Juanjo Prior és el segon fitxatge de l'Olot - Ràdio Olot\namb Ràdio Olot 9:37\nJuanjo Prior és el segon fitxatge de l'Olot\nEl migcampista defensiu, que també pot fer de central, serà un comodí per a Rodri. Prior, de 33 anys i procedent del Badalona, aportarà experiència a l’equip.\nJuanjo Prior, al costat del president, Joan Agustí (David Planella)\nXavi Muñoz, Sergio Maestre i, ara, Juanjo Prior. Els últims tres migcampistes defensius que ha fitxat l’Olot els últims tres estius tenen un denominador comú: tots tres arriben del Badalona. Ni Xavi Muñoz ni Maestre van aconseguir gaire importància damunt del terreny de joc, i, en aquest sentit, Prior espera ser l’excepció. Diu que intentarà fer el que li demani Rodri per poder jugar.\nPrior, de Sant Feliu de Llobregat, però nascut a Esplugues, ha estat molt important tant a la Hoya Lorca fa dues temporades, on era el capità, com al Badalona aquest any, on, juntament amb Toni Lao, ha sustentat el mig del camp de l’equip revelació de Segona B. De fet, ell mateix recorda que gairebé sempre on ha estat ha jugat el play-off o s’hi ha acostat molt.\nEl nou jugador vermell destaca per la seva polivalència -tant pot jugar de migcampista defensiu com de central- i, sobretot, per la seva experiència a la categoria. Més enllà del Badalona i la Hoya Lorca, Prior ha jugat al Torrevieja, la Roda, l’Alzira, el Gandia, l’Atlètic Balears i l’Sporting Maonès, entre d’altres. És el segon fitxatge de l’Olot de cara a la temporada que ve, després de l’arribada del central canari Aridane Hernández la setmana passada.\n246 queries in 0,726 seconds.


Llagostera Ràdio - El vicealcalde de Girona s'espolsa responsabilitats pels talls de llum i focalitza la problemàtica amb els fraus elèctrics\nEl vicealcalde de Girona s'espolsa responsabilitats pels talls de llum i focalitza la problemàtica amb els fraus elèctrics\nEl tinent d'alcalde Eduard Berloso. / Foto: Xavier Pi (ACN)\nDesprés que tota l'oposició en bloc forcés la seva compareixença al ple, el vicealcalde de Girona, Eduard Berloso, ha hagut de respondre fins a 110 preguntes sobre els talls de llum.\nAquest era el primer cop que s'activava aquest mecanisme (previst al Reglament Orgànic Municipal) per demanar explicacions a l'equip de govern sobre la problemàtica.\nGairebé al llarg d'una hora i mitja, Berloso ha anat responent –una per una- les diferents preguntes que li formulaven els portaveus.\nD'entrada, el vicealcalde ha volgut deixar clar que "la responsabilitat" de les apagades en cap cas és de l'Ajuntament de Girona, perquè recau damunt d'Endesa com a titular de la xarxa o bé, en segona instància, damunt la Generalitat (perquè és Indústria qui ha de vetllar pel manteniment de les línies).\nDit això, però, Eduard Berloso també ha subratllat que l'equip de govern ha fet "tot el possible" per resoldre la problemàtica. "Ningú pot dir que no ens n'haguem preocupat", ha assegurat. El vicealcalde ha volgut subratllar, a més, que els talls de llum s'han focalitzat, sobretot, en tres barris: Font de la Pólvora, Torre Gironella i Vila-roja.\nAquí, Eduard Berloso ha tret xifres per deixar clar que les apagades, sobretot, s'han degut a "sobrecàrregues" de la línia (derivades de fraus) més que no pas a avaries. Des de l'octubre fins ara, el vicealcalde ha explicat que a la Font de la Pólvora s'han registrat 275 talls de llum, que han deixat els veïns afectats 786 hores a les fosques. "D'aquests talls, només set es van deure a avaries d'Endesa; la resta van ser sobrecàrregues incontrolades", ha dit.\nEn el cas de Torre Gironella, a Vila-roja, no ho ha precisat- en aquests mesos hi ha hagut 26 talls, que han deixat els veïns 36 hores sense llum. "I en aquest cas, totes les apagades van ser per sobrecàrregues", ha subratllat el vicealcalde.\nEduard Berloso ha explicat que, davant d'això, l'Ajuntament ha destinat "tots els esforços" a lluitar contra el frau. I que les gestions fetes amb Endesa ja han donat "resultats evidents", perquè després que la companyia hagi sectoritzat la xarxa a Torre Gironella i Vila-roja, aquests dos barris ja no han patit cap més tall de llum.\nPel què fa a la Font de la Pólvora, el vicealcalde no ha amagat que, aquí, el frau elèctric "és el gran responsable" de les apagades (sigui per necessitat o bé fet a consciència). De fet, ha dit que dels 602 habitatges que hi ha al barri, tan sols el 38% (229) tenen les factures al dia.\nLa resta, o bé directament no tenen comptador (220) o bé, tot i tenir-ne, han deixat de pagar la llum i la companyia els l'ha tallada (153). "Tot i això, el procés per retirar-los el comptador pot allargar-se fins a un any", ha precisat el vicealcalde. És a dir, que això també pot derivar en casos de frau.\nEduard Berloso ha explicat que des d'Endesa se'ls ha assegurat que el transformador que hi ha al barri pot cobrir la demanda, i que la situació no s'arreglaria posant generadors. "El problema és de frau, i un generador aquí no solucionaria res", ha indicat, avançant que les sobrecàrregues hi serien igual. A més, el vicealcalde també ha explicat que es va descartar instal·lar-ne al carrer per "motius de seguretat" (ja que els cables quedarien a la vista).\nDurant la compareixença, Berloso ha explicat que, per resoldre la problemàtica, l'Ajuntament ha assessorat aquells veïns que volien regularitzar la seva situació. Entre d'altres, ajudant aquells qui s'han vist forçats a punxar la llum per necessitat (un procés que es tancarà el 28 de febrer).\nEn paral·lel, l'Ajuntament també ha tancat un nou acord amb Endesa per als veïns del sector Est. El pacte beneficiarà les famílies vulnerables del barri i, per acollir-s'hi, hauran d'anar a Serveis Socials. L'acord permetrà que se'ls condonin els deutes que tenen amb Endesa si, a partir d'ara, es comprometen a pagar els rebuts de la llum mes a mes. A més, l'Ajuntament de Girona assumirà el cost d'instal·lació dels comptadors.\nDurant la seva compareixença, Berloso també ha volgut deixar molt clar que, en cap cas, l'equip de govern ha estigmatitzat els veïns de la Font de la Pólvora. I ha tractat de "demagogs" aquells grups que els han acusat de tractar-los de delinqüents.\n"Nosaltres no atribuïm els talls de llum a la delinqüència, sinó al frau elèctric", ha subratllat el vicealcalde de Girona. I aquí, Berloso ha recordat que hi ha qui punxa la llum per necessitat, però que "com demostren les operacions policials que s'han fet al barri", també n'hi ha d'altres que ho fan volgudament. "I l'alcaldessa ha insistí en què la principal preocupació és com aquestes conductes poden afectar la seguretat i la convivència dels veïns", ha puntualitzat.\nAl llarg de la seva compareixença, Berloso també ha explicat que, davant dels talls de llum, l'Ajuntament va decidir "treballar conjuntament" amb Endesa per resoldre "amb urgència" les apagades. Ha dit que, per aquest motiu, el consistori no ha obert cap expedient a la companyia i que, si els talls haguessin afectat altres zones de Girona –com el centre- s'hauria actuat "exactament igual". També ha assegurat que, apart, s'ha comprovat com l'estat de la xarxa i de les instal·lacions "és correcte" en el global de la ciutat.\nEn referència a indemnitzacions, el vicealcalde també ha demanat als clients que han patit talls que es dirigeixin directament a Endesa per reclamar compensacions. I aquí, Berloso també ha revelat que les apagades han afectat deu famílies on algun dels seus membres pateix problemes de salut.\n"Els qui paguen per un servei i no el reben, es troben amb un greuge", ha precisat, en referència a aquells que estan al dia de les factures. Eduard Berloso ha dit, però, que el consistori estarà "amatent" perquè Endesa indemnitzi els afectats per les apagades. "Si la companyia no compleix les seves obligacions contractuals, no els hi quedi cap dubte que l'Ajuntament els ajudarà i reclamaríem responsabilitats", ha dit, sense revelar amb claredat si això es traduiria o no en una demanda.\nnotícia comarcal\tgirona\tendesa


