-nos-hi, perquè ara ho tindrem a tots els centres. La llei ha arribat a la vostra escola, al vostre institut i us imposen aquest 25%. Ara ja no trieu la llengua en què feu la classe. Ara us diuen en quina llengua l’heu de fer. Si no volem que la llengua desaparegui, ara és el moment d’actuar en conseqüència.\n—Què en penseu, de la proposta de modificar la llei?\n—Jo no perdria el temps amb lleis i aniria a la qüestió que és essencial.\n—Però les lleis…\n—La llei és un pretext. Hem de ser més llestos que ells. Aprofitem aquest canvi que ens posa de cara amb el que passa, que no ens permet excuses. Passa això, fem un canvi. Sí, podríem pensar que és millor plegar, però no, jo crec que tenim molt a fer, i es pot fer al marge d’aquestes coses. L’estat ha deixat clar que vol que desapareguem, que fem nosa. En general, el poder vol això. La diversitat sempre és un repte. Quan els ho fem fàcil és quan renunciem a ser qui som o quan aconsegueixen que deixem de ser qui som. M’he passejat per massa instituts a la meva vida, més de cent, per saber com està la cosa. Si els altres no ho volen veure, no ho sé. Jo hi he anat, hi insisteixo, jo busco una sortida. Si l’estat vol rematar la jugada, potser ho podem aprofitar com una oportunitat per a rearmar-nos i reaccionar.\n—I això com es fa? Els tribunals diuen que hi haurà una inspecció per a garantir el 25% del castellà. La Generalitat hauria de garantir l’altre 75% en català? Com ho hauria de fer?\n—La Generalitat no ho ha fet mai, això, no ho ha garantit mai. Les queixes que hi ha hagut perquè no es feia l’ensenyament en català s’han quedat sempre a la inspecció. Com demostra la resolució, ni els qui han posat la denúncia, ni els jutges no tenen ni idea de què és un centre d’ensenyament ni com s’ensenya, ni de res.\n—I què es fa?\n—S’han de donar coses nítides i que tinguin el seu 25%. Si es fa castellà i una assignatura troncal en castellà, com ells diuen, tenen el seu 25%. Obeïm, complim la llei, sí, sí… I la resta, en català. Però llavors complim l’altra banda, que és la que no complim mai. Irene Rigau em deia que jo no creia en les lleis, però em sembla que són ells, els qui no hi creuen, perquè no les han aplicades durant tots aquests anys. Perquè s’enganyen. Ara tenim el 50% de castellà a molts centres, i el 75%. Que sóc pragmàtica? Totalment. A mi em preocupa la llengua. Sé com va la dinàmica dels instituts, i si diem que tot serà en català, sé que no ho serà. Per tant, es tracta de buscar una cosa que no sé si servirà de res, també tinc el dret d’equivocar-me, però almenys que sigui factible.\n—Heu parlat de fer matemàtiques en castellà?\n—No ho dic per les matemàtiques en si, sinó perquè vull que sigui una cosa clara, una assignatura. Això que diuen de les troncals ja no té cap sentit, perquè ja no existeix. Tot això és una discussió inútil. Ho vaig dir en una conferència al Palau Robert quan em van nomenar consellera. Això és una imatge. No dic pas, ara fem matemàtiques… És allà on el professor dicta, controla, que parla sobretot ell i tens un 25% i ja està. Jo dic de fer l’educació física en català perquè és la més evident, no hi ha faltes d’ortografia i hi ha un ús espontani de la llengua. Hem de promoure l’ús espontani de la llengua, perquè hi ha molts alumnes que no són competents en català i m’arriben aquí, a la universitat. No em poden dir que això no és cert, perquè jo tinc alumnes amb aquesta situació. I vés a Magisteri, que són els qui hauran d’ensenyar, i veuràs què et trobes. La idea és aquesta, no deixar perdre cap àmbit d’ús espontani: el menjador, el pati… És molt més important l’ús espontani que no pas l’ús escrit.\n—Al pati es pot fer feina?\n—Hi ha projectes d’escoles on fan jocs guiats, activitats a l’hora del pati, i allà controlen l’ús de la llengua. Ja sé que és més feina, però si volem revitalitzar l’ús de la llengua, ens hi hem de posar. M’és igual si és matemàtiques o religió. Es tracta de buscar un àmbit nítid perquè si tornen a venir aquests, que sempre són els mateixos, com que no entenen una altra cosa, els diguis: “Això és un 25%.” Si ens agafem a què es parla al pati i tot això que diuen, no serveix de res.\n—Fa vint anys que dieu que l’ensenyament no es fa en català, d’una manera diàfana. Ara sembla que s’assumeix aquesta realitat. Assumir-ho portarà canvis. Els noteu?\n—Puc notar-ho a escala individual! Però si m’ho miro des de la perspectiva dels processos de substitució de la llengua, ho interpreto com un símptoma que anem malament, que anem tan malament que no es pot negar. És una de les coses que sempre m’han retret, que dir que la llengua està en procés d’extinció desmotiva. Però la cosa que sempre he vist quan una llengua desapareix és que els parlants no se n’han adonat fins que no hi havia res a fer. Per tant, si ara se’n van adonant, potser és perquè no hi ha res a fer. Espero que no sigui així, no ho vull. Però ara la gent ho veu.\n—Escoltant-vos dir això he sentit una d’aquelles punxades dels moments greus. Heu dit que si ens n’adonem majoritàriament és perquè no hi ha res a fer? Ho he entès bé?\n—Sí, ho he dit, és la meva por íntima.\n—Quan heu estudiat aquests processos de desaparició d’una llengua, heu vist cap cas en què la consciència n’hagi aturat la desaparició?\n—Quan apareixen reaccions puristes vol dir que la cosa va molt malament. Aquestes reaccions s’interpreten com un símptoma que la llengua ja està. Hi ha parlants d’anglès i de castellà que veuen amenaces i això no té cap fonament, però en el cas de les llengües amenaçades jo sempre ho dic. Hi ha aquell poema de Màrius Sampere: “Com m’agrada escriure en una llengua que diuen que es mor.” Això és una mena d’estat d’ànim, però ara són les dades, que diuen que es va morint la llengua. Diuen: no, no és morta, trontolla. Poden dir el que vulguin, però si no reverteixes aquesta tendència, ja saps cap on vas. Això és el que passa sempre. Jo no conec casos que s’hagi recuperat una llengua.\n—Si es traspassa aquesta ratlla…\n—Bernat Joan parla de les normalitzacions reeixides, però ell es refereix a llengües subordinades que passen a ser estatals. Cap de les llengües que ell estudia tenien problemes amb la transmissió, amb el percentatge de parlants. Era una qüestió d’estatus, no d’ús. I nosaltres el problema el tenim amb l’ús.\n—Què passa amb la transmissió del català? Com pot ser que fills de famílies catalanoparlants parlin en castellà als seus fills?