Les deu coses en què pensem més sovint mentre viatgem en metro | TMB Notícies\nInici » Societat » Les deu coses en què pensem més sovint mentre viatgem en metro\nLes deu coses en què pensem més sovint mentre viatgem en metro\nSegons un estudi sobre la publicitat, el 43% dels usuaris estem actius i som productius mentre dura el temps de viatge. Molts pensem en les vacances, la vida social o les compres en els nostres trajectes diaris en metro.\nQue el temps al transport públic s'aprofita molt és una de les moltes conclusions a què arriba un estudi de JCDecaux anomenat Metro Stories Global, que analitza diferents aspectes de les xarxes de metro de Santiago de Xile, Viena, Xangai, Hong Kong i Madrid. L'estudi té per objectiu demostrar la importància del metro en la vida diària dels usuaris, la percepció que tenen els viatgers i l'efecte de la comunicació publicitària integrada al suburbà.\nEstudiant el tipus de passatger que es desplaça en metro, més de la meitat són viatgers freqüents i habituals i més del 90% segueixen sempre la mateixa ruta per arribar a l'estació i se situen més o menys al mateix lloc de l'andana cada dia. Una de les coses que destaca l'estudi és que els passatgers són productius i estan actius durant el temps que dura el seu viatge en metro.\nOci, gastronomia i vida social\nTant és així que el 58% mira al seu voltant, el 59% s'interessa per la publicitat i el 43% fa plans mentre fa el seu trajecte en metro. L'informe va més enllà i detalla alguns dels interessos que ens ocupen. Lideren la llista la planificació de les vacances i l'oci i l'entreteniment. En tercera posició trobem tot el que té relació amb la gastronomia (des de fer la llista de la compra fins a receptes de cuina i temes d'alimentació en general), seguit de la gestió de la vida social i amorosa. A la cinquena posició del rànquing trobem les noves tecnologies, seguit de la consulta de les finances i tafanejar sobre moda. Tanquen la relació d'interessos els productes de cosmètica, els cotxes i les begudes alcohòliques.\nJCDecaux Group és l'exclusivista de la publicitat de la xarxa de metro de Barcelona, a més d'una de les empreses de comunicació exterior més importants del món, reconeguda per l'ús de suports publicitaris com tanques, marquesines d'autobús i opis a les xarxes de metro i aeroports en 80 països diferents. En l'àmbit de metro està present en 28 xarxes de 12 països que mouen uns 44 milions de passatgers al dia, un terç del total d'usuaris globals.\nJCDecaux - Metro Stories Global from itch media on Vimeo.\nConceptes: Comercialització|Comunicació|Estudis|Usuaris|Institucions: Altres|Servei: Metro|Anys: 2018\nAcord entre la UB i TMB per estudiar les barreres comunicatives en el transport públic\n#TMBrecomana als titulars de la targeta rosa demanar ajuts per viatjar amb l'IMSERSO\n#TMBrecomana escoltar bon rock el dia 18 i donar suport als infants amb càncer


Vi-FRANC. Ramon Francàs: Preparant la maduració del raïm, al nou videobloc de Segura Viudas\nPreparant la maduració del raïm, al nou videobloc de Segura Viudas\nSegura Viudas ha estrenat recentment el cinquè capítol de Diario de Viña 2012, el videobloc on acosta l'esdevenir de la collita de cada any a l'Heretat Segura Viudas. Després de la floració del raïm i durant tot el mes de juny, les feines de viticultura se centren a preparar la vinya per encarar la maduració; la darrera i més decisiva etapa del cicle vegetatiu del raïm. Acompanyats de nou per Sebastià Raventós, "Preparando la maduración" pretén introduir el públic en la importància de l'esporga, descavallar i elevar la vegetació per aconseguir que els raïms madurin en les millors condicions. D'aquesta manera s'eviten les conseqüències d'un l'excés d'humitat en el raïm i s'afavoreix una exposició solar controlada, imprescindible per a generar sucre en els raïms. En aquest moment de l'estiu, es deixa la vinya a punt per afrontar la maduració amb plenes garanties tot esperant els nous desafiaments que arribaràn amb el verol a finals de juliol.\nAquest capítol està disponible al bloc de la companyia www.diariodeviña.es, així com al canal corporatiu "seguraviudastv" a YouTube i en el següent enllaç: http://www.youtube.com/watch?v=x4Es_kd2Q3Y


China Travel Service Hotels - BEST HOTEL RATES Near Macau Informació turística Area - Macau\nCerca hotels a prop de China Travel Service\nPopular ara mateix a Macau Més venut Rio Hotel Macau Rua de Luis Gonzaga Gomes 33 Habitació familiar - (1 llit doble i 1 llit individual) reservada fa 49 minuts, 10 segons\nThe Venetian Macao Resort Hotel Estrada da Baia de N. Senhora da Esperanca Suite Reial Vista Cotai - Un Llit King reservada fa 55 minuts, 33 segons\nSheraton Grand Macao Hotel, Cotai Central Estrada do Istmo. s/n, Cotai Habitació de luxe amb llit tipus king reservada fa 1 hora, 14 minuts, 13 segons\nFu Hua Hotel Rua Francisco Xavier Pereira 98-102 2 Llits Estàndard reservada fa 1 hora, 14 minuts, 24 segons\nInn Hotel Macau Estrada Governador Nobre de Carvalho Habitació Superior reservada fa 1 hora, 15 minuts, 28 segons\nLlocs com China Travel Service atreuen viatgers a Macau. Agoda.com ha garantit els preus d'hotels més baixos prop de molts Informació turística. Trobar l'hotel perfecte per a veure China Travel Service és fàcil amb Agoda.com, amb opcions com Pensao Tin Lai Hotel i Pousada De Sao Tiago Hotel. Reserves d'hotels a prop de China Travel Service es fan fàcilment a través de les reserves online d'Agoda.com Les útils eines de recerca i l'ampla informació d'hotels a la pàgina de ciutat de Macau fan fàcil trobar hotels disponibles. Uns 3,500,000 viatgers han triat Agoda.com per trobar l'hotel perfecte a prop de llocs com China Travel Service.\nHotels a prop de China Travel Service el més proper\nEls millors hotels prop de China Travel Service


Cartell Vertical Isards 2012\nUploaded by TopCrono Cronometratge\nDiumenge 24 de Juny 2012\nI VERTICAL DELS ISARDS\nEl període dinscripció finalitza el 23 de juny a les 19h. El formulari dinscripció es pot trobar a www.sec.ad o a www.topcrono.net. Places limitades a 200 corredors. Les quotes dinscripció són: - Abans del 15 de Juny: 15 - Del 15 al 22 de Juny: 20 La quota d'inscripció inclou el dret a participar en la competició, avituallaments i dinar de cloenda.\n8h00: 9h45: Lliurament de dorsals i xips Brifing de la cursa 10h00: Sortida simultània de la cursa: Circuit A: Plaça Carlemany (Canillo) Circuit B: Crta. de Montaup, a la sortida del camí de lEstanyó). Temps estimat 1r corredor: 45 13h00: Dinar de cloenda. 14h00: Cerimònia de lliurament de premis.\nMàster: Veterà: Sènior: Júnior: Cadet: Infant: Aleví:\nSegons edat el dia de la cursa\nPremis en metàl·lic per la classificació general masculina i femenina: - 1r classificat/da: 300 - 2n classificat/da: 200 - 3r classificat/da: 100 Lots pels 3 primers classificats i classificades de les categories Màsters, Veterans i Sèniors. Trofeus pels 3 primers classificats i classificades de les categories Júniors, Cadets, Infants i Alevins. Detall per a tots els participants.\n+ de 50 anys de 40 a 49 anys de 18 a 39 anys de 16 a 17 anys de 13 a 15 anys de 10 a 12 anys fins a 9 anys\n(50 and over) (40 to 49 y/o) (18 to 39 y/o) (16 to 17 y/o) (13 to 15 y/o) (10 to 12 y/o) (up to 9 y/o)\nCircuit A: Circuit B: Màsters, Veterans i Sèniors 4,85km - Desnivell 943m. + Júniors, Cadets, Infants i Alevins 3,85km - Desnivell 647m. +\nPer participar cal estar en possessió duna llicència federativa o bé duna assegurança que cobreixi la participació en competió esportiva.


STEI Pública - Suport a l’escola catalana i a la restitució de l’autogovern de Catalunya i a la llibertat dels presos\nEls sindicats sotasignants volem expressar el nostre suport incondicional a la Comunitat Educativa de Catalunya, al model d’escola catalana, al model d’immersió lingüística, com exemple d’èxit de cohesió social i territorial, que n’és fruït d’ample consens socials i polític, i un exemple per altres territoris amb llengües pròpies.\nRebutgem les campanyes dels sectors polítics i mediàtics de la dreta i l’extrema dreta que intenten “criminalitzar” la tasca del professorat en l’exercici de la seua docència. Un professorat que vol que el seu alumnat siguin ciutadans i ciutadanes crítiques i formats en valors democràtics universals. Uns atacs que també estan rebent les associacions de pares i mares i els sindicats estudiantils per defensar el model d’escola catalana.\nAquest assetjament que s’ha focalitzat a Catalunya, també està produint-se, pels mateixos actors socials i polítics, especialment al País Valencià i a les Illes Balears, i també a altres territoris de l’estat espanyol. Per als sindicats, aquestes actuacions són símptomes d’una greu involució democràtica de l’estat espanyol que fa ús regressiu i autoritari de les normes legals que posa en perill les llibertats cíviques i democràtiques de la ciutadania.\nPer tot açò, reiterem la nostra solidaritat amb el professorat català, les organitzacions de la Comunitat Educativa catalana, i amb la USTEC-STES i el seu portaveu Ramon Font, un objectiu més de l’assetjament de l’extrema dreta i la dreta anticatalanista, i ens comprometen, no només a donar suport, sinó a fer un front comú en defensa de les llibertats democràtiques, de l’exercici del dret a l’autodeterminació del poble català i dels pobles de l’estat espanyol.\nConvocatòria interinitats 2019-20. Tràmit obert: 15 a 29 de gener


Goigs a sant Sadurní. Parròquies de Sant Eugeni i del Pilar de Barcelona (Barcelonès, Barcelona).\nBarcelona Sadurní (sant)\nGoigs al Papa sant Linus, primer successor de sant Pere (en castellà).\nel dia 29.6.22\nEloi (sant) Mataró\nel dia 28.6.22\nGarrigoles Sadurní (sant)\nGoigs al papa beat Gregori X\nGregori X (beat)\nGoigs a sant Tirs. Pinell de Solsonès (Solsonès, Lleida).\nel dia 27.6.22\nPinell de Solsonès Tirs (sant)\nGoigs a sant Sebastià. Jafre (Baix Empordà, Girona).\nel dia 26.6.22\nJafre Sebastià (sant)