El tercer volum del 'Drac català' dedicat a l'1 d'octubre - Ràdio l'Escala\nEl dibuixant de còmic Carles Roman dedica el tercer volum d'El Drac Català' al referèndum de l'1 d'octubre. Per poder-lo finançar és en marxa una campanya de Verkami, tal com ha fet en les anteriors propostes.\nCarles Roman té a punt la tercera entrega del Drac Català, l'heroi de casa nostra.Porta per nom 'Urnes' i és una aventura molt especial dedicada al referèndum de l'1 d'octubre.Albert Roure, el personatge en el qual s'amaga l'heroi, va aprendre alguna de les seves habilitats al Nepal.Aprofitant això, Roman fa un paral·lelisme amb la Xina.\nEl número tres del Drac Català té una vintena més de planes que les entregues anteriors, segons diu Roman, no va poder parar i necessitava més espai per explicar el que volia.Per finançar la impressió ha engegat una nova campanya de Verkami, a la que li queden vint dies per concloure.Hi ha diferents opcions de compra i preus, inclosa una samarreta. Si es vol es pot adquirir juntament amb els números anteriors.\n'Urnes' va tenir una molt bona acceptació al Saló del Còmic de Barcelona celebrat fa un parell de setmanes.Espera que agradi a molta gent.\nPrevisió meteorològica 22 de Juny de 2022\nPrevisió meteorològica 15 de Juny de 2022\nEl desembussador - La vida segons l'horòscop


Imprimir Pàgina - ¿ PIQUETS INFORMATIUS ?\nForums de Montgat.net => Fòrum General => Missatge iniciat per: ENRIC en Juliol 01, 2014, 10:38:18 am\nTítol: ¿ PIQUETS INFORMATIUS ?\nPublicat per: ENRIC en Juliol 01, 2014, 10:38:18 am\n¿ PIQUETS INFORMATIUS ?\nVaig veure el taxi malmès i altres coses no agradables. Dues manifestacions una de bona i l’ altre de dolenta, ¿ Qui va malmetre el taxi ?¿ UN piquet “ informatiu “ ?. Conec el mode,conec molt bé el “” Percal “”. ¡ tot es fa en nom de la DEMOCRÀCIA ? ¡ Quins dallonses ¡\nSi un taxista vol treballar NINGÚ li ha de prohibir i menys malmetre-li L’ EINA DE TREBALL, en depenen famílies. Jo ho qualifico de BARBARIE,les coses s’ han de resoldre en el lloc o llocs adients. Voler malmetre l’ imatge de LA CAPITAL DE CATALUNYA amb aldarulls incendiaris i\n“” PIQUETS INFORMATIUS “” per EROSIONAR EL GOVERN DE CATALUNYA ¡ ÉS INDIGNE ¡\nVoler guanyar el perdut, per mala gestió, en el carrer i no a les urnes sols demostra que vam escollir correctament els actuals gestors, comprenc el nerviosisme en veure que, tot i els pals a les rodes, fan via amb seriositat i bona gestió. Tot hi tenint en contra la GUERRA BRUTA que ens fan ¡ amb els nostres cales que s’ emportant i no tornen ¡.\nLes revolucions en què s’ emmirallen fa anys que han evolucionat i els seus teòrics estant , plens de pols, a les llibreries de vell o bé en les biblioteques per consulta historiogràfica. En el món actual es gestiona amb eficiència i preparació universitària ultra el coneixements idiomàtics. Amb “ piquets informatius “ Segú “ que NO. ¿ Quan viuran el SINDICATS de l’ aportació dels seus afiliats i no de la sopa bova de les subvencions que permeten mariscades i rellotges d’ Elit ?.