\n—No sé ben bé què passa, però passen coses. Avis que t’expliquen que els seus néts els parlen en castellà, fills de catalanoparlants que entre ells parlen en castellà. Quan descrius llengües en procés de substitució, tot això ho trobes. Però aquí no hi ha cap estudi. Jo he dit als meus col·legues, fins i tot a Xavier Vila, que això s’ho haurien de mirar. Fa poc vaig veure a Twitter, i té la credibilitat que té, algú que deia que hi havia problemes en la transmissió del català i Xavier Vila deia que passava en parelles mixtes i entorns castellanitzats. Però justament es tracta d’això: si considerem natural que les parelles mixtes abandonin, que en entorns castellanitzats abandonin, aleshores anem cap al gueto, anem cap a ser una minoria ètnica. El català només se’n sortirà si és la llengua de tots. I això és el que hem d’aconseguir. Que tindrem hostils ja ho sabem. Sempre hem de comptar amb el 15% d’hostils. Ara l’objectiu és aquest. El català és la llengua de tots, vinguin d’on vinguin.\n—I la qüestió de la demografia…\n—Avui m’ho deien els meus alumnes, que si no tenim fills… Jo els deia que sóc partidària que la gent es reprodueixi amb alegria. A mi m’escandalitza que us diguin que heu de tenir fills perquè sobrevisqui la llengua, els he dit. La llengua ha de sobreviure perquè és la llengua de tots, no perquè tots ens posem a tenir canalla. Hi ha una cosa i és que els fills no són de la nostra propietat. Pots tenir tants fills com vulguis perquè parlin català i ells poden decidir que no el parlaran; per tant, és un negoci ruïnós. No és això.\n—Aquí hi vivim tots i és el territori on s’ha desenvolupat la llengua. La responsabilitat la tenim tots els que vivim aquí i és això el que s’ha d’aconseguir: que tothom se’n faci responsable.\n—I això què vol dir? No canviar de llengua?\n—Bàsicament, vol dir parlar sempre en català. Parlar en català per defecte i si hi ha problemes, ja els resoldrem. Ara és urgent dinamitzar-ne l’ús, reactivar-lo i no perdre la transmissió.\n—Abans dèieu que cal anar a la qüestió essencial. També hi ha un problema de recursos?\n—Segurament, sí, però el que és important és el comportament. Al final, quan un professor entra a l’aula decideix en quina llengua parla. Però sí que falten professors, falten professors ben formats. S’hauria de formar més els mestres. Caldria reciclar-los en català. Per a aquestes coses segur que en falten, de recursos. Però hi insisteixo, fins i tot pots fer això i que no ho facin servir. Tampoc no buscaria la manca de recursos com a excusa.\n—No com a excusa, però que sí que en calen si es vol capgirar la situació. Penso, per exemple, en les aules d’acollida.\n—Molt bé, les aules d’acollida. Però llavors que els altres actuïn en conseqüència.\n—Qui són els altres?\n—Els altres professors. Hi ha aules d’acollida on s’ensenya en català i llavors els nens van a la classe normal i els parlen castellà. I es pregunten: per què m’ensenyen català si les classes després me les fan en castellà? És clar que es poden fer moltes coses des de dalt, però hi ha els qui sempre les han de fer des de baix.\n—Sou presidenta del Consell Assessor Lingüístic, com va la feina?\n—Hi ha un equip sensacional. Són gent molt bona. La majoria no els coneixia. Són gent que sap de què parla, que tenen idees i que en molts casos diria que les apliquen on ells poden. D’ençà que vam començar, cada dos per tres, tenim una història de tribunals pel mig, però nosaltres som aquí per a assessorar, no per a legislar, ni tan sols per a tenir en compte la llei. A nosaltres ens demanen què hem de fer per revitalitzar l’ús de la llengua a l’escola. I farem propostes. Quan tinguem el document fet, el farem públic perquè la gent el conegui.\n—I si no l’apliquen?\n—Serà cosa d’ells. Nosaltres hem de fer la nostra feina i la fem sense deixar entrar pressions de cap mena.\n—Hi ha idees noves?\n—Sí, i són bones. Hi ha la sensació d’ara o mai i això vol dir que és complicat, però es treballa perquè es creu que sí, que s’hi pot fer alguna cosa. Jo sempre ho dic, encara que a vegades penso que anem tard: faig feina per equivocar-me. L’únic objectiu que tinc és que puguem fer propostes. Ara falta que després ens facin cas, que ens tinguin en compte.\n—D’aquesta feina que feu, és important també el coneixement que podeu crear, que en acabat es pot fer servir també des de la base.\n—D’això es tracta. Hem de fer un document que es pugui penjar al suro de la sala de professors i que tingui forma d’eslògans. Res de rotllos. Idees clares, curtes i contundents. I espero que ens en sortim. De moment, crec que ho fem. Espero que puguem donar arguments que convencin.\n—Bé, jo no puc dir què sortirà, encara hi treballem. Però una cosa que dic jo i que podria ser d’aquest tipus de coses en què treballem és que l’escola té la responsabilitat de garantir que tots els alumnes surtin en igualtat d’oportunitats, i si no els dónes el català, no hi ha aquesta igualtat. No sé si això sortirà al final, però treballem en plantejaments d’aquesta mena. Han de ser idees que siguin aplicables i si el departament no les apliqués, que es poguessin fer efectives igualment. Que si no es feia per obligació es fes per devoció. M’agradaria que s’aprofités aquest coneixement i no es malversés.\n—Com ho hem de fer perquè no hi hagi tanta tensió entre la gent que estima i defensa la llengua?\n—Tots ens posem massa nerviosos. A veure si us ho sé explicar bé. El millor que té el català ara, i que és la gran esperança, és que més de la meitat dels qui el parlen no el tenen com a primera llengua. Això és un regal difícil d’aconseguir. Això no es troba mai en llengües subordinades. Només hem de mirar quines llengües estudiem nosaltres. Per tant, hauríem de saber valorar el fet de tenir tantíssima gent que ha fet l’esforç d’aprendre català, amb tota la dimensió que té. Però això té unes conseqüències pel que fa a la llengua. Vol dir que ens cal una mica de paciència, perquè som en un període de canvi molt profund. Nosaltres no hem de deixar de ser model lingüístic, però hem d’estar oberts a la possibilitat que no parlin bé mentre parlin. Si la gent parla i els donem l’oportunitat que ho facin perquè no canviem de llengua, acabaran parlant bé. Hi haurà un moment que això es posarà a lloc. Aquí ens hi ajuda molt el multilingüisme, perquè tenim moltes fonts diverses d’interferències. Els puristes aquests que corregeixen creen molta inseguretat. Aquestes correccions no serveixen de res, el que serveix és la feina de formigueta. Vas deixant anar un model bo i els altres el van incorporant. És el millor que tenim, però hem de ser conscients de les conseqüències que té. Per aconseguir que el català sigui la llengua de tots, s’ha de parlar, i per aconseguir que la parlin, ens ho hem de prendre de manera més relaxada.\n—Això d’exigir el C2 és important per a l’ensenyament?\n—Espero que sí. No pot ser que regalin títols de català si no has fet res. S’ha d’avaluar a consciència. Nosaltres mateixos ens sentiríem estafats si ens regalessin un C2 d’anglès. Això s’ha de prendre molt seriosament en l’àmbit professional. També hi ha molta feina a fer en l’àmbit de l’empresa.