Això és Solidaritat? – CataloniaDirect\nAixò és Solidaritat?\n30/07/2010 albert Opinions, People\nPrimer de tot vull deixar clar que sóc associat a Reagrupament i des d’aquest punt de vista parlo avui.\nDes d’aquestes línies jo mateix vaig donar la benvinguda fa una setmana i mitja a en Laporta, en Bertran i en Tena. Me n’alegro que s’hagin adonat que la millor manera d’aconseguir la independència és la declaració d’independència. Si finalment tots arribem a la mateixa conclusió tothom és benvingut.\nA la seva presentació com a Solidaritat Catalana per la Independència aquests senyors van dir que ells no tenien cap tipus d’ambició personal per a presentar-se a una candidatura al Parlament. Una setmana després diuen que vist que els partits parlamentaris no s’hi afegeixen (cosa força previsible, per altra banda) volen canviar el format, en comptes d’una coalició volen impulsar un partit per a les eleccions i presentar-se com a candidats. El primer que em va sobtar va ser que malgrat i que Reagrupament van ser els únics que els van donar suport des del primer dia els fundadors de l’SCI se’n van desmarcar en tot moment i em va sorprendre l’absència de membres destacats d’RCat tant a la presentació com a altres actes.\nPoc a poc han aclarit que volen convertir aquesta Solidaritat Catalana en un clon de Reagrupament amb una còpia idèntica dels seus principis. Diuen que dintre de menys d’un mes i mig volen celebrar una assemblea i muntar una candidatura que si guanya les eleccions declararà la independència. Disculpin un moment, això ja existeix, es diu Reagrupament. Té 3500 associats i una candidatura oberta i votada en una assemblea fa uns dies. Em torno a mirar la web d’RCat per a veure si han canviat els seus objectius fundacionals però no, tot segueix igual. Així, existint Reagrupament i havent mostrat l’ampli suport que tenen, em sembla totalment il·lògic reinventar la roda quan el més lògic seria afegir-se a l’associació, la qual sempre ha deixat clar que té les portes obertes i tirar tots endavant, tenim molt poc temps.\nDesprés m’entero que no només volen fer un clon d’RCat sinó que en comptes de guanyar nous membres per al seu projecte estan intentant de formes bastant barroeres captar membres de Reagrupament per a afegir-los al seu projecte. Malgrat i que és totalment lícit ho trobo força lamentable moralment i que no facilitarà les coses de cara a crear una candidatura conjunta. Que és el que al final haurà de passar si tant SCI com RCat volen tenir possibilitats al Parlament. Per no parlar del dany ja causat per la lamentable imatge que s’està donant de desunió, lluites internes i personalismes que certament no ens beneficia.\nDesprés, parlant amb altres associats, que estan igual de perplexos que jo amb el comportament d’SCI, i reflexionant arribo a la conclusió que hi ha dues possibles explicacions per al que està passant. Una, la que vull pensar que és, que en Tena i en Bertran han vist que perdrien protagonisme mediàtic i relevància als seus partits degut a que la via del referèndum ha quedat definitivament tancada i volen garantir la seva supervivència política. I dues, la que m’agradaria poder descartar i que suposaria que els senyors Tena i Bertran estan intentant debilitar Reagrupament per encàrrec. Malgrat i que no m’agraden les teories conspiratòries no oblidem que fins dilluns aquests senyors estaven afiliats als dos partits que tindrien més interessos en desmuntar l’amenaça que suposa Reagrupament. En qualsevol dels dos casos això que estan fent els desqualifica com a potencials representants a una futura candidatura unitària. El dany que estan causant a un moviment ja sotmès a constants atacs mediàtics de l’establishment espanyolista i dependentista no justifica les seves suposades bones intencions.\nCom a associat em reafirmo en el meu suport a Reagrupament i dir que només ens queden dues coses. Una, seguir treballant per a construïr una alternativa independentista sòlida al Parlament i segon, com imagino que passarà, quan l’SCI s’hagi definit ja es negociarà una coalició tenint en compte els suports que hagin aconseguit.\nEl que no s’entendria, i serien castigats pels votans, seria que aquesta SCI no es presentés juntament amb Reagrupament, encara que repeteixo, els mètodes que estan utilitzant realment no facilitaran una coalició posterior, haurien de clarificar quant abans millor les seves intencions i motius. Finalment, a títol personal, vull mostrar el meu rebuig cap a aquesta maniobra prepotent, personalista i destructiva dels senyors Laporta, Tena i Bertran. Esperem que sàpiguen rectificar, encara estan a temps. Pel bé de Catalunya.\n12 thoughts on “Això és Solidaritat?”\n30/07/2010 a les 23:21\nJo també sóc un reagrupat pagant quota, però de cap manera vull prendre partit encara que tingui la meva opinió formada i ben formada…\nNo farem res d’anar fortificant-nos en les respectives posicions. Tant en Carretero, com el trio Laporta/Tena/Bertran ja tenen la seva petita tropa d’incondicionals disposats a desqualificar el bàndol contrari fins a l’enquistament de la situació. Per tant, el merder ja està muntat. Ara el que hem de fer és trobar tots un desllorigador perquè el vot no es dispersi. Quin?\nJo he decitit NO ANAR A VOTAR si aquestes dues candidatures no s’entenen. Si la meva decisió la segueixen unes quantes desenes de milers més de separatistes, ja veureu com tothom entrarà en raó.\nAdmiro tots aquests personatges perquè tots ells han fet coses valuoses en favor de la nació. Però de la mateixa manera, aquesta admiració esdevindrà repulsió si per culpa seva perdem una oportunitat tan clara. Mai més ho tindrem tan bé per fer-nos forts al Parlament.\n30/07/2010 a les 23:31\nGràcies Ramon, estic totalment d’acord amb tu. Tant uns com els altres tenen culpa de no haver fet un més gran esforç per entendre’s i si juguen amb això tots hi sortirem perdent.\nRetroenllaç: Tweets that mention Catalonia Direct » Blog Archive » Això és Solidaritat? -- Topsy.com\n31/07/2010 a les 09:26\nCom podeu dir que tant uns com altres tenen la mateixa culpa? Es que no enteneu el que diu l’article? No tothom es igual,ni tothom te les mateixes culpes. I això s’ha de tenir en compte a l’hora de negociar. Les nostres exigències no es poden dirigir per igual cap als que treballen de fa temps i amb rigor, que cap a aquells que acaben d’aterrar, per intoxicar i dividir.No es pot demanar a tots per igual, que s’entenguin.Això ho fan els nens. Els adults amb criteri, analitzen, i despres , s’alineen , prenen posició i desde allí, es reclama la unitat. Però primer ca tenir criteri,silenci i reflexió.\nRorneu a llegir l’article, que es molt bò, i amb calma, reflexioneu abans de parlar sense mès ni mès.\n31/07/2010 a les 18:15\nNomes una rectificació. Els reagrupats, al tercer congrés vam votar una candidatura tancada, que es justament el contrari del que es va dir sempre. Com que va ser l’ùnica presentada, va ser escollida, lògicament.\nCTura ha dit:\n31/07/2010 a les 19:08\nBé jo vull anar més enlla,si no són capaços de servir al poble( que és la feina dels polítics) que demana Independècia i UNIÖ proposo dues accions\n– No anar a votar o votar un partit petit\n– No subvencionar-los més. Deixar de pagar quotes i no fer donatius.Que es financiin ell\n31/07/2010 a les 20:57\nCrec que és un error posar al mateix nivell RCat que SCI. RCat és el referent i SCI han demostrat ser uns aprofitats amb molt males arts. Són 3.\n31/07/2010 a les 22:33\nCrec que la finalitat de Solidaritat Catalana és precisament fer que el votant independentista és quedi a casa, això no és més que una estafa, i a sobre poc dissimulada. Primer Laporta es deixa estimar per Reagrupament, aquests modifiquen la forma de fer les seves llistes per encabir al capsot de Laporta i una vegada feta la tercera i ultima assemblea, el senyor Laporta es crea la seva fantasmada de partidet amb el suport no oficial de ERC i CiU.\nReagrupament es va equivocar en confiar amb Laporta.\nEn fi, espero que la gent s’en adoni del que representa realment Solidaritat Catalana i que les eleccions els hi vagin tan bé com al Jaume Ferrer a can Barça.\n31/07/2010 a les 22:42\nPer cert, aquest article l’he trobat molt clarificador, l’hauríem de mirar de difondre’l més, ja que hi ha molta gent que està segada amb Solidaritat Catalana i això no és bo, almenys fins que la cosa no es defineixi més.\n01/08/2010 a les 00:52\nBona nit Albert,\nSóc en “defensor” del Racó Català.\nNomés dir-te que ahir vaig anar a la presentació a Vic de SCI que va fer en López Tena amb qui jo ja havia col·laborat a l’equip d’Osona Decideix pel referèndum del proppassat 13 de desembre.\nAl meu parer, crec que ets una mica injust amb SCI. La filosofia d’aquesta formació és la d’assolir un nivell màxim de democràcia interna per la qual cosa les llistes seran obertes.\nPer exemple, si jo crec que he d’anar per damunt d’en López Tena o d’en Joan Laporta o en Uriel Bertran, tècnicament no hi ha impediment. Això és el que jo cercava i el que RCat no em donaria -rectifica’m si vaig errat-. Els adherits seràn qui votin les llistes sense cap excepció.\nRCat tenia la mateixa filosofía però la va modificar fa poc temps per poder tenir el control de les llistes. Precisament en López Tena va deixar palès durant la conferència que ell era contrari a que les llistes les fessin un grup de savis (va dir irònicament) en funció de criteris allunyats de la voluntat dels adherits. Va assegurar que per aquí comença la corrupció.\nMalauradament RCat ha donat masses tombs darrerament que han fet perdre la confiança a molts seguidors. Això és vox populi. De fet SCI ens va assegurar que els partits independentistes o, fins i tot, catalanistes hi eren benvinguts sempre i quan es comprometéssin a declarar unilateralment la independència dins de la legislatura 2010-2014 i que acceptèssin presentar-se com a candidats a una llista que seria votada pels adherits.\nSi tu hi estas ficat, t’agrairé els teus comentaris. De fet jo el que vull és la Independencia de Catalunya i m’és igual anar-hi de la ma de’n Carretero, de’n Laporta, o del dimoni pelut. El que vull és la independència i punt.\n02/08/2010 a les 16:53\nHola a tots i totes, gràcies pels vostres comentaris, no els he pogut confirmar fins avui ja que el cap de setmana no tenia internet a mà.\n02/08/2010 a les 17:10\nRespecte al tema llistes tancades i obertes. Tot va començar a la crisi del Gener, quan sembla ser que algunes persones ja estaven dividint-se parcel·les de poder territorials a l’estil dels partits tradicionals i es va voler aturar canviant el sistema. A mi em va semblar bé.\nLa segona raó era perquè en Laporta no volia passar per unes primàries si venia amb Reagrupament. També em va semblar bé, a qui li hauriem de demanar explicacions és a en Laporta, com és que de cop i volta s’ha tornat un defensor de les llistes obertes.\nI finalment, sí és veritat que SCI són 3, literalment i que el que sortirà probablement sigui un xurro, però en Laporta té molta tirada mediàtica i si no anem tots junts serà un desastre. Per això, encara que siguin 3 s’ha de negociar, estic segur que la direcció de Reagrupament faran una bona feina en aquest sentit, sigui quin sigui el resultat final.\nCrida per una sola candidatura que declari la independència de Catalunya


Eren més d'uns, perquè en vermell hi diu Viva (Espanya).\nOn més se'n veuen de contraposades és als Castillejos, sobretot a la capella. I a La Mussara, també a l'església, que ara proven de restaurar. Es veu que tots els bàndols són "de missa".\nDe bàndols ni ha molts, però les guerres les porten aquelles persones que volen viure a costellas d'altres.


