Com es diferencia una al·lèrgia de la Covid-19?\nEls científics apunten que la quarantena i l'ús de mascaretes poden ajudar a evitar molts quadres al·lèrgics\nRedacció 29/03/2020 - 19.59 Actualitzat 31/03/2020 - 00.35\nEls investigadors de la Xarxa Aerobiològica de la Universitat Autònoma adverteixen que es preveu una primavera complicada per a les persones amb al·lèrgies al pol·len. De fet, la suavitat de les temperatures de l'hivern ha fet que s'avancin algunes de les al·lèrgies més comunes de la primavera.\nPerò, coincidint amb l'actual crisi del coronavirus, com podem diferenciar els símptomes d'una al·lèrgia dels símptomes de la Covid-19 i evitar la confusió?\nLa clau principal és la febre. La febre ens permet diferenciar un atac d'al·lèrgia de qualsevol altra infecció. En el cas de la Covid-19, es presenta en 9 de cada 10 infectats, mentre que gairebé mai ho fa en els processos al·lèrgics.\nAixí ho adverteix, des de la Societat Catalana d'Al·lèrgia i Immunologia Clínica, la doctora Teresa Garriga:\n"Tant si es tracte de rinitis com d'asma, mai acostuma a passar. Quan veus un pacient amb la Covid-19 és molt típic, a part de la febre, la tos seca, la falta d'aire i la sensació d'opressió al pit, així com la patologia gastrointestinal, que tampoc és típica d'una malaltia al·lèrgica".\nAixí mateix, els metges també destaquen que no s'ha demostrat que les malalties al·lèrgiques i l'asma siguin factors de risc per patir el coronavirus.\nPer altra banda, els investigadors de la Xarxa Aerobiològica de la UAB preveuen que aquesta serà una primavera amb alts nivells de pol·le, que superaran les mitjanes del període 1994-2019.\nTot i això, segons la doctora la doctora Jordina Belmonte, de l'Institut de Ciència i Tecnologìa Ambientals de la UAB, la quarantena i l'ús de mascaretes poden ajudar a evitar molts quadres al·lèrgics:\n"L'estat de confinament pot ajudar molt els al·lèrgics, perquè estan més temps a dins de casa que no pas al carrer. Aquesta primavera es preveu molt carregada de pol·len, se superaran les mitjanes."


Esparreguera es dota d'una cadira per a sortides de persones amb discapacitat - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEsparreguera es dota d'una cadira per a sortides de persones amb discapacitat\nEs tracta d'un sistema especial que permet fer recorreguts per espais del medi natural\nredacció. esparreguera 11.04.2021 | 21:27\nLa cadira Joëlette que ha adquirit el consistori esparreguerí ajuntament d'esparreguera\nLa cadira Joëlette que ha adquirit el consistori esparreguerí\nL'Ajuntament d'Esparreguera ha adquirit una cadira especial (anomenada Joëlette) que farà possible que persones amb diversitat funcional puguin fer senderisme i altres activitats al medi natural. L'adquisició d'aquesta cadira, que disposa d'una roda tot terreny, forma part del projecte presentat per l'entitat Petjades de Colors als pressupostos participatius 2020-2021, que va ser escollit com a quart projecte més votat per la ciutadania entre les 48 iniciatives que es van proposar en aquesta edició. La cadira ha tingut un cost de 3.875 euros, ja que també s'han adquirit uns cinturons de subjecció que són necessaris per a poder fer-ne ús amb seguretat, i està guardada al pavelló municipal El Castell. Abans de començar a fer les sortides, que actualment estan limitades per les mesures sanitàries vigents, el consistori està treballant en la definició del funcionament i l'ús d'aquesta nou vehicle.\nLa cadira Joëlette és un vehicle que permet a persones amb mobilitat reduïda fer excursions amb comoditat en llocs poc practicables amb cadira de rodes convencional. Per a utilitzar-la es necessiten, com a mínim, dos acompanyants que a través dels dos braços davanters i el manillar posterior de la cadira la poden portar fàcilment ja que el pes del passatger reposa sobre la roda. Per a poder-la portar cal fer prèviament una formació sobre aspectes bàsics de seguretat, característiques del muntatge de la cadira i conceptes de guiatge.\nLes sortides inclusives a la natura amb la cadira Joëlette va ser un dels set projectes més votats de la darrera edició dels pressupostos participatius. La proposta presentada per l'entitat Petjades de Colors, que va rebre 183 vots, és la primera de les inversions que s'executa.\nLa presidenta de Petjades de Colors, Marisa Lafron, ha assegurat que estan «molt satisfets de tenir-la aquí, tenim moltes ganes de poder-la utilitzar, però primer cal organitzar els criteris normatius i legals del seu ús i fer formació a les persones voluntàries, que esperem trobar-ne moltes que vulguin participar».\nLa regidora de Bon Govern, Maria Mas, ha agraït a l'entitat que «no només ha fet la proposta, sinó que també ha participat en l'execució de la mateixa» i ha destacat que «la participació ciutadana no és només votar unes propostes o unes altres, sinó tenir la capacitat, com a ciutadania i com a ajuntament, de donar resposta a les necessitats de la població d'una manera participada i deliberativa».


Això de la prevenció de riscos... és obligatori per a totes les empreses?\nAquesta pregunta crec que l'hem sentit tots els que ens dediquem a la prevenció de riscos laborals.\nLa resposta és ràpida, sí, es obligatori.\nLa LPRL és de l'any 1995\nLa Prevenció de Riscos Laborals és un dret dels treballadors i una obligació de tots els empresaris. Això vol dir que qualsevol empresa o autònom que tingui, al menys, un treballador a càrrec seu té el deure de complir amb la Llei de Prevenció de Riscos Laborals.\nEncara avui, tot i que parlem d'una Llei de l'any 1995, ens trobem amb petites (i no tan petites) empreses que no disposen d'un sistema de gestió de prevenció, ja sigui a través d'un Servei de Prevenció Aliè, o bé de la pròpia assumpció per part de l'empresari.\nI és que, la majoria dels que no el tenen, t'expliquen que si, que recorden que potser el gestor els va comentar alguna cosa en el seu moment, però que no ho van fer i, de moment, així segueixen.\nMolts pensen que, és clar, això de la prevenció té sentit per a les empreses que tenen riscos elevats, però que en el seu cas no cal, perque, és clar, una botiga o una oficina no es poden comparar amb un taller o una industria i, molt menys, amb una empresa de construcció...\nEl propòsit de la LPRL es integrar la prevenció en el sistema de gestió de l'empresa i això, encara que aparentement no és senzill d'aplicar, la veritat és que no és molt complivat a la majoria de pimes. Perque quan li preguntes a l'empresari què fa quan algú entra a treballar, et diu que li explica les tasques que ha d'executar i, de forma totalment natura, també li acaba explicant els riscos als que està exposat (encara que sigui "només una oficina"). Frases com "ah, per cert, ves al tanto al passar per aquí quan acaben d efregar, que patina bastant" o, "recorda sempre de deixar tot apagat quan marxis, perque ja ens va passar una vegada que es va quedar un calefactor connectat i gairebé se'ns crema l'oficina", o la de "ull amb aquesta cantonada, que jo sempre hi pico", son del més comú i demostren que la seguretat s'acaba integrant de forma natural a les organitzacions, encara que no ho sembli.\nUna altra cosa es el cumpliment formal, és a dir, els documents i el cost de la prevenció (tot i que als prevencionistes sempre ens agrada més parlar d'inversió).\nContractar un Servei de Prevenció Aliè sol ser l'opció més habitual i, avui en dia, el seu preu no és massa alt. Si a més som capaços de creure una mica en la prevenció i intentar aplicar els seus principis bàsics, aconseguirem tenir una organització més segura i saludable.


Trobada Escoles de Futbol i Bàsquet – Escola Garbí Pere Vergés Esplugues\n“Si no creus en tu mateix, aleshores ningú més ho farà.” Kobe Bryant\nPublicat el 28 de febrer de 2019 By garbioberte5\nEl passat cap de setmana va tenir lloc una nova trobada de l’Escola de Futbol Sala i Bàsquet a l’Escola contra l’Artós Sports i el Molins de Rei respectivament.\nTots els jugadors i jugadores tenien moltes ganes de poder posar-se a prova davant un altre equip després de molts mesos d’entrenaments. Tenien un munt d’emocions sobreposades: il·lusió, nervis…, en resum ganes de fer-ho molt bé i de passar-s’ho encara millor practicant l’esport que tant els agrada.\nTant la senyora Sara Atienza, coordinadora de bàsquet com en Moha Abir, coordinador de futbol sala, van coincidir en acabar la jornada en què estaven molt contents i satisfets amb tots els seus alumnes, ja que van protagonitzar una jornada esportiva excel·lent on van posar en pràctica tot el après i on van mantenir una molt bona actitud durant tot el matí. També van voler aprofitar per felicitar als equips rivals per la també molt bona actitud i fair play que van mostrar durant tota la diada.\nPer acabar, des de Garbí Obert volem fer una menció a tot l’equip d’entrenadors tant de l’escola de futbol sala com els de la de bàsquet i, també als seus coordinadors, per la bona feina que estan duent a terme.\nNotícia prèviaJocs elèctrics fets a mà!\nNotícia següentMostra de teatre i dansa de 1r d’ESO


Ciudadanos lamenta "la distribución de material con incorrecciones geográficas y que fomenta el adoctrinamiento"\nCiudadanos lamenta «la distribución de material con incorrecciones geográficas y que fomenta el adoctrinamiento» Merche Ventura denuncia que el "pasteleo del PP y del PSOE con los nacionalistas ha alimentado el monstruo del nacionalismo en el sistema educativo"\n3 enero, 2018 Redacción 0 Comment benicasim, Benicassim, ciudadanos, IES Violant de Casalduch, instituto, mapa, Material escolar, polémica, Política\nLa portavoz provincial de Ciudadanos en Castellón, Merche Ventura, ha lamentado, tras la polémica por el mapa de los ‘Països Catalans’ en el IES Violant de Casalduch en Benicàssim, que se «distribuya material con incorrecciones geográficas y contribuye al alineamiento de los nacionalistas para adoctrinar a nuestros menores sobre unos Països Catalans de fábula». «Aunque es el primer caso conocido abiertamente en nuestra provincia ya ha habido otros en la Comunitat Valenciana que Ciudadanos ha denunciado públicamente y ante el Síndic de Greuges, provocando un gran nerviosismo en las filas del Botànic, especialmente en los nacionalistas de Compromís», ha indicado Ventura.\nAl respecto, la también portavoz en Educación de Ciudadanos en Les Corts ha asegurado que este caso «es especialmente preocupante pues, tal y como indican algunas informaciones, dicho mapa lleva ahí años, lo que prueba el pasteleo de PP y PSOE con los nacionalistas durante todo este tiempo». «El monstruo del adoctrinamiento ha despertado con el beneplácito del bipartidismo, pero ha sido el PP quien lo ha alimentado durante años”, ha subrayado Ventura, quien ha añadido que la «libertad de cátedra y la admiración hacia la labor del profesorado no puede ni debe estar reñida con la utilización correcta de la terminología y ‘Països Catalans’ es a todas luces una denominación inexistente e inexacta».\nPor esta razón, «desde Ciudadanos exigimos medidas y soluciones reales como la creación de una Agencia independiente de Alta Inspección Educativa que revise los materiales curriculares y educativos para garantizar aulas libres de ideologías ni sectarismos políticos, al mismo tiempo que sirva para dar más respaldo al profesorado», ha explicado la diputada autonómica por Castellón.\nPor último, la portavoz provincial ha pedido al PP «valentía para reconocer su error» y a Conselleria «máxima celeridad en la investigación».\n← Ciudadanos de Benicàssim apoya a la Policía Local en el desalojo de la discoteca en Nochevieja\nBenicàssim distribuirá el lunes 8 los 2.000 números para el Día de las Paellas →\nCiudadanos defiende «la evaluación de la puesta en marcha de las iniciativas del consistorio»