La reforma del Parc de Bombers de El Saler, ha finalitzat esta setmana – RiberaTV\nLa reforma del Parc de Bombers de El Saler, fonamental en la protecció del parc natural, ha finalitzat esta setmana, la pròxima s’incorporaran tots els bombers i bomberes a les noves instal·lacions en les quals s’ha habilitat una sala de crisi des de la qual es dirigiria una situació d’emergència màxima com un incendi forestal. Així mateix s’ha habilitat una zona perquè els efectius descontaminen en condicions òptimes els seus vestits d’intervenció, ja que en dividir-se en zones s’ha millorat la higienització. El parc de Bombers compta ara amb una nova zona coberta i s’ha realitzat una reforma integral del manteniment de tot el parc que ha afectat a totes les instal·lacions, especialment a la façana, gimnàs i distribució de zona de taquilles i de formació així com part de l’aixeteria.\nEs tracta del quart parc de bombers que reforma la Regidoria de Protecció Ciutadana de l’Ajuntament de València durant l’últim any i mig. Abans de El Saler, es van renovar les instal·lacions del Parc de l’Oest, Centre Històric i Campanar i estan pendents d’executar les importants reformes dels Parcs Nord i Central. “El compromís que adquirim va ser el de reformar tots els parcs de la ciutat i dotar del millor equipament la plantilla de bombers i bomberes de València” destaca Aarón Cano, regidor de Protecció Ciutadana de l’Ajuntament de València, que assenyala que esta reforma era “fonamental per a millorar les instal·lacions des de les quals es protegix el parc natural i a la seua població”.\nEl regidor també lamenta els anys d’abandó dels parcs de bombers en els governs del Partit Popular. “Hi ha instal·lacions que no s’havien reformat mai, mai pel PP i així no es pot prestar el millor servici de prevenció i extinció d’un incendi a València” criticava el responsable de Seguretat en el consistori, que destaca el gran esforç que s’està realitzant per a protegir el Parc Natural, amb estos treballs de millora al parc de bombers, així com amb les càmeres de vigilància que s’han instal·lat al parc natural monitorades des del parc del Centre Històric.\nLa reforma del Parc de Bombers de El Saler, ha finalitzat esta setmana added by Ribera Televisió on 27 febrer, 2021


Aquest avís (d’ara endavant, l’Avís Legal) regula l’ús del servei d’accés i utilització del web que Ramon Girvent Montllor (d’ara endavant l’empresa) posa a la vostra disposició.\nRamon Girvent Montllor, com a responsable de la web informa que té el domicili social al carrer Sant Antoni Maria Claret, 18. 3-2 Sabadell- Barcelona, amb CIF39009991J i telèfon +34 93 717 04 60.\nLa utilització del web atribueix la condició d’usuari de la web (d’ara endavant, l’“Usuari”) i implica l’acceptació plena i sense reserves de totes i cadascuna de les disposicions incloses en aquest Avís Legal a la versió publicada per l’empresa en el moment mateix en què l’usuari accedeixi a la web. L’empresa es reserva el dret a modificar unilateralment, en qualsevol moment i sense avís previ, la presentació i configuració dels continguts i els serveis de la web, així com les condicions requerides per a la seva utilització quan això sigui convenient per a la seva millor prestació.\nAquests continguts hauran de ser usats de forma correcta i licitada per l’usuari i, en particular, queda obligat a utilitzar aquests continguts de forma diligent, correcta i lícita.\nNo es poden fer servir els continguts de forma contrària a la llei, a la moral o als bons costums acceptats en ordre públic.\nEstà prohibida la transmissió de qualsevol tipus de dades que vostè pugui realitzar a aquesta web, oa altres pertanyents a terceres empreses els links de les quals podrà trobar dins d’aquesta web, que atempti contra els drets de propietat de tercers, siguin obscens, pornogràfics, difamatoris, de caràcter amenaçador o material que pugui ser considerat delicte o falta en virtut del vigent Codi Penal.\nQueda prohibida la reproducció, còpia, distribució, transformació o modificació de continguts (textos, imatges, veus o estructura) llevat que es compti amb lautorització expressa i per escrit del titular dels drets adquirits.\nTota la informació que faciliti l’usuari a través del web haurà de ser veraç. A aquest efecte, l’usuari garanteix l’autenticitat de totes les dades que comuniqui com a conseqüència de l’emplenament dels formularis de recollida de dades. De la mateixa manera, cal mantenir la informació facilitada a L’empresa actualitzada. En tot cas, l’usuari serà l’únic responsable de les manifestacions falses o inexactes que faci i dels perjudicis que causi a l’empresa oa tercers per la informació que faciliti.\n2.3. Obligació de fer un ús correcte de la web\nL’usuari es compromet a utilitzar la web de conformitat amb la llei, aquest Avís Legal, i altres avisos, reglaments d’ús i instruccions posats en el seu coneixement, així com amb la moral i els bons costums generalment acceptats i l’ordre públic.\nA aquest efecte, l’usuari s’abstindrà d’utilitzar la web amb fins o efectes il·lícits, prohibits en aquest Avís Legal, lesius dels drets i interessos de tercers, o que de qualsevol manera puguin danyar, inutilitzar, sobrecarregar, deteriorar o impedir la normal utilització de la web els equips informàtics o els documents, arxius i tota mena de continguts emmagatzemats a qualsevol equip informàtic de l’empresa, o de qualsevol usuari d’Internet (hardware i software).\nL’empresa es reserva el dret a denegar o retirar l’accés a la web, en qualsevol moment i sense necessitat de preavís, a aquells usuaris que incompleixin aquestes Condicions Generals.\n3- COPYRIGHT I MARQUES REGISTRADES\nTotes les marques, noms comercials o signes distintius de qualsevol classe que apareixen a la web són propietat de l’empresa o de tercers, sense que es pugui entendre que l’ús o accés a la web i/o als serveis atribueixi a l’usuari cap dret sobre les citades marques, noms comercials i/o signes distintius.\nAixí mateix, els continguts són propietat intel·lectual de l’empresa o de tercers, sense que es puguin entendre cedits a l’usuari, en virtut del que estableix aquest Avís Legal, cap dels drets d’explotació que existeixen o puguin existir sobre aquests continguts van més enllà de allò estrictament necessari per al correcte ús de la web.\n4- POLÍTICA DE PROTECCIÓ DE DADES\nA través del present avís, de l’empresa informa els usuaris del website, en compliment de la llei de Protecció de Dades de Caràcter Personal (d’ara endavant LOPD) sobre la seva política de protecció de dades personals amb la finalitat que aquests decideixin de forma expressa, lliure i voluntària, si volen facilitar a l’empresa les dades personals que li són sol·licitades al website per a la prestació dels seus serveis.\nTambé s’informa els usuaris de la incorporació de les dades recollides a un fitxer que consta degudament inscrit al Registre General de Protecció de Dades, i el titular i responsable del qual és Ramon Girvent Montllor, duent a terme un tractament automatitzat de dades conforme a les finalitats especificades i la resta de previsions establertes en aquesta política de privadesa.\nL’usuari o persona que el representi podrà exercitar en qualsevol moment el dret d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició d’acord amb allò establert a la LOPD i la resta de normativa aplicable a aquest efecte, aquests drets poden fer-se efectius mitjançant una comunicació escrita dirigida, i acompanyada de fotocòpia del DNI, a l’adreça:\nCarrer Sant Antoni Maria Claret, 18. 3-2 Sabadell- Barcelona, on s’acrediti la identitat de l’usuari, o bé a l’adreça electrònica consultori@girvent.cat\nLes dades que se sol·liciten són les adequades, pertinents i no excessives en relació amb l’àmbit, les finalitats i els serveis determinats, explícits i legítims de l’empresa.\nL’empresa podrà utilitzar les dades de caràcter identificatives de les persones registrades (nom, correu electrònic) per a l’enviament d’informació de serveis propis o comercialitzats.\nS’entendrà expressament acceptat el tractament de dades amb les finalitats anteriorment indicades en prémer el botó “ENVIAR” que figuren al formulari de recollida de dades, segons l’article 21 de la Llei 34/2002, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic. Els usuaris, en qualsevol moment, podran oposar-se a aquest tractament de les dades amb les finalitats indicades, mitjançant el procediment indicat per a lexercici daquest dret doposició.\nL’empresa ha adoptat els nivells de seguretat de protecció de les dades personals exigides a la legislació vigent sobre protecció de dades, instal·lant les mesures tècniques i organitzatives necessàries per evitar la pèrdua, mal ús, alteració, accés no autoritzat i altres riscos possibles.\nIgualment, l’empresa s’obliga a complir amb secret les dades contingudes als fitxers segons el que estableix la legislació de protecció de dades aplicable. En particular, l’empresa informa que ha subscrit els acords pertinents de confidencialitat i protecció de dades amb tercers que tenen accés a dades personals responsabilitat de l’empresa per a la prestació d’un servei a aquesta.\nL’empresa podrà interrompre el servei de la web no obstant, està autoritzada a donar per acabada o suspendre la prestació dels serveis en qualsevol moment. Quan això sigui raonablement possible, l’empresa advertirà prèviament la terminació o la suspensió de la prestació dels serveis de la web.\nL’usuari de la web o de qualsevol de les pàgines web de terceres empreses, incloses al website o amb un accés mitjançant un link des del mateix, serà responsable dels danys i perjudicis que l’empresa pugui patir directament o indirectament, com a conseqüència del incompliment de qualsevol de les obligacions derivades establertes en aquest Avís Legal.\n7- LIMIT DE RESPONSABILITAT\nQuan això sigui raonablement possible, l’empresa advertirà prèviament les interrupcions al funcionament de la web. l’empresa tampoc no garanteix la unitat dels Serveis per a la realització de cap activitat en particular, ni la seva inhabilitat, i en particular, encara que no de manera exclusiva, que els usuaris puguin efectivament utilitzar els Serveis i accedir a les diferents pàgines web des de les quals es prestin els serveis.\nL’empresa no garanteix la privadesa i la seguretat de la utilització de la web, no pot garantir la invulnerabilitat absoluta dels seus sistemes de seguretat.\nL’empresa no controla ni garanteix l’absència de virus ni d’altres elements en els continguts que puguin produir alteracions al sistema informàtic de l’usuari (programari i maquinari) o als documents electrònics i fitxers emmagatzemats en aquest.\nDe la mateixa manera, l’empresa, eludeix tota responsabilitat en els supòsits de fallada en el rendiment, error, omissió, interrupció, defecte de demora en l’operació de transmissió, fallada del sistema o línia, així com en el contingut, l’exactitud i les opinions expressades i altres connexions subministrades per aquests mitjans.\nAquesta web pot establir enllaços a altres pàgines web que pertanyen a tercers sobre els quals l’empresa no té cap control. En aquests supòsits l’empresa no assumeix cap responsabilitat ni compromís sobre la informació continguda en aquestes pàgines ni dels serveis o productes que s’hi inclogui o ofereixi.\nEn cas que una autoritat judicial comuniqui a l’empresa o tingui coneixement efectiu de l’existència d’una informació il·lícita continguda a la web o que lesioni béns o drets d’un tercer susceptible d’indemnització, l’empresa col·laborarà amb les organismes competents per a la identificació de les persones responsables dhaver publicat la informació il·lícita, i en tot cas, procedirà a retirar aquesta informació o fer impossible laccés a la mateixa.


