Lonquimay Circuit | Rumb sud-oest\nEnviat per: nizzamudin | 10/04/2012\nEl bus surt a les 11.30h. Tinc temps per esmorzar tranquil·lament i acabar de fer la motxilla. Deixaré la motxilla petita aquí, amb tot el que no em farà falta pels propers 4-5 dies. Surto a comprar el bitllet de bus per viatjar el dijous a la nit de la setmana que ve (dijous Sant) a Santiago. Calculo que el dimecres o el dijous a la tarda ja estaré de tornada a Temuco. Aquests dies de Setmana Santa, si t’has de moure, millor comprar el bitllet amb antelació. No m’agradaria quedar-me en aquesta ciutat varios dies. Per les dates fortes, aquí també tenen programades per tv les típiques pel·lícules de nazarenos, etc. com “Els deu manaments”, “Ben-hur”, “Jesucristo Superstar”, “Jesús de Nazaret”, i demés. I a l’alberg de Santiago, en una sala, tenen un gran televisor de no sé quantes polzades, on les podré veure totes seguint amb la tradició, com cada any.\nFins a Malalcahuello hi ha unes tres hores de bus. Ens han posat una pel·lícula, però era un xorrada i he aprofitat per dormir. Quan baixo, camino per la carretera uns dos-cents metres fins a l’oficina de Conaf.\nEstà oberta, em registro i parlo amb el guardaparque, que atén a les meves preguntes i em dóna un mapa. Per aquesta travessa també porto unes fotocòpies d’una guia de l’editorial Lonely Planet, amb la descripció de la ruta. La programa en sis etapes, però es pot fer perfectament en cinc perque les dues últimes són curtes. La previsió meteorològica pels propers dies és bona, fins el dimecres a la tarda, quan s’espera pluja i fins i tot neu. Això m’empeny a intentar fer-la en quatre dies i quan arribi el mal temps, estar ja a Temuco o de camí.\nDay 1 – Malalcahuello – Part alta del riu Coloradito\n(Sortida: 15.15h – Arribada: 18.35h —> 3h 20m, 11 km)\nEl Lonquimay Circuit discórre per dues reserves nacionals; la RN Malalcahuello i la RN Nalcas, que són contigües. Té una longitud de 95 km.\nL’etapa d’avui és curta. El sender, anomenat Piedra Santa, arrenca darrere l’oficina de Conaf i al cap d’uns minuts es converteix en pista, que va pujant per dins d’un bosc. Passes per dos miradors, des del segon es veu la Sierra Nevada i el volcà Llaima, cap al sud.\nVista des del segon mirador\nVolcà Llaima (3.125 m)\nA la part alta del bosc, aquí ja per sender, hi ha araucàries, i tens les primeres vistes del volcà Lonquimay.\nVolcà Lonquimay (2.726 m)\nS’acaba el sender Piedra Santa i comença el sender Laguna Blanca. He baixat per tornar a entrar al bosc, al costat del sender hi havia un prat, on es podia acampar, i unes vaques pasturant. No em quedo aquí, el guardaparque m’ha indicat un bon lloc per acampar un trosset més endavant. Arribo a una cruïlla de camins, aquí he de baixar, en direcció sud, i a uns cinc-cents metres trobo un rierol, al costat del qual aixeco el primer campament.\nDay 2 – Part alta del riu Coloradito – Punt indeterminat, passada la quebrada de las Nalcas\n(Sortida: 10.28h – Arribada: 18.38h —> 8h 10m, 24 km)\n1r campament, al matí\nHe de desfer la part final del recorregut d’ahir. En 15′ ja sóc a l’encreuament. Davant meu s’alça el volcà Lonquimay.\nA partir d’aquí i durant força estona, caminaré per terreny obert, travessant algun antic camp de lava. Arribo primer al portezuelo Huamachuco (1.715 m), i més endavant al portezuelo Pancutra (1.780 m). Des d’aquest segon coll tinc la primera vista directe del volcà Tolhuaca.\nVista des del Portezuelo Huamachuco\nVolcà Lonquimay des del portezuelo Pancutra\nVolcà Tolhuaca (2.806 m), també des del portezuelo Pancutra\nPer baixar, has de tombar a l’esquerre i prendre direcció nord-oest, per entrar dins d’un bosc i evitar travessar pel mig un enorme escorial volcànic, que l’acabes creuant més endavant. De fet, el sender fa moltes giragonses i fas una bona volta, per superar aquest immens pedregar pel lloc més fàcil.\nVista parcial del camp d’escòria volcànica\nHi ha marques de pintura groga i taronja molt sovint, però s’acaba fent una mica pesat.\nEl Tolhuaca, abans d’arribar al coll\nFinalment arribo al paso Lonquimay (1.762 m), després de passar per una zona on de tant en tant se t’enfonsa tot el peu (i se t’omple la bota de pedretes) perque està ple de galeries subterrànies fetes per un rosegador natiu, el tunduco. Al coll s’acaba el sender Laguna Blanca i comença el sender Tolhuaca.\nEl Lonquimay (cara N), des del paso Lonquimay\nHi ha una pista que passa per aquí, cap a l’esquerra baixa fins a la laguna Blanca. Jo he de baixar cap a la dreta. No he vist cap més camí que la pista. Però al cap de 20′ de baixada no he trobat cap estaca (amb les que marquen els senders) ni cap senyal. Decideixo tornar enrere, fins al coll. Busco algun possible sender però no n’hi ha cap, l’únic camí possible és la pista. El que m’ha confós és que la descricpió de la ruta que porto diu que la pista no és transitable ni per vehicles 4×4, i al tros que havia baixat (1,5 km aproximadament), per la pista no només hi podien passar 4×4 sinó fins i tot turismes perque està en bon estat. Això, més no trobar cap senyal, i que al “mapa” la pista no surt representada, m’han fet perdre una hora. Que un element com una pista de terra no surti en un mapa, és un error greu.\nEl Lonquimay queda enrera. A la dreta (on no hi ha arbres) es veu la pista.\nNo és fins un bon tros més avall que trobo una altra estaca. I allà sí, la pista està malmesa en alguns trams i ni un vehicle tot terreny hi pot transitar. Abans d’arribar a un pont molt malmès (només transitable a peu) es pot acampar. Però vull continuar. Més endavant i no gaire lluny hi ha més opcions. Des de la pista, a sota veig la laguna Verde.\nAra la pista puja lleugerament, fins a superar el portezuelo Nalcas (1.660 m). Continuo baixant a bon ritme. En un revolt molt tancat has de deixar la pista i continuar per un sender. Seguint pista avall, en 15-20′ arribes a uns prats (visibles des d’aquí) on també es pot acampar. Dubto si anar fins allà, i decideixo seguir pel sender. Passo alguns rierols, però sense opcions pr muntar la tenda. Poc després de les 18.30h arribo a un petit prat, amb zones planes. M’aturo i paro l’orella, sento que córre aigua a prop. És fonamental tenir aigua a l’abast allà on acampes. Veig alguns indicis de gent que ha acampat aquí abans. És un bon lloc. Munto la tenda i començo a preparar el sopar, amb llum de dia. Abans d’anar a dormir veig la lluna entre les araucàries. En un dia més o dos, serà plena.\nDay 3 – Punt indeterminat, passada la quebrada de las Nalcas – 30′ més amunt de l’of. de Conaf, pel sender El Coloradito\n(Sortida: 10.15h – Arribada: 18.20h —>7h 50m, 30,5 km) (Cotxe —> 15m, 10 km)\nM’espera un dia llarg, una etapa marató. Volia sortir d’hora però la tenda està mullada per la rosada i els primers raigs de sol tenen un poder calorífic baix perque s’assequi. L’acabo plegant una mica mullada. La nit ha sigut fresqueta. En una hora arribo a l’estero Uribe, on volia acampar ahir. L’hora que vaig perdre m’ho va impedir.