L’Estadi Olímpic Lluís Companys prepara nous usos, tres anys després del tancament del parc temàtic Open Camp. L’equipament de Montjuïc acollirà una incubadora específica per a projectes empresarials relacionats amb l’esport. Estarà a punt per obrir a principis de 2022 i acollirà tant start-ups com autònoms.\nÉs un projecte conjunt de dos de les majors empreses públiques de l’Ajuntament de Barcelona: la que administra l’Anella Olímpica, Barcelona Serveis Municipals (B:SM); i l’agència de promoció econòmica Barcelona Activa. B:SM ha publicat aquest estiu la licitació del primer encàrrec, amb un pressupost de sortida de 193.600 euros (IVA inclòs).\nEs tracta de condicionar una sala de gairebé mil metres quadrats, situada rere el gol sud i a una cota de 86,70 metres. L’objectiu, diu B:SM a l’encàrrec, és “convertir l’Estadi Olímpic i així també la ciutat de Barcelona en un gran hub d’empreses esportives”.\nUbicació de la futura incubadora empresarial a l’Estadi Olímpic Lluís Companys / B:SM\nL’adjudicació la formen dos lots independents: una empresa farà el projecte i coordinarà les obres i una altra –no podrà ser la mateixa– auditarà la feina feta. El primer lot inclou 17 mesos de feina i un pressupost de 140.000 euros més IVA, mentre que el segon són només dos mesos i 20.000 euros més IVA. Si les beneficiàries s’endarrereixen en el lliurament, el contracte deixa clar que no cobraran més. Falta encarregar l’execució dels treballs, que duraran uns 8 mesos.\nCoworking i mòduls fixes\nL’espai inclourà un espai diàfan de 75 metres quadrats per a la “pre-incubació d’empreses”, amb zona de coworking i d’administració. També hi haurà 6 mòduls de 25 metres quadrats i 6 més de 50 metres quadrats, tot els interconnectats, que serviran d’espai de treball per a projectes ja madurs. A més tots els usuaris podran fer servir dues sales de reunions d’uns 30 metres quadrats cadascuna, un espai polivalent de 75 metres quadrats, un office per menjar i descansar, un servei de reprografia, una recepció i una terrassa.\n“S’oferirà com un nou punt de trobada, acompanyament i visibilitat per a l’ecosistema emprenedor i innovador vinculat al sector de l’esport”, indica l’empresa pública. També promourà que els projectes allotjats organitzin esdeveniments, formació i xerrades, així com la “cooperació” amb altres emprenedors de la ciutat. B:SM i Barcelona Activa sostenen que aquest àmbit empresarial és “emergent” i està “en transformació” per l’aplicació creixent de noves tecnologies a la pràctica esportiva i als espectacles.\nPrimer nou ús després de l’Open Camp\nLa incubadora ocuparà només una petita part de l’estadi, però crida l’atenció com a primer nou ús des del fracàs del parc temàtic Open Camp. Una iniciativa privada va intentar convertir el recinte en una atracció lúdica i turística, amb un simulador avançat de futbol i una vintena d’experiències de bàsquet, tir amb arc, boxa, Moto GP… Tot i que era un projecte auspiciat pel govern de Xavier Trias, va obrir i tancar portes durant l’etapa d’Ada Colau i sense cap euro públic d’inversió.\nEs va estrenar el 18 de juny de 2016 i va llançar la tovallola el 31 de juliol de 2017, a l’espera d’un rescat municipal que mai es va produir. Havia firmat una cessió per 10 anys però només va estar en funcionament 236 dies. Tampoc va arribar a obrir totes les activitats que preveia a l’exterior de l’estadi. Segons l’empresa gestora, va rebre 1,09 milions de visitants, molt lluny de les expectatives inicials. Dels 1,2 milions de visitants anuals que rep l’estadi –es pot entrar gratuïtament fins al mirador interior–, només el 13% passaven per la taquilla d’Open Camp.\nEls ingressos que proporcionava l’afluència no eren suficients per quadrar els comptes. El parc temàtic tenia moltes despeses: els sous de 79 treballadors, el cànon acordat amb l’ajuntament i l’amortització de la inversió inicial. Va deixar rere seu 16 milions de deute, tres dels quals amb el consistori. El lloguer pactat eren 950.000 euros anuals, una injecció llaminera per a les arques municipals que no es va arribar a cobrar. L’única herència positiva és que l’estadi s’ha quedat amb el sistema de megafonia i les càmeres que va instal·lar Open Camp el 2016, una inversió valorada en quasi un milió d’euros.\nMultiusos a falta d’un bon ús estable\nL’estadi de Montjuïc ha viscut més derrotes que victòries. Va ser construït el 1929 per l’Exposició Internacional de Barcelona, que reconfiguraria per sempre la muntanya. El seu primer gran esdeveniment havia de ser l’Olimpíada Popular de 1936, però la Guerra Civil la va fer cancel·lar. Durant el franquisme va acollir uns discrets Jocs del Mediterrani 1955 i va caure en desús.\nEl seu gran rellançament van ser els Jocs Olímpics de 1992, motiu per al que va ser remodelat i posat al dia. Va acollir les cèlebres cerimònies d’obertura i clausura, amb les imatges de Barcelona’92 que donarien la volta al món. Des d’aleshores s’ha convertit en un estadi multiusos: competicions esportives puntuals s’alternen amb actes d’empreses que lloguen l’espai per a concerts o festes. De 1997 a 2009 va acollir els partits del RCD Espanyol i de 1991 a 2001 va ser seu dels desapareguts Barcelona Dragons de futbol americà. Des de 2001 porta el nom del president Lluís Companys, afusellat pel franquisme a Montjuïc.\nInterior de l’estadi olímpic Lluís Companys, en una imatge d’arxiu / MMP\nUn any després del tancament d’Open Camp, el govern d’Ada Colau (BComú) va anunciar que volia “passar pàgina” i atraure públic amb activitats esportives gratuïtes, com obrir la pista d’atletisme un diumenge al mes, fer classes de fitness a l’aire lliure o organitzar entrenaments abans de les grans curses de la ciutat. No obstant, la nova etapa amb més accent ciutadà tampoc s’ha traduït en el revulsiu esperat i l’estadi ha seguit sent un escenari comodí i infrautilitzat.\nTé un aforament de 60.000 persones i per tant costa trobar-li un ús quotidià que aprofiti cada dia tot el potencial, igual que passa amb la resta de grans equipaments de l’Anella Olímpica. El conjunt d’instal·lacions no fa números vermells, però els costos de manteniment i la inversió continuada que necessita fan difícil que B:SM pugui prescindir dels lloguers a privats. L’aterratge d’activitats econòmiques a l’estadi, conduït per dues macroempreses adscrites a la tinença de Jaume Collboni (PSC), suposa un tímid retorn cap a usos més privats i pragmàtics.\nBarcelona Activa Empresa Esports Jocs Olímpics Sants-Montjuïc


Socis/es – Societat Catalana d'Herpetologia\n3 Desembre 2019 23 Desembre 2020 SOCIETAT CATALANA D'HERPETOLOGIA Activitats, Amfibis, Conservació, Rèptils, Socis/es\nFes-te amb la samarreta de la Societat Catalana d'Herpetologia! Hi ha dibuixats, pel Robert Manzano, tres caps d'hèrpets autòctons:La sargantana pallaresa (Iberolacerta aurelioi), el tritó del Montseny (Calotriton arnoldi) i la tortuga babaua (Caretta caretta). Els diners s'inverteixen directament a sostenir projectes de conservació de l’entitat destinats a protegir el patrimoni herpetològic i els seus hàbitats. … Continua llegint Samarretes que ajuden als hèrptils\n18 Novembre 2019 21 Desembre 2019 SOCIETAT CATALANA D'HERPETOLOGIA Rèptils, Socis/es\nImatges 2018/19 dels socis i sòcies sobre rèptils\nJa ha arribat el fred, i en molts llocs ens toca acomiadar-nos d'una gran quantitat d'espècies de rèptils fins la temporada vinent. Com molts de vosaltres sabeu, les sargantanes, llangardaixos, serps, tortugues... experimenten un període de dormició (concretament anomenat brumació). Durant aquest temps que es troben refugiats, la seva activitat i metabolisme disminueixen gairebé per … Continua llegint Imatges 2018/19 dels socis i sòcies sobre rèptils


Dissabte 29 | Ajuntament Pineda de Mar\nFotos altres festes majors\nA les 9h: a la platja de la Riera, Tirada de l’Art de Pesca a càrrec de l’Associació de Barques a Vela Llatina El Mamelló.\nA les 9 h, a la plaça de les Mèlies, IX Torneig de Partides Ràpides d’Escacs Festa Major de Pineda de Mar U16. El torneig és obert a tots els jugadors nascuts a partir de l’01-01-1999. Inscripció: de 9.15 a 10 h. Màxim 80 jugadors, per rigorós ordre d’inscripció. Trofeus per als tres primers classificats i per als tres primers classificats no federats.\nA les 9 h, a les pistes de Pinemar, Torneig de Petanca, sèniors i fèmines (triplets)\nDe 10 a 21 h, a la plaça Mèlies, Concurs de pintura ràpida per a nens i nenes (de 6 a 14 anys) organitzat pel Cercle Artístic de Pineda de Mar.\nDe 10 a 21 h, a l’Espai Sara Llorens, X Trobada d’art al carrer amb el Cercle Artístic de Pineda de Mar\nA les 11 h, a l’església parroquial, Ofici Solemne en honor de Sant Joan Baptista, amenitzat per la Cobla Orquestra Girona i la Coral Juvenil de Santa Maria. En acabar, a la plaça Catalunya, ballada del Contrapàs i Dansa de Pineda i 4 sardanes manresanes, a càrrec de la Cobla Ciutat Girona\nA les 12.30 h, a la platja dels Pescadors, a l’espai de la Confraria, Subhasta del peix com es feia antigament a càrrec de l’Associació de Barques a Vela Llatina El Mamelló.\nA les 16 h, al pavelló Nino Buscató, partit de Festa Major del cadet femení de la UER\nA les 17 h, a la plaça Espanya, Proclamació de la Pubilla i de l’Hereu de Pineda de Mar 2015.\nA les 17 h, al Camp municipal de futbol de Can Xaubet, partit amistós de Festa Major, categoria juvenil, CF PINEDA DE MAR-LLORET C.F\nA les 17.30 h, al pavelló Nino Buscató, partit de Festa Major del cadet masculí de la UER.\nA les 18.30 h, a la plaça del Mar i avinguda Mare de Déu de Montserrat, plantada de gegants.\nA les 19 h, al Camp municipal de futbol de Can Xaubet, partit amistós de Festa Major, categoria sènior, CF PINEDA DE MAR-LLORET C.F\nA les 19 h, a la plaça Espanya, concert a càrrec de l’Orquestra Titanium.\nA les 19.30 h, al pavelló Nino Buscató, partit de Festa Major sènior masculí Aquahotel UER Pineda.\nA les 19.30 h, Cercavila Castellera. Recorregut: Av. Montserrat / Bertomeu, pl. Mèlies, pati Can Comas\nA les 20 h, Cercavila Gegantera amb les colles participants de Canet de Mar, Malgrat de Mar, Ribes de Freser, Peralada, Palafolls, Poblenou de BCN, Sant Adrià del Besòs, Thuïr (Catalunya Nord) i l’amfitriona Pineda de Mar. En acabar, ball de gegants i lliurament dels records de la trobada. Recorregut: plaça del Mar, avinguda Montserrat, carrer Dr. Bertomeu, plaça de les Mèlies, carrer Roig i Jalpí /Mèlies/Espanya.\nA les 20 h, al Pati de Can Comas, Actuació Castellera a càrrec dels Castellers de l’Alt Maresme.\nA les 22 h, al carrer Major, sopar de germanor\nA partir de les 22.30 h, a la platja dels Pins, Festa Jove, amb l’actuació de La Kosta Basta i Slum DJ’s.\nA les 23 h, a la plaça de Catalunya, Serenata a càrrec d’Òpera Show Allegro.\nA les 00.15 h, a la plaça Espanya, Ball de Festa Major a càrrec de l’Orquestra Titanium


Catalonia Sacra proposa per aquest estiu visitar el patrimoni cultural d’arrel religiosa de “km 0” | Bisbat de Lleida\nCatalonia Sacra proposa per aquest estiu visitar el patrimoni cultural d’arrel religiosa de “km 0”\nInici » Catalonia Sacra proposa per aquest estiu visitar el patrimoni cultural d’arrel religiosa de “km 0”\nPaisatge, país, immensitat, memòria, color, silenci o ànima són només alguns dels molts valors que pot transmetre el patrimoni cultural de l’Església. Catalonia Sacra llança “Tot és aquí”, una iniciativa que vol convidar a descobrir i visitar monuments de gran valor cultural i un actiu turístic de primer nivell: catedrals, monestirs, santuaris, ermites,... Adreçada especialment per a persones que passaran les vacances d’ estiu a Catalunya, “Tot és aquí” vol visibilitzar un patrimoni repartit arreu de la geografia, dels Pirineus al mar, clau per entendre la cultura i el país, i amb formats i estils molt diversos.\nA la web de «Tot és aquí» (www.cataloniasacra.cat/esglesiesobertes) s’hi poden trobar fitxes informatives d’una trentena d’espais que estan oberts a la visita i disposen d’una dinàmica turística (horaris d’obertura continuats, atenció al visitant, servei de guiatge...). Aquests edificis formen part d’una xarxa que des de fa uns mesos treballa coordinadament per impulsar la visita al patrimoni cultural de l’Església.\nUN PATRIMONI AMB ALT VALOR TURÍSTIC\nEl patrimoni cultural de l’Església té un elevat protagonisme en els centres d’interès turístic que hi ha a Catalunya. D’entre els 50 primers llocs, prop d’un 20% dels elements amb més interès són equipaments de caràcter religiós.\nAquest estudi “Inter” es va elaborar fa uns anys a partir de quatre criteris: l’estudi de guies turístiques, pàgines web, catàlegs de tour-operadors i xarxes socials. Més enllà dels equipaments més coneguts i amb més visitants, Catalunya disposa de moltes altres joies de primer nivell que no són massa conegudes i visitades, i que son protagonistes d’aquesta campanya “Tot és aquí”.\nELEMENTS MILENARIS QUE DEMANEN UNA IMPORTANT TASCA DE RESTAURACIÓ\nEl patrimoni cultural de l’Església demana una constant atenció i manteniment. Els seus valors patrimonials, i les seves característiques materials fan necessària una tasca contínua de conservació, restauració, investigació, i obertura al públic. En els darrers tres anys, les parròquies i els bisbats amb seu a Catalunya han realitzat una inversió mínima de 29,7 milions d'euros en la restauració de béns culturals. Cal tenir present que en els deu bisbats amb seu a Catalunya hi ha, en total, més de 4050 esglésies de titularitat diocesana.