El ministre ho ha dit al mitjà digital Político responent una pregunta sobre una eventual independència d'Escòcia a causa del Brexit\nRedacció 20/11/2018 - 17.30 Actualitzat 20/11/2018 - 19.17\nEl ministre d'Afers Estrangers, Josep Borrell, s'ha referit aquest dimarts als efectes del Brexit al Regne Unit. I, de rebot, Josep Borrell ha parlat dels processos d'independència tant a les illes Britàniques com a l'estat espanyol. Borrell ha afirmat que, abans que es trenqui Espanya, es trencarà el Regne Unit. Ho ha dit durant una entrevista al mitjà digital Político, a Brussel·les:\n- Josep Borrell: "Estic molt més preocupat per la unitat del Regne Unit que per la unitat del regne d'Espanya. Crec que el Regne Unit es dividirà abans que Espanya."\n-Periodista de Político: "Això és un senyal de la fortalesa espanyola o és un senyal de la debilitat britànica?"\n- Josep Borrell: "És un senyal clar de la debilitat del Regne Unit."\nEl ministre d'Exteriors espanyol, Josep Borrell, en relació a un referèndum acordat sobre el futur de Catalunya: Rajoy no l'ha fet. Nosaltres no el farem. Cap govern espanyol no el farà mai. pic.twitter.com/ZoqCs2ZClF\n Lluís Caelles (@LluisCaelles) 20 de novembre de 2018\nTot plegat l'endemà que el cap de la diplomàcia espanyola digués que demanen una posició "més clara" sobre Gibraltar per donar suport al Brexit.\nSánchez avisa que votaran no al Brexit si no hi ha canvis sobre Gibraltar\nPedro Sánchez en un acte organitzat per "The Economist" (EFE)\nAquest dimarts ha estat el mateix Pedro Sánchez qui s'ha manifestat en termes semblants als del ministre Borrell. Convidat per "The Economist" en un acte sobre el futur d'Espanya, Sánchez ha trobat el marc ideal per deixar clara la seva posició. Ha assegurat que votaran que no a l'esborrany d'acord sobre el Brexit si no s'aclareix el futur de Gibraltar.\n"Nosaltres com a país no podem assumir que el que passi amb Gibraltar en el futur depengui d'una negociació del Regne Unit amb la Unió Europea. Ho haurem de definir, negociar i acordar el Regne Unit i Espanya. Per tant, avui, lamento dir que un govern proeuropeu com és el d'Espanya votarà no al Brexit, si no hi ha canvis."\nEls estats membres de la Unió Europea votaran diumenge el preacord que estableix els termes de la sortida del Regne Unit.\nAquest dimecres, la primera ministra britànica, Theresa May, anirà a Brussel·les per reunir-se amb el president comunitari, Jean-Claude Juncker. Els dirigents britànics i europeus han de negociar sobre la nova relació comercial que establiran després del període de transició post-Brexit.\nBrexit Josep Borrell Procés català Independència Pedro Sánchez\nSánchez amenaça de votar no al Brexit\nEspanya votarà en contra de l'acord sobre el Brexit si no s'aclareix el futur de Gibraltar


Displaying items by tag: Àlbum infantil\nPUBLISHED 09 Mar 2018 CATEGORY\nUn conte inspirat en casos reals de persones refugiades que han de fugir de Síria a causa de la guerra. Una història pensada per ajudar els petits lectors a empatitzar amb els infants refugiats, així com a identificar i gestionar les pròpies emocions.\nMontse Vilella (text)\nVa néixer a Gironella (Berguedà) l’any 1971. Va fer estudis de magisteri i de pedagogia. Actualment, és mestra d’educació infantil a l’escola d’Olvan. Forma part del grup d’educació SABER, que treballa per acostar el drama dels refugiats a les escoles del Berguedà. L’associació ofereix recursos didàctics i voluntaris per obrir debats i sessions de reflexió a les aules per «transformar aquesta situació d’injustícia».\nMontse Bugatell (il·lustracions)\nVa néixer a Sant Vicenç de Castellet (Bages) l’any 1979. Va cursar estudis de disseny gràfic a l’escola ESDI de Sabadell i va obtenir el Grau Superior d’il·lustració a l’Escola d’Art de Manresa.\nLa nena i el seu gosset van caminar sense nord enmig de la nit. Quan el cansament els va vèncer, es van aturar i es van arraulir a la soca d’un arbre sense saber que eren al peu del vell roure. Una pau els va envair quan van sentir: «No tingueu por, jo us protegiré».\nSobre l'autor: Pere Selva. Il·lustracions: Subi\nPere Selva, amb la col·laboració de l’escriptora Anna Obiols, ha format equip en aquesta ocasió amb en Subi per oferir-nos un àlbum infantil deliciós. El conte reconstrueix la història extraordinària d’un arbre real, anomenat «el Roure de la Senyora», amb motiu de la bonica història que ens narra. Cal recordar que en Subi ha estat l’il·lustrador de nombroses obres, contes i àlbums infantils il·lustrats, generalment escrits per l’Anna Obiols, que han obtingut un gran èxit. L’Albí va publicar-li El pintor de petxines (2005), guanyador del II Premi Parcir d’Àlbum infantil il·lustrat, l’any 2003..