\nA sota, l’estero Uribe\nCamino a bon ritme, tinc molts quilòmetres per endavant i lo ideal és arribar on vols acampar no més tard de les 19h. En un encreuament on surt un sender que puja al cerro Mocho Chico hi havia un plafó amb un mapa, que marcava una oficina d’administració de Conaf, situada al costat. Volia parlar amb el guarda per fer-li un parell de consultes, però no ha sigut possible. No he trobat la caseta, deu ser una oficina fantasma. I de rètol, cap ni un. Sí que passo pel costat d’una granja, propietat privada, però no hi ha ningú per preguntar-li.\nCamino novament per pista i surto de la Reserva Nacional Las Nalcas. Durant molt quilòmetres, el camí és per una pista (aquesta sí que surt al mapa), que comença a pujar. Una hora més tard passa un cotxe que baixa, i li pregunto al conductor si és la pista que va a Malalcahuello. Afirmatiu. Més endavant la pista passa pel costat d’una petita llacuna, l’aigua es veu molt neta.\nI després, entre la pista i l’escorial volcànic hi ha la laguna Escorial (el llac més nou d’Amèrica, em diria un dia després un guarda), amb troncs d’arbres morts i les aigües molt transparents. Mai havia vist res igual.\nLa pista continua pujant. Sota l’ombra de les últimes araucàries faig una petita pausa.\nEl Lonquimay, altre cop al davant\nVista cap al nord. Al fons un altre volcà (el Callaqui?, el Copahue?)\nEnorme esplanada de material volcànic\nFa una mica de vent, que té més força a mida que guanyo alçada. El paisatge és desolador. Passa un cotxe cap amunt i poc després en passa un altre, el mateix que m’he trobat abans. L’aturo per preguntar-li si falta gaire per arribar al pas. El tio em diu que cinc quilòmetres. Hòstia! Tant? Em pensava que em quedaven uns 30′. Pujo al carru. Pensant-ho bé, no té massa sentit caminar més per una pista, empassant pols i amb el vent en contra. El terreny de seguida s’aplana i comencem a baixar. No hi havia pas 5 km fins al paso Lolco (1.813 m), com a molt, dos o dos i mig. Des del cotxe veiem el cràter Navidad, que es va generar el dia de Nadal del 1988, quan el volcà Lonquimay va començar a escopir fum i cendra. Els tios de la pickup no han entès a què em referia quan jo parlava del pas o coll de muntanya. Hagués hagut de dir portezuelo, però en aquells moments aquesta paraula no m’ha vingut al cap. Em deixen a l’oficina de Conaf d’aquest sector. En total m’han portat deu quilòmetres. L’oficina, per cert, està tancada. Aquí comença el sender El Coloradito, senyalitzat amb estaques grogues. Sé que no gaire lluny d’aquí hi ha una zona on es pot acampar. Quan arribo a l’alçada on suposadament ha d’estar, em costa uns minuts trobar-la perque està una mica apartada del sender, en un bosc d’araucàries. L’indret és bonic i un rierol passa pel costat. A la una de la nit comença a ploure i hi ha ratxes de vent. El mal temps s’ha avançat unes quantes hores.\nDay 4 – 3r campament – Malalcahuello\n(Sortida: 09.30h – Arribada: 11.00h —> 1h 15m, 5,2 km) (Cotxe —> 15m, 8 km)\nAl llarg de la nit ha anat plovent de manera més o menys contínua. Al matí segueix plovent. Des de dins de la tenda ho guardo tot dins la motxilla. La tenda la plego mullada (el sobresostre) i s’acaba mullant també la part de dins. El sender El Coloradito continua fins a un altre coll, el portezuelo Colorado, per baixar per l’altre costat fins a la cruïlla de camins per on vaig passar el primer dia, abans d’arribar al primer campament. No només plou, sinó que cap allà al portezuelo hi ha boira. Queda clar que la via d’escapament és tornar a la pista i seguir avall. En menys de mitja hora arribo novament a l’oficina de Conaf, que continua tancada. Començo a caminar per la pista i tres quarts d’hora després, un cotxe que baixa s’atura i em porta fins a Malalcahuello. Els dos tios que van al cotxe estaven treballant al costat del centre d’esquí, una mica més amunt d’on he dormit, i m’han dit que allà ja queia aiguaneu. A les 11.00h em deixen a l’oficina de Conaf de Malalcahuello, on em vaig registrar el diumenge passat. Aquesta està oberta! Una noia m’obre la porta i ens quedem parlant al costat d’una estufa. Treu el full de registre, per apuntar que ja he tornat. Li comento alguna de les incidències i em diu que ho anoti a la part del darrere del full, com a observacions. Em convida a una tassa de te, un dels millors que recordo, no pel te en si, sinó per la situació. Vaig una mica mullat, però no xop. Quan ha parat el cotxe, em quedaven uns vuit quilòmetres fins al poble. De fer-los caminant, hauria acabat amb els gallumbus xops. I lo que hi ha a dins, ni te cuen. De peus vaig sec. La membrana de Gore-Tex de les botes noves ha complert amb la seva funció. La noia em diu que oficialment sóc l’última persona de la temporada que ha entrat a la Reserva per fer el circuit llarg. Fa dos dies els guardes van acordar no deixar entrar a ningú més, perque venia el mal temps, que ja tenim aquí. Arriben el noi que em va atendre abans de començar el trek i el cap de l’oficina. El bus no passa fins les 12.30h. Em quedo parlant amb el capo, a prop de l’estufa. Els pantalons ja s’han assecat. Surto a les 12.15h, i sota un petit cobert espero que passi el bus, cosa que no succeeix fins les 12.35h. En aquest temps d’espera ha parat de ploure. El mal temps ha deslluït la part final del trekking del Lonquimay Circuit. Els paisatges àrids, sense arbres, amb roca i pedra volcànica són imponents, però una bona part del recorregut és per pista (gairebé la meitat), i caminar molta estona per pista acaba avorrint. Lo ideal és fer-lo en cinc dies, per no anar apurat. I si la previsió de temps és dolenta, millor quedar-se a casa fent macramé.\nEl viatge de tornada es fa pesat. A Temuco no em puc quedar al mateix hospedaje perque aquest vespre els amos marxen de vacances. Deixo la motxilla i surto a buscar allotjament. La dutxa haurà d’esperar. En un parell tenen lloc i el preu és el que es manega per aquí, però no tenen cap pati on pugui estendre la tenda, i això és una prioritat. No vull tenir guardada la tenda xopa durant dos dies. Torno a passar per un hospedaje on ja havia preguntat el dia abans de començar el trekking. L’habitació és millor que la que em van ensenyar llavors (no tenia finestres) i tenen un pati on puc estendre la tenda perque s’assequi. Aquí em quedo. Serà per un dia, l’estiu ja s’ha acabat definitivament al sud de Xile. És el moment de moure’s cap a terres més càlides, és a dir, cap al nord. Demà marxo de la regió IX, la Araucania, terra d’araucàries (d’aquí ve el nom), volcans, centres termals i mapuches. Els mapuches són el poble indígena més nombrós dels que hi ha a Xile, parlen una llengua anomenada mapundugun, i més del 30% viuen en aquesta regió. És un poble perseguit des de fa segles, els espanyols ja van intentar sotmetre’ls al segle XVI, amb uns resultats desastrosos (no com a El Perejil, on no fa gaire es va produir el triomf més heroic de les tropes espanyoles que es recorda en molt de temps). No ho van aconseguir i van acabar firmant tractats i pactes. Molts anys després, durant la dictadura, el Pinocho va fer assassinar i torturar a centenars de mapuches (aquell fill de puta no feia gaires distincions). Malgrat que els governs posteriors van establir alguns acords per retornar-los les terres que eren de la seva propietat i els van ser “expropiades”, tinc la impressió que el poble mapuche segueix sent la pedra dins de la sabata per al govern xilè (sigui d’esquerres o de dretes), els fan nosa, són com la mosca collonera. Ells segueixen lluitant per conservar les seves tradicions, la seva cultura i la seva identitat.\nArxivat a Xile | Etiquetes: Araucania, travessa, trekking\nSantiago (5 mesos després) »