Beca Primitivo de Vega d'atenció a les Persones Grans 2012\nInici » Finançament » Beca Primitivo de Vega d'atenció a les Persones Grans 2012\nLa Fundació MAPFRE convoca una nova edició de la "Beca Primitivo de Vega" de Recerca amb la finalitat de proporcionar finançament per a la realització d'un treball científic en l'àrea d'atenció a la gent gran.\nDv, 06/07/2012 - 19:25\nData de publicació: 25/06/2012\nTermini: 25/06/2012 - 19/10/2012\nEls projectes de recerca subvencionables s'han de centrar en alguna de les àrees temàtiques següents:\nInstruments de classificació de la dependència i dels usuaris, per establir grups homogenis d'intervenció o instruments innovadors de mesurament en alguna de les àrees: funcional, física o psicosocial.\nProgrames realitzats en gestió sanitària geriàtrica.\nInnovacions tecnològiques que afavoreixin la independència, control, supervisió, seguretat i garantia de l'atenció a la persona gran.\nInvestigacions i programes de prevenció d'accidents en persones grans.\nDesenvolupament de tècniques de tractament sobre població més gran: traumatològiques, dany cerebral, medul · lar i promoció d'hàbits de vida saludable.\nDestinataris: persones físiques, tant de manera individual com en equip, i jurídiques (residències, institucions sanitàries públiques o privades, centres docents, etc.), l'àmbit d'actuació de les quals sigui l'atenció a les persones grans.\nDotació: 15.000 euros.\nBases de les Beques


Noticies | CCOO - Gestió de Serveis Sanitaris - Hospital Universitari Santa Maria\n20 Març 2019 — ccoo gss\nCCOO va registrar un escrit, el qual adjuntem, de data 15/2/2019, núm., registre 82, on demanavem a l’empresa una interpretació correcta dels permisos per malaltia greu/accident i hospitalització, pel torn de nit.\nActualment, el torn de nit, el criteri de la direcció era d’1 nit per malaltia greu/accident i 1 nit per hospitalització.\nAmb la petició que ha fet CCOO, la direcció de l’empresa ha resolt pel torn de nit, tal com demanavem, el següent:\nPer malaltia greu/accident greu: 3 jornades de treball de nit si els fets esdevenen en localitats catalanes i 6\njornades de treball de nit si la localitat és fora de Catalunya.\nPer hospitalització (inclosa la domiciliària) 2 jornades de nit de treball si els fets esdevenen en localitats catalanes i 4 jornades de nit de treball si la localitat es fora de Catalunya.\nCCOO celebra que la direcció s’avingui a la nostra interpretació.\nPer veure els escrits fes clic en els següents enllaços:\nEscrit CCOO interpretació malaltia greu i hospitalització\nContestació nova interpretació dels permisos\nArxivat a Noticies. Comentaris tancats a CCOO aconsegueix canvis d’interpretació en els permisos pel torn de nit.\n18 Març 2019 — ccoo gss\nArxivat a Noticies. Comentaris tancats a La FSS-CCOO i la plataforma EESTOS signen un acord per modificar el RD d’Especialitats d’Infermeria i obrir un nou termini per a professionals que compleixin els requisits\n15 Març 2019 — ccoo gss\nEl divendres, 29 de març de 2019, tindrà lloc la XIII JORNADA DE TABAQUISME. Repercussions del consum de tabac.\nLloc: Facultat de Medicina. Aula Magna. C/. Montserrat Roig, 2. Lleida.\nInformació Programa Inscripcions Data límit inscripcions: 25 de març\nArxivat a Noticies. Comentaris tancats a XIII Jornada de tabaquisme a Lleida\n11 Març 2019 — ccoo gss\nDates: 08-04-2019 al 19-09-2019\nDates: 01-04-2019 al 29-07-2019\nDates: 25-04-2019 al 19-11-2019\nDates: 25-02-2019 al 04-04-2019\nDates: 15-03-2019 al 13-04-2019\nDates: 16-03-2019 al 22-06-2019\nDates: 02-04-2019 al 28-05-2019\nDates: 19-03-2019 al 09-04-2019\nDates: 16-03-2019 al 06-04-2019\nDates: 05-03-2019 al 04-04-2019\nDates: 11-03-2019 al 10-04-2019\nDates: 07-03-2019 al 09-04-2019\nDates: 11-03-2019 al 28-06-2019\nDates: 24-04-2019 al 30-05-2019\nDates: 15-05-2019 al 17-06-2019\nDates: 22-03-2019 al 18-05-2019\nDates: 16-03-2019 al 01-06-2019\nPreu:370€ Afiliats:220€ Nous afil:290€\nDates: 23-03-2019 al 13-04-2019\nDates: 27-02-2019 al 01-04-2019\nDates: 18-03-2019 al 27-05-2019\nTelèfon: 973 279 507\nArxivat a Noticies. Comentaris tancats a Formació: cursos de la Fundació Paco Puerto a Lleida\n8 Març 2019 — ccoo gss\nCompartim les fotografies de l’acte del 8 de març a l’Hospital Universitari de Santa Maria.\nDonar les gràcies a tot@es per la vostra participació.\nAquest 8 de març cal reivindicar:\n• Avançar en l’eliminació de les violències masclistes.\n• Fer efectiu el diàleg social i impulsar la negociació col·lectiva, exigir plans d’igualtat\na les empreses obligades i també a les de menys de 250 treballadors/es.\n• Reforçar i garantir els instruments i recursos de vigilància, control i sanció de les\nautoritats laborals per fer efectiu el compliment del principi d’igualtat en l’àmbit\n• Adoptar mesures i polítiques que garanteixin la corresponsabilitat entre dones i\nhomes, com l’equiparació del permís de paternitat amb el de maternitat, entre\n• Aprovar una llei d’igualtat salarial que contribueixi a la reducció efectiva de la\nbretxa salarial entre dones i homes.\n• Adoptar mesures i polítiques dirigides a assolir la representació paritària als òrgans\nde decisió i poder de les estructures socials, econòmiques i polítiques.\n• Posar en marxa un model educatiu igualitari i enfortir l’estat del benestar:\neducació, sanitat i serveis socials, especialment serveis públics de cura i atenció a la\ndependència, especialment a la gent gran i als infants de 0 a 3 anys.\n• Ratificació per part del govern del Conveni 189 de l’OIT que regula els drets i les\ncondicions laborals de les treballadores de la llar.\nArxivat a Noticies. Comentaris tancats a Imatges 8 de març Hospital Universitari de Santa Maria\n7 Març 2019 — ccoo gss\nEl resultat a les eleccions sindicals de funcionaris de la Generalitat de Catalunya han estat els següents:\nCCOO 382 vots 6 representants\nCSIF 305 vots 5 representants\nIAC-CATAC 222 vots 4 representants\nCSC 369 vots 6 representants\nUGT 245 vots 4 representants.\nEl resultat a les eleccions sindicals de funcionaris de la Generalitat de Catalunya (Mesa on votaven els treballadors de GSS) han estat els següents:\nCCOO 61 vots\nCSC 12 vots\nCATAC 12 vots\nCSIF 10 vots\nUGT 5 vots\nVolem donar les gràcies pel suport rebut en aquestes eleccions al conjunt de les funcionaries i funcionaris.\nArxivat a Noticies. Comentaris tancats a CCOO guanya les eleccions a Lleida en l’àmbit de la Generalitat de Catalunya\n4 Març 2019 — ccoo gss\nS’obre període d’inscripció a la Borsa de Treball 2019 de GSS que romandrà oberta del 4 al 15 de març de 2019\nLa inscripció podrà formalitzar-se exclusivament mitjançant la web http://borsadetreball.gss.cat a partir del 4 de març de 2019\nBases generals de la borsa de treball 2019\nBases específiques de la borsa de treball 2019\nArxivat a Noticies. Comentaris tancats a S’obre període d’inscripció Borsa de Treball 2019 GSS


Imprimeix Montnegre - Ruta teatralitzada inclusiva - Camins, un viatge pels cinc sentits\nConverteix Montnegre - Ruta teatralitzada inclusiva - Camins, un viatge pels cinc sentits a PDF\nMontnegre-Corredor Itineraris guiats | Visites guiades\nCamins, un viatge pels cinc sentits\nLloc: Santuari del Corredor\nOrganitzadors: CIMA (Centre d'interpretació del Medi Ambient, SL)\nTelèfon: 937 855 461, de dilluns a divendres, de 8.30 a 17.30 h; 937 435 468, dissabtes i diumenges, de 10 a 15 h.\nLa ruta, amb una extensió de poc menys d'un quilòmetre i mig, transita per part de l'itinerari "La plana del Corredor".\nAquest itinerari no està adaptat, però per la configuració amable del terreny és fàcilment transitable. També de la mà de personatges singulars, "Camins" explora, en diferents parades, els cincs sentits (vista, tacte, oïda, gust i olfacte) i està adreçada a tos els públics.\nEls espais naturals són el millor escenari per integrar natura, cultura i història mitjançant l’expressió artística i el llenguatge simbòlic del teatre. Les visites teatralitzades a espais naturals protegits donen vida al patrimoni natural, cultural i etnogràfic, i permeten descobrir els seus orígens i evolució d’una manera amena, associada a un record agradable, elements que reforcen la vinculació afectiva amb l’espai i motiven una actitud de respecte i admiració. Aquestes rutes teatralitzades, dirigides a tots els públics, faciliten, especialment, l’accés i la participació de persones amb diversitat funcional de forma inclusiva.\nLa ruta «Camins, un viatge pels cinc sentits» és un itinerari guiat inclusiu, amb dos actors i un educador ambiental, que es fa a la plana del Corredor, un terreny fàcilment transitable. La participació és gratuïta i per a tots els públics.\nNOTA: Existeix la possibilitat d'un intèrpret de llenguatge de signes i el préstec de material adaptat per a la millora de la mobilitat durant l'itinerari. Al fer la reserva haureu d'indicar si us cal aquest servei.\nCalendari 2018: 14 d’abril, 12 de maig, 9 de juny, 14 de juliol, 15 de setembre i 14 d’octubre\nCal fer reserva prèvia als telèfons o correu electrònic indicats. Caldrà portar calçat adequat per caminar i roba adequada a l'època de l'any.\nMés informació: http://www.cimaprojectes.com\nCategories: Itineraris guiats, Visites guiades, Montnegre-Corredor,\nTríiptic " Camins i un Viatge pels cinc sentits"\nSegona convocatòria del Premi de Recerca Guilleries\nEl cicle Poesia als parcs. Lletres i paisatges arriba als quinze anys\nEls butlletins 'Gaudim als Parcs' i 'L'Informatiu dels Parcs' s'aturen a l'agost


Les tarifes elèctriques ens han destarifat - Revista Saó\nEl soroll de les rentadores a les tantes de la matinada, han obligat ajuntaments del País Valencià, a recuperar ordenances municipals de bones pràctiques i de convivència social, que existien a la seua normativa, adobades pel sentit comú i les bones maneres del veïnat.\nEl canvi d’hàbits no ha estat produït a conseqüència d’una decisió governamental sobre l’aplicació de l’horari de Greenwich, en detriment del qual fos imposat pel nefast general allà pels anys quaranta del segle passat. Les rentadores es posen en marxa a conseqüència de l’anunci del canvi de tarifes elèctriques per part de les operadores.\nUnes operadores que produeixen electricitat principalment amb l’extracció i combustió de recursos fòssils (petroli, gas, urani i carbó), que permeten l’obtenció del que fins fa poc era energia barata i abundant. Aquest mètode de producció s’ha demostrat a la vegada insostenible i generador de forts impactes, tant al medi com a les persones.\nAixí les coses, és més que necessari, imperatiu, treballar per superar la situació actual. Cal posar sobre la taula el model social que volem construir per a les dècades vinents, ja que això definirà les necessitats materials associades a ell. L’actual model no fa més que agreujar les desigualtats i és per això que cal apostar per un canvi profund.\nUn canvi, fonamentat sobre la participació democràtica per poder decidir què és el que produïm, com ho produïm i, sobretot, perquè ho produïm. Però a més d’això, lluny dels mètodes oligopolis dominants, el control de la producció energètica ha de ser gestionat de manera comunitària i pública.\nPerquè les rentadores no hagen de treballar a hores estrafolàries, cal apostar per les energies renovables de manera clara i contundent, per poder tancar d’una vegada per totes, les centrals nuclears i evitar qualsevol possibilitat de viure cap mena de catàstrofe semblant a la de Txernòbil o Fukushima.\nTothom sabem que les energies renovables tenen un potencial suficient per a cobrir les necessitats energètiques bàsiques de la humanitat i és per això que cal canviar radicalment el model de creixement que ens ha portat fins ací, fins a aquesta situació energètica on les rentadores han de posar-se en funcionament a les tantes de la matinada, on el quilovat resulta més car a les hores en què es dina, se sopa o es fan els principals àpats, on es paga el corrent elèctric a preus d’una tarifa que ha estat aplicada contra la ciutadania.\nEl soroll de les rentadores ens hauria de fer caminar cap a una sobirania energètica dissenyada poble a poble, comunitat a comunitat, pas a pas i necessitat a necessitat; perquè si les nostres viles decidiren apagar l’enllumenament públic a un horari raonable a l’hivern i a l’estiu, la factura elèctrica que originem, ens resultaria molt més barata i ens estalviaríem haver d’activar les alarmes dels rellotges, per alçar-nos a engegar la rentadora, perquè les tarifes elèctriques ens han destarifat.