Protecció Civil activa l'Alerta del Procicat per les previsions de ratxes de 90km/h al Pirineu i Prepirineu que podrien arribar als 125 km/h en cotes elevades - Olot TelevisióOlot Televisió\nProtecció Civil activa l’Alerta del Procicat per les previsions de ratxes de 90km/h al Pirineu i Prepirineu que podrien arribar als 125 km/h en cotes elevades\nÚltima actualització 09 des. 2014\nProtecció Civil ha activat l’Alerta del Procicat, d’acord amb les darreres previsions del Servei Meteorològic de Catalunya, que indiquen que a partir d’avui bufarà vent molt fort a tot el territori amb especial intensitat a cotes altes del Pirineu i Prepirineu. Els forts vents de component nord poden superar ratxes de 125 km/h en cotes elevades i mitjanes al llarg del dia. Protecció Civil ha demanat als municipis reforçar l’ancoratge del mobiliari urbà i la decoració nadalenca i recomana limitar els desplaçaments a les zones on el vent bufi més fort.\nProtecció Civil preveu forts vents de component nord a partir d’aquest migdia que podrien provocar ratxes màximes superiors a 90 km/h, al Pirineu, Prepirineu i a partir de la tarda s’incrementaria en intensitat. Protecció Civil de la Generalitat ha comunicat als municipis que cal que reforcin la seguretat dels esdeveniments públics a l’aire lliure i condicionar-los a que es puguin realitzar de forma segura respecte la possible afectació pel vent en cada moment, així com tancar les zones de jardins o parcs urbans que puguin representar un risc per ventades, caiguda d’arbres o branques. S’ha demanat també que es reforci l’ancoratge del mobiliari urbà que es pugui desprendre amb el vent i en especial de la decoració nadalenca a l’exterior i qualsevol element penjat o en alçada. També cal recollir tendals i elements inestables a terrasses i balcons.\nLa previsió indica que el fenomen serà especialment intens sobretot a la part central del dia, quan es preveu que es puguin superar les ratxes de 125 km/h en cotes elevades del Pirineu, Prepirineu. El vent bufarà de component nord i es preveu que les ratxes més fortes s’assoleixin a les cotes més elevades on es podrà produir el fenomen del torb per la neu que pot caure. El torb és una fenomen meteorològic de la suma del vent huracanat i la neu de superfície. Per un costat venta la neu de terra i la dispara cap a sotavent, al mateix temps forma remolins de vent per efecte del relleu local. La suma de la neu aixecada i el fort vent que la desplaça provoca un embolcall de nul·la visibilitat, fred, neu i vent, en què orientar-se és del tot impossible. Per tant, molta precaució a la muntanya. Protecció Civil recomana posposar travesses de muntanya o activitats en cotes mitjanes o altes; reforçar la seguretat en les activitats i treballs en alçada; i evitar situar-se a prop d’elements inestables o que puguin caure (murs, tancaments, bastides que es moguin o altres similars) durant la major afectació del vent.


L'eufòria del Whatsapp | Col·legi de Periodistes de Catalunya\nL’últim estudi del Digital News Report, elaborat pel Reuters Institute, afirma que l’ús del WhatsApp com a vehicle per a trobar, llegir, veure, comentar i compartir notícies ha crescut un 32%. Unes dades que ja s’equiparen a la utilització que es fa de les xarxes socials per a la mateixa finalitat i que permeten entendre que, avui en dia, tant WhatsApp com plataformes similars com Telegram o Signal, cada cop siguin més usades a nivell informatiu.\nSegons l’últim estudi del Digital News Report, que ha estat elaborat pel Reuters Institute i presentat el passat mes de juny, s’ha arribat a la conclusió que la missatgeria instantània cada vegada guanya més terreny com a plataforma per a enviar i rebre notícies. Concretament, l’increment de l’ús de WhatsApp o Facebook Messenger per trobar, llegir, veure, compartir o comentar notícies ha estat d’un 26% a un 32% d’usuaris des de l’estudi anterior.\nCombatre la censura\nPer començar, la missatgeria mòbil està demostrant ser molt efectiva pel que fa a la difusió de les crides ciutadanes. “Amb el procés independentista es veu clarament com el WhatsApp és una eina de comunicació salvatge. Tothom sap quan i on ha d’anar a una manifestació només mirant el mòbil”, explica Sílvia Llombart, periodista especialitzada en Internet. Tot i això, sempre recomanen l’ús d’altres plataformes com Telegram o Signal, que disposen de sistemes d’encriptació de missatges.\nLa plataforma Telegram presumeix de tenir més de cent milions d’usuaris arreu del món. Part del gran èxit és el sistema d’encriptació de missatges, que permet tenir petits espais de llibertat a països on la censura és evident. Turquia o l’Iran són dos indrets on l’ús del Telegram està molt estès i dóna l’oportunitat a la població de trobar canals privats on poder conversar tranquil·lament sobre idees polítiques o compartir articles contraris al règim.\nMés enllà de la censura, canals de missatgeria com Telegram tenen una funció orientada a informar el públic massiu a qui es dirigeixen. Per això, ha resultat ser una eina ideal per als departaments de comunicació d’empreses, grups polítics o per als mitjans de comunicació. Es tracta de canals oberts on els bots, robots informàtics, publiquen informació d’interès per a l’usuari en exclusiva, sense que hagi de rebre els comentaris dels altres membres del canal.\nPerò no tot s’hi val. “S’ha de tenir en compte que el que s’enviï als usuaris tingui un valor afegit per a ells”, remarca Llombart. Així doncs, la publicitat a través de plataformes com WhatsApp té, de moment, poca sortida. “Seria considerada automàticament com a correu brossa o spam”, afegeix.\nPerills i reptes\nEl que és cert és que, deixant de banda la informació que prové de fonts o mitjans de comunicació oficials, cada dia rebem notícies a través de missatgeria mòbil de dubtosa procedència. Inevitablement, l’èxit de WhatsApp ens ha dut, també, a la proliferació massiva de notícies falses. “El principal perill és creure’ns que aquests canals són suficients per estar ben informats”, explica Ferran Lalueza, professor de Comunicació i Social media de la UOC.\nTambé sol passar que l’usuari rep un missatge que, tot i que intueix que no és cert, com que li agradaria que ho fos, el comparteix igualment. “A més, es juga amb la carta de voler ser el primer a enviar la informació als contactes i convertir-se en un efímer líder de difusió”, afegeix. Davant d’aquesta situació, Lalueza creu que els professionals del periodisme haurien de jugar amb la carta del rigor, de la veracitat i del criteri professional per rebatre aquestes informacions que circulen.