Pobles abandonats | Els paisatges oblidats del Camp i el Priorat – Etnologia.cat\n26 març 2021 cdpmcarrutxaDeixa un comentari\nL’Institut Ramon Muntaner, junt amb la Universitat Autònoma de Barcelona, lidera el projecte “Poble abandonats” amb l’objectiu de conèixer aquests nuclis poblacionals que, per diferents motius, han viscut un procés d’abandó en els últims tres segles.\nUn projecte que engloba tots els territoris de parla catalana i que ens permet mirar al passat i conèixer el desenvolupament aquestes zones i les característiques per les quals ha acabat sent inhabitable. També, però, un estudi que ens ajuda a mirar cap al futur per tal de cercar noves propostes que reverteixin el problema actual del despoblament.\nDes de Carrutxa ens hi sumem aportant els nostres estudis sobre els pobles abandonats del Baix Camp i el Priorat, passant per l’inventari que estem creant fins a espais tan coneguts com la Mussara o Albarca. Aquestes recerques, entre d’altres, han donat com a resultat la jornada virtual que presentem a continuació, titulada Pobles abandonats. Els paisatges oblidats del Baix Camp i el Priorat.\nPer participar a la jornada, només cal que entreu al canal de YouTube de Carrutxa a partir de les 11.30 h, tal com indica el programa. Aquí us deixem l’enllaç del nostre canal:\nEn acabar la jornada, a les 13 h, obrirem una reunió de Zoom per tal que tots pugueu compartir les vostres impressions i comentaris amb els diferents ponents. Trobareu aquest enllaç a la caixa d’informació del vídeo de la jornada!


Redireccions de nova expressió regular de domini (Regex) a WordPress | Martech Zone\nDimarts, setembre 22, 2020 Dimarts, setembre 22, 2020 Douglas Karr\nDurant les últimes setmanes, hem estat ajudant un client a fer una migració complexa amb WordPress. El client tenia dos productes, tots dos popularitzats fins al punt que van haver de dividir les empreses, la marca i el contingut per separar dominis. És tot un compromís!\nEl seu domini existent es manté, però el nou domini tindrà tot el contingut respecte a aquest producte ... des d’imatges, publicacions, estudis de casos, descàrregues, formularis, base de coneixement, etc. Vam fer una auditoria i vam rastrejar el lloc per assegurar-nos que no No trobareu a faltar cap actiu.\nUn cop teníem el nou lloc instal·lat i operatiu, havia arribat el moment de prémer l'interruptor i posar-lo en funcionament. Això significava que els URL del lloc principal que pertanyien a aquest producte havien de ser redirigits al nou domini. Vam mantenir la majoria de camins coherents entre els llocs, de manera que la clau era configurar les redireccions de manera adequada.\nRedirecció de connectors a WordPress\nHi ha dos connectors populars disponibles que fan un gran treball en la gestió de redireccions amb WordPress:\nRedirection - potser el millor connector del mercat, amb funcions d’expressió regular i fins i tot categories per gestionar les vostres redireccions.\nRankmath SEO - Aquest complement de pes lleuger de SEO és una mica d’aire fresc i fa la meva llista Els millors connectors de WordPress al mercat. Té redireccions com a part de la seva oferta i fins i tot importarà les dades de redirecció si es migra a ella.\nSi utilitzeu un motor d’allotjament de WordPress gestionat com WPEngine, tenen un mòdul per gestionar les redireccions abans que la persona arribi al vostre lloc ... una característica força agradable que pot reduir la latència i les despeses generals del vostre allotjament.\nI, per descomptat, es pot escriviu regles de redirecció al fitxer .htaccess al vostre servidor de WordPress ... però no ho recomano. No teniu cap error de sintaxi perquè el vostre lloc no sigui accessible.\nCom es crea una redirecció de Regex\nA l'exemple que proporciono anteriorment, pot semblar senzill fer una redirecció típica d'una subcarpeta al nou domini i subcarpeta:\nPerò hi ha un problema. Què passa si heu distribuït enllaços i campanyes que tenen una cadena de consulta per al seguiment o les referències de campanyes? Aquestes pàgines no es redirigiran correctament. Potser la URL és:\nCom que heu escrit una coincidència exacta, aquest URL no es redirigirà a cap lloc. Per tant, és possible que tingueu la temptació de convertir-la en una expressió regular i afegir un comodí a l’URL:\nEstà força bé, però encara hi ha un parell de problemes. En primer lloc, coincidirà amb qualsevol URL / producte-a / i redirigiu-los tots a la mateixa destinació. Per tant, tots aquests camins es redirigiran al mateix destí.\nPerò les expressions regulars són una eina preciosa. En primer lloc, podeu actualitzar la font per assegurar-vos que s’identifica el nivell de carpeta.\nAixò assegurarà que només el nivell de carpeta principal es redirigirà correctament. Ara, pel segon problema ... com obtindreu la informació de la cadena de consulta capturada al nou lloc si la vostra redirecció no la inclou? Bé, les expressions regulars també tenen una bona solució:\nLa informació amb comodins es captura i afegeix la destinació mitjançant la variable. Tan…\nEs redirigirà correctament a:\nRecordeu que el comodí també permetrà redirigir qualsevol subcarpeta, de manera que també s’activarà:\nEs redirigirà a:\nPer descomptat, les expressions regulars poden ser molt més complexes que això ... però només volia proporcionar una mostra ràpida de com configurar una redirecció de caràcters regulars amb comodins que ho passi tot net a un nou domini.\netiquetes: redirigirredirecciócomplement de redireccióregexExpressió normalplugin de wordpress\nSharpspring: una plataforma d’automatització de vendes i màrqueting completa i assequible\nSalesmachine: augmentar la conversió de prova SaaS i l'adopció del client


Venda de llavors Medical Seeds - Pàgina 2\nLlavors Feminitzades (30)Granes Autoflorescents (2)Cannabis Medicinal (9)Granes Regulars (1)Kits llavors de cànnabis (3)\nChannel +, de Medical Seeds, és una de les plantes de cànnabis presentada en copes o esdeveniments del panorama cannàbic que més premis ha aconseguit. Channel + resulta d'un mega-encreuament entre una enorme Big Bud x Skunk de caràcter sativa [...]\nJack la Mota, de Medical Seeds, neix en honor a un dels més grans practivistes cannàbics: Jack Herer. Sensi Seeds va batejar amb el seu nom la varietat que possiblement s'hagi convertit en la planta de cànnabis més reconeguda dins del panorama [...]\nDevil Fruit és una varietat de cànnabis d'estructura Indica amb uns aspectes Sativa pel que fa a la floració lleugerament més llarga. Medical Seeds aconsella uns 65 dies de floració en cultius d'interior. Medical Seeds recomana no posar aquest [...]\n5 llavors38.00€ 28.50€\nMalakoff de Medical Seeds representa una gran combinació entre plantes de cànnabis, encreuament entre Strawberry Haze x White Widow que dóna com a resultat una sativa de curta floració. Malakoff és una varietat de cànnabis recomanada per a cul [...]\nMedical Seeds presenta una nova varietat de cànnabis feminitzada gràcies al seu treball al Canadà, amb aquest encreuament de dues soques molt famoses a Amèrica del Nord: Mendocino Purple i Purple Kush, ara en Alchimia Grow Shop! Des de fa uns [...]