Per raons de seguretat i eficàcia, enguany serà el darrer any en què els contribuents rebran a ca seva avisos de pagament per carta. A partir de l'any que ve, l'obtenció dels avisos de pagament en període voluntari d'aquests tributs s'ha d'obtenir per via telemàtica, a través del CARTER VIRTUAL D'AVISOS, introduint el vostre codi de contribuent, al web de l'ATIB ( www.atib.es/ >; carter virtual d'avisos).\nL'obtenció dels avisos de pagament també es pot fer de forma presencial a qualsevol oficina de recaptació de l'ATIB. La de Manacor està situada al carrer Pius XII, 17, baixos. Es recomana sol·licitar cita prèvia, que podeu demanar per internet ( www.atib.es/ >; Cita Prèvia) o telefonant al 971 678 404.\nTant des de l'Ajuntament de Manacor com des de l'ATIB us recomanam que, per comoditat vostra, domicilieu el pagament dels vostres rebuts. Trobareu més informació per fer-ho a la web www.atib.es/ >;Tributs Locals >; Domiciliació de pagament ) o presencialment a l'oficina de l'Agència Tributària de les Illes Balears.\nPer pagar els impostos i les taxes municipals la ciutadania pot utilitzar el pagament telemàtic o acudir a la seva oficina bancària. Per fer-ho per internet s'ha d'accedir al web www.atib.es/ >; tributs locals >; Pagament de tributs locals de cobrament periòdic i utilitzar el servei de banca electrònica o bé la targeta de crèdit o de dèbit. Si el pagament es vol fer de forma presencial, els contribuents han d'acudir a la seva entitat bancària amb el seu avís de pagament.


Cinema de persones capacitades per a tot | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl centre ocupacional Can Carreras, a Nou Barris, celebra cada dos anys el festival de curts CADI, pioner a Espanya, produït per persones amb diversitat funcional\nBarcelona 23 AGO 2019 - 20:35\tCEST\nUsuaris del centre ocupacional Can Carreras durant el rodatge d'esquetxos per a la gala del festival CADI. Massimiliano Minocri\nEls 56 usuaris del Centre Ocupacional Can Carreras, a Nou Barris, estan nerviosos. Uns quants es reuneixen al voltant de la gran taula de la sala de reunions per explicar en què consisteix el festival de curts CADI, que celebren cada dos anys des del 2014 i que és pioner a Espanya. Perfectament organitzats, mentre un d'ells no perd detall de la reunió amb una càmera de fotos, es donen la paraula els uns als uns altres, acompanyen les seves explicacions amb fotos o amb breus titulars i es mostren orgullosos del seu treball: "Fem cinema, no un treball de fi de curs", sentencia l'Aída, una de les integrants del grup.\nDe fet, en aquest centre d'Asproseat Grup, que atén a Catalunya 800 persones amb discapacitat, a banda de les activitats generals, com cuina, una revista del centre, karaokes, jocs informàtics, excursions pel barri i per Barcelona o conrear un hort, aquestes persones amb alguna discapacitat intel·lectual real i fan projectes audiovisuals a llarg termini. "Tenim diversos grups i cadascun té el seu projecte", comença a explicar la Pilar, des d'una cantonada de la taula: "Uns fan un programa de ràdio, uns altres fan un calendari digital, d'altres una pel·lícula...". Però el projecte estrella (amb permís) és el que fan al llarg de dos anys: el Festival de Curtmetratges Amateur i Discapacitat Intel·lectual, CADI. La que pren la paraula ara és la Montse: "Hi participen curtmetratges que compleixin dues condicions: que siguin de ficció i que comptin amb la participació de persones amb discapacitat intel·lectual. Per això es diu CADI: la C de curtmetratges; la A d'amateur; la D de discapacitat i la I d'intel·lectual", explica.\nLa María explica com va sorgir la idea: "Ens encanta actuar i fer pel·lícules i pensem que altres persones amb diversitat funcional també devien d'estar fent cinema, com nosaltres, però sense que la gent ho conegués, perquè és molt difícil que la societat ho vegi. Llavors vam tenir la idea d'organitzar un festival de curts en el qual es pogués mostrar al món tota aquesta creativitat i que, a més, fos un incentiu per fomentar la creació audiovisual com a eina d'inclusió".\nEls usuaris han estat treballant en la tercera edició pràcticament des que va acabar la del 2017. "Fem moltes reunions", diu el Dani. "Busquem el local per celebrar els actes del festival, preparem el material, enviem correus electrònics perquè tothom conegui la nostra idea, convidem la gent a presentar les seves pel·lícules, fem tallers i exposicions".\n"No podem fer el festival cada any, ja ens agradaria! Anem molt a poc a poc perquè els usuaris del centre participen en totes les tasques de l'organització, des de publicar un missatge a Facebook fins a feina de producció pura i dura, com fer trucades per telèfon", explica la Glòria, educadora de Can Carreras.\nTot i que existeixen altres festivals similars més antics (han fet edicions anuals, quan el CADI se celebra cada dos anys), el CADI és pioner a Espanya. La primera edició es va fer al Centre Cívic Navas a finals del 2014 i es van projectar una vintena de curts de centres de tot Catalunya. La segona edició va ser el febrer del 2017 al Centre d'Arts Santa Mònica i s'hi van presentar 56 pel·lícules, ja de centres de tot Espanya. A la tercera edició s'han presentat més de 30 curts, un bon resultat si tenim en compte que aquesta vegada són curts nous: "Fa dos anys molts centres van presentar pel·lícules antigues i aquesta vegada totes són noves produccions", explica la Glòria, una de les educadores de Can Carreras. El festival se celebrarà entre el 14 i el 18 d'octubre. Les projeccions es faran al Centre Cívic Can Basté, a Fabra i Puig, i el lliurament de premis, el dia 18 en una gala al Casino L'Aliança del Poblenou.\nCadascú fa coses en funció de les seves capacitats: hi ha qui pinta, qui fa fotos, qui truca per telèfon, qui retalla... D'altres acompanyen la gent a la gala, uns altres estriparan les entrades. És l'únic festival a Espanya on participen tots els usuaris del centre en tots els processos. "A mi m'agrada col·locar cadires!", crida un noi. Per descomptat, també actuen.\nMalgrat que, com a centre organitzador, no hi poden concursar, els curts que fan com a projectes anuals sí que han estat presentats a diferents concursos, com el d'Ampans (de cinema social) o el d'Ikertza (del País Basc), i han aconseguit algun triomf, com un viatge a Brussel·les en un concurs de l'Acell (Federació Catalana d'Esports per a persones amb discapacitat intel·lectual) sobre esport i un altre premi al festival Vídeo Concurs Sarau Poètic.\nSí que actuen en els breus vídeos que amenitzaran la gala del 18 d'octubre. "Ensenyem al món que podem fer cinema i que vivim un dia glamurós, com els de Hollywood!", exclama la Montse. De fet, l'acte serà una autèntica gala preparada al detall pels usuaris de Can Carreras. Al centre se succeeixen les filmacions, amb ells de protagonistes, tant per incentivar a la participació, com per entretenir el personal que omplirà el Casino del Poblenou. Igualment, si en l'edició anterior van exposar una sèrie de cartells de pel·lícules universals tunejades posant les seves pròpies cares en les dels protagonistes, aquesta vegada estan preparant una mostra sobre gèneres cinematogràfics.\nEl Toni, educador de Can Carreras, destaca que han perdut la vergonya i que estan orgullosos de tot el que fan: "Al principi calia animar-los. Ara estan encantats, se senten capacitats. Fan xerrades en instituts explicant en què consisteix el festival, també n'han fet a la Facultat de Treball Social... Han parlat davant de més de 200 persones!"\nL'Aída, una riallera noia del centre, que té sordesa, demostra un envejable esperit de superació: "Som capaços de fer-ho bé si ens hi esforcem i hi posem ganes. Que no vull dir que sigui fàcil, el que passa és que ho fem molt bé perquè hi posem moltíssimes ganes. A mi, si no se m'entén, m'hi poso i soc capaç que se m'entengui". I conclou: "Som persones amb discapacitats, però persones, per davant de tot". La situació d'aquestes persones amb discapacitat s'ha normalitzat, com insisteix l'Àlvaro, tercer educador del grup: "Ara ens centrem en les capacitats. Parlem de diversitat funcional. Ser sordmut no és una limitació, és un inconvenient".


Desitjos per al Nadal - Parròquia de Centelles Desitjos per al Nadal\nInici » Desitjos per al Nadal\nDesitjos per al Nadal\nM’agrada la catequesi per conèixer més Déu.\nBenvingut a la terra, Jesús.\nQue tothom tingui menjar i aigua.\nGràcies, per estar aquest Nadal amb nosaltres, Jesús. Jesús , m’agrada el teu caràcter.\nBenvingut germà, familiar, amic…\nVull que totes les famílies tinguin pau.\nDels nens i nenes de Catequesi aquest Nadal