Béna-Feners | tren groc\nEnviat per iguadix el ds., 10/12/2013 - 11:42\nEl baixador en l'actualitat és una casa particular\nEn gairebé tots els pobles hi ha un carrer amb el nom del tren groc\nAntic rètol de l'estació\nEstació vista per la part de darrera\nPer tot arreu creixen les herbes\nVista de l'edifici des del pas a nivell\nEs troben vestigis de civilització ja per l'any 6000 aC, i de l'any 4000 aC és el dolmen de Brangolí (situat en l'aldea del mateix nom), i posteriorment ya es van instal·lar els primers poblats. Però la història no ens mostre rés d'interessant fins el segle XII.\nEn aquesta època ja feia temps que la Cerdanya era cristiana i sembla que els carolingis es van instal·lar en aquells llocs a partir del segle XI, però no s'ha pogut trobar cap material arqueològic que provi aquesta afirmació. El poble apareix per primera vegada aparellat al Caballer Bernat, baró d'Enveig. El títol de baró es reservaba per les persones de certa entitat de caràcter regional (a la vall del Carol, per exemple). Se suposa que el poble tenia ja certa importància des de l'any 1266. Tenia un castell on residia el baró amb la seva família. Existeixen petits fragments del castell que han estat engolits pels edificis moderns.\nLa família Enveig va jugar un rol bastant important a la Cerdanya. Durant tota la Edat Mèdia Enveig va ser un senyoriu important que s'extenia poer tota la vall del riu Carol amb torres de vigilància com la de Latour de Carol, la torre de Puymorens, localitats jadesaparegudes fa anys en Dorres, i fins el llac Lanoux, ben la nord del pic Carlit, que era l'extrem del domini.\nBernard de Enveigt tindrà una descendència directa fins l'any 1555, any del casament de l'ultima heredera, Madeleine amb Francesc de Castell-Arnau que recuperarà amb això la baronia i les seves dependències, drets i delmes i la justícia derivada.\nEntre les personalitats a remarcar hi es en l'any 1343 Gillaume de Enveig, que va participar en la conspiració que va voler deposar al rei d'Aragó, ordida pel rei de Mallorca, però que mai es va posar en pràctica. Guillaume va aprofitar el fet per treure profit amb l'obtenció d'una renda viatgera. A finals del segle XIV, Pere d'Enveig va veure confiscades les seves terres per no haver prestat homenatge al rei Joan II, però li van ser restituídes el 11 de novembre de 1395.\nA finals del segle XV el rey Lluis XI va prendre el poder militar en tota la Cerdanya. Saturnin va reconèixe al rei de França com a nou senyor.\nL'esglèsia original d'Enveig va desaparèixer i va ser reemplaçada per un nou edifici al segle XII, del qual es conserven parts de l'àbsid. La resta s'ha reconstruït completament durant el segles XVII al XIX. Conté un púlpit del segle XVI (clasificat monument històric), un retable del mestre Autel de 1760-69, un altre retable del rosari (1742), de la Passió (1765) de Sant Antoni de Pàdua i del Purgatori (XVIII).\nBéna, Feners i Brangolí\nEnveigt poseeix tres aldees habitades des d'antic: Béna, Feners i Brangolí.\nBrangolí es cèlebre pel seu dolmen, però també és interessant la seva caiplla de Sant Fructuós. Conté un retable del mestre Autel del segle XVIII, un altre de la Verge (1850), un quadre del segle XVII, així com una creu processional del XVIII.\nAvui dia en aquestes aldees s'ha repoblat lentament, apareixent el poble d'Enveig com una successió de barris diseminats i ensartats per la carretera nacional 20, que corre paral·lela al riu Carol.\nBaixador de Béna-Feners\nEl baixador de Béna-Feners està situat a la comuna d'Enveig, en el departament dels Pirineus Orientals, en la regió del Llenguadoc-Rosselló.\nEstà situalt a 1.227 metres d'altura, i situat al punt kilomètric 61,348 de la línia de la Cerdaña, entre les estacions de Ur - Les Escaldes i de Latour de Carol - Enveig.\nEn l'actualitat és un punt de parada no vigilat PANG d'entrada lliure. L'edifici de l'estació s'ha habilitat com a vivenda particular.\nPer Béna-Feners pasen només els trens TER que fan el recorregut complert fins Latour de Carol - Enveig.\n42º 27' 29" Nord, 1º 55' 00" Est


Sí i no! Reflexions sobre la «reli» més enllà d’una ofensiva | Catalunya Religió\nPer Andreu Ibarz Mellado. Dll, 16/03/2015\nEl recent i sobredimensionat debat sobre la religió a l’escola ha tingut tres característiques molt evidents. En primer lloc, la reiteració o retorn de qüestions que cíclicament emergeixen en un sistema educatiu incapaç d’un gran pacte que garanteixi l’estabilitat i la claredat de les seves opcions fonamentals. D’altra banda, una intencionada crispació focalitzada contra la classe de religió catòlica com si la seva presència en el sistema fos una veritable epidèmia. Finalment, una bipolarizació que ha fet decantar el debat entre un «estar a favor» o «en contra» obviant tot tipus de matisos, ignorant la complexitat dels diversos elements que intervenen o, simplement, impedint la coexistència entre l’acord amb algunes coses i la mostra de discrepància amb d’altres. Hem assistit a una veritable revetlla popular on tothom s’ha sentit convocat a llençar els seus coets i petards. Massa espectacle, massa soroll, massa fugacitat... I certament, tot plegat, amb una forta olor a pólvora i moltíssim fum.\nLa present aportació se situa en un intent de superar una biporització estèril i s’estructura en cincs breus apartats:\n1. Les raons o arguments que legitimen un ensenyament confessional de la religió de caràcter voluntari en el sistema escolar.\n2. Què s’ensenya a la classe de religió catòlica?\n3. Elements per a una valoració del nou currículum de religió catòlica\n4. L’ensenyament de la religió és un servei i una acció de l’església ergo cal considerar també la mirada pastoral.\n5. Construint el present i preparant el futur. El model i l’experiència de Blanquerna-URL en la formació de mestres de religió.\n1. Les raons o arguments que legitimen un ensenyament confessional de la religió de caràcter voluntari en el sistema escolar\nArgumentar sobre les raons que justifiquen o legitimen l’ensenyament confessional de la religió amb caràcter optatiu resulta del tot necessari perquè habitualment és un dels primers àmbits de la polèmica. Cal advertir, però, que aquest conjunt d’arguments ens ha de servir per a qualsevol confessió. Per tant, amb aquesta legitimació estem apuntant un paradigma sense parlar de magnituds o de nombre d’implicats. Aquets és el model majoritari a Europa i, també, el marc actual de l’Estat Espanyol i de Catalunya. Té una configuració –que després de l’elecció entre cursar religió o no– s’organitza amb l’oferta de 4 confessions: catòlica, protestant, musulmana, jueva. Quins són aquests arguments?\na) Els pares i/o tutors són els responsables de l’educació de llurs fills. I en aquest context han de tenir el dret d’escollir una formació religiosa d’acord amb els seves conviccions. En definitiva, es tracta d’un argument de dret, basat en els propis drets humans, en moltes convencions internacionals, en el desplegament del significat de la llibertat religiosa i, fins i tot, en el sentit comú. Amb aquest criteri ja podríem tenir suficient però paga la pena enumerar alguns més.\nb) Els fills, els estudiants, cada nen/a i cada noi/a són diferents. L’escola ha de garantir el desplegament d’unes competències comunes bàsiques, d’uns coneixements compartits, d’unes actituds i comportaments de ciutadania, etc., però també ha de reconèixer la singularitat de cada persona. Per tant, el sistema educatiu a través dels centres també ha de facilitar els instruments i mecanismes per contribuir a conrear o donar resposta a les inquietuds, necessitats i interessos de cada persona. L’atenció a la diversitat ha estat una conquesta en el món educatiu. Atendre a la diversitat en general i, en especial, a la diversitat religiosa suposa per a molts una condició indispensable per a l’educació integral i això no pot significar excloure la impartició de coneixements que per motiu cultural o per proximitat a la pròpia identitat siguin rellevants per a l’individu. La construcció de la identitat i de la singularitat, certament, passa per la continua interacció amb les persones i la cultura però no podem caure en fórmules d’homogeneïtat. Es tractaria, doncs, d’un argument educatiu.