Comunicat: sobre les Festes de la Primavera i la retallada de llibertats | Ateneu L'Harmonia | Gestió comunitària a Sant Andreu de Palomar\nComunicat: sobre les Festes de la Primavera i la retallada de llibertats\nDes de l’Ateneu L’Harmonia, la Federació d’Entitats de Sant Andreu de Palomar i les entitats i col·lectius de Sant Andreu que estem organitzant les Festes de la Primavera d’enguany, ens estem trobant amb moltes dificultats i una retallada de llibertats a l’hora d’organitzar les nostres festes.\nEstem organitzant les Festes de la Primavera amb la intenció de poder construir cultura popular, un espai d’oci alternatiu al consum mercantil, i poder oferir un espai de trobada per fomentar les relacions entre les persones basades en el respecte, la solidaritat i el suport mutu. Un espai de cures i de diversió que en aquests moments són tan necessàries per tornar a omplir de vida i comunitat el nostre dia a dia. Les Festes de la Primavera s’estan organitzant amb totes les mesures de seguretat sanitària de les que disposem i coneixem. Ens interessa trobar les maneres de fer compatible la seguretat i les cures de totes amb la vida cultural i comunitària. Però això, no vol dir que amb l’excusa de la COVID-19 acceptem la retallada d’horaris que se’ns imposa. Des de l’Ajuntament de Barcelona i el Districte de Sant Andreu, ens obliguen a retallar l’horari festiu que de les 2h de la matinada han reduït fins a les 23h de la nit.\nEntenem que aquestes mesures que s’imposen des del Districte es basen en el control social injustificat, en quan ens n’adonem que els bars, discoteques i sales de festes no tenen el mateix horari. Aquests, en molts casos, són un focus de risc més probable, per estar en espais tancats o aglutinats, que no pas els esdeveniments populars a l’aire lliure.\nTot això evidencia, una altra vegada més, que la cultura que no aporta un benefici econòmic directe, no interessa. Nosaltres, en canvi, defensem que la cultura és l’opció política més revolucionaria a llarg termini (Montserrat Roig) i no val qualsevol excusa per atacar i voler controlar-la.\nAllò que fem avui crearà un precedent per demà.\nés per això que, des dels els moviments socials, avui reivindiquem el nostre espai al carrer i a la vida quotidiana.\nRecuperem els carrers i la cultura popular!


Les activitats d'aquest any dedicades a recordar el compositor de Valls culminen amb la publicació d'un llibre amb 7 CD que inclouen la reedició de set fonogrames descatalogats que inclouen les principals obres simfònico-corals del compositor tarragoní. Es complementen amb el volum Vida i obra de Robert Gerhard de Josep Maria Mestres Quadreny, i amb una reproducció d'un dels esbossos que Joan Miró va realitzar pels decorats d'un dels ballets que va compondre\nEFE Barcelona Actualitzada el 14/07/2011 11:23\n260x366 Robert Gerhard Robert Gerhard\nEl Centre Robert Gerhard per a la promoció i difusió del patrimoni musical català (C_RG) ha presentat l'edició especial d'un llibre amb 7 CD sobre la vida i obra del compositor de Valls Robert Gerhard, que inclou una biografia escrita per Josep Maria Mestres Quadreny i obres fins ara descatalogades.\nEn la presentació de la publicació, el coordinador executiu del C_RG, Oriol Pérez Treviño, fent broma, va comentar que aquesta iniciativa s'assemblava al "part d'una burra", perquè "ha estat llarga i costosa", però que finalment s'ha fet efectiva i que ha permès recuperar algunes de les composicions de Gerhard, com l'oratori The Plague, les seves quatre simfonies o els seus ballets.\nJosep Maria Mestres Quadreny, que el va conèixer personalment, ha escrit una aproximació biogràfica del músic, centrant-se, especialment, en els anys a Catalunya, abans d'exiliar a Cambridge (Anglaterra) per la Guerra Civil espanyola. Mestres Quadreny va subratllar que és un "admirador incondicional" del compositor tarragoní, a qui ha considerat "un dels grans de la música europea del segle XX", al costat d'altres autors com Bartok, Stravinsky, Falla o Schoenberg. En el seu relat, no obvia que Gerhard va ser Comissari de la Música durant la Guerra Civil, un dels artífexs de l'Orquestra Nacional d'Espanya i de la revista Música. El també músic va afirmar que, pel que ha pogut saber després de documentar-se exhaustivament, "sense la Guerra Civil, Barcelona avui seria una ciutat cosmopolita com Viena o París, però van venir uns que ho van impedir i així estem", va afegir.\nAprofitant la presència del director general de promoció i cooperació cultural, Jordi Cabré, Mestres Quadreny va demanar-li que es treballi per posar el creador musical a la llista de catalans universals i que es realitzin accions perquè el seu llegat, dipositat a Cambridge, torni a Catalunya. Cabré es va mostrar d'acord en què s'ha de "lluitar" per divulgar l'obra i la vida de Gerhard, que tenia la nacionalitat britànica quan va morir, cosa que dificulta que aquests arxius acabin a Catalunya.\nNascut a Valls el 1896, Robert Gerhard està considerat una figura clau de la música catalana i europea, que va estudiar a Alemanya, on va coincidir amb Schonberg i assimilar el llenguatge atonal i el mètode dodecatonisme. Quan va tornar a Barcelona, va ser professor de música de l'Escola Normal de la Generalitat i va treballar en la secció de música de la biblioteca de Catalunya. Resident a Cambridge des de 1939, va poder fer viable el seu somni de viure de les composicions, entre les quals destaquen l'òpera La Propietària, diversos ballets com Ariel i Don Quixot, les obres simfòniques Soirées de Barcelona i Concert per a violí i orquestra. Entre 1963 i 1964 va escriure la música per a la pel·lícula La pesta, d'Albert Camus. Va morir a Cambridge el 1970.\nEl llibre amb 7 CD es vendrà a un preu de 72 euros, juntament amb un cartell del pintor Joan Miró, amic de Gerhard, amb un esbós per l'escenografia del ballet Ariel.