Aiòder - Corrals de la penya de Migdia - Mas dels Frares - Barranc del Collado - Aiòder\n- d’agost 20, 2014\nHui actualitzem el bloc amb la visita que férem el passat juliol al Mas dels Frares, ubicat entre els termes d'Aiòder i Fanzara. És una edificació enrunada d'unes dimensions considerables. L'origen de l'apelatiu "dels frares" és difícil d'esbrinar perquè no ens ha aplegat documentació escrita al respecte. Diferents tradicionals orals diuen que allà van viure dotze eremites, però en desconeixem la cronologia. Ja el vam visitar fa uns anys, però en aquella ocasió empràrem una altra ruta.\nEixim des dels peus de la torre campanar del convent dels Dominics d'Aiòder, únic vestigi de l'edificació que s'ha conservat. Data del segle XVI. Recorrem tota la carretera fins abandonar el poble. Ens trobem, aleshores, amb un senyal del PR-CV 398. El seguim, prenent la direcció cap al camí vell d'Onda. Prosseguim per la pista asfaltada sense desviar-nos d'ella en cap moment, fins i tot abandonant el camí senyalitzat. Finalment, apleguem als corrals de la penya de Migdia, ubicats en els voltants de la zona coneguda amb el nom de "Las Picorzas".\nEn aquest punt, ens desviem a mà dreta per una pista de terra on hi ha una inscripció que diu BTT. Avancem per ella sense deixar-la en cap moment fins aplegar a un vallat on diu: "Frailes Collados-Propiedad Privada". Sortegem la porta i entrem fins el mas dels Frares.\nAbandonem el mas pel camí pel qual hem vingut, i baixem a mà esquerra per la pista de terra fins aplegar a la carretera CV-205. Fem cap, justetament, al coll d'Aiòder. Seguim per l'asfalt fins aplegar a un senyal del PR-CV 398, el qual apareix a la nostra dreta. Prenem aquesta senda i baixem fins el barranc del Collado. El camí està molt tapat i és fàcil perdre's. Finalment, arribem a la pista asfaltada de l'inici de la ruta. Seguim en sentit invers fins a aplegar de nou al nucli urbà d'Aiòder, lloc on donen per finalitzada l'excursió.\nÉs una ruta no massa difícil però gran part d'ella no està senyalitzada, per la qual cosa hem d'estar atents en els encreuaments.\nAcí baix vos deixem l'enllaç a la ruta en Wikiloc, unes quantes fotos i un xicotet treball de recerca inèdit que vaig elaborar fa un parell d'anys sobre el Mas dels Frares.\nVista del Castell d'Aiòder.\nCorrals de la penya de Migdia.\nPista de terra.\nPorta d'entrada al camí que duu al Mas dels Frares.\nMas dels Frares.\nVista de la serra. Al fons, Aiòder.\nTorre campanar del convent dels Dominics d'Aiòder (segle XVI).\nBREUS APUNTS SOBRE EL MAS DELS FRARES, per Ismael Chiva\n1. Localització i accessos\nEl Mas dels Frares, o Masía de los Frailes, és una construcció què s’alça al Coll dels Frares, entre els termes municipals de les localitats d’Aiòder (en castellà i oficialment, Ayódar) i de Fanzara. Es troba aproximadament a 650 metres d’altura sobre el nivell de la mar.\nL’accés més senzill per a arribar-hi és prendre la carretera CV-205 (Tales – Fuentes d’Aiòder). S’abandona aquesta via en la zona del Coll d’Aiòder i es pren una pista de terra què ascendeix fins al Coll dels Frares. També és pot anar fins al lloc a través del camí de Gamellones, des de Fanzara, o través de la pista que passa pels corrals de la penya de Migdia, des d'Aiòder.\nFaçana principal de la vivenda del Mas dels Frares\nEl Mas dels Frares està compost per diverses parts diferenciades. Fonamentalment: la vivenda, el graner, el pati i el corral.\nLa vivenda és un edifici de dues plantes què presenta ruïna. Conserva part del sostre de canyes i de bigam de fusta, així com algunes de les habitacions de la planta superior. Malgrat això, aquestes són inaccessibles, per la poca seguretat que ofereixen les bigues què les sostenen, i perquè l’escala d’accés a la segona està destruïda.\nLa façana principal té adossada una tira de pedres a mode de banc per a seure. Aquesta façana estava pintada de blanc.\nDetall de la façana\nBanquet de pedra adossat a la façana\nL’accés principal s’orienta a l’est, i la seua porta és conserva. Està xapada i té alguns motius ornamentals: observem dos creus i dos triangles equilàters. Aquesta, dóna pas a una estança-rebedor què, a l’hora, és de pas obligat per a accedir a la cuina (dreta), pis superior (enfront), una sala (esquerra) i una altra sala (enfront).\nEl marc què envolta la porta està fet de pedra.\nLa cuina, què conserva una porta de fusta, té una àmplia xemeneia. També compta amb armaris de fusta encastats a la paret. S’observen restes de botelles i d’estris de cuina, probablement de l’època en la què es va establir la ramaderia de bous al mas. També són nombrosos els dibuixos taurins, fets amb llapissera, a les parets. Dóna accés a una habitació.\nA través de la cuina, a l’entrar a mà esquerra, s’entra a una habitació, la porta de la qual, de fusta, està tirada per terra. No hem pogut accedir al seu interior pel perill d’ensorrament i perquè està tot ple d’escombreries resultat dels successius i progressius enfonsaments.\nEl més curiós d’aquesta estança és que dóna pas a una altra sala, quasi derruïda, mitjançant dues portes contigües què van a parar al mateix espai. Una de les portes de fusta es conserva; l’altra, en canvi, no.\nVista de l'habitació des de la cuina.\nUna altra visió d'aquesta habitació enrunada. A l'esquerra s'observa parcialment una de les portes que comentàvem\n2.1.4 Sala I\nAquesta sala què hem nombrat I té els seus únics accessos visibles hui en dia a través de l’habitació contigua a la cuina. Només se la pot observar adequadament des de la llunyania perquè és impossible i temerari entrar en ella. Presenta una curiosa finestra enreixada què dóna al mur lateral del mas i què recorda a les finestres de les esglésies i dels convents. En aquest sentit, Asunción Ramos, veïna d’Artesa i nora dels antics propietaris del mas Manuel Escrig i Dolores Badenes, ens va apuntar, l’any 2010, que l’església del mas es trobava a la dreta, i si mirem el mas de front, aquesta sala és a la dreta. Per tant, considerem que de totes les estances què es conserven, aquesta que estem ara descrivint és la que té més possibilitats d’haver estat lloc de culte. Tot açò ve a reforçar la tradició oral que assegura que aquest lloc va estar habitat per eremites. Ismael Chiva, nét de Manuel Escrig i de Dolores Badenes, recorda d'una visita al mas, duta a terme al voltant del 1970, l’existència de dues imatges religioses de fusta policromades què semblaven antigues, sense poder donar cap dada més al respecte d’elles. Desconeixem quina va ser la seua sort.\nSala I vista des de la distància\n2.1.5 Sala II\nA l’esquerra de l’accés principal, què podria anomenar-se “rebedor”, hi ha una sala què conserva una porta de fusta i presenta uns pilars de pedra d’unes dimensions desproporcionades per a la construcció.\nEn la nostra opinió, el recinte va sofrir tres remodelacions al llarg dels temps. En un primer moment es tractava d’una sola sala, l’ús de la qual ignorem. En un segon moment es va dividir en tres espais però amb únic accés. I finalment, en un tercer moment es va habilitar de nou com a espai únic. Per a sostenir que, originàriament era una única sala, ens recolzem en el fet que hi ha un accés únic i que en tota l’estança sols hi ha una finestra, què s’obri a la façana principal. Per a afirmar que després es va remodelar i es va separar en tres habitacions ens basem en el fet que es conserva en la part oest l’arranc d’una paret mitgera, eliminada a posteriori; i també perquè creuant l’estança de nord a sud, si fa o no fa per la meitat de la mateixa, hi havia una motlura, d’estil arabesc i de la qual es conserva un xicotet fragment, què serviria de separador entre les estances. Per a assegurar que finalment es va reconvertir en un sol espai, ens sostenim en el fet que fou eliminada la paret mitgera i el separador què s’estenia davall de la motlura (segurament cortines o mantes, no creiem que foren portes) i es va deixar tal i com hui la podem observar.\nL’element més cridaner del seu interior és una bassa què creiem que fou construïda en la darrera remodelació. Segurament, el lloc s’usava, en els últims temps del mas, com a magatzem de ferramentes i d’objectes d’ús diari al camp.\nEl seu ferm no sembla massa estable.\nResulta molt interessant una decoració què es repeteix dins de tota la sala i què apareix davall de diverses capes de pintura. Es tracta de rombes que s’entrecreuen, tan a les parets com al sostre.\nEntrada de la sala II\nArranc de la paret mitgera desapareguda\nDecoració al sostre\n2.1.6 Sala III\nA la sala què hem volgut anomenar III s’accedeix a través d’una porta de fusta situada enfront de l’entrada principal. En ella podem llegir: VELASCO – ILADOLID –M 81. Podríem suposar que el text original era: VELASCO – VALLADOLID – M 81 (referint-se a l’any 1981). L’estança està completament derruïda i sobre ella s’elevaria part del segon pis del mas. No sabem si tindria algun altre accés ja que no hem pogut entrar al seu interior. Segurament comunicava amb la sala I (al nord) i amb el pati (a l’oest). Per la seua part sud no tenia eixida perquè la tancava la sala II, què hem descrit anteriorment.\n2.1.7 Pis superior\nEl pis superior ens ha sigut completament inaccessible per la inestabilitat del bigam i el deteriorament de tot el conjunt. L’escala s’ubica enfront i a la dreta del “rebedor” del mas. Es conserva la porta de fusta què la tancava.\nEscala d'accés al pis superior\nVistes del pis superior\nAdossat a l’esquerra de la vivenda principal, hi trobem un edifici de major altura que la resta de la construcció. Sembla que es tracta del graner. La seua planta és rectangular. El sostre, què no es conserva, va ser a dues aigües. Aquest està a la mateixa altura què el ferm dels camps què estan situats dalt del mas. Per tant, creiem què just davall d’ell hi degué d’haver una gran finestra rectangular què s’usava per a tirar el blat i els altres cereals directament a dintre i emmagatzemar-los allí. Envaït per la vegetació tan per dins com per fora, no s’observa cap accés des de l’exterior. Des de la part interior del mas, un mur de blocs fet a la dècada del 1990 impedeix l’entrada.\nEl pati és un espai diàfan i relativament ampli què separa la vivenda i el graner del corral. No es pot accedir a ell ja que està envaït per la vegetació i a més a més les entrades no són segures pel perill de ensorrament de tot el conjunt. Les seues parets de pedra foren reforçades amb blocs en la dècada del 1990. Antigament tenia tres accessos: un des del corral a través d’un arc de mig punt, un des de la casa i un altre des del camí. Aquest darrer sembla que fou eliminat amb anterioritat de l’establiment en el mas d’una ramaderia de bous puix està tapiat amb pedra i no amb blocs.\nEl corral és l’espai del conjunt què més canvis ha sofert ja que va ser ampliat i remodelat en la dècada del 1990. El seu accés des del pati és a través d’un arc de mig punt què s’obri en la paret mitgera d’ambdós espais. Aquesta entrada dóna pas a una estança de planta rectangular què conserva part del seu sostre de canyes i teules original i què té tres arcs de mig punt, a mode de portes, què comuniquen amb altres dependències. Sembla que en el passat era una dependència única ja que en una paret es pot observar un arc de mig punt tapiat amb pedres. Així doncs, actualment s’hi configuren dos espais on abans sols hi hagué un.\nEl conjunt va ser ampliat per a acollir bous amb obra de rajola i blocs. També es remodelà l’accés des del camí amb la finalitat d’adequar-lo per a encaixonar el ramat.\nEl distintiu dels “Frares” ens dóna algunes pistes sobre l’origen o, almenys, sobre les persones que habitaren el mas en algun moment de la història.\nÉs prou difícil trobar informació sobre aquest lloc anterior al Segle XIX. Diu José Vicente Martí en el Setmanari onder Arrels (nº34, 13 de juny del 2007): << arribaren a habitar-lo [el mas] dotze monjos què, com dotze eremites, pregaven, menjaven i llegien les seues lectures sempre sobre la mateixa llosa de pedra (...) Els seus recintes i murets d’arcs en pedra seca, construïts molt abans que arribaren els monjos i el lloc en general, apartar i oblidat entre muntanyes, deia molt a favor d’aquella vida retirada>>. Però no cita les fonts, només diu: <<segons conten>>. Per tant, recorre a la tradició oral anònima, una tradició, que per altra banda, ha de tindre un poc de veritat, ja que els noms dels masos no són escollits a l’atzar sinó que moltes vegades fan referència, entre d’altres, als seus propietaris: Mas de Pere (Onda), Mas de Pradas (Lludient) o Mas de Roque Chiva (El Castillo de Villamalefa). Així doncs, els propietaris del mas potser foren, en alguna època, frares o monjos. Els descendents de la família Escrig i Domènech, propietaris del mas des de finals del segle XIX fins la dècada del 1960, asseguren que, a casa, sempre s’havia dit que vivien antigament eremites (monjos) al mas i que havia sigut un convent. Cal dir que entre 1578 i 1835 va existir un convent de frares dominics en el nucli urbà d’Aiòder, però pels documents què ens han arribat d’aquest, ambdós comunitats no van tindre cap relació. Potser foren els eremites del Mas dels Frares anteriors a 1578, però és una dada què desconeixem. Cal remarcar també que les terres on s’emplaça el mas foren de moriscos fins al 1609. No hem aconseguit ningun document escrit què confirme la presència d’eremites al lloc, però és un fet aquest que no posem en dubte i creiem, de veres, cert.\nA les acaballes del Segle XIX, el Mas dels Frares és adquirit per Francisco Escrig i per la seua esposa, Antonia Domènech, masovers originaris d'un mas ubicat entre Xodos i Atzeneta del Maestrat. Al morir Francisco (+ Onda, 01-03-1930) i Antonia (+ Mas dels Frares, després de la Guerra Civil), la propietat del mas passà als seus tres fills vius: Higinio, Manuel i José Escrig Domènech. L’altre fill, Delfín, va morir accidentalment de jove. Dels tres fills supervivents només va tindre descendència Manuel. Nogensmenys, Higinio acollí com si fóra el seu propi fill al taler Vicent Montoliu, el qual fou l'última persona de la nissaga familiar en viure al mas.\nDurant uns dies de l’estiu del 1936, s’amagà al mas Antonio Martí Olucha (Onda 1884/1894 – Castelló, 1974), diputat en les Corts Espanyoles pel partit conservador Derecha Regional Valenciana (DRV). Al llarg de la Guerra Civil Espanyola (1936-1939) i sobretot ja al 1938, el mas va ser visitat tan per soldats republicans com per soldats franquistes amb la finalitat d’abastir-se. Cal recordar, en aquest punt, els cruents enfrontaments què tingueren lloc l’estiu del 1938 en paratges propers al Coll dels Frares entre guerrillers infiltrats de la República i les forces franquistes.\nUn dia de cacera pels voltants del Mas dels Frares (cap al 1955)\nA meitat de la dècada del 1960, es vengué el Mas dels Frares a una dona originària de Mosquerola (en castellà i oficialment, Mosqueruela).\nDurant la dècada del 1990 el lloc va ser utilitzat com a ramaderia de bous (Hermanos Jiménez) i s’accelerà la seua degradació. Es reforçaren les parets del pati i dels corrals amb blocs, i es tancà un perímetre amb fil d’aram i pilars de fusta extreta dels raïls d’una via de tren per a que els animals no pogueren fugir.\nDel tancament de la ramaderia ençà, el lloc ha quedat abandonat i sofreix una ràpida degradació amb perill imminent d’enfonsament.\nIsmael Chiva, setembre-octubre de 2012\nFins ací, l'actualització, m0lt més llarga del que és habitual, d'aquesta setmana. Però abans de concloure-la, voldria afegir que l'estat de runa del Mas dels Frares s'ha accelerat en aquests darrers anys i actualment alguns dels elements que apareixen fotografiats ja s'han enfonsat o desaparegut per sempre.