En un procediment de poc menys de 30 minuts a l’Audiència Nacional\nLa jutgessa de l’Audiència Nacional Carmen Lamela ha comunicat formalment al Major dels Mossos, Josep Lluís Trapero, la seva intendent, Teresa Laplana, l’exdirector dels Mossos Pere Soler, i l’exsecretari d’Interior César Puig, la interlocutòria del seu processament per suposats delictes de sedició pels fets dels dies 20 i 21 de setembre i per l’operatiu de l’1-O.\nHa estat un procediment breu, de menys de 30 minuts, on Trapero, Soler i Puig han assistit presencialment a l’Audiència Nacional acompanyats dels seus advocats per rebre la interlocutòria, mentre que Laplana ho ha fet per videoconferència. El primer en arribar a l’Audiència ha estat César Puig. Després ho han fet, per separat, Pere Soler i Josep Lluís Trapero. No hi ha hagut preguntes ni tampoc declaracions dels imputats. La jutgessa s'ha limitat a demanar-los si estaven d'acord amb l'auto de processament, i tots han dit que no. Les defenses de Trapero, Puig i Soler ja havien presentat anteriorment els seus respectius recursos.\nLamela ha comunicat personalment els delictes que imputa a l'excúpula dels Mossos destituïda en aplicació de l'article 155 de la Constitució. L'advocat de César Puig, Jaume Alonso Cuevillas, ha afirmat posteriorment via Twitter que aquest ha estat un "simple formalisme rutinari inútil que demostra l'anacronisme d'un sistema judicial decimonònic".\nTrapero va posar els Mossos a disposició del TSJC i la fiscalia el 27 d'octubre


Normativa de la Biblioteca - Fundació Pere Tarrés\nNormativa i règim sancionador\nEntenem que la Biblioteca és un servei de recolzament als alumnes i als professors i, a la vegada, un espai de treball. Per aquesta raó, hem elaborat una petita normativa per tal d'intentar preservar els documents en les millors condicions possibles i garantir unes condicions òptimes de treball i concentració.\nProvisionalment, queden modificats o adaptats els punts de la normativa que fan referència a espais, accés i utilització d’alguns serveis.\nPoden fer ús de les instal·lacions i serveis de la Biblioteca totes aquelles persones que tinguin vigent el carnet de soci.\nEl carnet de la Biblioteca no autoritza l'ús d’altres serveis o instal·lacions de la Fundació com, per exemple, les aules d'informàtica.\nLa Biblioteca consta de dos espais diferenciats per treballar. A la primera planta es treballa de forma individual i en silenci i, a la segona, es pot treballar en grup, però sempre en un ambient de treball respectuós amb els altres.\nSilenciar el mòbil.\nCal respectar les instal·lacions, els equipaments i els documents de la Biblioteca. Per tant, no els guixis ni entris amb aliments o begudes.\nUn cop consultats els documents, cal deixar-los als carros corresponents o a sobre les taules.\nEn cas de deteriorament o pèrdua d’un document pertanyent a les biblioteques URL o d’una altra institució, el responsable haurà de procurar un nou exemplar a la Biblioteca. Si es tracta d’un document exhaurit o que no es troba enlloc, s’aplicarà una sanció econòmica de 30 € per exemplar.\nEl servei de préstec i de portàtils finalitza 15 minuts abans del tancament.\nEn cas de retard en el retorn de documents se sancionarà l'usuari amb la prohibició d'endur-se llibres: per cada document i dia de retard, un dia de sanció.\nEn cas de retard en el retorn de documents, els usuaris tampoc podran agafar en préstec ordinadors portàtils fins que siguin retornats.\nSi finalment no es retornen els documents, automàticament es donarà de baixa definitiva l'usuari i se n'informaran els vicedegans i directors d'estudis corresponents per tal que puguin adoptar les mesures que considerin oportunes.\nMalmetre i/o robar els documents de la biblioteca suposa la suspensió del carnet de al biblioteca i, per tant, de l'ús del servei per part de l'usuari.\nNo respectar la normativa de la biblioteca pot suposar l'expulsió de la biblioteca i la suspensió definitiva o temporal del carnet del biblioteca i, per tant, de l'ús del servei per part de l'usuari.\nEn cas que sigui necessari, s'aplicaran les mesures establertes en el Marc de Convivència de la Facultat.


Galé de Pèrgam, el primer farmacèutic\nEls conceptes de Galè dominaven la farmàcia\nActualitzada 09/01/2018 a les 12:17\nGalè de Pèrgam respon al nom del primer farmacèutic. El nom Galeno us deu sonar al nom d’un grup de farmàcies dels Principat. Però Galeno –Galè en català– és un nom utilitzat per referir-se als farmacèutics. Galè va ser un personatge de l’època clàssica, va néixer el 129 a la ciutat de Pèrgam, ciutat ubicada actualment a Turquia. Va ser un nen prodigi que es va convertir en el metge més influent de tota la seva època. Va ser un escriptor molt prolífic i va adquirir una gran reputació amb només 29 anys, quan va ser nomenat gran sacerdot de Pèrgam, com a metge de l’escola de gladiadors. En el terreny de la medicina, va completar la teoria d’Hipòcrates sobre els humors i va treballar en l’anàlisi de l’anatomia humana fent disseccions anatòmiques a cadàvers. Amb aquestes disseccions, va demostrar que la laringe servia per generar la veu. Galè combinava idees filosòfiques en la seva la pràctica mèdica i creia que “el millor metge” havia de ser també un filòsof.\nGalè va descriure 473 fàrmacs d’origen vegetal, animal o mineral. També va formular un gran nombre de fàrmacs compostos, a més va ser el primer a fer-los a gran escala. Les fórmules de Galè combinaven àloes, espècies i altres herbes, i a vegades hi afegia mel. Els conceptes galènics van dominar la farmàcia fins que van ser criticats per Paracels, al segle XVI. Tot i així, moltes de les idees de Galè es van mantenir vigents durant molt de temps. Avui dia, les formes de fàrmacs vegetals segueixen dient-se galèniques. També les preparacions de medicaments es coneixen des de fa temps com a formes galèniques.\nGalè els va universalitzar\nSón la Picra, la Terra sigil·lata i la Triaca. El més famós d’aquests remeis va ser la Triaca, compost de 70 ingredients. Pretenia ser una mena d’antídot universal. Aquest remei va romandre vigent fins al segle XIX i va ser popular perquè contenia opi.