Amb certa calma - qüestions de llengua i societat: 2007\nPublicat per F. Xavier Vila i Moreno a 10:08 Cap comentari:\nPublicat per F. Xavier Vila i Moreno a 9:29 Cap comentari:\nDe catalans al Quebec\nDe catalans, al Quebec, no se n'hi veuen gaires. Durant un mes jo hi he trobat dues (mig) conegudes, una d'elles exalumna i una altra companya de feina. De fet, a la guia telefònica Canadà 411 només hi surten 4 persones de cognom Pujol i 37 Ferrers, per dir-ne dos d'inequívocament catalans. Això sí, els noms de pila de la majoria d'aquests Pujols i Ferrers eren poc nostrats: els Claude, Denis, Erlinda, Carlos Trinidad o Ibrahim Enrique fan sospitar immigracions antigues, algunes d'aquestes precedides per una llarga marrada caribenya. Vaja, que no hi ha prou gent per a muntar un barri català igual com n'hi ha un de portuguès o de xinès a Mont-real. Això sí, buscant per Internet trobes el Casal català del Quebec, que organitza activitats diverses, com ara la castanyada, i que constitueix un punt de suport interessant per a situar-se al país, fer preguntes, organitzar intercanvis... Certament, és a l'estranger on es veu més clar que la Xarxa ajuda a fer xarxa.\nLa petjada catalana més inesperada que he trobat al Quebec ha estat al metro. Dissabte 13 d'octubre vaig pujar a un vagó mig buit a Plamondon, em vaig asseure i els meus ulls se'n van anar cap a la pantalla lluminosa de propaganda. Després d'uns quants anuncis irrellevants, apareix a la pantalla –en francès–: «Dos homes sols en una illa enmig de l'Atlàntic...». Això m'és familiar, penso. «s'enfronten a uns monstres...» No pot ser, es tracta d'una casualitat...\nPerò efectivament, no era cap casualitat. Es tractava d'un anunci del llibre La pell freda, d'Albert Sánchez Piñol. L'únic anunci de llibre que vaig veure en tot el mes d'octubre al metro, tot s'ha de dir. Perquè després diguin que la literatura catalana no pot saltar fronteres! El llibre, després, el vaig veure en una taula a l'entrada de la Librairie Olivieri de Côte des Neiges, igual com L’ombre du vent de Ruiz Zafón.\nTot i l'escàs nombre de connacionals que hi resideixen, el Quebec deu ser és un dels països on és més fàcil dir a una nova coneixença que ets català. A l'Administració això és així, per descomptat: fa anys que als Ministeris, a l'Office de la Langue o al Conseil de la Langue tenen relacions amb els homòlegs de Catalunya. També a les universitat m'ha semblat que l'existència de Catalunya era qüestió de cultura general, encara que sovint no tinguin gaire clara la diferència entre català i castellà. Per cert, al Quebec pots aprendre català com a mínim a les universitats de Mont-real i de Laval. Fins i tot la gent del carrer sembla raonablement comprensiva. A diferència d'altres llocs, aquí, si dius que ets català, no cal escarrassar-s'hi gaire, ni entrar en detalls. Si algú et pregunta alguna cosa, n'hi ha prou de dir que Catalunya és a Espanya com el Quebec al Canadà. I pel que fa a la llengua, n'hi ha prou de dir que el català és, com el castellà o l'italià, una llengua romànica independent propera a la seva. Si a sobre ho il·lustres amb triplets de mots com ara manger / menjar / comer o fils /fill / hijo, la comprensió del tema queda assegurada.\nPresentar-me com a català al Quebec ha tingut un resultat inesperat: com a mínim dues persones m'han dit, en francès, que elles també eren catalanes... de la Catalunya del Nord. M'hi he trobat amb una investigadora nascuda i emigrada anys enrere, però també en el cas d'un guia del Parc de Mont-Royal nascut a Bodeus, educat a la Sorbona i resident a Mont-real des de fa una dècada, que es deia català perquè el seu avi era de Vilanova de la Raó! En això, els quebequesos mostren la seva americanitat. Penseu que, si més no a Mont-real, és ben fàcil que hom es declari armeni, grec, italià, portuguès, irlandès, etc., pel fet que algun dels seus avis venia d'un d'aquests països. Etnicitat sense llengua, com als Estats Units.\nPublicat per F. Xavier Vila i Moreno a 23:58 Cap comentari:\nEl mirall del cinema quebequès\nLa situació del cinema al nostre país és tan absolutament lamentable que fins i tot els nostres crítics tenen dificultats per a veure la realitat sobre la qual treballen. Fa poques setmanes, l’Àlex Gorina es preguntava a “Rodar en castellà, doblar al català” (El Temps, 1219, pàg. 88, 23 d’octubre) «per què els cineastes catalans s’estimen més –ara que no perdrien ni l’etiqueta ni els diners– rodar en castellà.». El plantejament en si –noteu el «s’estimen més»!– ja demostra fins a quin punt l’autor no arriba a entendre les dinàmiques lingüístiques i culturals que han donat lloc a la nostra situació actual.\nEn aquest sentit, parlar del cinema al Quebec és molt il·lustratiu per als catalans. Il·lustratiu del que significa no deixar-se prendre el pèl, vull dir. Un cop d’ull a la cartellera –aquí teniu la de Mont-real, la ciutat, recordem-ho, on es concentren els anglòfons i els al·loglots de tot el país– permet notar de seguida dues grans diferències: d’una banda, hi abunden extraordinàriament les pel·lícules en versió original francesa, tant quebequeses com d’altres indrets; d’una altra, al Quebec és relativament fàcil d’anar a veure pel·lícules doblades al francès, i quan no són doblades, són subtitulades en aquesta llengua. Dono fe, a més, que fins i tot als supermercats més pobres dels barris més pobres de Mont-real –com el Plaza de Côte de neiges, on la clientela immigrada deu ser el 90%, sobretot asiàtics– els DVDs inclouen de manera habitual la versió doblada al francès de les pel·lícules d’actualitat i de rebaixes. Al Quebec, per a entendre’ns, es pot anar al cinema en la llengua del país. I alerta, que el nombre de quebequesos (francòfons) és inferior al de catalanoparlants.\nCom pot ser? La força de la filmografia francòfona d’arreu del món, que no sols prové de França, sinó també de Bèlgica, Suïssa, i fins i tot el Magrib i part de l’Àfrica subsahariana, explica en part aquesta situació. Certament, al Quebec hi ha molt més cinema d’aquests països que no pas a casa nostra. Ara bé, ens enganyaríem si penséssim que això és tot. Hi ha altres factors.\nPer a començar, el cinema quebequès –en francès– té una història i una vitalitat remarcables. Mirem-ho en termes econòmics:\n«C'est ainsi que la part du cinéma québécois dans le box-office national [= canadenca] croît de façon importante : de 4% qu'il était en 2000, il réussit en 2005 à atteindre 17% (taux comparable à l'Australie).» Font: Wikipédia\nPer si això fos poc, el doblatge al francès constitueix una indústria sòlida al Quebec. A la seva pàgina 15, el Rapport annuel de gestion 2006-2007 de la Régie du Cinéma –institució oficial que gestiona la cinematografia que s’emet al país– indica que, dels 251 llargmetratges doblats al francès i presentats per obtenir visa (=llicència d’exhibició), 137 havien estat doblats al Quebec mateix. Per cert, tenint en compte els costos al Quebec i a Catalunya, suposo que doblar al francès del Quebec deu ser igual o una mica més car que doblar al català. Però el Quebec es fa, i a Catalunya no.\nEn aquest context, s’entén que el debat entre cinèfils quebequesos es decanti per temes com ara l’auge del cinema comercial en detriment de les creacions d’autor. O que les cartes al director dels diaris quebequesos sobre el cinema es felicitin perquè cada vegada és més freqüent que els DVDs –sí, ho heu llegit bé, els DVDs– indiquin si el doblatge al francès és quebequès o fet a França.\nLa qüestió, doncs, és fàcil de plantejar. Com és possible que, vivint en un oceà anglòfon i com qui diu al costat de Hollywood, el cinema quebequès i/o francòfon estigui en una situació –comparativament– tan saludable? No es pot negar que l’interès desacomplexat dels quebequesos per la pròpia cultura hi fa molt: el públic la consumeix, els productors s’hi comprometen, i el mercat pot funcionar. Ara bé, ens enganyaríem si ignoréssim el paper central de l’Estat –canadenc i quebequès– en tot plegat. En primer lloc, el marc legislatiu –la Llei del cinema de l’Assemblea Nacional del Quebec de 1987– proporciona un bon coixí empresarial al cinema quebequès i en francès:\n83. La Régie ne délivre de visa, pour la présentation en public d'une version autre qu'en français d'un film, que selon les règles suivantes:\n1° il peut être délivré au maximum, pour des copies de cette version, le même nombre de visas que le requérant en demande pour des copies d'une version doublée en français du film, à la condition que ces dernières soient rendues disponibles pour les exploitants de lieux de présentation de film en public en même temps que les premières;\n3° un visa peut être délivré pour autant de copies qu'il en est demandé, à la condition que le requérant dépose à la Régie avec la demande un contrat assurant, dans un délai que celle-ci juge raisonnable, le doublage en français du film au Québec de même que la preuve de la remise des éléments requis pour l'exécution de ce contrat à la personne qui en est chargée;\n4° un visa temporaire peut être délivré, s'il n'existe aucune version doublée en français du film au moment du dépôt de la demande.\nTot i que hi ha un projecte de modificació (projecte de llei núm. 193) no sembla que modifiqui la situació.\nD’altra banda, l’ampli mercat televisiu en francès al Quebec i a tot Canadà, i el suport de les institucions públiques al cinema del país, fan la resta. Senzillament, en aquest terreny, el Quebec és un model: té un cinema amb bona salut en un país culturalment normalitzat.\nLa comparació amb Catalunya és senzillament vergonyant. D’una banda, el cinema en català mai no ha arribat al 5% de pel·lícules exhibides. D’una altra, fora de l’animació, el cinema pensat per, i adreçat en primer lloc als catalans, pràcticament no existeix. Entenguem-nos: hi ha catalans que fan cinema, fins i tot empreses catalanes que fan cinema. Però el fan, ja d’entrada, pensant en un públic espanyol, o directament americà –ai, perdó, «internacional». Per això, precisament per això, gairebé no hi ha cinema original en català: perquè als castellans, en general, el català els agrada poquet, i perquè els americans, fins on jo sé, no l’entenen en absolut. La llengua, com els continguts, al capdavall depenen del públic al qual s’adrecen els creadors.\nPerò com hem arribat fins aquí? Esforçant-nos-hi, per descomptat. I no sols gràcies al franquisme. Al llarg de la nostra història, gairebé totes les polítiques públiques han treballat per impedir que existís cinema adreçat, en primer lloc, als catalans. Com? D’una banda, al llarg dels darrers 20 anys, l’Estat espanyol ha construït un mercat televisiu extremament centralitzat i castellanitzat. No era tan difícil, fer-ho d’una altra manera, i la vitalitat del francès a la televisió i al cinema quebequès ens ho recorda. Si haguessin volgut, els governs espanyols haurien pogut imposar d’entrada a totes les televisions el deure de potenciar les diverses llengües de l’estat, exigint desconnexions, emissions en les quatre llengües, i moltes altres mesures. Però els nostres compatriotes no van voler. En realitat, han fet exactament el contrari. Els successius governs –bàsicament del PSOE, tot s’ha de dir– han atorgat les llicències de televisió privada a projectes que preveiessin una cobertura unitària espanyola i que emetessin en castellà. Empreses de capital i vocació castellans i castellanitzadors, per a dir-ho clarament.\nD’altra banda, i per si això fos poc, les successives lleis de cinema, de tots els colors polítics, també s’han passat per l’arc de triomf el mandat constitucional de protegir la diversitat lingüística de l’Estat. Si a això hi afegim una estructura de distribució del cinema fortament subsidiària de Madrid –en videoclubs i en sales de cinema–, com voleu que hi hagi cinema català? Les polítiques reguladores d’aquest terreny fan estructuralment impossible l’aparició d’un mercat català. El desastre en aquest terreny només el mitiguen mínimament l’existència de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió, algunes engrunes de l’administració catalana, la resistència d’alguns autors com Ventura Pons o Marc Retxa, i alguns esdevenimnets com el festival Inquiet. En aquest context, el que sorprèn, honestament, és que els nostres crítics puguin oblidar coses tan importants per a la seva vida professional. Però ja diuen que els peixos no saben que viuen al mar.\nEn realitat, la feblesa del cinema català és tan fabulosa que fins i tot ha deixat el seu rètol vacant... temporalment. Perquè els nostres espavilats gestors i homes i dones de cinema han acordat ràpidament que és pel·lícula catalana aquella que es fa amb cert percentatge de capital català. Una definició ad hoc –proveu d’aplicar-la a qualsevol camp cultural o industrial i aviat riureu– i que genera resultats absurds: la pel·lícula Comandante, entrevista a Fidel Castro feta a Cuba per Oliver Stone, era cinema català perquè la produïa MediaPro?! I El Lobo, que anava d’un infiltrat a ETA? Bé, no cal anar gaire enllà per veure que la definició administrativa de cinema català només serveix un objectiu: que les productores puguin finançar els seus projectes amb diners dels contribuents catalans. Però potser que comencem a adonar-nos que aquest plantejament ha acabat conduint-nos a la trista situació actual, en què l’Institut Català d’Indústries Culturals parla de «presència massiva del cinema català a Cannes» sense que cap sigui originalment en català, o a la vergonya del Festival de Sitges 2007, on es repeteix la mateixa situació.\nEl cinema català pràcticament no existeix. A Catalunya es fa cine castellà o espanyol, com preferiu, amb suport de l’administració regional. No tinc gens clar que ningú vulgui que aparegui una indústria cinematogràfica catalana autònoma i relativament potent, que parli als catalans de les seves vides adreçant-se a ells en primer lloc i que els ajudi a explicar-se la seva posició al món. Si algú vol que sorgeixi aquest cinema, el Quebec és una bona font d’inspiració. Però si no hi ha d’haver cinema català sinó només espanyol, em permeto fer una pregunta: per què caram hem de subvencionar dues vegades el cinema espanyol, si al capdavall tampoc no se’l mira ningú? Perquè és clar, els ajuts del govern central també surten de les nostres butxaques. No podríem, almenys per una vegada evitar de pagar per duplicat?\nPublicat per F. Xavier Vila i Moreno a 14:33 Cap comentari:\nQuè passa amb les paraules noves?\nQuè fan els parlants, amb les paraules i els termes nous que les institucions normatives els proposen en lloc de formes jutjades defectuoses? Se'ls apropien? Els rebutgen? Els arriben a conèixer? De què serveixen, al cap i a la fi, tants esforços per preparar diccionaris i vocabularis? Se'ls mira algú? En fa cas?\nAquestes i altres qüestions planaven ahir (7 de novembre 2007) per l'Institut d'Estudis Catalans, mentre es presentava el llibre Estudis d'implantació terminològica. Una aproximació en l'àmbit dels esports, durant els II Espais Terminològics del TERMCAT, Centre de Terminologia. Publicat per aquesta institució en col·laboració amb EUMO, aquest volum aplega diversos treballs d'investigació sobre un tema poc tractat fins ara: la implantació en l'ús. Es tracta d'un tipus d'estudi amb molt pocs antecedent aquí i arreu del món. A més, la majoria dels antecedents s'acontenten analitzant què passa amb els textos escrits, com si la paraula impresa reflectís els comportaments orals. I no és ben bé així.\nEn aquest volum s'ha intentat aconseguir una visió més completa de la realitat. Per aquest motiu, s'han estudiat els usos orals i els escrits, a més de les opinions dels parlants i, fins i tot, el coneixement que tenen de les formes oficials i dels diccionaris i vocabularis que els difonen. Lògicament, un esforç com aquest no podia abastar tota la població ni tota la llengua. Així, el volum recull tres estudis sobre el lèxic conflictiu de tres esports l'esgrima, l'escalada esportiva i l'hoquei sobre herba, populars però certament minoritaris a Catalunya.\nEls resultats dels estudis tenen com a mínim dos nivells de lectura: en primer lloc, pel que fa a la implantació, cal acceptar que la majoria de les solucions proposades per les instàncies normatives no han arrelat entre els usuaris. Això sí, les formes oficials s'usen més en situacions formals i en la llengua escrita que no pas en les relacions informals i en la llengua parlada. Però en termes generals el resultat dista molt del que haurien esperat els responsables lingüístics. Ara bé, l'estudi també posa de relleu una altra realitat, més interessant potser per als qui treballen amb la llengua. D'entrada, la majoria d'entrevistats no estan en contra dels esforços per a corregir i millorar la llengua. El que sí es detecta una manca de difusió generalitzada de les formes proposades. Sovint, els usuaris no saben ni tan sols que hi ha un vocabulari del seu esport que els pot resoldre els dubtes lingüístics! Lògicament, allò que no es difon no es pot pas utilitzar. O sigui que queda clar: si es vol implantar, cal difondre; i més encara, si es vol implantar, cal implicar els futurs usuaris dels termes en la correcció i la construcció d'alternatives. Perquè al capdavall, en una societat oberta i democràtica, els usuaris de l'idioma en són, també, els principals propietaris.\nVila i Moreno, F. Xavier (dir.), Marina Nogué Pich, i Ignasi Vila i Moreno. 2007. Estudis d'implantació terminològica. Una aproximació en l'àmbit dels esports. Vic; Barcelona: EUMO Editorial; TERMCAT Centre de Terminologia.\nPublicat per F. Xavier Vila i Moreno a 16:52 Cap comentari:\nDe vels, mocadors i altres peces de roba\n(Destinat, sobretot, als amics del TERMCAT)\nEntre els debats estel·lars, pel que fa a les adaptacions raonables, hi ha el que té a veure amb les indumentàries femenines provinents dels països musulmans. Diverses anècdotes, com ara l’expulsió d’una jugadora d’onze anys d’un camp de futbol pel fet de dur posat un hijab, han estimulat la polèmica. No cal dir que les opinions sobre aquest tema són tremendament discordants. Per a uns, es tracta d’una imposició patriarcal inacceptable; per a uns altres, d’un límit cultural irrenunciable. I en aquest sentit, és interessant d’escoltar les opinions de les musulmanes mateixes. Una diferència important entre el Quebec i casa nostra és que entre les seves musulmanes n’hi ha moltes de ben formades, amb domini del francès i habilitats retòriques gens menyspreables. Pot quedar classista, però no sonen igual les argumentacions en favor del vel d’una doctora en sociologia per la Sorbona que les que profereixen alguns imams en un català encara precari. Suposo que tot és qüestió d’anys, però el cert és que aquestes dones eleven el nivell intel·lectual i oratori del debat.\nSigui com sigui, un dels resultats tangibles del debat ha estat que avui els quebequesos ara saben moltes més coses de la cultura religiosa de les noves immigracions, sobretot pel que fa a les indumentàries. En això, certament, ens han avançat molt i molt. N’hi ha prou de pensar en les peces de roba amb què es cobreixen el cap algunes musulmanes. En general, catalans, illencs i valencians encara parlem de vels i de mocadors, ja ens donem per satisfets si som capaços de diferenciar el vel islàmic del burca paixtu... si no és que en diem la burca. Avui, la societat quebequesa ha fet un curset accelerat d’indumentària nouvinguda, de manera que als seus mitjans de comunicació no és difícil trobar-ho tot de neologismes i, de mica en mica, hom diferencia hijab, burca, milfeh, khimar, bulknuk, i molts altres termes.\nTrobo que seria bo que anéssim preparant-nos per a un debat que cada dia guanyarà més terreny a casa nostra. I una manera de fer-ho seria anar fixant les formes catalanes de totes aquests i moltes altres indúmentàries. El TERMCAT ja ha començat a fer-ho, i és per això que ja hi ha alguns termes normalitzats a la seva Neoloteca, però diria que de manera encara massa tímida. Gosaria demanar als seus responsables que s’hi posin molt més a fons, i que ho facin de manera més didàctica. En temes com aquest no n’hi ha prou de definir, i una imatge és molt millor que cent definicions. I si no, doneu un cop d’ull a aquesta pàgina o aquesta altra.\nEl debat sobre la indumentària i els símbols religiosos ja és aquí, i no crec que a mitjan termini s’acabi. Si estem abocats a haver-ne de parlar, millor que no haguem de perdre el temps dubtant sobre les grafies que cal fer servir. Així doncs, per què no començar a preparar un pòster amb una il·lustració de cada indumentària i el seu nom en català? Per què no tenir-ho tot accessible en una pàgina web d’accés fàcil?\nPublicat per F. Xavier Vila i Moreno a 23:34 Cap comentari:\nEls debats sobre les adaptacions raonables han posat de relleu algunes fractures de la societat quebequesa pel que fa al lloc que hi ha d'ocupar la religió. Per a entrendre-ho tot plegat, cal recapitular una mica sobre l'estructura religiosa de la societat quebequesa.\nDes de la conquesta britànica, el Quebec ha estat una societat eminentment catòlica dominada per una elit protestant. Val a dir que no tots els catòlics eren francòfons: hi havia irlandesos anglòfons catòlics, i els italians immigrats al segle XX es van anglicitzar tot i la coincidència religiosa. A més, hi havia també una minoria de jueus més o menys practicants, arribats en diverses onades immigratòries. Amb tot, a grans trets, la divisòria religiosa coincidia amb la principal línia de fractura etnolingüística del país.\nEl paper de les esglésies fou molt important en la vida social quebequesa Entre els segles XVIII i mitjan segle XX, les institucions religioses van assumir bona part dels incipients serveis socials: l'educació, els hospitals, l'atenció a les persones sense recursos... Però a partir dels 60, la Revolució Tranquil·la va generar un canvi substancial en aquest terreny: incapaces de fer front a les demandes creixents de la població, les esglésies van anar essent substituïdes per l'Estat i la societat es va laïcitzar a marxes forçades. Les religions, en conjunt, van anar perdent espai públic, circumstància aguditzada per l'escàs zel de la majoria dels creients a l'hora de practicar les seves respectives religions. Amb tot, el referent catòlic hi continua essent molt majoritari. D'acord amb el cens de 2001 (veg. també aquí), el Quebec és la penúltima província del Canadà pel que fa al percentatge de persones que declaren no pertànyer a cap religió: només un 5,6%, el doble que l'any 1991, però molt per sota del 16,2% del conjunt del Canadà. El 90% dels creients són cristians, contra un 93% 10 anys enrere. Però no totes les confessions evolucionen igual: al Quebec, el catolicisme (83,2% del total), però sobretot l'islam i les religions índies hi guanyen terreny, mentre que les confessions protestants i el judaisme més aviat reculen. De fet, l'any 2001, els musulmans van superar els jueus (109.000 enfront de 90.000), i van esdevenir la tercera comunitat (1,5% dels residents) al Quebec.\nLa majoria d'aquestes tendències s'expliquen per la superposició d'un procés de laïcització i l'arribada d'immigrants molt més religiosos. El debat sobre les adaptacions raonables no és, per tant, estrictament religiós, sinó etnoreligiós i cultural, ja que neix de les dificultats de combinar la diversitat religiosa i cultural en el dia a dia d'una societat pluralista amb tendències contraposades.\nOratori de Saint Joseph al Mont-Royal ( Mont-real, Quebec)\nEn termes generals, al Quebec poca gent sembla posar en dubte la necessitat de separar la religió i l'Estat. Tanmateix, el debat sobre les adaptacions raonables deixa al descobert costures d'un teixit social més complex que no pas anys enrere. Diria que, en termes generals, el debat es mou entre dos eixos:\nFins a quin punt cal eliminar el component cultural religiós de la vida pública? Aquí les opcions van des dels qui advoquen per un laïcisme a la francesa, amb supressió de festes tradicionals com Nadal del calendari col·lectiu, o la prohibició de símbols distintius com vels, kippàs o creus en els espais públics, fins als qui defensen que l'Estat s'adapti a les preferències religioses i culturals dels ciutadans; entre aquests, per exemple, n'hi ha que exigeixen la impartició d'ensenyament religiós a les escoles públiques si els pares el demanen.\nCal reconèixer alguna posició preponderant a l'herència del catolicisme i/o el cristianisme en la vida social quebequesa? En quins termes? El ventall d'opcions va des dels qui reivindiquen mantenir les creus a l'Assemblea Nacional, i ho fan en termes identitaris, no pas de creença, fins als qui defensen l'equiparació total de les religions cristianes a les altres.\nImatge: Assemblea nacional del Quebec\nLa combinació d'aquests dos eixos amb les respectives confessions provoca tàctiques i aliances de vegades sorprenents. Així, hom pot veure com immigrants recents musulmans coincideixen amb jueus askenazites i catòlics practicants a l'hora de demanar més permissivitat per a les religions en l'espai públic, amb el suport d'alguns sectors progressistes que defensen la multiculturalitat... davant els ulls astorats de catòlics poc practicants i d'agnòstics que reclamen la prohibició dels símbols religiosos. En un altre sentit, no és poca meravella sentir com bona part dels sectors més conservadors -i cristians- s'uneixen a les esquerres més militants per reclamar que la igualtat entre home i dona forma part de la tradició (històrica?) més irrenunciable de la societat quebequesa... sobretot quan l'interlocutor és musulmà. Vaja, un pou de sorpreses, aquest país.\nPublicat per F. Xavier Vila i Moreno a 22:18 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: multiculturalisme i religió\nEl Quebec davant del mirall\nEl debat de les adaptacions raonables està posant el Quebec davant d'un mirall, una mica com Catalunya durant l'Estatut. Encara que fa força mesos que els quebequesos s'hi miren, segurament és massa aviat per a dir si s'estan agradant o no. Ara bé, a diferència del que vam fer nosaltres, i amb perdó del bus de l'Estatut, per aquest mirall hi està passant gent de tota mena: adults i joves, homes i dones, creients de diverses religions, agnòstics i ateus, acadèmics i persones d'escassa formació... Sens dubte, en els discursos s'hi poden detectar moltíssimes repeticions, tòpics i llocs comuns. Ningú no sap tampoc la representativitat dels qui acudeixen a les sessions públiques. De biaixos, doncs, n'hi pot haver. Però el que és segur és que el que s'hi diu forma significativa dels debats ideològics del Quebec contemporani.\nEn el seu inici, la Comissió Bouchard Taylor havia de centrar-se en els reajustaments que calia acceptar o no per tal de facilitar la integració dels nouvinguts al país (vegeu el comunicat de premsa de la creació de la Comissió). De fet, fa molt pocs dies, Jean Charest, el primer ministre liberal del Quebec, recordava en una carta oberta que els treballs havien plantejat alguns valors innegociables ja d'entrada, bàsicament la supremacia del francès, la igualtat entre homes i dones, i la separació entre Estat i religió. I La llengua, si més no en principi, hi havia de tenir un paper poc present. En principi, esclar. A mi, a començament d'octubre, algú amb coneixement directe de la qüestió em va arribar a dir que la qüestió de la llengua estava quasi tancada, i era irrellevant. Santa Llúcia! Perquè -deu ser inevitable- el debat ha anat prenent vida pròpia, dins i fora de la Comissió, i ha acabat delimitant les seves pròpies qüestions centrals, entre els quals la llengua ha assumit un paper gens negligible. De fet, fins on pot avaluar-ho un observador interessat però no compulsiu, les discussions s'estan organitzant en funció de tres grans eixos:\nLa posició de la religió en la societat quebequesa\nLa definició de la identitat quebequesa contemporània,\nLa posició de la llengua francesa en el Quebec del futur.\nTots tres tenen aspectes de molt interès per als catalans. Miraré d'anar-ne parlant en comentaris independents.