L'eclosió de les dones a Etiòpia - El Temps\nL'eclosió de les dones a Etiòpia\nLa meitat dels membres del govern etíop són dones, i per primer cop el país té una presidenta i una jutgessa encapçalant el Tribunal Suprem. El nou primer ministre, Abiy Ahmed, vol dur a terme un canvi democràtic i econòmic, i per fer-ho aposta per les dones.\nFitsum Assefa Adela, ministra de Planificació d'Etiòpia | Der Spiegel\nAl passadís del despatx de Fitsum Assefa Adela, la nova ministra de Planificació, hi ha penjats els retrats dels seus deu predecessors. Són tots homes, senyors de cabells blancs que s'han anat rellevant els últims seixanta anys. "El fet que, després de dècades de poder masculí il·limitat, jo ara ocupi aquest lloc, és massa bonic per ser veritat", diu ella.\nFitsum Assefa té 38 anys, porta una americana gris clar i una brusa blanca de seda, i gairebé s'enfonsa en la butaca de pell del seu despatx. Des de fa quatre mesos dirigeix el Ministeri de Planificació i Desenvolupament, a la plaça 12 de Yekatit, al centre de la capital, Addis Abeba.\nDe fet, Fitsum Assefa és experta en economia agrària; quan el nou primer ministre etíop, Abiy Ahmed, va fer pública la llista del gabinet el 16 d'octubre, ella era a la ciutat de Gießen, al land de Hessen, a Alemanya, on estava fent la tesi doctoral sobre models d'optimització de sistemes de regadiu per a petits pagesos. Si bé havia sentit rumors que formaria part del nou govern, quan va sentir el seu nom mentre seguia en directe el que passava al seu país d'origen, va quedar sorpresa. "Va ser increïble, de cop i volta jo era una de les dones més joves de l'equip de govern!".\nAquell mateix dia va arribar la trucada de l'oficina del cap del govern: torni a Etiòpia tan de pressa com pugui. "Ara per fi ha arribat l'hora de les dones, i això ho hem d'agrair a Abiy", diu la nova ministra.\nEl primer ministre ha tancat vuit dels vint-i-vuit ministeris que hi havia fins ara i ha col·locat dones al capdavant de la meitat de carteres. Aquesta és només un de les moltes mesures empreses per impulsar un gir polític fonamental en la història d'Etiòpia.\nAbiy Ahmed Ali, de 42 anys, el cap de govern més jove de l'Àfrica, que ostenta el càrrec des de l'abril del 2018, ha capgirat de dalt a baix les condicions al país. Va posar fi a l'estat d'excepció, que feia mesos que estava en vigor, va alliberar milers de presos polítics i va firmar la pau amb l'arxienemic, Eritrea. Abiy advoca de manera convincent per la democràcia, els drets humans i la llibertat de premsa. Està emprenent reformes econòmiques d'un gran abast. I per primer cop ha format un executiu paritari. Pràcticament no hi ha cap altre país africà que hagi trencat tan radicalment amb les tradicions del poder polític.\nLes dones africanes estan fent passos endavant en tot el continent. Mali té una ministra d'Afers Exteriors i a Kènia per primer cop una dona ocupa la cartera de Defensa. Dakar, la capital del Senegal, és governada per una alcaldessa. El parlament de Ruanda té el percentatge més alt de dones diputades del món, amb un 61,3%. Però, en aquest presumpte país modèlic pel que fa a la igualtat, governa l'autòcrata Paul Kagame, per tant en les qüestions importants les dones no hi tenen res a dir.\nAixò, en principi, a Etiòpia serà diferent. Abiy Ahmed ha col·locat dones en posiciones clau. Ocupen les carteres de Defensa, de Comerç i Indústria, i de Planificació Estratègica. La ministra per la Pau controlarà a partir d'ara la policia i els serveis secrets. Al capdamunt del Tribunal Suprem i de la comissió electoral hi ha dones juristes famoses per la seva integritat. I fins i tot el càrrec de president l'ocupa des de l'octubre per primera vegada una dona: l'exdiplomàtica Sahle-Work Zewde, de 68 anys, l'única cap d'Estat que hi ha a l'Àfrica.\nDes de l'elecció del nou primer ministre la població ha quedat presa d'una veritable "abiymania": pel que sembla, nou de cada deu etíops li dona suport. "S'ha esvaït la por", diu Fitsum al seu despatx. "La policia ja no dispara contra la gent i es pot tornar a parlar amb llibertat".\nDurant les últimes dècades la història d'Etiòpia ha estat marcada per la repressió i la misèria: primer el poble moria de fam pel sistema feudal de l'emperador Haile Selassie, després va haver de suportar el terror comunista de Mengistu Haile Mariami i finalment la repressió d'un règim dictatorial unipartidista. Però ara el país, que amb 105 milions d'habitants és el segon Estat més poblat de l'Àfrica, s'obre pas cap a un nou futur, amb un visionari al capdavant.\nEls poders del càrrec permeten a Abiy dur a terme reformes amb rapidesa i malgrat la resistència dels vells quadres del partit. Les expectatives dipositades en el cap de govern són enormes. Si bé l'economia etíop creix a un ritme desbocat –el 2017 va tenir el creixement més alt del món–, darrerament s'ha frenat una mica. Al mateix temps, la població augmenta ràpidament, i milions de joves esperen trobar feina i oportunitats de futur. Però el gir polític també aguditza les tensions ètniques en un país amb vuitanta pobles, tots els quals reclamen un percentatge just del poder i dels recursos.\nAbiy Ahmed, primer ministre d'Etiòpia / Der Spiegel\nAbiy va poder arribar al poder l'any passat perquè a la coalició de govern, que regna dictatorialment, el Front Democràtic Revolucionari del Poble Etíop, hi va haver grans renúncies. Als territoris dels oromos, l'ètnia majoritària del país, fa anys que es produeixen revoltes: fins ara els seus representants amb prou feines tenien dret a participar en la presa de decisions, ja que el règim estava dominat per polítics del poble tigrinya. Abiy és el primer oromo que lidera el govern, però encara no ha sigut capaç de pacificar el país. En les regions marginades plana l'amenaça que es formin enfrontaments de guerra civil. Ja han mort centenars de persones en aldarulls i més de dos milions de desplaçats interns han hagut de fugir del país.\nMalgrat la difícil situació, la ministra Fitsum Assefa se sent confiada. Està convençuda, diu, que Etiòpia, un país sovint associat negativament amb la fam, es desenvoluparà gràcies al seu potencial i serà una història d'èxit a l'Àfrica. L'objectiu declarat del nou govern és entrar en el grup de països amb uns ingressos mitjans abans del 2025, amb el suport de la Xina, el seu soci principal. Pequín veu Etiòpia com una oportunitat, no com un risc, com el veuen molts governs occidentals.\nA la capital, Addis Abeba, ja comença a veure's el miracle econòmic. S'alcen edificis alts i torres d'oficines bancàries; les 24 hores del dia es posa formigó, s'excava i es martelleja. A la perifèria es formen barris satèl·lit, naus industrials i parcs empresarials. Fins i tot travessa la ciutat un modern tren elevat.\nAquest auge es deu a una dictadura del desenvolupament que segueix el model xinès. El govern anterior va invertir milers de milions en infraestructures –carreteres, línies de ferrocarril, preses, aeroports– i pot presentar èxits destacables en els sectors educatiu i sanitari. Des del final de segle l'índex de pobresa s'ha reduït a menys de la meitat, d'un 56% a un 27%. Però aquell règim autoritari coartava la llibertat i l'autodeterminació. La seva divisa era aquesta: primer necessitem tenir creixement, després, quan arribi el moment, ja parlarem de democràcia. I ara això és el que ha promès Abiy: se celebraran eleccions lliures i justes.\nMalgrat el boom econòmic Etiòpia continua sent un dels països més pobres del món i, com a conseqüència dels períodes regulars de sequera, encara hi ha l'amenaça que es produeixin terribles èpoques de fam. L'abastiment també s'intentarà controlar, diu la ministra Fitsum Assefa. "Som massa grans per fracassar". Tres cops per setmana informa el primer ministre sobre els progressos del seu projecte, i cada dissabte hi ha reunió de l'executiu. "Una feina dura, però tot i així m'agrada ser a casa cada dia al vespre abans que els meus tres fills se'n vagin a dormir".\nAl seu lloc de treball les velles estructures patriarcals encara hi són presents: les xarxes de corrupció, les connexions i els descuits de molts homes. Fitsum explica que alguns alts funcionaris són els últims d'arribar a la feina i els primers de marxar. Alguns deixen entreveure que no confien en ella, en la "young girl", que no està a l'altura de les tasques ingents que té al davant. Però la desconfiança també té una altra causa: molts aparàtxiks que servien fidelment el règim anterior tenen por de perdre els privilegis.\nÉs cert que les dones que ocupen càrrecs directius poden fracassar igual que els homes: justament a l'Àfrica n'hi ha prou exemples reveladors. Hi ha el cas, per exemple, de Simone Gbagbo, esposa del deposat president ivorià, que capitanejava esquadrons de la mort. O Grace Mugabe, àvida de poder, que volia heretar el càrrec del seu marit, el dictador de Zimbàbue Robert Mugabe.\nI també va resultar ser un frau l'esperança liberiana Ellen Johnson Sirleaf, primera cap d'Estat de l'Àfrica postcolonial, quan a la fi del seu segon mandat va ser acusada de corrupció i nepotisme.\nMakda Worku és davant la cafeteria de la Universitat d'Addis Abeba amb una amiga. Estudia Administració d'Empreses, té 21 anys, porta texans i unes grans arracades; i creu que les noves ministres no cometran faltes com les que hem apuntat fa un moment. "Reforçaran el paper de les dones, són els nostres models".\nHa començat una nova etapa, diu Makda. Ara vol acabar els estudis, fer carrera i muntar una empresa. I després, fundar una família, màxim tres fills. "Ara decidim nosaltres i no deixem que ens desterrin a la cuina. S'ha acabat la dictadura dels homes".\nEn aquest període d'eclosió, a la capital moltes dones parlen amb aquesta mateixa autoconfiança: empresàries, banqueres o taxistes que han penetrat en els dominis dels homes. Fins i tot la violència estatal té un aspecte més femení: les dones policies en uniformes de camuflatge gris blau tenen un aspecte tan simpàtic que els ciutadans no se'n saben avenir: estan acostumats a la intimidació per part de les forces de seguretat.\nTanmateix, si sortim de la metròpoli d'Addis Abeba i anem a les muntanyes dels voltants, per exemple a Entoto, una zona de poblament disseminat a 2.800 metres d'altitud, anem a parar en un altre món. És el món de Metamin Tenkeli, una pagesa que l'emancipació de les dones de la ciutat només se la pot imaginar.\nMetamin Tenkeli, pagesa, amb la família\nMetamin té 65 anys, però per la seva figura vigorosa no se li nota l'edat. Davant la seva cabana hi ha llenya ben apilada, feixos de branques d'eucaliptus. Cada matí se'n posa un a l'espatlla i el carrega fins al mercat. La caminada dura sis hores i, si té sort, ven la càrrega per 50 birrs, és a dir, aproximadament 1,50 euros. Comparteix el destí de milions de dones etíops que viuen en la pobresa.\n"El meu marit es va morir", diu Metamin, "i jo he de sustentar els meus fills sola, vull que tinguin una situació millor que la meva". Té sis fills; dues filles estan assegudes a la seva esquerra, i a la dreta, al seu costat, en una habitació pintada de color verd llimona, a les parets hi ha penjats cartells de colors: Maria amb el nen Jesús i sant Jordi, patró d'Etiòpia.\n"Els homes tenen una vida molt millor", diu la mare. "Ells només treballen al camp. Després tornen a casa, beuen cafè i no fan res més". De queixes com aquestes en sentim gairebé literalment per part de les seves veïnes. Com en molts llocs de l'Àfrica les dones i les noies suporten el pes principal del treball.\nCarreguen aigua potable transportant garrafes pesades i recullen llenya. Cuinen, netegen i renten a mà. Crien els fills. Cuiden els vells i els malalts. I sovint són elles que augmenten els escassos ingressos familiars amb feines ocasionals. Amb esperit de protecció maternal comparteixen el poc que tenen, a diferència de l'egoisme dels homes.\nSegons càlculs de les Nacions Unides, les africanes conreen prop del 70% dels aliments del continent. Sense la seva aportació la situació seria molt pitjor, a l'Àfrica. Però en general viuen com criades, no tenen possessions ni poden participar en les decisions.\nSegons una enquesta del Banc Mundial, el 2016 un 34,7% de les dones etíops creien que els homes tenien dret a pegar-les si elles es negaven a mantenir relacions sexuals.\nAl poble corre la notícia que ara hi ha unes quantes dones al govern que volen combatre aquestes desigualtats. Però Metamin Tenkeli no sap ni el nom del president. "Jo em passo la vida al bosc i no tinc temps per escoltar les notícies".\nAleshores surt de la cabana i amb un cordill es lliga un feix de llenya a l'esquena. Per a una persona que no hi està acostumada, és tan dur com fer un aixecament de pesos, intentar carregar aquest pes d'uns seixanta quilos. Sembla, però, que a Metamin, tot i l'edat, no li suposa gaire esforç. I se'n va a peu, gairebé amagada sota l'enorme feix, com un símbol de la subjugació de les dones africanes.\nTornem a la ciutat, en un despatx climatitzat. Les dones són els millors polítics? "Quina pregunta més absurda", diu Birtukan Mideksa. "Tota societat necessita a tothom, independentment del sexe". Aquesta jutgessa de 45 anys va començar l'activitat política el 2004; després va ser condemnada a cadena perpètua per suposades activitats contra l'Estat; va estar empresonada un total de tres anys, separada de la seva filla petita, i va passar sis mesos en règim d'aïllament. El novembre de l'any passat el primer ministre Abiy la va nomenar presidenta de la Comissió Electoral Nacional, l'autoritat que durant anys havia reprimit el partit de Mideksa.\nElla també és una de les dones que ara hauria de fer net a consciència. També topa una vegada i una altra amb els vells tics del poder; a vegades els treballadors se li dirigeixen com a "Sir". Afirma Mideksa: "Hi ha tota classe d'obstacles, però el 2020 organitzaré les primers eleccions justes i lliures de la història del nostre país".\nBirtukan Mideksa ha deixat enrere el passat. "No em vull sentir víctima, això només et paralitza". Ella vol mirar endavant, construir una democràcia autèntica i perdonar els antics torturadors. Sense sentiment de venjança ni amargor. El poder de la reconciliació: a Etiòpia també en tenen més les dones.