\nc) En una perspectiva sòcio-política la presència de grans tradicions i confessions religioses en la nostra societat té -més enllà de la pròpia dinàmica com a comunitats de creients- un alt potencial cultural, social, assistencial i educatiu. La legitimitat de les confessions a oferir serveis a la societat és clara si aquestes respecten i s’adiuen a la legislació vigent. En el marc d’un estat aconfessional i, també, de laïcitat positiva és perfectament comprensible i admissible –fins i tot recomanable i necessari– que els estats cerquin acords de col·laboració amb les tradicions i confessions religioses per tal que aquestes desenvolupin àmbits de la seva vocació o de la seva expertesa. L’oferiment de la classe de religió confessional n’és un.\nd) Fenomenològicament la religió i les religions no només tenen un sentit històric, cultural o sociològic. La religió s’arrela i es desenvolupa en la persona humana mitjançant la dimensió religiosa i, per tant, és un fenomen amb una connotació individual i actual. Així, la dimensió religiosa de la persona humana formula preguntes, genera itineraris, cerca respostes, configura actituds i comportaments i, evidentment, pot arribar a determinar de manera molt significativa el projecte de vida i el sentit d’aquesta. Davant de la important incidència de l’experiència religiosa i de la creença en la vida de les persones s’escau incorporar una exploració i un coneixement d’aquesta realitat. El tractament confessional aporta un valor afegit.\ne) L’estudi del fet religiós, les religions o de la pròpia fe té diversos accessos epistemològics, és a dir, sabers que ajuden a la seva anàlisi i comprensió. En aquest conjunt de coneixement cal citar la història de les religions, la psicologia i sociologia de la religió, etc. Però no podem oblidar-nos de la teologia (catòlica, protestant, etc.) entesa com una reflexió critica i sistemàtica sobre la fe. Sovint l’argument epistemològic queda arraconat i s’ignora l’enorme aportació de la teologia a la vida intel·lectual. Sembla un profund contrasentit que la teologia tingui carta de ciutadania científica i universitària i es posin dificultats a incorporar alguns dels seus continguts en l’àmbit escolar.\nAixí, doncs, en un marc de pluralisme i de diversitat, la classe de religió amb una perspectiva confessional especifica la identitat de qui la imparteix i de qui se’n fa responsable. Articula els coneixements a partir de diversos sabers des d’una lògica conceptual coherent amb la pròpia teologia. Dialoga amb la cultura, les ciències i, especialment, amb les altres tradicions religioses sense renunciar a la pròpia identitat. Suposa una oferta de sentit que es desplega en un marc educatiu i de llibertat.\nMolt s’ha debatut sobre els límits d’aquest tipus ensenyament. Crec que són clars: la llibertat de consciència, el respecte als drets humans i a la legislació vigent i, també, l’adequació pedagògica i didàctica a l’entorn curricular del moment.\nUna visió àmplia i integradora dels diversos currículums de religió catòlica publicats des de la transició, dels principals àmbits que es treballen a moltes escoles i instituts i, especialment, dels fulls de ruta marcats per documents significatius com «Orientacions pastorals sobre l’ensenyament religiós escolar» (1979), o bé, «Orientacions pastorals per a la coordinació de la família, la parròquia i l’escola en la transmissió de la fe» (2013), s’acostaria a una matèria articulada amb cinc grans horitzons.\na) Presentar el patrimoni cultural del cristianisme.\nb) Explorar la dimensió religiosa de la persona humana.\nc) Conèixer de la figura, la vida i el missatge de Jesús de Natzaret així com els principals elements de la vida de l’Església i els continguts de la fe cristiana.\nd) Aportar una mirada crítica al món contemporani des de l’evangeli.\ne) Afavorir la disponibilitat d’elements per construir la identitat personal i per orientar la recerca del sentit de la vida.\nLa classe de religió s’ha de desenvolupar amb les característiques pròpies d’una veritable matèria escolar en el marc de les finalitats i funcions dels centres educatius. En aquest sentit, el professorat té la respectiva titulació universitària i la formació específica com a mestres o professors de religió (DECA), l’assignatura es desplega a través d’un pla docent i una programació amb una metodologia pròpia de la pedagogia i didàctica de la religió. Les activitats d’ensenyament-aprenentatge s’adequen al desenvolupament propi de cada edat, així com, a la circumstància de cada grup-classe. I, evidentment, és una matèria amb avaluació. Per tant, estem davant d’una proposta amb rigor acadèmic amb àmplies possibilitats interdisciplinàries que per l’escenari, els objectius i la finalitat difereix de l’acció catequètica. Una de les característiques pròpies de la classe de religió catòlica és la incorporació de continguts bàsics de teologia i de les seves fonts cosa que permet el coneixement específic dels continguts de la fe. En efecte, per comprendre –per exemple– què vol dir l’expressió 'Regne de Déu', afirmar que les beurances són el camí de la felicitat per a un creient o explicar què vol dir el credo quan diu que Déu és Creador, és del tot necessari recórrer al saber teològic.\nTant Joan Pau II com Benet XVI van realitzar importants discursos sobre l’ensenyament de la religió defensant el seu alt potencial educatiu, el valor del diàleg entre la fe i la cultura, la coexistència de diverses modalitats, la necessària adaptació a contextos i, inclòs, indentificant-lo amb una veritable cultura religiosa catòlica.\nEl plantejament i el disseny del currículum de religió catòlica és el mateix independentment del tipus de centre. En el nostre país tenim un sistema educatiu ric i diversificat que a través d’un important pluralisme de centres educatius s’incardina en escenaris diferenciats per la qual cosa és ben lògic trobar-nos amb concrecions d’aquest marc general que –sense obviar la seva nuclearitat– despleguen una significativa singularitat.\nEl recent currículum de Religió Catòlica de l’Educació Primària i de l’Educació Secundària Obligatòria publicat al BOE amb data 24 de febrer de 2015 mereix quatre importants consideracions. Val a dir que per motius d’espai no comentem el currículum de batxillerat que obté una ponderació global positiva tot i que en algun moment sorprèn alguna concreció com la focalització -quasi en exclusiva- de la vida monacal com a font de cultura.\na) Un currículum és un document tècnic. Un soroll desproporcionat i desmesurat. Un currículum és un document amb una certa especialització adreçat a mestres, professors, directors de centres, inspectors, etc., és a dir, a professionals de l’ensenyament. L’anàlisi d’un currículum implica disposar d’uns coneixements pedagògics sobre el seu sentit i les seves parts, demana conèixer la història i l’evolució del currículum de la matèria i, sobretot, exigeix tenir uns coneixements potents de la principal epistemologia o saber subjacent. No sembla coherent que un ciutadà sense aquests coneixements pugui realitzar una valoració seriosa del currículum de matemàtiques. Però l’escenari viscut ha estat diferent. Aquí tothom ha dit la seva i, intencionadament o no, s’han arribat a formular veritables bajanades. En temes educatius -en general- i sobre la classe de religió -en particular- una certa prudència i un escoltar més als experts no aniria gens malament al nostre país.