Les activitats d'estiu per a infants i joves de Creu Roja començaran el 25 de juny | NacióManresa\nper Redacció , 5 de juny de 2019 a les 16:26 |\nCreu Roja a Manresa atén durant tot l'any infants i joves, especialment en risc d'exclusió social, a través dels seus projectes Centre Obert Casal-ot, Ludoteca Ludugurus i Joves Nucli Antic (JNA). Les activitats d'estiu tenen com a finalitat donar una atenció continuada als infants i joves que participen als projecte durant el curs escolar i que, per la situació econòmica i familiar, no podrien assumir assistir a altres activitats d'estiu, quedant-se així, sense gaudir-ne com la resta de població de la mateixa edat.\nCreu Roja ha programat diferents espais alternatius de lleure durant aquest període no escolar, ple d'activitats pensades segons l'edat i les característiques concretes del grup.\nAl llarg de l'estiu s'atendran més de 150 infants i adolescents diferents de 3 a 17 anys. S'oferiran més de 50 activitats adaptades a cada grup d'edat i a les necessitats específiques de cada infant.\nPer començar el clima de l'estiu aquest cap de setmana els infants i adolescents de JNA i Casal-Ot aniran de colònies a Comarruga on podran gaudir de la platja i moltes altres activitats, amb l'objectiu que els infants i joves puguin gaudir de l'experiència de compartir una nit amb els seus companys i companyes, activitat que normalment en queden exclosos a l'escola per motius econòmics.\nAquestes activitats es realitzaran del 25 de juny al 10 de setembre\nLa Ludoteca Ludugurus ha programat quatre setmanes d'activitats d'Estiu plenes de jocs i tallers, esports i moltes altres activitats. Les activitats van dirigides als infants de 5 a 14 anys i es realitzarà en horari de tarda la finalitat és garantir el dret al joc que es contempla a la Declaració dels drets dels Infants.\nEl projecte Joves Nucli Antic (JNA) desenvolupa en èpoques de vacances escolars activitats dirigides a infants i joves de 12 a 16 anys, tenint en compte que, és quan més temps lliure tenen, més activitats cal oferir-los. Durant aquest període es realitzaran activitats com: jocs d'aigua, jocs de taula, tallers, sortides, etc.\nEl Centre Obert Casal-Ot és un equipament socioeducatiu per infants en risc social de 3 a 12 anys del barri vell de Manresa. Durant l'estiu ofereix un conjunt d'activitats per tal que aquests infants puguin tenir l'oportunitat de gaudir d'activitats lúdiques i diverses, ja que s'atén a famílies en situacions econòmiques complicades. Els infants podran gaudir tot l'estiu de tallers variats, jocs a la ludoteca Ludugurus, sortides a la piscina, jocs d'aigua, excursions diverses i circ entre d'altres.\nLes activitats també van enfocades que els infants i adolescents adquireixin habilitats personals que els siguin útils per la vida com poden ser, anar en bicicleta o nedar. En aquest cas, Casal-Ot i JNA ofereix cursets de natació durant tot l'estiu pels seus participants.\nTotes aquestes activitats no serien possibles sense l'ajuda del voluntariat, que acompanya, organitza activitats i dóna suport a les tasques diàries a les educadores dels diferents projectes.\nFires i festes, JNA, Casal-ot, ludoteca ludugurus, infància, estiu, Creu Roja