Conseqüències d'una prohibició | Cinegeticat - Portal referència de caça\nConseqüències d’una prohibició\nMariola Rafart – Barcelona – 19/09/2015\nLa prohibició de la caça no només és un fet que podria afectar a tots aquells que la practiquem, a la gent que viuen d’ella o a empreses d’armes, munició… sinó que també afectaria a molts altres àmbits i sectors.\nTot seguit us farem ressò d’una notícia que fa uns dies es donava a conèixer a les xarxes socials;\nAls Països Baixos, el nombre de parelles reproductores d’oques s’ha incrementat més del 2.000% en 15 anys originant grans danys a l’agricultura holandesa, ja que aquesta espècie s’alimenta als camps de conreu del país.\nL’any 1999, els partits d’esquerra dels Països Baixos, varen aconseguir prohibir la caça esportiva de l’oca i avui dia d’avui els partits Verd i Laborista segueixen fent campanya per prohibir la caça de qualsevol tipus d’animal.\nL’augment de població d’aquesta espècie ha demostrat que les afirmacions dels grups d’esquerra en el moment de la prohibició dient que: “sense la intervenció humana, la naturalesa seria “regulada” i les oques no ocasionarien danys a l’agricultura” eren falses i errònies.\nEl govern holandès s’ha vist obligat a establir un fons de compensació de més d’11 milions d’euros a l’any, als agricultors que pateixen els danys de les oques tot i que estan molt en desacord amb el Govern perquè les ajudes no cobreixen ni la meitat dels costos que tenen.\nDesprés de les queixes rebudes, el Govern va haver de començar el sacrifici d’unes 250.000 oques anuals per suavitzar la pressió sobre l’agricultura. El sacrifici es realitzava amb gas i aquest tardava varis minuts en actuar, la qual cosa feia que les oques embogissin i s’ataquessin les unes a les altres.\nLes imatges de mils d’oques a punt de ser sacrificades amb gas (pràctica que realitzaven persones com Arie den Hertog, de 40 anys, pagat per les autoritats holandeses) ha desencadenat un debat sobre el tema a Alemanya, on les Associacions de l’Holocaust i col·lectius de caça condemnen la practica d’aquest mètode i defensen la caça com a pràctica més ètica i més econòmica.\nEl director del Natural Hunting comenta: “Nosaltres, els caçadors hem de vigilar de ben a prop aquestes tendències. Una caça ordinària regulada és la millor manera de protegir i assegurar el benestar animal així com la millor manera d’equilibrar les poblacions”.\nAquesta tendència de no caçar, pot arribar a ser un greu problema social, ecològic i un cost econòmic elevadíssim per un País.\nHashtags caça gestió holanda oques prohibició


Cafetería Sauleda | Gastronosfera\nInici > Restaurants > Cafetería Sauleda\nMediterránea. Cafetería Sauleda.\nEdificio Disseny Hub Plaça de les Glòries, 37-38, Barcelona. Tel: 932 566 707\nCafetería Sauleda, un espaci gastronòmic al Museu del Disseny\nAnna Tomàs 09/05/2016\nEl Museu del Disseny de Barcelona acull la Cafetería Sauleda, un espai diàfan, tranquil, de relaxació gastronòmica envoltat d'art i projectes creatius.\nQue Barcelona és un dels centres de referència internacionals pel que fa al disseny està fora de qualsevol dubte. I el millor lloc per comprovar-ho és en el Museu del Disseny de Barcelona, DHUB, situat en un edifici de la plaça de les Glòries d'interiorisme creador i innovador. En ell, trobem a més un altre projecte que s'ha posat en funcionament fa pocs mesos, la Cafeteria Sauleda, un espai diàfan, tranquil, de relaxació gastronòmica envoltat d'art i projectes creatius.\nLes Pastisseries Sauleda, responsables d'aquest espai, tenen el seu origen a Sant Pol de Mar, en un establiment fundat el 1969 per Salvador Sauleda. Una il·lusió basada en el treball ben fet, oferint el millor producte i buscant sempre la complicitat del client. Avui, el relleu generacional ha continuat la tradició artesanal d'aquest projecte de la mà del pastisser Xavier Puigvert, aportant noves tècniques, buscant la innovació amb productes de màxima qualitat i adaptant-se a les demandes dels nous temps. Ara, compten amb diverses pastisseries, un centre d'elaboració dels seus productes a Sant Cebrià de Vallalta, servei de càtering i participació en nombrosos esdeveniments.\nDisseny, tenda i bones vistes\nLa cafeteria restaurant està construïda en un estil integrat amb la resta de l'edifici. L'interior conté elements de fusta que es contraposen, en un contrast molt interessant, amb les finestres metàl·liques de la terrassa sobre el llac dels Jardins d’Elisava, amb una molt bona vista sobre el conjunt de l'edifici del Disseny DHUB Barcelona. Un espai ple de color, projectat pel dissenyador Marcos Catalán, professor de la Escola Elisava. Del mobiliari destaca, sens dubte, el gran banc en forma de parèntesi amb tapisseria de kilims de la dissenyadora Nani Marquina, pensat perquè els visitants se sentin com si estiguessin asseguts en la catifa de casa seva.\nEl local inclou una part de tenda en la qual es poden adquirir productes alimentaris de primera qualitat del Grup Sauleda. La barra de la cafeteria i la de la tenda es materialitzen en una gran prestatgeria que recorda a la façana de l'edifici i que mostra els productes a la venda.\nDel desdejuni al berenar\nAquest espai d'acurat disseny és ideal per relaxar-se, tant durant una pausa en la visita al museu com per acudir-hi especialment a gaudir d'un esmorzar, aperitiu, dinar o berenar. A qualsevol hora una oferta gastronòmica basada en els productes de proximitat i de qualitat i en la cuina mediterrània, des d'entrepans de cruixent xapata i rulls de salmó, pollastre o els dos més sol·licitats, el de roast beef, ruca maio-mostassa i parma i el caesar, amb pollastre, bacó, mezclum i amaniment francès.\nPer als amants del dolç, aquí podran gaudir d'una infinitat de tartaletes de diversos sabors, brioixeria casolana i pastissos com el de formatge, el sacher, el de xocolata, i la mítica Sara de Can Sauleda.\nSi algú és intolerant al gluten, aquí els brinden del millor: carrot cake i brownie per a celíacs. Pizzes, coca de recapte, iogurts i fruita fresca completen aquest festí.\nA més, de dimarts a divendres i de 13h a 16h podem gaudir d'un menú migdia d'allò més complet, amb primers com els espagueti al pesto de parmesà, mongeta saltada amb bolets i tomàquet cassé o una completa amanida de sardina fumada amb salsa de calçots i olivada.\nDe segons, que també van variant diàriament en funció del producte de temporada, trobem, per exemple, la suprema de lluç a l'all cremat i patates al forn, una autèntica quiche de pernil i formatge amb brots verds o rellom de porc a la mostassa i cebetes caramel·litzades.\nPostres de la secció de pastisseria o fruita fresca completen aquest àpat amb vistes d'altura.\nCalle Mercería, 34, Tarragona