Pimec alerta les empreses d'una imminent pujada del preu de la llum\nL'organització anticipa un increment del cost de la tona de CO2 dels 29 als 40 euros\n2 min. Barcelona 20/08/2019 13:01\n651x366 L'increment del preu dels combustibles fòssils per produir electricitat fa pujar el rebut de la llum / VOLKER HARTMANN / GETTY L'increment del preu dels combustibles fòssils per produir electricitat fa pujar el rebut de la llum / VOLKER HARTMANN / GETTY\nPimec, patronal de les micro, petites i mitjanes empreses de Catalunya, ha alertat que el preu del CO2 podria passar imminentment dels 29 als 40 euros per tona. I que el principal efecte d'aquest increment, assenyala l'organització, seria un augment del preu de l'electricitat.\nAixò incidirà, sobretot, en les petites i mitjanes empreses, ja que, segons un informe emès recentment per la mateixa associació, els petits consumidors paguen més del doble que els grans. El 2018, assenyala Pimec, el preu de l'electricitat per als que van consumir menys de 20 MWh (megawatts hora) es va situar en 0,26 euros el kWh (quilowatt hora), mentre que el preu pels consumidors del tram comprès entre els 20 i els 500 MWh es va situar en 0,13 euros.\nLa mateixa recerca evidencia, a més, que Espanya té l'electricitat més cara d'Europa per als petits consumidors. En concret, els preus que paguen les pimes i els autònoms a Catalunya per aquest subministrament són un 36% més alts que a la resta d'Europa.\nÉs per tot això que Joan Vila, membre de la junta directiva i president de la comissió d'energia de la patronal, ha reclamat aquest dimarts que es torni al consumidor part de l'augment del cost elèctric a causa del CO2. A més, ha recordat que calen més actuacions per evitar que el preu de l'electricitat perjudiqui excessivament l'economia i, davant dels efectes que suposarà per a les micro, petites i mitjanes empreses i els negocis del col·lectiu autònom, ha defensat la supressió de l'impost de generació del 7%.


Uncategorised - Web oficial Terrassa FC\nEl Terrassa FC de Jordi López visitarà per primer cop en la seva centenària història el CD Eivissa Illes Pitiüses, altrament conegut com a CD Eivissa. Els rogencs volen retornar a la senda del triomf, després d’haver sumat un punt en els darrers dos partits. Llegir més\nL'empresa egarenca continuarà lligada al Terrassa FC. Llegir més\n‘La flama del Terrassa’, nou claim del Terrassa FC. El club llança el Carnet Duo que permet veure tots els partits a casa de l’equip i el CP San Cristóbal per només 150€. Llegir més


Elku 2 Apartaments Riga Letònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 892 allotjaments a Riga.\nElku Iela 2, Riga Nord, Riga, Letònia, LV-1012 - Veure al mapa\nMés informació sobre Elku 2 Apartaments\nSituat en el cor de Riga Nord, Elku 2 Apartaments és un lloc ideal des d'on descobrir Riga. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Elku 2 Apartaments, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, ventilador, aparell de televisió, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Elku 2 Apartaments és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Riga.\nTots els tipus de viatgers (3)Parelles (1)Viatgers en solitari (1)Grups (2)


Ja està operativa la línia de servici WhatsApp, que ha habilitat l’Ajuntament d’Alzira, per a rebre incidències de via pública i neteja de la ciutat - RiberaTV\nJa està operativa la línia de servici WhatsApp, que ha habilitat l’Ajuntament d’Alzira, per a rebre incidències de via pública i neteja de la ciutat\n2 d’octubre de 2017: La línia d’atenció al ciutadà, via WhatsApp, habilitada des del Departament de Servicis Públics i a través del número 674 76 15 44, pretén facilitar la relació entre l’Administració pública i el ciutadà i, sobretot, iniciar un canal de recepció per a donar solució i resposta més àgilment a totes aquelles incidències que puguen produir-se a la ciutat.\nEls ciutadans poden comunicar incidències i, si ho consideren, acompanyar-les amb imatges; d’esta manera qualsevol incidència ocorreguda en el municipi d’Alzira serà molt més fàcil de transmetre a l’Ajuntament de forma més directa.\nSegons comenta el responsable de l’àrea, Fernando Pascual, des de l’Equip de Govern es busca, a través d’esta ferramenta, centralitzar les deficiències que els ciutadans detecten en la via pública, així com la recepció d’incidències quant a la neteja dels carrers i places del municipi.\nLa línia que funciona a través del mòbil naix en exclusiva per a rebre les queixes i suggeriments a través de la missatgeria instantània, i estarà gestionada per personal del Departament de Servicis Públics.\n“Esta ferramenta marca un punt d’inflexió en la manera d’entendre la participació social, ja que ens permetrà escoltar totes les veus per a millorar el dia a dia d’Alzira entre tots”, ha explicat Pascual, que ha assenyalat que “si un veí observa un taulell trencat, amb el whatsapp li permet fer una foto, escriure el seu comentari i enviar directament la incidència a l’Ajuntament”.\nTota la informació que aplegue a través del número de whatsapp 674 76 15 44 serà gestionada en funció del departament responsable i per treballadors municipals, encarregats de canalitzar cada incidència en l’àrea municipal corresponent i d’avaluar el grau d’urgència en l’actuació.\nJa està operativa la línia de servici WhatsApp, que ha habilitat l’Ajuntament d’Alzira, per a rebre incidències de via pública i neteja de la ciutat added by Ribera Televisió on 2 octubre, 2017


Torna l'excursió comarcal 'En Bici per la Via Verda' | ARA Multimèdia\nEs reactiven moltes activitats populars, sempre respectant la normativa a vigent per a coronavirus.\nDesprés de dos anys d'aturada, es reprén l'activitat en Bici per la Via Verda, organitzada per diferents ajuntaments de l'Alcoià i el Comtat. Tindrà lloc el pròxim 3 d'octubre amb eixida des d'Alcoi a les 8.30 hores, i passarà per Cocentaina, Muro, Gaianes, Beniarrés i L'Orxa, per acabar en Vilallonga on s'esmorzarà. La inscripció costa 4 euros per persona i inclou l'esmorzar i el transport de tornada tant de bicicletes com de persones.\nEn el vídeo, els regidors d'esports d'Alcoi, Cocentaina i Muro, Alberto Belda, Octavio Cerdá i Kike Pascual, animen a tota la ciutadania a participar d'aquesta activitat familiar i de respecte al medi ambient. Expliquen que en els últims anys que es va fer es va notar un descens de participants, i esperen que ara la gent s'anime. S'ha previst una afluència de fins a 200 persones.


La marca Cacaolat s'expandeix cap a la venda de càpsules i gelats\nL'empresa de batuts comercialitzarà a partir d'ara càpsules compatibles amb les cafeteres Dolce Gusto i gelats fabricats per La Menorquina\nCacaolat estén la seva marca a dues noves categories: la de les begudes calentes en càpsula i la dels gelats. El grup propietat de Damm i Cobega ha arribat a un acord amb l’empresa cafetera Baqué per al desenvolupament d’una càpsula que permet preparar un Cacaolat a cafeteres de sistema Dolce Gusto, de Nestlé. En paral·lel, Lacrem, l’empresa propietària de les marques Farggi i La Menorquina, fabricarà el primer gelat de la marca Cacaolat a la seva fàbrica de Palau Solità i Plegamans (Barcelona).\n“Creiem que per conquerir noves categories i ampliar el nostre ventall de productes és fonamental aliar-nos amb experts”, explica Cristina Roig, directora de màrqueting de Cacaolat. El gelat, de gust de xocolata i de vainilla, es ven en format individual i té la forma dels característics ampolles de la marca. Es vendrà tant en supermercats com al canal impuls i en bars i restaurants. En paral·lel, les càpsules de llet amb cacau es comercialitzaran en packs de deu unitats en els supermercats. Segons Roig, amb aquest format, Cacaolat, que ha patit pel tancament de la restauració, podrà accedir “a un nou moment de consum”.\nEl llançament de gelats per part de marques que habitualment no han operat en aquest negoci és una tendència creixent. Danone, també amb La Mallorquina, acaba de treure al mercat gelats amb la seva marca de iogurt grec, Oikos, mentre que el grup italià Ferrero ha començat a comercialitzar gelats Ferrero Rocher i Raffaello, en aquest cas fabricats per la valenciana ICFC (Ice Cream Factory Comaker).