\nb) El currículum és hereu del model pedagògic de la LOMCE. Aquesta reflexió té un caràcter previ o extern. En efecte, com la resta dels currículums de les diverses matèries, també el currículum de religió catòlica comparteix l’estructura, el disseny i les opcions del model pedagògic de la LOMCE i, per tant, incorpora un seguit de limitacions –per alguns–o de vicis –per altres–, lluny del model pedagògic que s’ha anat consolidant a Catalunya. És molt extens, tot i que fa referència a les competències en parla poc de les seves contribucions –generals i específiques–, centra el coneixement i l’activitat en els conceptes, s’estructura per cursos i especifica fins a un detall molt concret els estàndards d’aprenentatge avaluables que –com diu l’expressió– són objecte de mesura. Tot aquest plantejament deixa uns marges mínims d’actuació a les escoles i els mestres. Això significa, també, que no es pot dir fàcilment –sense entrar en contradicció– que hom està en contra de la LOMCE i a favor del currículum. Per la seva configuració aquest currículum contribueix a consolidar les opcions educatives de la LOMCE. Certament el model subjacent topa de manera significativa amb el model pedagògic de Catalunya i, encara molt més, amb la tradició dels centres i dels mestres pel que fa a la pràctica d’adaptació i flexibilitat.\nc) Limitacions del nou currículum. Des de la perspectiva interna cal comentar que les introduccions són força correctes i continuistes respecte a currículums anteriors. Però en apartats posteriors ens trobem amb 4 limitacions: c1) Els continguts i els criteris d’avaluació són majoritàriament i quasi en exclusiva idees teològiques centrades en conceptes doctrinals; c2) S’ha perdut de manera considerable l’oportunitat de remarcar l’aportació de cristianisme en el passat i en el present a través del diàleg amb la cultura, els altres sabers i, en especial, un coneixement bàsic i un diàleg amb altres religions; c3) La projecció moral i ètica derivada del fet religiós en general i del cristianisme en particular queda vinculada fonamentalment al terreny de l’acció individual –considerant les alternatives que proposa la LOMCE per a Primària i Secundària obligatòria és una llàstima que s’hagi deixat el gruix de la Doctrina social de l’Església per al batxillerat–; c4) Alguns dels estàndards d’aprenentatge avaluables són excessivament concrets, discutibles en l’edat on s’han situat i uns quants s’han formulat de manera errònia de tal manera que poden donar motiu a pensar que hi ha una pretensió o finalitat catequètica. També alguns d’aquests mateixos estàndards –és allò que serveix per avaluar tothom– sovint pressuposen que la totalitat dels alumnes es mouen i viuen en una òrbita creient sigui des de la perspectiva cultural o experiencial.\nd) No ens enganyem. El currículum és força millorable i necessita alguns canvis. A aquestes alçades quasi tothom ha acceptat que davant l’actual text s’hauria de fer quelcom perquè objectivament és millorable sigui en la seva dimensió més tècnica (formulació) com en l’articulació dels seus àmbits de coneixement. Aquesta no és la primera llei orgànica ni tampoc el primer currículum de religió catòlica. Considerant tota l’experiència i el coneixement sobre el tema hem d’aspirar a més i millor.\nFóra desitjable que la Conferència Episcopal Tarraconense, aprofitant l’enorme distància tant formal com conceptual del model pedagògic de la LOMCE i de Catalunya, mogués peça tot proposant una adequació pròpia. Històricament ja hem viscut algun precedent, per exemple, amb motiu de la LOGSE. I això es pot fer d’una manera més directa o més indirecta, en el segon cas, a través del Secretariat Interdiocesà respectiu.\nDeixar tota la responsabilitat de l’adaptació als mestres i professors de religió no sembla raonable no perquè aquest col·lectiu no tingui prou competències sinó per altres raons. N’exposo tres: d1) No podem posar «vi nou en bots vells», és a dir, el gap entre models pedagògics és tant enorme que cal una reconducció. d2) Als centres públics la inscripció a l’ensenyament de la religió es fa quasi sempre sense conèixer el mestre de religió ni la seva adaptació i qualsevol família a través d’internet hauria de poder trobar referències objectives de la matèria més enllà del currículum del BOE. d3) Un plantejament més inclusiu de la realitat docent a Catalunya suposaria un major reconeixement real de l’activitat del professorat així com de l’actual riquesa de l’activitat d’ensenyament-aprenentatge que es desenvolupa en la classe de religió.\n4. L’ensenyament de la religió és un servei i una acció de l’església ergo cal considerar també la mirada pastoral\nEl Concili Vatica II ens va recordar que tota l’activitat de l’Església té una dimensió pastoral. Evangelii nuntiandi que tota la seva activitat ha de ser evangelitzadora. La recent Evangelii gaudium que la joia de l’evangeli ens ha omplir d’alegria en la nostra renovació i en la seva comunicació que, en definitiva, és el nucli de la missió.\nInternament no podem fer del debat de la classe de religió una qüestió de purisme pedagògic exclusivament. També hem de parlar de pastoral, evangelització i missió. No és casualitat que en diversos documents sobre la classe de religió aparegui el concepte «orientacions pastorals».\nSempre m’ha cridat molt una realitat de l’escola cristiana del nostre país que m’ajudarà a descriure una possible analogia o paral·lelisme. En efecte, les més de quatracentes escoles «confessionals» cristianes de Catalunya acullen a més de dos-cents cinquanta mil alumnes. És evident que un nombre significatiu de pares i mares escullen aquesta opció educativa arrel i en coherència amb les seves conviccions. Però el nombre de famílies que inscriu llurs fills en aquestes escoles per altres motius, tot respectant la confessionalitat, no és menor. Moltes són les famílies que trobem en les escoles cristianes un espai educatiu d’interessos compartits d’alta significació i valor. La qualitat docent, els valors presents a l’escola, la innovació metodològica, l’acció tutorial, etc., es converteixen en un atractiu gens estètic sinó un pol molt potent on convergeixen motivacions i horitzons. Les escoles cristianes serveixen al país sense renunciar a la seva confessionalitat perquè també han estat capaces de crear espais compartits. La missió de l’escola cristiana no queda vehiculada únicament envers les famílies amb una identitat religiosa necessàriament definida o adscrita a un credo.\nEl següent paral·lelisme, amb prudència i conscients d’una certa distància, pot ajudar a reflexionar sobre la realitat de la classe de religió. A través de l’assignatura com Església hem de servir, hem de ser una Església en sortida, hem d’anar a les perifèries... ¿Ho aconseguim fent un currículum de religió catòlica força hermètic per la seva perspectiva doctrinal? ¿Ho aconseguim quan dóna la impressió que s’està pressuposant l’experiència religiosa cristiana? ¿Ho aconseguim quan els nuclis d’interès del currículum obliden el diàleg, els vincles i els ponts vers la cultura, els altres sabers i les religions?\nEns podríem trobar amb la paradoxa de disposar d’un currículum molt ben construït doctrinalment però que el nombre de interessats en aquest fos mínim. ¿És aquesta l’aposta pastoral que s’ha de fer avui a Catalunya des de la classe de religió catòlica? Hom té la sensació que l’eclesiologia i l’opció pastoral dels titulars de les escoles cristianes i dels responsables del currículum són força diferents.\n5. Construint el present i preparant el futur. El model i l’experiència de Blanquerna-URL en la formació de mestres de religió\nEl futur es prepara amb idees però també des de la pràctica. Per això, quan es parla de la classe de religió hem d’estar molt amatents a la formació dels futurs mestres de religió. En aquest sentit Blanquerna-URL té una gran tradició i, alhora, un projecte sòlid, innovador i singular. Aquesta singularitat es pot descriure a partir de quatre termes: itinerari, metodologia, competència i passió. En definitiva, des de la universitat també s’ha adaptat la proposta de la Comissió Episcopal d’Ensenyament pel que fa a la formació de mestres de religió.