El discurs de les tisores - Diari de Girona\nEl discurs de les tisores\nwifredo espina 12.03.2011 | 01:00\nEl llarg discurs de les tisores s'està convertint en el discurs de la por. La seva reiteració emfàtica a tots els nivells oficials sembla més una competició que una convicció. Un "ara toca dir això", per consigna o per escudar-se davant del que està caient o el que pugui venir, que una autèntica teràpia per preparar la remuntada econòmica. I els seus efectes són la desmotivació i la depressió. Devastadors.\nFalta el discurs de l'al·licient, basat en uns objectius clars, concrets i possibles, que mobilitzin iniciatives, energies i recursos. Objectius d'estalvi per sanejar comptes que permetin nous projectes realistes. Objectius de captar capitals de fora -o de sota les pedres- per a aquests projectes immediats o futurs. Objectius d'exportació de béns i serveis, en forma de productes manufacturats competitius o de serveis del coneixement (tecnològics, professionals, col·laboració, etc.) o de la gran indústria del turisme, per exemple.\nI falta el discurs que l'atur no s'arregla inventant llocs artificials de treball, sinó dinamitzant una economia productiva amb empreses sòlides i amb futur. L'atur no és per manca de llocs de treball, sinó per falta d'activitat econòmica que generi llocs de treball. L'ocupació virtual pot servir momentàniament de ?matalàs per als casos extrems, però és un llast per sortir de la crisi. Cal no confondre els termes\nEl discurs de les tisores -tant el que ha adoptat Zapatero, com també el que tenalla Artur Mas- pot ser necessari durant un temps determinat, però acaba transmetent pessimisme i contagiant el desànim a la societat. El discurs de les retallades, si no està molt ben acotat en el terreny i en el temps, es converteix en el discurs de la por paralitzant. I el que urgeix ara, més que discursos, són al·licients i actuacions dinamitzadores.


La tradició portada al dia al BCNVanguardia Experimenta\nUna de les ponències de la tercera jornada del BCNVanguardia’10 Experimenta, el congrés de gastronomia que s’ha celebrat a Barcelona coincidint amb la fira Alimentaria, l’ha impartit en Nandu Jubany. El cuiner osonenc va intervenir a la sessió de dimecres per demostrar que la cuina tradicional està a l’ordre del dia i que és del tot vàlida per adaptar-se als requeriments de la gastronomia actual. La seva intervenció duia per títol “La nova tradició”, i va consistir en l’elaboració davant el públic d’un dels plats del menú de temporada de Can Jubany, una terrina de llebre a la Royale amb pera i remolatxa, una part del complex procés del qual es va projectar en un vídeo acompanyat de les explicacions en directe d’en Nandu. “Utilitzem la llebre dels Pirineus, que arriba a pesar fins a sis quilos, per la seva proximitat i per poder utilitzar peces que no faci més de dos dies que estan mortes”, explicava en Nandu mentre mostrava al públic alguns exemplars d’aquests animals de caça. La seva voluntat era “demostrar que els plats clàssics es poden adaptar als nous temps i desmitificar que les peces de caça tenen un gust massa fort que les fa poc apreciades”.\nEl cuiner osonenc Nandu Jubany formarà part de l’equip que a partir del setembre i durant quatre mesos impartirà un curs de cuina i ciència a la universitat nord americana de Harvard. El projecte l’ha impulsat Ferran Adrià, a través de la Fundació Alicia, i també compta amb la implicació d’altres cuiners de prestigi: Carme Ruscalleda, Joan Roca, José Andrés, Carles Tejedor i el xocolater Enric Rovira, a més de cinc cuiners nord americans. El projecte es va presentar aquest dilluns en el marc del BCN Vanguardia, el congrés internacional de cuina que se celebra coincidint amb el saló Alimentaria. El seu objectiu és que els estudiants se serveixin de la gastronomia per a fer ciència, i uneixin dues disciplines que fins ara han dialogat molt poc. És per això que el curs no s’adreçarà als estudiants d’una carrera concreta sinó a tots els alumnes del centre, perquè, facin matemàtiques, literatura o història, es puguin apropar a la ciència a través de la gastronomia. La classe inaugural, de Ferran Adrià, serà el 7 de setembre. A partir de llavors i durant quatre mesos, la resta de cuiners inclòs Nandu Jubany passaran per la universitat amb seu a Boston per impartir les seves lliçons. Els seminaris combinaran les explicacions dels cuiners amb les apreciacions de científics de la Universitat de Harvard. Les classes tindran una freqüència de dos dies per setmana i es dividiran en sessions d’accés lliure al públic en general i restringit als estudiants de la institució.\nMés de 14.000 tapes pel Català de l'Any\nMés de 700 comensals, 150 cuiners de 23 restaurants, 14.000 tapes servides i noms propis de la gastronomia catalana com Ferran Adrià, Carme Ruscalleda, Joan Roca, Carles Gaig, Mey Hofmann, Christian Escribà o Hideki Matsuhisa. Són algunes de les dades del sopar de l’any, la gran festa gastronòmica amb què aquest dimarts es va cloure l’acte de lliurament del guardó del Català de l’Any, que en la seva desena edició es va endur l’entrenador del Futbol Club Barcelona, Pep Guardiola. I rere les bambolines que van fer possible aquest banquet de luxe, un any més el mestre de cerimònies va ser en Nandu Jubany. Des de primera hora de la tarda fins passades les dotze de la nit, a la cuina improvisada del Palau de Congressos de Barcelona, en Nandu va exercir de capità, coordinant la resta de cuiners, fossin ajudants de cuina o xefs amb tres estrelles Michelin: assegurant-se que el responsable de cada restaurant implicat en el sopar, encarregat de preparar un dels tastets de la minuta, tingués clara la logística de l’acte i, un cop arrencada la funció, distribuint safates a la sala per garantir que enlloc faltés menjar i que tot arribés a les mans dels comensals al moment just. El sopar de l’any ha sortit, en aquesta edició, del seu territori habitual per explorar nous camins. Si en anys anteriors havia buscat la relació entre xefs joves i veterans o havia reptat els cuiners més avantguardistes a interpretar la tradició, aquest 2010 s’ha centrat en els sabors asiàtics des de dos punts de vista: els grans etnorestaurants de Barcelona i la visió de la cuina d’Àsia que tenen els mestres catalans. L’equip de Can Jubany va optar per preparar un mosaic de calamar, un plat al qual la decoració del fons amb gotes de tinta de calamar, suc del ventre, oli verd i oli de picada li donava un aspecte sorprenent.