El mal ús de la targeta de crèdit - Pares i Nens\nPares i Nens > Família > Economia domèstica > El mal ús de la targeta de crèdit\nEl mal ús de la targeta de crèdit\nLa conclusió a la que arribo després d’haver vist els comptes de força famílies és que en massa ocasions es fa un mal ús de la targeta de crèdit.\nEn realitat, per a tenir ben present que en el moment de comprar qualsevol cosa perdem la propietat dels corresponents diners no hi ha res millor que obrir el moneder o la cartera i adonar-nos com hi surten bitllet a bitllet. El pagament amb targeta de crèdit no permet visualitzar com marxen els diners i, per tant, estic segur que si aquests “diners de plàstic” no existissin, possiblement es gastaria menys o amb un nivell de consciència diferent.\nFet aquest comentari preliminar, cal admetre que la targeta de crèdit és una eina molt pràctica, però per que no se’ns torni en contra cal usar-la sempre correctament.\nNomés que llegint aquest article us quedeu amb la idea que segueix, em donaré per més que satisfet: no és gens recomanable utilitzar la targeta de crèdit per a finançar despeses més enllà del dia que toqui pagar-les, que normalment és a finals del mateix mes on s’han efectuat aquestes compres, o a principis del següent.\nSi no es fa així, el que passa és que es comencen a aplicar uns interessos que poden representar aproximadament entre un 15% i un 25% anual. I si es decideix anar pagant una petita quota mensual, amb aquests interessos el crèdit es pot allargar durant molts i molts mesos, de manera que es corre el perill d’arribar a desemborsar vàries vegades el valor de les despeses realitzades.\nLamentablement, em trobo amb moltes famílies en aquesta situació, i, el que és pitjor, això ni tan sols té a veure amb que vagin més o menys justos a final de mes: senzillament han picat l’ham que l’entitat financera els ha posat per a pagar còmodament (i a un alt interès) les seves compres.\nPer posar un exemple molt gràfic, darrerament he assessorat una persona que havia contractat una targeta de crèdit expressament per a fer un important pagament de 6.000 euros feia 7 anys. Durant tot aquest temps, havia estat pagant una modesta quantitat mensual de 120 euros, dels quals al principi només 18 anaven a retornar el deute real, i la resta (102 euros!) eren interessos. Evidentment, amb aquesta quantitat de devolució de principal cada mes (que, això sí, anava pujant poc a poc), 7 anys després encara li quedava un bon import per a pagar, i un excessiu nombre de quotes de 120 euros mensuals per davant. Si aquesta persona no tenia 6.000 euros en el seu moment i necessitava imperiosament fer la despesa, hauria estat molt millor cercar una altra manera d’endeutar-se.\nLa pregunta que entenc que cal formular-nos és, com és que de vegades no arribem a pagar el saldo pendent de la targeta el dia que hauríem de fer-ho.\nEn aquest sentit, val la pena tornar a recordar la importància d’assolir la independència financera, de valer-nos sols des d’un punt de vista econòmic. Escriuré més endavant sobre aquest tema. Amb un bon nivell d’estalvis i una correcta planificació, segurament la persona de l’exemple no hauria hagut d’endeutar-se.\nI, sobre tot, és fonamental comptar amb un pressupost (en fèiem referència a l’article de fa uns dies). Quan en tenim un, podem sortir de casa sabent què cal comprar i quin és el màxim de diners que podem invertir-hi. Si disposem d’aquesta informació, gaudirem de la tranquil·litat que dóna la certesa de poder pagar a final de mes el saldo de la targeta de crèdit. Així, aquest mitjà de pagament recupera la seva gran utilitat: poder gastar (fins on es pot) sense dur diners al damunt.\nEspero haver-vos ajudat a donar un ús més sostenible a les targetes de crèdit.\nTemps de prioritats: on posem el focus aquest any?\nAtenció famílies: evitem la costa de gener!


On volem anar, amb això? – No cal que en facis gaire cas\nOn volem anar, amb això?\nVotació al Parlament de la cosa aquesta de la proposta de pacte fiscal i resultats més que discrets, per molt que es pugui dir (de posició més o menys unitària o de bloc sòlid, res de res). No tinc la sensació que sigui un projecte de país, realment, sinó un projecte d’un partit, més o ménys ben acollit per altres forces, no del tot prou atacat per altres i clarament rebutjat per qui sempre rebutja qualsevol cosa que pugui servir als interessos de Catalunya.\nAmb aquestes mínimes (i antigues) armes és inútil intentar enfrontar-se a la majoria absoluta del PP a Espanya, i sortir-ne victoriós, evidentment, per més que la crisi econòmica (i la seva incapacitat com a partit de govern per fer-ne front) hagin pogut afeblir alguna de les seves defenses.\nJugant a fer futurologia, em temo que només en podem esperar una nova decepció, com tantes que ja anem acumulant aquests darrers anys. Té sentit continuar així mentre el nostre país s’ensorra dia a dia? Té sentit continuar rebent, esperant només el KO? Té sentit esperar per tota resposta el sobat argument, tan sobat i previsible com políticament impresentable, que això del pacte fiscal no és cap problema quan el problema és la prima de risc, l’atur o el deute (o la fam al món, si cal)?\nMolt em temo que Catalunya ha entrat en fase de liquidació per reformes (o per enderrocament). I és que ja no hi ha més.\nÉs decebedor comparar l’entusiame i la il.lusió d’altres pobles i la realitat del nostre, que s’havia cregut que era alguna cosa i que ara ens descobreix una realitat més que mediocre. Aquests dies que la tele va passant diferents documentals sobre els Jocs de Barcelona de fa vint anys, hi ha imatges que ens costa imaginar que avui es puguessin repetir amb la mateixa naturalitat -senyals prou evidents de retrocés democràtic i nacional-. I és que potser cal prendre model de la iniciativa de l’Estivada de Rodés, pel que fa a banderes, i deixar-nos de romanços, que ja no tenim ni perdius per seguir marejant.\nOne Response to “On volem anar, amb això?”\n27 Juliol 2012 at 14:17\nEls Catalans ens hem de treure el complexe de demanar permís per poder fer qualsevol cosa. Ens cal una veritable presa en consciència de nosaltres mateixos com a poble; sense inferències dels polítics i els partits, només la societat civil. Aquesta és la única forma per a que quelcom canviï. sinó, sempre ens passarà el mateix…\nEl setè dia Mesures massa temeràries, potser?


Consells a l´hora de volar a l´altra punta del món | Els viatges de la Sara\nInici / Consells / General / Tips / Consells a l´hora de volar a l´altra punta del món\nYukimaka Consells General Tips Edit\nHe decidit fer una entrada sobre consells a l'hora de fer vols llargs ja que ara tinc fresc el viatge a Nova Zelanda i si parlem de viatges llargs amb avió aquest ho és per excel·lència!\nDe Barcelona (Catalunya) fins a Christchurch (Nova Zelanda) hi ha gaire bé 20.000 km de distància i és el lloc més lluny del món des d'aquí.\nPer arribar-hi vam haver d'agafar 3 vols i més o menys vam tardar unes 30 hores de viatge.\nAquí van els meus consells per l'avió:\nIntentar no dormir gaire la nit anterior a agafar el vol\nAixò farà que estigueu cansats a l'avió i que pugueu dormir més estona (almenys en el meu cas funciona).\nIntentar aixecar-se sovint i caminar una mica per l'avió\nNo feu com jo que durant els dos vols de 15 i 7 hores tornant d'Austràlia només em vaig aixecar 3 o 4 cops i em van quedar els turmells inflats com botifarres! I sempre traieu-vos les sabates! ;)\nEl que em va passar té un nom i és molt freqüent en vols llargs:\n(Els meus pobres turmells ben inflats.... no m'havia passat mai!)\nPortar roba còmode i algun jersei per si de cas durant el vol\nEstar còmode a l'avió és essencial per això jo sempre porto pantalons "bombatxos" o amples sinó és un infern. Tot i que moltes companyies que operen vols llargs et donen una manta i un coixí i inclús les més guais a vegades un pack amb coses bàsiques (Mitjons, taps per les orelles, raspall de dents... etc), jo sempre m'emporto algun mocador de coll i uns mitjons per si passo fred (a l'estiu també). Tantes hores quiet allà i de vegades amb l'aire posat fa que algun cop hagi agafat mal de coll i millor prevenir que curar! ;)\nEscollir el seient de l'avió segons les nostres preferències\nAixò varia molt segons els gustos i la forma de ser de cada persona: si t'agrada tenir vistes i vols dormir moltes hores en el vol el millor és seure a la finestra, d'altra banda si ets una persona que va molt sovint al lavabo i que vol estirar les cames sovint és millor que t'asseguis al costat del passadís.\nSi ho passes fatal amb les turbulències et recomanen seure al costat de les ales de l'avió perquè allà és on hi ha més estabilitat, i si el que vols és evitar seure a prop de les famílies amb nadons has d'evitar les primeres files...\nPer internet he trobat un blog on expliquen molt detalladament i bé com escollir el millor seient:\nCom escollir el millor seient a l'avió\nPortar coses per entretenir-te durant el vol: revistes, llibres, tauletes electròniques amb música i pel·lícules...\nTot i que la majoria de companyies que fan vols llargs ja disposen de pantalles individuals a cada seient per veure pelis, sèries, escoltar música etc... Val la pena portar coses per llegir per si ens avorrim de les pantalles i jo sempre m'enduc també l'ipad amb pel·lícules per si de cas la pantalla de l'avió no funcionés (No sol passar però a mi ja m'ha passat en dos vols i us asseguro que passar 7 o 8 hores sense poder mirar pelis ni fer res és un pal).\nVigilar bé les teves pertinences\nJa sé que això sona molt malament i exagerat però mentre anava cap a Austràlia i estava dormint en el vol em va desaparèixer el meu coixí enrotllable especial per viatges i una ampolla d'aigua sencera. Com que era impossible que hagués perdut el coixí estant dins d'un avió (té molt valor sentimental per mi i m'ha acompanyat a tots els viatges) vaig muntar un bon xou per trobar-lo preguntant a les hostesses de l'avió si l'havien vist, mirant sota tots els seients i armaris de maletes i preguntant a tothom del voltant. Al final resulta que una senyora de la mateixa fila se l'havia quedat aprofitant que dormia i en veure que muntava tant de merder per trobar-lo va llençar-lo dissimuladament a terra (El meu xicot la va veure clarament) perquè el trobés i fent veure que no l'havia vist abans... Per això us dic que vigileu de no deixar res important a la vista mentre dormiu.\n(Jo i el meu estimat coixí enrotllable del Decathlon un cop ens vam retrobar)\nAixò és tot, espero que us hagin estat útils! ;)