Unes 15.000 persones gaudeixen de la Gran Rua de la Ressaca del Carnaval de Tossa - Tribuna Selvatana - Diari comarcal de La Selva - Actualitat, notícies, opinió...\nLa colla local “Canya i Conya” van ser els grans guanyadors de la ja famosa “Ressaca del Carnaval” de Tossa de Mar, que va tenir lloc aquest passat dissabte i en la qual van participar-hi més de 1.300 persones d'un total de 20 colles que, a banda de Tossa, provenien d’Olot, Lloret, Sant Feliu de Guíxols, Salt, Vidreres, Mollet del Vallés, Pineda i Llagostera. Així mateix, segons dades de l'organització, va comptar amb unes 15.000 persones de públic, que van gaudir de la rua que clou el cicle de Carnaval a la comarca de la Selva.\nPel que fa als resultats, van ser els següents:\n1) Paqui Dotes amb “El Rei del Mar”.\n2) Daniel Arbó amb “Duffman”.\n1) La Canya Guapa amb “Club La Canya Guapa”.\n2) Els Joves amb “Ave Vitalis”.\n1) Welcome & Friends amb “The Legend of Fury”.\n2) Les Drac’s amb “Les Drac’s Kids”.\n3) Petard@s.som amb “Posa’t-hi fulles”.\n4) Veïns de Santa Rosa amb “Els descosits”.\n5) Xauxa i disbauxa amb “Choose one!”.\n1) Canya i Conya amb “Tot un misteri”.\n2) Carnavalesca amb “Paris”.\n3) Els Guapus amb “Pandora i la mantis errantis”.\n4) Encantats amb “Naturalment”.\n5) La Tribala amb “No m’estiris de la llengua”.\nConcurs de coreografia:\n1) Canya i conya amb “Hake-Make”.\n2) Els Guapos amb “Formació”.\n3) Carnavalesca amb “París”.\nPremi especial: Encantats amb “Naturalment”.\n“Estem molts satisfets per la quantitat de gent que any rera any ve a gaudir de la Ressaca del Carnaval de Tossa", explica el regidor de Festes, Ignasi Sallés, qui afegeix que "la població estava plena i l’organització va anar perfecte". "Vull agraïr públicament a tothom que ho ha fet possible un any més, tant colles com la resta de membres de l’organització, i, en especial, a les colles tossenques que són un orgull per a la nostra vila”, remarca Sallés.\nCal recordar que els Ajuntaments de Blanes, Lloret i Tossa han impulsat un any més el Carnaval de la Costa Brava Sud, un projecte dels tres municipis engegat l’any 2012 que pretén promocionar conjuntament els seus carnavals i, en especial, les desfilades de carrosses i comparses. Així mateix, destacar també que l’Àrea de Turisme de l’Ajuntament de Tossa ha organitzat per sisè any consecutiu la campanya gastronòmica “El Carnaval i la Cuina del Bacallà”.


El grup liderat per Víctor Font aprofitarà la visita del València per intentar aconseguir 3.253 firmes entre els quatre punts de recollida que instal·larà al voltant de l’estadi blaugrana\nper Redacció 12 de setembre de 2019 17:53\n‘Sí al Futur’, el grup liderat per l’empresari Víctor Font, ha informat que el pròxim dissabte, amb motiu del partit del Barça contra el València al Camp Nou, recollirà signatures per tot el perímetre de l’estadi blaugrana per proposar a l’Assembla de Socis Compromissaris prevista per al 6 d’octubre la introducció del vot electrònic al club.\nSempre segons el text difós per ‘Sí al Futur’, hi haurà quatre punts de recollida distribuïts al voltant del Camp Nou i diferents punts repartits pel territori català als quals els afeccionats podran acudir per entregar la seva butlleta signada fins al 25 de setembre. El grup liderat per Víctor Font necessita un total de 3.253 firmes, el 3% del sufragi passiu dels socis i sòcies, segons el cens publicat el dia 5 d'agost pel Síndic del Soci, i tal com recullen els Estatuts de l’entitat.\n“Convivint amb el vot presencial tradicional, el vot electrònic s’aplicaria en les eleccions a la presidència, inclosa la recollida de signatures dels candidats; permetria reformar l'Assemblea de Compromissaris per obrir-la a tota la massa social i facilitaria les consultes sobre aquelles qüestions de les quals la Junta Directiva consideri que cal saber l'opinió dels socis abans de prendre una decisió, especialment aquelles simbòliques com el disseny de la samarreta o la reforma de l'escut”, ha comunicat el projecte de Font en el text que ha difós.\nCal destacar que, en cas que la recollida sigui exitosa, com a mínim dos terços dels socis presents a l'Assemblea Ordinària hauran de votar a favor perquè el vot electrònic sigui aprovat. Posteriorment, a més, el Parlament de Catalunya haurà d’aprovar la nova Llei de l'Esport i l'Activitat Física, que inclou aquesta modalitat de vot, encara que això no hauria de suposar massa problema perquè, ara com ara, la llei compta amb el suport d’una majoria àmplia de l’hemicicle.


ELS MILLORS FONS D'ESCOLTA DE IKEA - VIVENT - 2019\nLes Dones De Moda Del Club Vivent 2019 Els millors fons d'escolta de IKEA\nResponsabilitat Social Corporativa en el comerç (Juliol 2019).\nSi bé no és fàcil fer la transició de la temporada de festa d'estiu a la rutina de tornada a l'escola, res no suavitza el cop com anar a comprar articles essencials. I no hi ha temps com el present. Abans de conèixer-lo, el vostre calendari de barbacoes d'estiu serà reemplaçat per festes de Halloween i us deixareu vestits i ulleres de sol a favor de suéteres acollidors i capes de tardor. En comptes de resistir l'inevitable, abraçarem amb els braços oberts. Aquestes peces de decoració de fons a l'escola d'IKEA són només el bitllet per aconseguir que es bomba i estigui preparat per fer el proper any escolar amb estil.\n1. TOFTBO Bath Mat ($ 10): després d'una llarga nit d'estudi (això és el que estaves fent, no?), Pot ser difícil despertar i fer front al dia. Un bany atrevit i acolorit és el que necessites per alegrar-te qualsevol matí.\n2. LUGGA Candles de bloc perfumat ($ 6): Espelmes dolces amb colors igualment dolços? Si, si us plau. Combateu les tensions de l'estudi i les infinites piles de papers amb aquests calmants vibrants.\n3. Rellotge de paret FEJS ($ 10): Hmm … és una coincidència que aquest rellotge s'atura a la hora feliç? Creiem que no.\n4. Suport tècnic portàtil BRADA ($ 5): les hores sense fi enganxades davant de l'ordinador afecten la seva postura. Alineeu-vos d'estil amb aquest bonic suport per a portàtils (i més barat).\n5. Stand portàtil VITTSJO (30 dòlars): en parlar d'ordinadors portàtils, coureu el vostre suport amb aquest suport senzill per escriure els vostres documents a llarg termini des de la comoditat del vostre sofà. I el pijama, si som honestos.\n6. Tela GITMAJ (6 dòlars): aquesta és per a totes les deesses de bricolatge que hi ha. Utilitzeu aquest teixit per a qualsevol dels vostres propers projectes astuts per fer-los pop amb personalitat.\n7. Quadre de la imatge de KNOPPANG ($ 7): pot ser que no sembli molt a primera vista, però està plens de potencial decoratiu. Monte un o 10 a la sala d'estar per donar a les teves fotos el tractament professional que mereixen.\n8. Ganxo amb copa d'aspiració STUGVIK ($ 10): els habitants dels apartaments saben la màgia que estalvia l'espai que els ganxos portàtils poden portar. Anells portàtils amb colors divertits? Encara millor. Posar-los a treballar al vostre armari per donar cabuda a tots els teus nous fils de caiguda.\n9. Organitzador SKUBB ($ 7): una altra meravella d'estalvi d'espai, aquesta és la millor organització de l'armari valent. És perfecte per a les sabates, els suéteres i tot el que hi ha entre. Simplement, necessites això en la teva vida.\n10. Safates de gel de PLASTIS ($ 1): no sabíem que podia aconseguir res per $ 1 en aquests dies, i molt menys aquest paquet de tendresa. Passeu el vostre joc d'allotjament per gairebé res amb aquests cubs intel·ligents.\n11. Cistella flexible TORKIS (5 dòlars): Oh, rentat de roba, no és divertit de fer, però se sent tan bé quan acabeu. Almenys amb aquesta cistella, podeu injectar un petit estil a la botiga.\n12. PRESSA Assecador estirat (5 dòlars): Què és pitjor que apretar els pantalons texans frescos de l'assecador? Um, res. Perdoneu el temut assecador-contracció amb aquests assecadors d'aire inventius.\n13. Cadena lleugera de RAMSTA (15 dòlars): Viu la llum de centelleig! Afegeix una ràfega brillant de felicitat al teu espai amb aquests bonics trencaclosques.