món jurassic: regne caigut\nMón Juràssic: Regne caigut\nMón Juràssic: Regne caigut transcorre quatre anys després que el Parc Juràssic tanqués i els dinosaures foren traslladats a l'illa d'Illa Nublar. Malauradament per als dinosaures, un volcà ha esclatat a l'Illa Nublar, destruint gran part d'ella i amenaçant l'extinció dels dinosaures. Els polítics debaten els temes ètics de deixar que la natura prengui el seu camí o intentar salvar els dinosaures. Decideixen deixar que la natura continuï el seu curs, però Benjamin Lockwood (James Cromwell), el fundador de Jurassic Park, contacta amb Claire (Bryce Dallas Howard). Feia feina al parc i Lockwood sap que farà tot el possible per salvar els dinosaures.\nClaire es reuneix amb l'exnòvio Owen (Chris Pratt) per tornar a l'Illa Nublar. Owen es pren una mica convincent, però vol salvar al seu estimat Blau, així que accepta anar-se'n. Porten amb ells un veterinari, Zia (Daniella Pineda), i un estudiant, Franklin (Justice Smith). Però no s’adonen que el comptable de Lockwood, Eli Mills (Rafe Spall), trama per capturar els dinosaures i vendre’ls al mercat negre per aconseguir la seva fortuna. Ell pensa utilitzar Claire i Owen per ajudar-lo a trobar els dinosaures. Això vol dir que quan Claire i Owen arriben a l'illa, no només corren perill dels dinosaures, sinó també dels mercenaris soldats que Mills ha utilitzat. A partir d’aquest moment, és una terrorífica i sanguinària cursa contra el volcà, els dinosaures i els soldats. Claire i Owen acaben per tornar a terra ferma, on les coses empitjoren encara.\nla bellesa i la classificació de les bèsties a Austràlia\nMills subhasta els dinosaures a alguns rodets alts, però la situació es descontrola quan Owen allibera un triceratops de la seva gàbia. El caos es produeix mentre tots intenten escapar dels dinosaures. La néta de Lockwood, Maisie (Isabella Sermon), es va implicar a intentar salvar els dinosaures, però es troba en una situació terrorífica. Agafat per Mills i per l’indoraptor creat artificialment, Maisie es troba vivint un malson. Ella, però, es demostra útil per a Claire i Owen.\nÚs ètic de la ciència; crueltat amb els animals (dinosaures); preservació d'espècies en perill d'extinció\nMón Juràssic: Regne caigut té molta violència de principi a fi. Hi ha escenes gràfiques que mostren els dinosaures atacant els humans, menjant-los sencers i / o desmembrant-los, trencant-se mútuament a les baralles i cremant vius per la lava. També hi ha escenes que mostren personatges amb fusells de combat i armes tranquil·litzants i lluitant entre ells en un combat cos a cos. Per exemple:\nUn home està sent rescatat per un helicòpter i està penjat a una escala de corda quan un dinosaure massiu surt de l'aigua, l'agafa de l'escala i se'l menja.\nUn dinosaure rugint salta a Owen i un soldat el dispara. El soldat després dispara a Owen amb una pistola tranquil·litzant.\nUna cabra viva s’alimenta d’un dinosaure.\nL’Indoraptor és “la criatura més perillosa que ha passejat mai el planeta”. És provat cruelment amb raigs làser, que la fan anar més salvatge.\nQuan els triceratops es deixen anar, es produeixen lluites entre soldats i altres. Els soldats comencen a lluitar amb tasers i altres armes.\nL’Indoraptor es mossega del braç d’un home i després se’l menja viu.\nZia deixa a Blue sortir de la seva gàbia i, accidentalment, es trepitja una botella de gas, provocant explosions.\nEl blau i l’Indoraptor persegueixen i es barallen entre ells. Això s’acaba quan un d’ells s’impenya en puntes llargues.\nMón Juràssic: Regne caigut té algunes referències sexuals, incloses algunes coques suaus i un petó entre Claire i Owen.\nMón Juràssic: Regne caigut mostra un ús de substàncies, inclosa una escena on la gent beu socialment en un pub.\nRes de preocupació.\nautoestima dels adolescents\nEs mostren o s’utilitzen els productes següents Món Juràssic: Regne caigut: MacBook i Budweiser.\nMón Juràssic: Regne caigut té un llenguatge gruixut.\nMón Juràssic: Regne caigut és una pel·lícula d’acció violenta, suspensa i trepidant. La pel·lícula és intensa i terrorífica, que agradarà Jurassic Park aficionats que saben què esperar. Tanmateix, la trama és força prima, amb la trama argumental per augmentar el nivell de violència.\nA causa de les seves escenes terrorífiques, Món Juràssic: Regne caigut No és adequat per a menors de 13 anys. No ho recomanem tampoc per a nens de 13 a 15 anys.\nEl missatge principal d'aquesta pel·lícula és tractar èticament els animals. La pel·lícula també preocupa si els humans han d’interferir en els processos naturals per salvar els animals en perill d’extinció.\nEls valors d'aquesta pel·lícula que podríeu reforçar amb els vostres fills inclouen valentia, treball en equip, compassió, desinteressament i conservació.\nuna passió tranquil·la\nNoves rutines familiars: quan, per què i com fer-les\nFumar, alcohol i altres drogues durant l’embaràs: homes