Aplicació Fitxar Treball. timenet, el sistema per a Fitxar al Treball més Còmoda del Mercat\nMÒDUL DE MARCATGES\nUna eina fàcil i intuïtiva pel control horari dels vostres empleats\nEl mòdul de marcatges de timenet permet fitxar a l’empresa, en mobilitat i en teletreball. Us ajuda a gestionar de forma fàcil i econòmica el registre de la jornada laboral, us simplifica la gestió de vacances, torns de treball, calendaris laborals i us permet complir amb la normativa vigent que obliga a totes les empreses a dur el registre de la jornada laboral de forma fiable i sempre a temps real.\nEls vostres treballadors podran fitxar des de l’ordinador, la tablet, el mòbil o un dispositiu físic com per exemple un lector d’empremta dactilar, de targetes de proximitat, de reconeixement facial i també amb control de temperatura per garantir les mesures de prevenció de contagis.\nTot això i molt més, sense inversions ni compromís de permanència i amb GARANTIA TOTAL DE SATISFACCIÓ.\nDESCARREGAR TRÍPTIC CONTACTEU AMB NOSALTRES\nRegistreu fàcilment les hores de treball i els absentismes\nEn una única aplicació tindreu tota la informació que necessiteu sobre les entrades i sortides dels vostres empleats, absències, faltes d'hores, impuntualitats, etc. Tot això d'una manera visual i fàcil d'entendre que farà que pugueu optimitzar processos a la vostra empresa.\nOblideu-vos del control en paper i fulls d’Excel que els treballadors poden manipular fàcilment o de les antigues màquines de fitxar amb programes complicats.\nUtilitzeu el dispositiu de marcatge que us vagi millor, ordinador, tablet, telèfon mòbil, lector d’empremta dactilar, lector de targetes, reconeixement facial o control de temperatura.\nGestioneu els horaris, baixes i permisos de la vostra plantilla\nGestioneu els recursos humans de la vostra empresa d'una manera fàcil i centralitzada. Amb les eines del control de calendari i el control de vacances que timenet us proporciona podreu gestionar les jornades de treball, horaris, baixes i permisos, de la vostra plantilla d'una manera fàcil.\nNo perdeu més temps amb sistemes antics, controleu les jornades de treball dels vostres treballadors d'una manera automatitzada, amb timenet.\nControleu les vacances fàcilment de forma visual\nLa nostra aplicació per a fitxar al treball té molts més beneficis del que us penseu. Amb timenet també podreu gestionar les vacances dels vostres empleats d'una manera fàcil i senzilla. En una única pantalla podreu veure les vacances de la plantilla i configurar el màxim de treballadors de vacances per dia, amb aquesta aplicació detectareu errors d'assignació de vacances amb un cop d'ull.\nVisualitzeu ràpidament les vacances del vostre equip i localitzeu aquells dies en els que l'activitat de la vostra empresa es pot veure perjudicada per tenir menys treballadors disponibles dels necessaris.\nControleu les entrades i sortides del treball dels vostres empleats en temps real\nGràcies a timenet, podreu veure des d'un únic panell de control totes les entrades i sortides dels treballadors de la vostra empresa per, d'aquesta forma, poder controlar absentismes, impuntualitats, etc. A més a més, podreu realitzar, si ho desitgeu, un seguiment en temps real des d'on fitxen i amb quin dispositiu.\ntimenet és un sistema extraordinàriament flexible que us ofereix moltes possibilitats, molt més que qualsevol altre sistema de control horari o control de presència.\nAjusteu-vos a la llei amb el registre de jornada\nAutomàticament, timenet registra totes les entrades i sortides dels treballadors al sistema perquè pugueu generar l'informe del registre de jornada laboral quan ho necessiteu. Imprimiu o descarregueu els registres de marcatges de la vostra plantilla i esteu preparats per una inspecció de treball.\nCompliu amb la legislació vigent en matèria de registre horari de treballadors, aporteu més transparència tant als vostres treballadors com a l’inspecció de treball i estalvieu-vos importants sancions per no tenir el registre de la jornada laboral de forma fiable i a temps real.\nVeieu sobre un mapa el lloc precís de marcatge\nLa tecnologia dels smartphones actuals fa possible que l'aplicació per a fitxar al treball timenet registri el lloc precís on els vostres treballadors realitzen els marcatges. D'aquesta manera podreu estar segurs que els vostres empleats treballen al lloc que se'ls suposa o que visiten els clients de la vostra empresa.\nAmb timenet un cop registrats els llocs de marcatge, podreu revisar-los tots ràpidament al mapa.\nConfigureu el sistema perquè us avisi d'errors\nRevisar els marcatges diaris de tots els treballadors és una tasca que requereix de molt temps. Per aquest motiu, la nostra aplicació per a fitxar al treball us ofereix la possibilitat de configurar-la de manera que l'administrador rebi informes diaris d'errors en els marcatges a través del correu electrònic.\nEstalvieu temps en revisar els marcatges, timenet ho fa per vosaltres i us avisa en cas d'errors perquè en pugueu prendre les mesures oportunes.\nComuniqueu-vos amb els empleats a través de l'aplicació\nSi així ho voleu, els treballadors de la vostra plantilla podran disposar d'una aplicació personal per veure les seves dades, vacances, calendari i marcatges. A més, també incorpora una aplicació de missatgeria interna d'empresa perquè pugueu enviar missatges sense necessitat d'utilitzar aplicacions externes.\nAgrupeu en un únic sistema totes les necessitats de la vostra empresa pel que fa al registre de jornada laboral, i faciliteu les comunicacions entre treballadors i empresa de forma instantània.\nPUNTS DE MARCATGE\nUtilitzeu tants dispositius com necessiteu pel registre de marcatges\nL’aplicació de registre de jornada laboral timenet us permet configurar tants dispositius de marcatge i en tantes localitzacions com necessiteu, sense incrementar el cost de la llicència. Podeu tenir punts de marcatge en els ordinadors de cada empleat, en diferents ubicacions de la vostra empresa i en els telèfons mòbils dels treballadors.\ntimenet és l’aplicació per fitxar al treball més innovadora, s’adapta a les necessitats de la vostra empresa i us permet configurar tants punts de marcatge com calgui amb la seguretat que cada empleat només pugui fitxar des del dispositiu que vosaltres decidiu.