\n14. SALTROD Mirall (60 dòlars): Mira molt bé i estalvia espai amb aquest mirall de paret de colors. Els ganxos són perfectes per evitar que els collarets s'enganxin per costum.\n15. Tassa UNGDOM ($ 5): no hi ha cafeïna sense una tassa per contenir-la. Beu tant suc feliç com el cor desitgeu pel cost d'un llet prim.\n16. Silla giratòria LILLHOJDEN (80 dòlars): eliminació de la tasca mentre està asseguda en aquesta cadira giratòria. El color neutre i el disseny subtil funcionaran bé amb pràcticament qualsevol sensibilitat decorativa.\n17. Caixa SVIRA ($ 10, conjunt de tres): fanàtics de l'organització, gaudeix! Ara tots els vostres bits i bobs diversos tenen una llar feliç.\n18. Olla de plantes SKURAR (4 dòlars): el disseny encisat d'aquest planter és un complement més preciós per a la vegetació interior sense comprometre l'espai visual. És perfecte per als habitants d'apartaments i dormitoris.\n19. Olla de planta PAPAJA (2 dòlars): si prefereix fer que les plantes es mostrin, no pots anar malament amb aquestes olles de colors. I a $ 2 un pop, probablement necessiteu els quatre.\n20. Unitat de prestatge KALLAX (65 dòlars): ara aquesta unitat de prestatgeria us demana que hagi estat piratejada. Pinteu-lo, apilar-lo i embalar-lo fins que el vostre petit cor de bricolatge estigui contingut.\n21. TRONES Gabinet d'emmagatzematge (40 dòlars): utilitzeu aquests com a emmagatzematge individual o pica-los per a un armari penjat improvisat. Les possibilitats d'organització són infinites.\n22. Cortina de dutxa DRAMSELVA ($ 10): tan fresc i divertit. Estem estimant el disseny net d'aquest cortina de dutxa florida.\n23. DITO Flatware ($ 20): Menja com la reina que està utilitzant aquestes belleses de joies. Són tan boniques que ningú no sospita de totes les nits que renuncia a la planxa a favor de tota la pizza.\n24. OFELIA Throw ($ 30): Hem trobat el vostre nou company favorit de diumenges! Això té Netflix bash sesh escrit per tot arreu.\n25. Funda de coixí GULLKLOCKA ($ 7): suau, neutra i de moda alhora, aquesta funda de coixí no defraudarà. A no ser que, evidentment, no la suprimiu.\nVoleu més espiral de decoració de tornada a l'escola? Bé, vine! Segueix-nos a Pinterest ja.


De professió, equilibrista | Variacions\n2 Juliol 2009\t/ 0 comments\nDe professió, equilibrista\nSense grans sorpreses en el discurs teòric ni innovacions pràctiques destacables, el recent congrés sobre economia i cultura, sota els auspicis de la Cambra de Comerç de Barceona, ha donat carta de naturalesa a la dimensió pública d’un debat que havia quedat només en mans d’especialistes i iniciats. Poldríem dir que tenim sobre la taula un nou eix per a l’agenda pública que batalla a cops de colze per fer-se un lloc destacat també en l’agenda política. La trobada va tenir la doble virtut d’aixoplugar sota un mateix sostre reflexions que en alguns casos es van realitzant des de fa diversos anys i d’unir en un mateix discurs qüestions que generalment s’aborden per separat. La crisi global, la revolució tecnològica que ens aboca a la societat digital i a canvis en els nostres paradigmes culturals, el desenvolupament i presència pública del món artístic sota paràmetres d’indústira cultural i la necessitat d’abordar canvis legislatius per contemplar de forma específica el món de la creació, són elements diversos que probablement per primera vegada a casa nostra es van inscriure en un mateix discurs, prou potent per transcendir l’àmbit dels especialistes.\nPerò malgrat el congrés, un dels temes essencials en la relació entre economia i cultura continua inscrit en una zona de marginalitat pública. Parlem del món de l’economia, parlem del món de l’art i la cultura, i parlem dels espais d’intersecció i de forçosa trobada entre ambdós. Però pràcticament mai no parlem dels professionals que, sense ser estrictament fills de l’economia ni purament creadors, beuen d’ambdues fonts i construeixen l’àmbit de treball en el qual es troben i fructifiquen els seus interessos aparentment irreconciliables. No en tenim censos fiables, no coneixem amb certesa el pes relatiu de la seva presència en el mercat de treball, però sabem que els gestors culturals són ja una peça insubstituïble de la nostra estructura econòmica. Tot i això, la figura d’aquest nou professional és controvertida, propícia per a la polèmica i objecte de crítica oberta.\nLa simplificació extrema ha portat a criticar el gestor cultural perquè intenta acostar la cultura i l’art al terreny de la rendibilitat econòmica i, en conseqüència aparent, a destruir la seva essència. Però justament des de l’òptica contrària, el gestor cultural és vist en ocasions com l’il·luminat que vol aportar valor econòmic a projectes inviables des de l’estricta racionalitat econòmica. És paradoxal que una mateixa figura professional rebi simultàniament crítiques per raons oposades, però és justament aquesta aparent contradicció la que ens posa sobre la pista de la major virtut dels gestors culturals. Si tendim a eliminar barreres entre economia i cultura i a trobar connexions i interessos comuns, seria també lògic pensar que ens calen professionals especialitzats a trobar i gestionar aquestes intereseccions. Experts a garantir, d’una banda, la coherència i la integritat dels projectes culturals davant de la racionalitat econòmica i, d’una altra banda, a reforçar la viabilitat i la sostenibilitat econòmica del geni creatiu.\nEl professional que gestiona una organtizació, un projecte o un equipament dedicat a la cultura ha de tenir un domini suficient dels continguts que s’hi produeixen o exhibeixen, però al mateix temps ha de tenir competències en el camp de la gestió econòmica, la direcció d’equips, la comunicació i, en termes generals, el màrqueting. Les crítiques apareixen habitualment quan un dels dos àmbits enfosqueix l’altre o, el que és el mateix, quan no hi ha competència suficient en una de les dues vessants. L’equilibri de coneixements i aptituds és, per tant, la pedra filosofal del gestor cultural.\nEn ocasions trobem creadors que es llancen al món de la gestió. Alguns d’ells, en la seva arrogància, diuen que no són gestors. Potser no ho són, però en fan, i la seva feina no serà bona fins que no en siguin conscients. En ocasions trobem economistes que es llancen al món de la cultura. Alguns d’ells, creguts de la seva objectivitat falsa, diuen que ells no són d’aquest món. Potser no pertanyen estrictament al món de la cultura, però la seva feina no serà bona fins que no reciclin els seus coneixements i la seva sensibilitat.\nProbablement la gran assignatura pendent dels gestors culturals és explicar-se a si mateixos i fer una passa més per donar visibilitat a la seva funció, a cavall entre la cultura i l’economia. Si hi ha un moment adequat per fer aquesta feina, és ara.\n(Publicat a El Punt el 02/07/09)\nart, El Punt, gestió cultural\nAdéu al palau\nNo sé si és la calor


Cameron vota demanant un futur més brillant per a Regne Unit\nEl primer ministre britànic i candidat del Partit Conservador, David Cameron, ha votat aquest dijous al matí en les eleccions parlamentàries per designar als 650 parlamentaris que integren la Cambra dels comuns.\nCameron ha arribat a exercir el seu dret al vot amb vestit i sense corbata, acompanyat per la seva dona, Samantha, en un centre electoral de la circumscripció de Witney, davant la mirada de desenes de reporters gràfics.\nEls primers a votar en aquesta renyida jornada electoral han estat el líder del Partit per a la Independència de Regne Unit (UKIP), Nigel Farage, que ha acudit amb una rosa vermella en la solapa del seu vestit, i el líder laborista, Ed Miliband, que ha votat en Doncaster, en el nord d'Anglaterra. Uns 45 milions d'electors britànics estan cridats a les urnes per decidir els 650 escons que componen la Cambra dels comuns, repartits en funció dels territoris i que en aquesta ocasió compten amb gairebé 4.000 candidats. Anglaterra és la zona més representada, amb 533 diputats, seguida d'Escòcia (59), Gal·les (40) i Irlanda del Nord (18).