\na) Itinerari. A Blanquerna es formen, en primer lloc, mestres. Aquesta és una clau molt important perquè això significa formar persones, agents educatius i experts en el món de l’escola. Evidentment, oberts al segle XXI però amb l’estil Blanquerna. Tot alumne de primer de magisteri cursa una matèria per aprofundir la condició i les característiques de l’ésser humà des de l’antropologia filosòfica, conèixer què és la cultura com a medi específic de l’humà per arribar a la dimensió religiosa i la religió. En concret, aquesta assignatura té per títol «Persona, cultura, religió i valors». A segon curs i, també com a currículum obligatori, es presenten les cinc grans religions contemporànies i en el seu marc s’aprofundeix el cristianisme. Tot alumne assoleix, doncs, uns coneixements bàsics sobre la Bíblia, la vida de Jesús de Natzaret i de la Història de l’Església, en especial, els principals moments i personatges i en la seva dimensió relacional amb la cultura. Aquesta assignatura rep el nom de «Cristianisme i cultura». D’aquesta manera es garanteix que tot alumne tingui uns coneixements bàsics i una sensibilitat sobre el tema religiós.\nArribats a tercer, els estudiants -de manera optativa- podem complementar la formació específica com a mestres de religió cursant la resta dels continguts propis de la DECA (Declaració Eclesiàstica de Competència Acadèmica). En efecte, a tercer i quart es poden cursar dues matèries sobre «Teologia i didàctica de la religió catòlica» que complementen les anteriors. Aquí s’aprofundeix la identitat de la classe de religió i del mestre de religió en el marc de l’escola i l’educació; s’estudien el conceptes bàsics de teologia que són propis del currículum d’Infantil i Primària (Bíblia, Jesucrist, Església, Sagraments, Calendari litúrgic, etc.), També s’analitza la psicologia religiosa i moral evolutiva de l’infant i del nen i, finalment, es consolida la didàctica de la religió en l’àmbit escolar.\nAl darrer curs tot alumne de magisteri també cursa de manera obligatòria la matèria «Perfil ètic» que en el context del darrer practicum ajuda a elaborar una síntesi sobre l’actuació de l’educador i les seves exigències ètiques i compromisos.\nb) Metodologia. Una de les principals claus i singularitats de la formació dels mestres de religió a Blanquerna és la metodologia. Aquesta pivota en una determinada concepció de l’aprenentatge, el rol del mestre i la capacitat d’establir i desenvolupar vincles. Respecte al primer aspecte treballen des d’una concepció constructivista de l’aprenentatge, amb un paper molt actiu, participatiu i col·laboratiu a l’aula i durant tot el procés, així com, un necessari reconeixement del polifacetisme del llenguatge absolutament necessari per copsar l’originalitat del llenguatge religiós. El rol del mestre, demana situar el protagonisme en l’alumne i, per tant, es requereix un mestre més innovador i transformador que transmissor i informador. Un mestre de religió que orienta i acompanya i, sobretot, afavoreix un ambient distés i, alhora, de treball però sense perdre ni la proximitat i la possibilitat de trobada personal. Finalment, el mestre de religió ha de ser capaç generar vincles amb les altres disciplines, però també amb el món d’avui i la seva contemporaneïtat pel que fa a fets, realitat de l’església o les religions.\nc) Competència. L’ambient universitari i l’accent en la formació de mestres facilita una molt positiva integració de l’especialització (DECA) i el fet de «ser mestre». Aquesta identificació atorga una gran capacitat per treballar com a mestre i desenvolupar també el rol de mestre de religió. En definitiva, normalitat absoluta, integració i capacitat per fer “ponts” en de l’activitat docent i a l’escola.\nd) Passió. Ensenyar és una passió, aprendre és apassionant. Aquesta és la pràctica que procurem sigui viscuda a les aules de la facultat i, per tant, formi part de l’ADN en la etapa de formació i en l’etapa professional. Aquesta doble passió centrada en el procés d’ensenyar i aprendre nodreix alhora una profunda passió pels infants i nens, l’escola, la cultura i, evidentment la matèria.\nEn el debat sobre la religió a l’escola i el seu esdevenidor, pensar i desenvolupar una bona pràctica en la formació dels futurs mestres és fonamental. Tant de bo mai deixem de sentir l’expressió «vaig a reli». És la forma fresca i espontània dels estudiants.\nassignatura, religió, classe de reli, LOMCE, matèria, ensenyament, debat, Educació, Pensament, Societat


L’imaginari ferroviari ha estat un element inspirador de molts temes de la música dels darrers dos segles. La imatge d’un tren que recorre la via passant per diferents estacions com a metàfora de la vida és un tema recurrent en moltes cançons, especialment en la cultura americana. I és que la importància que aquest mitjà de transport va tenir en el desenvolupament del país des de la segona meitat del S.XIX ha tingut una incidència importantíssima en diferents autors. La vasta xarxa ferroviària dels Estats Units es va inaugurar el 10 de maig de 1869 amb la posada en marxa de la línia que unia la ciutat d’Omaha, a Nebraska, amb la capital de Califòrnia, Sacramento. I des de llavors es va anar estenent per tot el territori, creant una xarxa de transport mecanitzada a escala nacional que va revolucionar la població i l’economia de tot el país, d’oest a est.\nUn dels grups que als seixanta i setanta va incloure moltes referències aquest món de vies i vagons van ser Simon and Garfunkel. Però de totes elles, la que segurament és la més emotiva és Homeward Bound, una cançó escrita en una estació de tren. Paul Simon la va escriure inspirant-se en Kathy Chitty, una noia que va conèixer la primavera de 1964 durant el període que va viure a Anglaterra, on es va traslladar després del fracàs comercial de Wednesday Morning, 3 A.M, el primer àlbum que va gravar amb Art Garfunkel. La parella havia coincidit al Railway Inn Folk Club, el local on Simon tocava als vespres i Kathy Chitty treballava venent entrades. Tot i la diferència d’edat, (ell en tenia 22 i ella 16) van començar a sortir junts. Però quan va arribar l’èxit inesperat i tardà de The Sound Of Silence el setembre de 1965 i Paul Simon va decidir tornar als Estats Units per provar sort de nou amb Art Garfunkel, ella, que era molt tímida i volia mantenir-se al marge de l’èxit i la fama que esperaven al músic en el seu retorn a casa, no el va acompanyar.\nEl record de Kathy Chitty va estar molt present en les composicions que Simon va fer els anys posteriors a la seva tornada i que van convertir-se en l’època daurada de Simon & Garfunkel. De fet, hi ha una referència a ella en almenys una cançó de cadascun dels tres àlbums que van editar. A Sounds of Silence hi va incloure un tema titulat Kathy’s Song a Bookends, la recorda a America; i a Parsley, Sage, Rosemary and Thyme, s’hi refereix a Homeward Bound. En aquesta darrera, el músic va recuperar la lletra que va escriure en un tros de paper pensant en ella el 1965 mentre era a l’estació de Widnes esperant un tren que l’havia de dur cap a Londres. Just en aquell indret, avui s’hi pot llegir una placa commemorativa que recorda que aquesta estació de tren va servir de font d’inspiració a Simon per a escriure la cançó.\nDes del primer moment de la seva edició el 1966, el tema va funcionar molt bé a les llistes americanes, arribant al número 5 del Billboard Hot 100, on es va arribar a mantenir fins a 12 setmanes en les primeres posicions. Fora de les fronteres dels Estats Units va tenir un èxit més discret, destacant però la bona acollida que va tenir als Països Baixos. A Espanya, que en aquells anys vivia els anys més durs de la dictadura franquista, Homeward Bound no va arribar a publicar-se. I és que el règim va eliminar el tema en l’edició espanyola del disc, per considerar poc adequat un dels seus versos inicials en què Simon es referia a gires musicals de relacions d’una sola nit (On a tour of one-night stands). El tren de la censura va arrasar aquesta preciosa cançó escrita en una estació ferroviària.\nAmerica, Art Garfunkel, Homeward Bound, Kathy's Song, Paul Simon, Simon & Garfunkel, The Sound Of Silence