Inici BOTIGUES DE FUTBOL AMÈRICA DEL SUD Jugadors de futbol de l’Uruguaià Diego Godin Childhood Story Plus Untold Biography Facts\nLB presenta la història completa d'un geni del futbol més conegut com "Capità“. La nostra història de la infància de Diego Godin i els fets de biografia desconeguda us ofereixen un relat complet d’esdeveniments rellevants des de la seva infància fins a la data. L’anàlisi inclou la seva història de vida abans de la fama, els antecedents familiars, la vida de la relació i molts altres fets d’OFF-Pitch (poc coneguts) sobre ell.\nSí, tothom sap de les seves excel·lents habilitats defensives, però només uns pocs consideren la nostra Bio de Diego Godin que és bastant interessant. Ara sense més, comencem.\nDiego Godin Childhood Story Plus Untold Biography Facts-Vida primerenca i familiar\nDiego Roberto Godin Leal va néixer el 16 de febrer, 1986 a Rosario, Uruguai. Va néixer a la seva mare, Iris Lial i al seu pare, Julio Godin.\nQuan va créixer a Rosario a Hongria, el jove Godin, a una edat primerenca de quatre anys, va profanar la mort quan va caure accidentalment a un rierol. L'incident que marca una de les moltes batalles de Godin per la supervivència es va produir quan la seva família va anar a caçar als boscos de Rosario. Quan la família es preparava per rostir els ocells que havien caçat, Godin i la seva germana, la Lucia, van sortir a passejar i en el procés es van trobar amb un rierol (adjacent a un penya-segat) que tenia peixos nedant a la superfície.\nEls instints de caça del jove es van estrenar mentre es va ajupir sobre una roca per atrapar un dels peixos. En qüestió de segons, es va trobar fins al coll a la riera i estava sent arrossegat per un fort corrent. Lucia va córrer a informar els seus pares que, sense dubtar-ho, es van llançar a fluir a temps per veure Godin fent l'última volta d'un bany miraculós amb seguretat.\nRecordant l'incident anys més tard Godin va revelar això;\n“Va ser un miracle, als quatre anys no tenia experiència de natació, juntament amb el fet que portava botes i roba d'hivern. Tot i això, batre els braços de manera que no recordo em va salvar la vida ”\nDiego Godin Childhood Story Plus Untold Biography Facts- Creació professional\nL'incident de gairebé la mort esdevindrà més tard una de les poques ocasions que Godin es va rebel·lar contra les circumstàncies que van intentar derrotar-la. Després de l'incident, es va involucrar activament en l'atletisme, incloent-hi el bàsquet de futbol i la natació una vegada que va ser mort.\nNo va passar molt de temps fins que Godin va decidir dedicar-se al futbol, una decisió que va prendre quan tenia 15 anys i viu per sempre per apretar aquest camí a la cruïlla de perspectives;\n"Tot i que va ser difícil triar un esport que m'agradaria aprofitar, vaig anar a buscar gespa i ara tinc tot per estar agraït per fer la tria"\nA diferència de la majoria dels Genis del futbol que es van inscriure als clubs juvenils abans de l'edat de 10, el jove Godin, a l'edat de 15, va començar la seva recerca de professionalisme en Defensor Sporting, un club que li va alleujar dels seus serveis pel fet que no era prou bo .\nEl desenvolupament va deixar a Godin desvetllat i li va fer contemplar abandonar la seva tasca de jugar al futbol professional ja que havia enloquecido molts sacrificis, entre els quals cal destacar la sortida de la seva ciutat natal de Rosario a la capital uruguaiana de Montevideo i abandonant altres esports només per jugar per Defensor Sporting.\nEl guerrer de supervivència no va poder renunciar fàcilment, després d'un breu descans, li va donar un altre cop de futbol buscant la inscripció al Club Atletico Cerro que li va oferir una oportunitat de prova. Godin va exposar el millor durant la prova i va cridar l'atenció del director de la joventut, William Lemus, que li va donar a Godin el seu primer contracte.\nDiego Godin Childhood Story Plus Untold Biography Facts-Pujar a la fama\nDiego Godin va començar com a davanter a l’Atlètic Cerro. Li agradava jugar en aquesta posició abans de fer que actués com a migcampista i finalment com a defensa. Tot i que Godin no li va agradar mai el nou paper, s’hi va adaptar i es va consolidar com un dels millors defensors del club abans del seu trasllat al Club Nacional de Futbol.\nEl gran descans de Godin va arribar a 2007 quan va capturar l'interès del club espanyol, Vila-real, després de passar una temporada al Club Nacional. Va ser al Vila-real que Godin va fer un nom per si mateix formant una formidable roca defensiva amb ell Gonzalo Rodriguez en el cor de la defensa del Vila-real.\nLa seva màxima forma li va assegurar el seu trasllat a l'Atlètic de Madrid, on va debutar en un partit de la Supercopa de la UEFA contra l'Inter de Milà i es va convertir en un dels millors jugadors del Club. La seva presència a l’Atlètic de Madrid va fer guanyar l’equip dos trofeus de la Lliga Europa, un de la Lliga i dues finals de la Lliga de Campions, on van perdre tots dos contra el rival de la ciutat, el Reial Madrid. La resta, com es diu, és història.\nDiego Godin Childhood Story Plus Untold Biography Facts-Vida de relació\nDarrere de tots els futbolistes d'èxit, hi ha un glam glamorós. Diego Godin ha estat en una relació amb la seva xicota, Sofia Herrera durant uns quatre anys des de l'hora d'escriure.\nEl duet es va reunir durant un partit de futbol entre Barcelona i l'Atlètic de Madrid quan Sofia estava intentant aconseguir un bitllet per al partit i la seva relació ha anat evolucionant des d'aleshores.\nSofia Herrera és llicenciada a la Scuola Italiana di Montevideo. També és filla de l’ex-estrella de futbol Jose Herrera, que va jugar al Penarol a l’Uruguai. La parella s’acaba de comprometre recentment i els fans no poden esperar a sentir les campanes del casament que sonen per al duo.\nDiego Godin Childhood Story Plus Untold Biography Facts-Dades personals\nDiego Godin va créixer creant la personalitat d'un lluitador i supervivent. Conèixer el món com un lloc dur, va desenvolupar les seves habilitats de supervivència en els principis de la rectitud i sempre per si mateix. Una personalitat que l'ha portat molt lluny en la seva carrera professional.\nGodin és humil, però el més important és que és un jugador d'equip. Un detall important que no s'hauria d'ignorar sobre Diego Godin és que ell és un padrí, i quan diem padrí, volem dir que és el padrí D’Antoine Griezmann filla, Mia. (que es mostra a continuació amb el seu pare). No és d'estranyar que el defensor una vegada va remarcar;\n"Sempre intento donar un bon exemple als nens que em segueixen".\nDiego Godin Childhood Story Plus Untold Biography Facts-Pèrdua de diverses dents\nUn altre incident menys perillós que va deixar Diego Godin amb cicatrius per a tota la vida va ser la pèrdua de diverses dents durant el xoc d'Athletico Madrid amb el València al febrer del 2018. L'incident es va produir mentre Godin tenia un brutal desafiament aeri amb el porter opositor net.\nDesprés de l'incident, Godin va ser substituït mentre el seu club va donar a conèixer una declaració després de notar que el defensor hauria de patir una intervenció quirúrgica reconstructiva. La declaració llegeix;\n“Diego Godin es va lesionar a la cara durant el partit contra el València. El nostre defensor ha patit una fractura dentoalveolar a tres del maxil·lar [situat a la mandíbula superior]. Se sotmetrà a una cirurgia maxil·lofacial en els propers dies ".\nDiego Godin Childhood Story Plus Untold Biography Facts-Capità Godin\nSi la presència és alguna cosa que vingui per Godin, seria important en el fet que es va adonar\n'capitania' durant la seva tercera temporada al club uruguaià Atletico Cerro als 19 anys. Posteriorment, Diego Godin va ser traslladat al Primer Division Powerhouse Club Nacional de Football, on va ser nomenat capità de l'equip a la seva arribada l'any 2006. A més, ha fet diverses aparicions per a l'Atlètic Madrid amb una mà de capità.\nLa seva capitanía va més enllà dels esforços del club com a antic capità de l'equip nacional uruguaià Diego Lugano, en retirar-se del futbol internacional va lliurar la seva banda de capità a Diego Godin per dirigir l'equip en defensa del títol de Copa Amèrica.\nDiego Godin és un jugador ajustat. Encara que no és un amb la forta acumulació muscular i la postura masculina, Godin intenta fer-ho tot per mantenir una vida senzilla. El seu exercici eximeix l'aixecament de peses, però inclou exercicis cardiorespiratoris com l'esprint.\nDiego Godin també es dedica a l'entrenament de les dunes de sorra i el jogging de resistència que explica la seva resistència en el terreny de joc.\nDiego Godin Childhood Story Plus Untold Biography Facts-El Promotor\nEls assoliments de Diego Godin són nombrosos al terreny de joc. No obstant això, en té alguns de notables fora del terreny de joc. Com a defensor astut, s’espera que sigui un gran partit per promocionar marques i empreses. Els dos principals acords de recolzament de Diego Godin que mereixen ser esmentats són els de la marca Tech, Apple i els productors de roba esportiva, Puma.\nEl seu guany global del seu club es registra com 14.543 milions de dòlars. El seu recent valor de mercat és de 22.8 milions de dòlars. Resultant, el seu valor net és de luxe. Guanya un salari anual de 4.576 milions de dòlars i té un valor net estimat de 4.5 milions de dòlars a partir de 2017.\nCOMPTE FACT: Gràcies per llegir la nostra història de la infància Diego Godin més fets biográficos desconeguts. A LifeBogger, ens esforcem per obtenir exactitud i equitat. Si veieu alguna cosa que no sembla correcta en aquest article, poseu-vos el vostre comentari o poseu-vos en contacte amb nosaltres !.\nData de modificació: novembre 5, 2020


Reutilització de sacs de cafè en el marc del #Penedès Circular - Cafès Novell\nInici / Reutilització de sacs de cafè en el marc del #Penedès Circular\nReutilització de sacs de cafè en el marc del #Penedès Circular2022-03-212022-03-21https://cafesnovell.com/wp-content/uploads/2019/10/logo_empresas.pngCafès Novellhttps://cafesnovell.com/wp-content/uploads/2022/03/penedescircular1.jpg200px200px\nCafès Novell i l’Ajuntament de Vilafranca inicien una prova pilot de reutilització de sacs de cafè en el marc del Penedès Circular.\nEls sacs s’utilitzen com a protectors d’arbres del projecte “Camins amb arbres”\nFa uns mesos vam fer cessió d’un palet de sacs de fibra de jute al grup d’Entorns de l’Ajuntament de Vilafranca, que s’han posat com a protectors dels escocells de diferents arbres plantats al camí de Mas Rabassa, en el marc del projecte “Camins amb arbres” (https://mediambient.vilafranca.cat/entorn/camins-amb-arbres) .\nAquesta és una prova pilot de reutilització d’un residu com a recurs, que és el principal objectiu del programa #PenedèsCircular, que convida les empreses del Penedès a iniciar un procés de transformació cap a l’economia circular i la simbiosi industrial com a estratègia per a la competitivitat i la reactivació econòmica (penedescircular.vilafranca.cat).\nPart del cafè que arriba a les nostres instal·lacions, ho fa en sacs de fibra de jute, un material orgànic amb moltes propietats. Per això, aquests sacs poden passar fàcilment de ser un residu a ser recurs i aquesta és la idea clau de l’Economia Circular.\nEls sacs de cafè fets amb aquest material són envasos respectuosos amb el medi ambient des d’una perspectiva del cicle de vida del producte. Amb aquest projecte, se’ls dóna un nou ús i acaben integrats al sòl sense generar cap mena de residu.\nDes de fa anys, hem fet una clara aposta per la sostenibilitat, des del seu origen, amb cafès orgànics i ecològics, fins al consum, amb les càpsules compostables i tota la gamma de productes Residu 0. I des del 2021, ens hem sumat a la iniciativa #Penedès Circular. L’economia circular és un model econòmic de producció i consum on els materials, productes i serveis són dissenyats per durar i tornar a entrar a la cadena de valor industrial de manera que es manté la utilitat i el valor dels productes i components llarg del temps , eliminant tòxics i optimitzant lús daltres recursos com lenergia i laigua.\nEl regidor de Promoció Econòmica i Comerç, Joan Manel Montfort, ha lloat el compromís amb la sostenibilitat i l’economia circular del Grup Novell i ha encoratjat altres empreses a “adherir-se a l’economia circular i encarar aquest procés de transformació oferint eines per optimitzar i aprofitar els recursos o obtenir-los i aportant-los nou valor”.\nAquesta acció s’emmarca en la certificació Biosphere que ostenta Vilafranca del Penedès i amb què acredita que té entre els seus objectius la sostenibilitat i que treballa per a una millora contínua.


Gestiona la informació sobre tributs que afecten o graven l’activitat empresarial seleccionant i aplicant la normativa mercantil i fiscal vigent.\nGestió administrativa de les operacions de compravenda i de tresoreria\nElabora i organitza la documentació administrativa, relacionant-la amb les transaccions comercials de l’empresa.\nDetermina els tràmits de la gestió de cobraments i pagaments, analitzant la documentació associada i el seu flux dins de l’empresa.\nEfectua la gestió i el control de la tresoreria, utilitzant aplicacions informàtiques.\nDetermina els elements patrimonials de l’empresa, analitzant l’activitat empresarial.\nIntegra la normativa comptable i el mètode de la partida doble, analitzant el Pla General de Comptabilitat (PGC) de les Petites i Mitjanes Empreses (PIME) i la metodologia comptable.\nRegistre comptable i comptes anuals\nSupervisa la documentació suport dels fets comptables habituals d’un exercici econòmic.\nSupervisa i/o registra els fets comptables bàsics derivats de l’activitat comercial i dins d’un cicle econòmic, aplicant la metodologia comptable i els principis i normes del PGC PIME


06 desembre 2021 00:07\nL'empresa britànica Hybrid Air Vehicles (HAV) planeja obrir una sèrie de rutes aèries de curta distància per a 2025 que es farien en zepelí. La primera que fan comptes posar en marxa és el trajecte Barcelona-Palma. La idea és cobrir el trajecte entre Palma i Barcelona en unes quatre hores a bord d'un nou dirigible ecològic: l'Airlander 10.\nHAV disposa ja del permís de l'Agència Europea de Seguretat Aèria (EASA) per a realitzar vols amb passatgers. L'empresa compta amb el suport del Govern del Regne Unit i amb subvencions de la UE.\nFonts de l'empresa han donat a conèixer que el primer trajecte que volen operar amb l'Airlander 10, amb capacitat per a cent passatgers, és entre Mallorca i Barcelona. El motiu és la distància, 216 quilòmetres, així com la durada prevista del viatge, que HAV quantifica al voltant de les quatre hores.\nA l'empresa britànica comparen l'Airlander amb un «ferri ràpid». El seu director executiu, Tom Grundy, comenta: «Aquest no és un producte de luxe, és una solució pràctica als desafiaments plantejats per la crisi climàtica. El 47% dels vols regionals amb avió connecten ciutats que estan a menys de 370 km de distància i emeten una gran quantitat de CO₂ en fer-ho. El Airlander 10 híbrid podria fer les mateixes connexions amb el 10% de la petjada de carboni».\nEn termes de competència, HAV assegura que el temps total de viatge és similar al de l'avió comercial. No en l'aire, perquè els reactors cobreixen el trajecte, una mica més de 200 quilòmetres, en menys d'una hora, però sí en transport de centre a centre de cada ciutat. Els responsables afirmen que, comptant amb el trajecte del centre a l'aeroport, mentre el viatge actual serien 4 hores i set minuts amb avió comercial, en zepelí serien 4 hores i 32 minuts.\nPer Angel Garcia, fa 6 mesos\nEstaria bé un trajecte Barcelona - Costa Brava per estalia "caravanes"\nHo trob molt interessant.