parlament Archivos | Animalados\n10 desembre, 2017 /0 Comments/in Amics d'Animalados /by Info Tinc un Gos\nAna Bayle és cap de llista de PACMA per Barcelona des de març de 2016. Aquesta barcelonina de 48 anys la professió de la qual és la de consultora jurídica, va començar a militar al partit després de llegir com els culpables de la mort de 15 gossos mutilats en una protectora de Tarragona quedaven impunes.\nCatalunya és mascaró de proa de moltes polítiques pioneres en defensa dels animals. ¿Toca que PACMA s’estreni a l’escenari parlamentari a Catalunya?\nPACMA ha visibilitzat la necessitat d’atendre la defensa dels animals com una prioritat, i és el moment que puguem marcar el ritme de l’agenda política també per a la integració de propostes en defensa dels animals.\nQuè ofereix PACMA als catalans?\nPACMA en aquesta campanya electoral vol posar l’accent sobre les situacions urgents que hem d’atendre, i de les que cap altre partit polític va a parlar. Ens referim, per exemple, a la terrible contaminació ambiental que pateix Catalunya com a conseqüència de les milers de granges de porcs que ocupen tot el territori.\nQuina és la prioritat en la vostra proposta?\nSeguirem centrant el nostre programa electoral en la defensa dels animals, el medi ambient i la justícia social. Encara que seguirem apostant per qüestions que PACMA sempre ha defensat, en aquestes eleccions volem focalitzar la nostra atenció sobre la indústria càrnia. A Catalunya tenim més porcs que persones. Es sacrifiquen per consum humà més de 20 milions de porcs a l’any, pel que ens hem convertit en el major productor de carn de porc de tot Europa. A més de les horribles condicions en què malviuen els animals en aquestes granges, on són mutilats sense anestèsia amb dies de vida, i on se’ls manté amuntegats i explotats fins a la seva mort, això s’ha convertit en un problema ambiental gravíssim. Els purins (tones d’orina i femta) s’emmagatzemen en enormes basses a l’aire lliure que contaminen l’aire i l’aigua. Les quantitats són tan desorbitades, que podrien omplir 6.600 piscines olímpiques cada any.\nAquest és un problema ambiental de primer ordre, que tracten d’ocultar-nos. Els excrements es filtren al subsòl i arriben a les reserves d’aigua. Un 41% de l’aigua potable a Catalunya està contaminada i 139 municipis tenen concentracions tan elevades de nitrats, que el que surt de l’aixeta ja no es pot beure. Ens sorprèn i preocupa que cap partit polític estigui parlant d’això. Han convertit a Catalunya en el femer d’Europa. Aquesta olor horrible que hi ha a Lleida, que fins i tot es percep quan un arriba en AVE, és el que produeixen les granges de porcs.\nPenseu en reformar la llei que estigmatitza a certes races que es diuen potencialment\nCal tenir en compte que la legislació que reconeix a aquests animals com Gossos Potencialment Perillosos, i que regula la tinença, és estatal, pel que poc pot fer-se legalment a Catalunya al respecte.\nNo obstant això, sí pensem que les administracions autonòmiques poden promoure la tinença responsable, que es converteix en un veritable problema amb determinades races de gossos, i per descomptat prohibir la venda i cria d’animals, de manera que reduïm l’abandonament i deixem de fomentar la compra.\nCal obligar els municipis a complir les seves obligacions pel que fa als gats de colònia?\nPACMA planteja la creació d’una base de dades amb el registre exhaustiu de totes les colònies felines de Catalunya, de manera que estiguin localitzades i pugui assignar l’entitat, associació o administració responsable de la mateixa.\nProposem la captura, esterilització, solta i manteniment dels animals, amb l’assessorament d’entitats animalistes, i comptant amb els voluntaris/es que vulguin assumir la vigilància i cura de les colònies felines. Per a això, s’haurà de legalitzar la figura del ‘alimentador oficial’, ‘promotor de colònia de gats’, o títol equivalent, vinculat a l’Administració.\nQuè fer amb les anomenades espècies invasores?\nEn primer lloc, hem d’assumir que les espècies considerades invasores han estat introduïdes per l’ésser humà. Hem creat un problema que ara hem de resoldre, i per descomptat no pot passar per matar-los. La majoria dels animals exòtics abandonats a Catalunya l’últim any van ser sacrificats perquè eren invasors. Qui i per què va permetre la seva venda? La majoria d’espècies exòtiques invasores les podem comprar en botigues. Les polítiques serioses i vàlides sobre protecció d’animals haurien de comprendre, en primer terme, la prohibició de continuar introduint animals que després la llei obligarà a matar. I, un cop regulat això, caldria establir polítiques de control poblacional no letals, de manera que més enllà de l’espècie, protegim la vida de tots els animals.\nLa indústria ramadera mereix una reconversió?\nCom comentàvem al principi, la indústria ramadera s’ha convertit en un problema gravíssim. És el major dany mediambiental que patim a Espanya i per descomptat a Catalunya. Per això, proposem, a més de la conscienciació perquè la societat pugui prendre decisions, la pressió fiscal sobre les explotacions ramaderes, el cessament de les llicències per a la construcció de noves grans granges i la prohibició de campanyes institucionals de promoció i publicitat del sector ramader i seus productes, entre altres mesures.\nEn el vostre programa electoral incloeu la prohibició de la producció i venda de carn de cavall?\nPotser molts consumidors rebutjarien determinats productes carnis si sabessin que han estat elaborats a partir de carn de cavall. No obstant això, es consumeix carn de tot tipus d’animals cada dia. La nostra proposta és conscienciar els consumidors sobre el patiment dels animals a les granges. Pateix un cavall, però també un pollastre. I a Espanya es maten cada any més de 700 milions de pollastres per a consum humà. Treballem perquè es redueixi el consum de tot tipus de carn i perquè els consumidors puguin prendre decisions conscients.\nI què creieu que s’ha de fer amb el Zoo?\nProposem la reconversió de tots els zoològics i aquaris en centres de recuperació i rescat d’animals. De forma immediata, vam plantejar la reintroducció en el seu hàbitat natural de tots els animals silvestres i / o salvatges que siguin recuperats i rehabilitats; la deriva de tots els animals possibles a altres espais més adequats a la seva etologia, com fundacions, reserves o refugis; el cessament immediat dels programes de reproducció en captivitat; i la fi d’espectacles amb animals. Després, de forma progressiva, plantegem mantenir únicament als individus que no puguin ser reintroduïts al seu hàbitat natural sempre que les seves dimensions i naturalesa els permetin viure de manera digna en els recintes en els quals se’ls alberga.\nLa caça suposa una activitat lúdica perillosa. Com afronteu la reforma de la llei de caça apuntada recentment?