Sensellarisme en llista d’espera – Tecleando\n(Diari de Girona, 30 de gener, 2021) Des que es va decretar l’estat d’alarma, el 14 de març passat, han mort 21 persones sense llar a Barcelona, 17 mentre dormien al carrer. No tenim xifres de tot Catalunya. Malgrat que és un dels problemes més greus d’exclusió social i que el nombre de persones sense sostre pràcticament s’ha duplicat en l’última dècada, mai se’ls ha comptabilitzat. Continuen sent també invisibles en els pressupostos i les polítiques públiques de la Generalitat.\nL’arribada de la pandèmia ha agreujat situacions que ja estaven en una situació límit. Els carrers buits i els comerços tancats han fet més visible que hi ha persones que no tenen una llar on confinar-se, que estan doblement exposades a virus perquè no es poden aïllar ni mantenir unes condicions d’higiene dignes. Les baixes temperatures que va portar el temporal Filomena van provocar que en una setmana, tres persones morissin. Fa un any, les primeres víctimes del Glòria també eren persones sense sostre.\nLlavors i ara, emergeix el mateix missatge: no tenim un veritable sistema de prevenció i protecció. L’Operació Fred és necessària però és una solució d’emergència puntual que no s’adapta a totes les problemàtiques perquè obliga les persones sense llar a desprendre’s de les seves poques pertinences però també perquè no s’adequa a les tipologies més greus, les relacionades amb la salut mental o les addiccions. Ens diuen que no estem abordant adequadament el sensellarisme i tenen raó.\nA Catalunya hi ha aproximadament 2.300 persones que dormen a la intempèrie. No ho sabem amb certesa perquè una de les grans assignatures pendents és comptar-les, sobretot les dones que estan invisibilitzades en les estadístiques. La seva esperança de vida és 30 anys més baixa que la mitjana i la meitat reconeix que està al carrer des de fa més de tres anys. També que han estat víctima d’algun delicte d’odi. Com amb altres problemàtiques socials, la Generalitat ha delegat la seva responsabilitat en les entitats privades i en els ajuntaments, principalment en el de Barcelona que dedica 35 milions d’euros anuals per atendre les persones sense llar. Només des de fa dos anys la Generalitat aporta 100.000 euros a aquests programes però segueix sense invertir en el que és més important de la seva competència: polítiques actives d’habitatge públic i d’acompanyament.\nEn el seu llibre Aporofobia, el rechazo al pobre, Adela Cortina alerta sobre el perill que representa veure aquestes persones com a responsables de la seva situació i fa una crida a combatre els discursos que les criminalitzen. El sensellarisme, ens recorda, és resultat d’unes condicions estructurals, com ho és la desocupació, de les que som responsables com a societat i que hem de combatre.\nLa solitud dels carrers durant el confinament domiciliari va permetre que quatre persones sense llar fossin assassinades mentre dormien. Les mesures sanitàries han complicat a aquestes persones l’accés a recursos d’alimentació i higiene que han tancat però també a bars que els permetien utilitzar el bany o comprar una beguda calenta. La crisi està accelerant els processos d’exclusió i en els propers mesos en quedaran centenars al descobert si no fem res per evitar-ho.\nEl govern que surti de les urnes el 14F ha de fer realitat una Estratègia catalana contra el sensellarisme que contempli solucions de fons, com les que s’enquadren en el concepte housing first. També les ha de priorizar a l’hora d’abordar qüestions com la vacunació perquè són un grup de risc, amb problemes d’immunitat, de malalties cròniques, de mala nutrició. Són persones a les que es vulnera el dret a l’habitatge, a la salut, a la feina, a viure en societat, i com hem vist aquests dies, a la vida. No poden seguir més mai en llista d’espera.\nDiari de Girona, 30 de gener de 2021\ncatalunya, pobresa, sensellarisme


CRETDIC | Educació inclusiva\nSUPORTS A LA INCLUSIÓ\nLa Direcció General de Política Lingüística ha publicat en línia la Guia de llenguatge inclusiu en el tractament de persones amb discapacitat amb l’objectiu de contribuir a consolidar la inclusió plena d’aquest col·lectiu. Les administracions públiques, els centres educatius, els mitjans de comunicació… Llegeix més»\nAIS, CEE, CREDA, CREDV, CRETDIC, EAP, General, Hospital de dia per adolescents, Mesures i suports universals, Portada, SIEI, SUPORTS A LA INCLUSIÓ, Suports Intensius, UD JUSTÍCIA 0\nActualització Intranet_Portal de Centre dels Serveis Educatius\nS’ha actualitzat el nou espai dels Serveis educatius de la Intranet-Portal de Centre. Aquest és punt d’accés per als professionals dels serveis educatius a les aplicacions de gestió, proporcionant els recursos necessaris en la tasca diària, regulant i orientant la… Llegeix més»\nCREDA, CREDV, CRETDIC, EAP, General, Portada 0\nRetorn a les aules. CRETDIC\nEl CRETDIC ha elaborat aquesta infografia sobre el retorn al centres educatius i un complert document El retorn de l’alumnat i el professorat als centres. Criteris i orientacions per als retorn als centres després de confinament per… Llegeix més»


Amb un ampli programa d'activitats fins a finals de mes\nL'H, un any més, se suma a la crida mundial a favor dels drets de la infància. Enguany, amb motiu del 30è aniversari de la Convenció sobre els Drets dels Infants, la ciutat compta amb un ampli programa d'activitats que s'extendran al llarg de tot el mes. Destaca l'acte organitzat el dia 20 pels Síndics de Greuges de L'H i del Baix Llobregat que posarà l'accent en el dret al lleure.\nExposicions de dibuixos, tallers, teatre, activitats a les biblioteques, cinema, música i molt més són les activitats emmarcades dins la programació amb la qual la ciutat commemora aquest 2019 el 30è aniversari de la Convenció sobre els Drets dels Infants. Consulta la programació completa aquí.\nEntre el conjunt d'actes destaca aquest dijous, dia 14, el lliurament del Premi Internacional en Educació Social Joaquim Grau i Fuster al Centre Cultural Tecla Sala i que enguany arriba a la setena edició. El premi ret homenatge als ciutadans que ajuden a fer les ciutats més obertes, hospitalàries i respectuoses amb les persones que les habiten.\nEl dia 16, se celebrarà el Cross Escolar, a la zona esportiva de la Feixa Llarga, on es col•locarà un estand per veure els dibuixos sobre els drets dels infants fet pels nens que hi participen. Del 18 al 24 se celebrarà la Setmana dels Drets dels Infants a les Biblioteques de la ciutat on es podran recollir llibres i material audiovisual sobre els drets dels infants.\nEl dia 20, se celebrarà la Jornada "El dret al lleure, per l'equitat i la inclusió social de la infància", a L'Harmonia, a partir de les 17.15h, organitzada pels Síndics de Greguges de LH i del Baix Llobregat. Es vol recordar el compromís d'aquests òrgans consultius amb la defensa dels drets dels infants, treballant perquè es garanteixin els seus drets bàsics i la protecció i l'atenció necessàries per al seu benestar i desenvolupament.\nCom a cloenda de la Jornada es farà la lectura d'un manifest conjunt dels síndics participants amb motiu del 30è aniversari del Dia Universal dels Drets dels Infants.\nEl programa d'activitats previstes clourà el 30 de novembre.\nAgenda d'actes completa\nJornada síndics L'H i Baix Llobregat