La Policia Nacional desarticula una xarxa que falsificava targetes de residència - Noticia L'Hospitalet - lhdigital.cat\nLa Policia Nacional desarticula una xarxa que falsificava targetes de residència\nEnviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia societat 11. 08. 2020 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nLa Policia Nacional desarticula una xarxa que falsificava targetes de residència de ciutadans de l'Índia i el Pakistan\nA L'Hospitalet s'hi ha fet una detenció i dos registres\nAgents de la Policia Nacional han detingut dotze persones i han desarticulat una organització que es dedicava, presumptament, a tramitar i proporcionar de manera fraudulenta targetes de residència de familiar de ciutadà de la Unió Europea a persones d'origen indi i pakistanès. Una de les detencions s'ha realitzat a L'Hospitalet, on també s'hi ha fet un dels dos registres domiciliaris.\nA canvi de 20.000 euros, la xarxa simulava matrimonis entre persones migrades en situació irregular i dones nacionals de la Unió Europea, principalment de Romania, a les quals oferien una substancial compensació econòmica per fer veure que eren la parella dels ciutadans extracomunitaris que buscaven la seva regularització.\nPer simular la unió matrimonial, l'organització falsificava diversos documents com ara certificats d'empadronament, certificats de matrimoni, contractes laborals o altes a la Seguretat Social.\nPer aquesta activitat, l'organització -assentada a Espanya i Alemanya- hauria tret un benefici de més d'un milió d'euros. De fet, amb la desarticulació de l’entramat, s'han anul•lat més de 50 targetes obtingudes de manera fraudulenta.\nEn la majoria dels casos, quan les persones d'origen indi i pakistanès obtenien la targeta de residència marxaven a d'altres països de la UE, ja que adquirien el dret a la lliure circulació per la Unió. D'altra banda, les dones comunitàries tornaven al seu país d'origen de manera immediata.\nL'operació policial, que s'ha fet amb la col•laboració de l'EUROPOL, ha permès detenir de dotze persones per delictes contra els drets dels ciutadans estrangers, pertinença a organització criminal i falsedat documental. S'han detingut set persones a Barcelona, dues a Mataró, una a L'Hospitalet, una a Sitges i una a València. En els tres registres que s'han practicat -dos a L'Hospitalet i un a Barcelona- s'hi han intervingut 10.000 euros en efectiu, documentació i material informàtic.


Espectacle vergonyós a 'Sálvame': Karina abandona el plató entre llàgrimes\nKarina marxa enfadada del plató de 'Sábado Deluxe' | Telecinco\nper Jennifer Navarro Redactora 21 d’abril de 2019 13:06\nA 'Sábado Deluxe' s'ha viscut una nova entrevista vergonyosa. Telecinco ha convidat Karina per parlar sobre la seva relació amb Juan Miguel, un dels finalistes de 'Gran Hermano Dúo'. Les acusacions que li han fet a la cantant han acabat amb la seva paciència, el que ha precipitat el final de l'entrevista: "Vull marxar a casa", deia entre llàgrimes.\nPerò què ha passat? Tot va començar amb dos enfrontaments de Karina amb Lydia Lozano i Sergi Ferrer. Els col·laboradors van atacar-la durament, i és que asseguraven que havia deixat titulars molt forts contra Juan Miguel durant l'entrevista prèvia i que durant l'entrevista s'havia fet enrere: "Tens la cara molt dura, tires allà tota l'artilleria i ara vens de Santa".\nKarina marxa del plató de 'Sábado Deluxe' enfadada | Telecinco\nAquesta actitud no va agradar els col·laboradors, que van titllar-la de falsa contundentment: "Qui estava asseguda darrere meu defensant a Juan Miguel? Tu. I quan va acabar vas fer un reportatge sortint d'un centre de dones maltractades. Has fet servir una denúncia falsa contra Juan Miguel quan ha sortit del concurs, així que no em diguis que no vols parlar d'ell", l'atacava Lozano.\nDavant d'aquesta humiliació pública, Karina va esclatar: "Com se m'acusa de coses que no són veritat, marxo i que el programa no em pagui, no he vingut". Després de dir-ho dues vegades més, va complir l'amenaça i va marxar de plató: "No em podeu atacar així. No vull seguir així, vull marxar a casa", deia entre llàgrimes.\nCompletament destrossada, ningú no va poder fer res per evitar que marxés. Un nou espectacle que deixa en evidència les entrevistes del Deluxe.


Però la notícia del dia en va fer passar desapercebuda una altra de molt més important per als interessos dels malaurats súbdits del Reino de España. En un racó de les pàgines d’economia dels mitjans s’anunciava que el Banc Sabadell havia venut a una filial de Cerberus Capital Management tots els seus immobles, per valor de gairebé 10.000 milions d’euros. Una cosa semblant va passar fa uns mesos amb els actius immobiliaris del BBVA (l’afer, llavors, va ser d’uns 5.000 milions). Oficialment, Cerberus és un fons nord-americà que correspon, ras i curt, al que es coneix com a “fons voltor”. Sí, aquests que compren edificis sencers i després fan la vida impossible als veïns perquè se’n vagin, per donar una explicació intel·ligible als que no entenem ni un borrall d’altes finances. El president de Cerberus és John Snow, antic secretari del tresor, i el president de Cerberus Global Investments és Dan Qayle, antic vicepresident, tots dos, del govern de George Bush. Sí, aquell president que, segons li va dir a Aznar i el mateix Aznar va explicar en un vídeo que segur que es pot recuperar –maldita hemeroteca- “si Espanya entrava a la guerra de l’Irak tindria sens dubte grans beneficis”. Així, tal qual.\n10 Respostes a "Casado, Aznar i el Banc Sabadell"\n23 de juliol de 2018 a les 11:02\nEl que va dir que Espanya obtindria “grans beneficis” de la Guerra d’Iraq, va ser Jeb Bush, germà gran de Georg Bush Jr. i candidat no reixit a ser Governador de l’Estat de Florida.Un altre “fino estilista”.\n23 de juliol de 2018 a les 13:35\n22 de juliol de 2018 a les 13:50\nPer això estem intentant crear una nova cooperativa financera, perquè la última paraula la tinguin els associats, una banca on la qualitat de vida de les persones de la República sigui clarament la prioritat. Anem lents però amb moltes ganes a catalanasf.cat.\n22 de juliol de 2018 a les 12:11\nÈs la primera vegada q et llegeixo Soledat però no l’última. Article summament aclaridor de com ens manipulen amb accions cridaneres, quan el q realment cal veure ès què i qui hi ha darrera de la cortina de fum. Moltes gràcies x donar llum a la foscor del q estem vivint.\n22 de juliol de 2018 a les 12:00\nBon article, bona feina…que arribi a la majoria dels ciutadans ja és una altra cosa. Amb el teu article, Sole, ens adonem que callats estan els “medis oficials”.\nJordi Parera ha dit:\n22 de juliol de 2018 a les 10:54\nAznar, la gran banca, l’Opus Dei i els reductes franquistes (judicial, militar, Ibex) són darrera de tota la regressió de drets fonamentals i de democràcia, i el retorn al neofeixisme (control de les masses, repressió, violència policial…), que està vivint tot Europa. Tots ells són també, certament, els que han creat i promocionat Ciudadanos com a relleu del PP, un partit cansat de tant robar i estafar que s’ha de rejovenir amb nous talents embaucadors i amb ganes de renovades de robar.\nHo explico en el meu llibre, relat ficció-realitat, La Crisi de les Crisis.\n22 de juliol de 2018 a les 10:28\nDan Quayle va ser vicepresident amb el George Bush pare.\nSí, tens raó. He simplificat dos presidents en un de sol. Gràcies per aclarir-ho.\nMargarita Ibáñez Fanés ha dit:\n22 de juliol de 2018 a les 8:21\nmolt bon article Soledat, encantada d’haver-te retrobat!\n22 de juliol de 2018 a les 1:29\nSoledat Balaguer, enhorabona per l’article i per la continuitat de la teva valentia.Si valentia amb pocs practicants al mèdia catalans. Sobre la Caixa i gent de la Caixa, ningu gosa escriure res, tot i que siguin una colla/secta d’okupes vells, molt vells, que segueixen xuclant prebendes tot i que la majoria passi dels 75 anys. Poses un psocialita a sou (l’ex-notari, jubilar, sicari del PSc-Psoe al Periodico i després ja fa anys, a la Vanguardia, autor d’estatus del PSC-PSoe, jubilat per edat, segons les generoses normes, però no jubilat a la Caixa, perque les normes de la Generalitat (75 anys maxim per a consellers de Caixes),no les apliquen ja que diuen que no son caixes. I les vendes anys després de la seva nefasta politica crediticia (La Caixa, BBVA,Santander, Sabadell) que va forçar la bombolla inmobiliària no ha costat cap càrrec dirigent ni del consell a aquests bancs tant grans i tant malament gestionats. Com son dels principlas anunicants a diaris,revistes,radios i televisions (un malbaratament de recursos, molts de l’Obra Social) no son solament malbarataments, son prevaricacions i xantatges a medias i periodistes. El silenci public de les pràctiques dels mafiosos bancaris, tant dolents com son i ho han demostrat les xifres de la crisi que van causar, es basa en pràctiques mafioses continuades i els atracaments de les comissions creixents que el Banco de Espanya, fent el contrari de la seva finalitat, no solament no controla,atura ni fa baixar,sinò que i dona ple suport. A veure si surt mes gent professionals dels mèdia que ens ilustrin com fas tu, Soledat. Gracies,per tot.


El MIC suspèn l'edició del vintè aniversari pel coronavirus - Diari de Girona\nEl MIC suspèn l'edició del vintè aniversari pel coronavirus\nL'organització va anunciar ahir que cancel·la el torneig, que s'havia de celebrar del 8 al 12 d'abril\ncarles rosell 12.03.2020 | 18:44\nLa cerimònia d'inauguració de l'última edició, celebrada a Figueres. Marc Martí\nLa cerimònia d'inauguració de l'última edició, celebrada a Figueres.\nEl MICFootball, el torneig de futbol base que acull la Costa Brava cada primavera des de fa dues dècades, no es disputarà el mes vinent com en un principi estava previst. El seu ajornament, motivat per la delicada situació que es viu degut al coronavirus, s'uneix a la del munt de competicions que s'han cancel·lat o aplaçat, tant pel que fa el món de l'esport de base com també al món professional.\nEnguany, la competició havia de celebrar la vintena edició del 8 al 12 del proper mes d'abril, comptava amb nou categories (una d'elles de futbol7 i l'altra, femenina) i fins a 35 seus repartides per les comarques gironines.\nEl Super3 renova la graella després de les vacances amb dues estrenes.