\nPACMA proposa la prohibició total de la caça, en totes les seves formes i modalitats. Cada any es cacen més de dos milions d’animals a Catalunya, i es dispersen tones de plom que contaminen el medi ambient.\nQuè diries a les persones que afirmen que restringir la caça és amenaçar el desenvolupament rural?\nEl millor que podria succeir al nostre entorn, a la nostra flora i fauna, és que deixéssim d’intervenir-hi. La intervenció de l’ésser humà, i concretament la caça, han desequilibrat el normal funcionament de la natura. PACMA proposa que el desenvolupament rural es basi en activitats sostenibles, respectuoses amb el medi ambient i ètiques.\nLa contaminació del medi marítim i diferents tipus de pesca està acabant amb els peixos. Quina és la proposta?\nCal acabar amb la pesca industrial, que mata milers de tones de peixos cada any, però que a més destrueix els fons marins, provocant un dany ambiental terrible.\nEl maltractament animal es combat millor des de les esquerres o des de la dreta? En cas d’obtenir representació i ser decisius per a pactes qui té la vostra simpatia a priori?\nLa defensa dels animals no entén d’ideologies ni de banderes. El temps ha demostrat que tots els partits polítics, independentment de si es consideren de dretes o d’esquerres, han donat l’esquena als animals. Per això, la presència de PACMA a les institucions tindrà l’objectiu de pressionar els altres partits polítics per aconseguir canvis legals per als animals. Parlarem amb aquells que estiguin disposats a escoltar les nostres peticions com una prioritat.\nDes d’una república independent o des del unionisme?\nPACMA es va fundar amb el ferm propòsit de defensar els animals, i aquest fet diferencial és el que fins avui ha marcat la nostra història i la nostra trajectòria. Tot i això, no som aliens a la realitat política i social del nostre entorn, però no ens posicionarem respecte al debat sobre la independència, ja que considerem que hem de posar tota la nostra energia en visibilitzar aquells problemes que la classe política vol amagar.\nHa existit la temptació d’unir-se a una coalició de partits?\nSempre hem mantingut la nostra independència. Cap altre partit està disposat a assumir la defensa dels animals, ni tan sols en el més elemental com la prohibició de tots els festejos taurins, per la qual cosa nosaltres no estem disposats a oferir-los el suport dels nostres votants.\nPer què la lluita contra el maltractament animal mereix prioritzar-se en l’aposta política global?\nPerquè els animals també formen part de la nostra societat, perquè en més de la meitat de les llars espanyoles viuen animals, i perquè el creixent suport al PACMA demostra que la majoria de la ciutadania li importa la seva situació i li preocupa el seu benestar.\nQuin bagatge personal us ha portat a proposar-vos com a candidats?\nJo, personalment, porto més d’una dècada a PACMA. He viscut els inicis d’aquest partit i estic vivint el seu creixement imparable. Treballo cada dia per aconseguir que PACMA obtingui representació i se segueixi consolidant com a esperó fonamental perquè altres partits polítics es vegin obligats a formar part dels canvis que la societat exigeix per als animals.\nEn altres països que s’ha incorporat a l’arc polític l’animalisme ho ha fet amb èxit i per quedar-se. En qui us veieu reflectits?\nPACMA té una excel·lent relació amb tots els partits animalistes europeus, amb qui compartim objectius i estratègies. A Holanda, Portugal i Alemanya els animalistes ja tenen escons. Seguim el seu camí.\n5 febrer, 2015 /0 Comments/in Notícies /by Info Tinc un Gos


La rambla Xavier Cugat de Girona | Google\nper ACN 11 d’agost de 2017 15:35\nUn lladre armat amb una escopeta retallada ha atracat un estanc del barri de Fontajau de Girona. El delinqüent, que té 42 anys i ja acumula antecedents per fets similars, ha entrat a l'establiment cap a quarts d'una. L'estanc es troba situat a la rambla Xavier Cugat. El lladre ha amenaçat el personal amb l'arma, els ha exigit que li entreguessin diners i també ha marxat del lloc amb diversos paquets de tabac. Després de rebre l'avís, els Mossos d'Esquadra han muntat un dispositiu a la zona i han pogut detenir el lladre al cap de poca estona. Els experts de balística analitzen ara l'escopeta amb què ha comès l'atracament. Sembla que l'arma, tot i ser real, no estaria preparada per detonar.\nL'atracament a l'estanc de la Rambla Xavier Cugat ha tingut lloc poc després del migdia. El lladre, que és veí de Girona, ha entrat a l'establiment armat amb una escopeta retallada. L'home ha amenaçat el personal de l'estanc, els ha exigit diners i diversos paquets de tabac. Després, ha fugit corrents del lloc. El robatori amb violència i intimidació ha estat molt ràpid. Els Mossos d'Esquadra, que han rebut l'avís cap a dos quarts d'una, han desplaçat diversos efectius a la zona i han començat a fer recerca per intentar localitzar el sospitós. L'han trobat pels voltants al cap de poca estona.\nEl lladre encara duia al damunt l'escopeta retallada i els paquets de tabac que s'havia endut de l'estanc. Els experts de balística analitzen ara l'arma, que tot i ser real –i no simulada- semblaria que estava inutilitzada (i per tant, no podia detonar). Els Mossos d'Esquadra han detingut l'home, que té 42 anys i és veí de Girona, per un delicte de robatori amb violència i intimidació. El delinqüent ja és un vell conegut de la policia, perquè acumula antecedents per fets similars.


Rosó (Pel teu amor) – Ignasi Terraza – Fes Ta Festa – La cultura popular a la ràdio i a internet\n23 març 2012Els temes d’en Xino\nDoncs avui portem una cançó ja tradicional de la cultura d’amor catalana, per dir-ho d’alguna manera. Però vet-ho aquí que tot i ser-ne part fonamental, la seva lletra, avui ens l’haurem d’imaginar. Perquè? Doncs perquè l’escoltarem només interpretada a piano. Això si, amb un pianista excepcional. Un digne successor de Tete Montoliu, el millor pianista català, de jazz, de tots els temps… al menys fins ara. Us parlo d’Ignasi Terraza i la cançó és “Pel teu amor”, encara que és més popularment coneguda com “Rosó”.\nAquí en teniu una altra versió memorable: la del tenor Josep Carreras.\nI la lletra:\nAmb la llum de teu mirar,\nhas omplert la meva vida.\nSi em poguessis estimar,\nma il.lusió fóra complida.\nI viuria tan content,\nque en mon rostre s’hi veuria,\nla llum de l’agraïment,\ni a tot hora et cantaria,\nuna cançó pels teus ulls,\nque jo mateix et faria,\ni una cançó pels teus ulls,\nper què en mig de tants esculls,\nells fossin la meva guia …\nllum de la meva vida,\nno desfacis ma il.lusió.\nPresoner soc en tots moments,\nde la teva veu tan clara,\nque allunya mal pensaments,\ni la bondat sols ampara.\nPerquè és fresca i és suau,\ni és un doll de poesia,\ni s’assembla en el cel blau,\nque al cor ens dóna alegria,\ndoncs ja que em tens presoner,\nun dia i un altre dia,\ni jo m’hi trobo tan bé,\nRoser, la meva Roser,\nvulgues fer-me companyia …