“Plantem cara”, un article de Joan Solà per emmarcar. - Totxanes, totxos i maons\n“Plantem cara”, un article de Joan Solà per emmarcar.\n“Ja n’hi ha prou. Al cap d’una setmana que el president de la Generalitat afirmés que l’única llengua de Catalunya que necessita reforç és la catalana, el Govern central ens imposava per decret una hora més de castellà. Tenim el país ja del tot castellanitzat, i el català que s’hi usa està extremament degradat, de manera que difícilment podrem salvar la situació; doncs encara no n’hi havia prou: calia estrènyer més el caragol. I nosaltres, en el millor dels casos, a callar, a conservar la calma, a calcular si podem reclamar davant la llei, la llei del més fort.\nQui intenta destruir la llengua d’un poble és un enemic d’aquest poble. Tots els governs espanyols han sigut enemics nostres: durant segles i sense treva han intentat destruir la nostra llengua de diverses maneres, amb lleis, amb refinada repressió escolar, amb bombardejos enverinant incansablement el país amb tots els mitjans de comunicació. Les primeres reaccions oficials del Govern de Catalunya a l’esmentat decret van ser literalment escandaloses. Diguem-ho d’una vegada i sense embuts, que la paciència és el que ens ha dut al punt gravíssim on som: si els nostres polítics, en lloc de defensar amb tots els mitjans i amb totes les conseqüències la llengua pròpia del país, intenten fer-nos empassar una cosa tan monstruosa com que aquest decret «suposa un avanç històric per a la llengua catalana», o si intenten fer callar el locutor de ràdio que denuncia l’agressió, aleshores s’exposen que els considerem còmplices dels nostres enemics.\nLa nostra societat està profundament desorientada perquè tots els nostres governs autonòmics han tractat aquest assumpte amb una perillosa i ben perceptible actitud de subordinació del nostre poble i de la nostra llengua a una altra entitat política i a una altra llengua. La mateixa campanya «Dóna corda al català», per a una llengua mil·lenària com la nostra, que ha traduït tota la gran literatura mundial i que n’ha produït també de primera categoria mundial, deixa una sensació d’humiliació intolerable: ¿tan desvalguts ens hem de veure? Si, a més a més, va acompanyada d’una frase castellana o ambiguament catalana (El català va amb tu), aleshores l’agressió que ens fem a nosaltres mateixos ja no té nom. ¿No s’hauria trobat almenys una frase igualment atractiva però genuïnament catalana? Aquí hi ha, doncs, fonamentalment, una qüestió de dignitat. Després no ens demanin a la gent del carrer que defensem la llengua, perquè no podem. Ha de ser el nostre Govern que planti cara d’una vegada. Han de ser les nostres entitats cíviques, acadèmiques, culturals de tota mena que reaccionin amb contundència. No pas amb l’enèsima noteta de premsa. No pas amb una altra taula rodona sobre les enquestes lingüístiques. No pas queixant-se i pidolant com qui no gosa. Cal que diguem a la cara a qui correspongui que no podem tolerar ni un minut més el sarcasme, la mentida, la humiliació, l’afebliment del nostre poble. No podem esperar més. Plantem cara.”\n(“Plantem cara”. Article publicat al suplement de Cultura del diari AVUI del 28 de desembre de 2006)\nAquest article dóna nom al llibre que acaba de publicar Edicions de la Magrana amb 153 articles publicats els darrers deu anys per mestre Joan Solà, un Premi d’Honor de les Lletres Catalanes que a tots ens honora.\nVegeu aquí la notícia de Vilaweb i cinc minuts i mig de conversa amb Joan Solà absolutament imprescindibles aquí.


R.Schlienz: heroi d’Stuttgart – THE BARRACA\nDesprés de la guerra, la desolació. El club de la seua vida, amb el qual havia jugat i s’havia fet un nom, on va debutar en el primer equip amb 16 anys, va desaparèixer. Schlienz va ser dels pocs jugadors de l’equip que va sobreviure al conflicte. Els que no van morir en el front, van acabar en camps de concentració russos. Qui va eixir viu d’ells va acabar massa tocat com per a reenganxar-se a la vida. Stuttgart era l’única via disponible.\nEn la ciutat automobilística crearia el seu mite. 45 gols en 30 partits va ser la seua carta de presentació en el Gottlieb Daimler. Aquella temporada l’Stuttgart guanyaria el seu primer títol de lliga. El seu mentor en l’equip ratllat va ser Ernst Schnaitmann, porter i capità, que va coincidir amb ell en la selecció juvenil i amb el qual es va enfrontar en diverses ocasions en la Gauliga Süddeutscher. Davanter ràpid, habilidós.. un jugador franquícia que era capaç de guanyar ell a soles els partits. La seua desimboltura i la seua simpatia li van servir de complement al seu futbol per a calar entre la gent. No va ser mai un exemple de professionalitat, la disciplina no anava amb ell, era capaç de saltar-se algun que altre entrenament en nom de conrear les seues relacions amb les xiques més atractives de la ciutat.\nLa vida encara li tenia preparada una desagradable sorpresa, que li canviaria per a sempre. Després d’acudir al soterrar de la seua mare, va agafar prestada una furgoneta d’un dels seus familiars per a recórrer els 40 quilòmetres que li separaven de la resta dels seus companys. Eixa mateixa vesprada el seu equip jugaria un crucial encontre per a determinar el campió federal. Amb la ràdio a tota pastilla, i amb el seu inseparable cigarret, a 30 graus de temperatura, Robert, va baixar la finestreta del cotxe i va traure el seu braç esquerre per a refrescar-se. La velocitat i el mal estat de la carretera van fer la resta. El vehicle va bolcar, i l’avantbraç del jugador, va quedar amputat.\nUna desgràcia que podia haver retirat del futbol a qualsevol. Però no a ell. Gorg Wurzer, entrenador del equip, li va convèncer per a que continuara jugant. Els dubtes eren evidents. Com s’enfrontaria als defenses? Com afrontaria una caiguda després d’una entrada?. De la tragèdia va eixir un gran futbolista. Wurzer va treballar amb ell en solitari durant mesos per a preparar-lo, va retardar la seua posició, allunyant-lo del xoc amb els centrals. Des de la seua demarcació de mitja-punta, Schlienz es va convertir en el millor jugador del país.\nSoles quatre mesos després del seu accident, va tornar a aparèixer sobre un terreny de joc. Amb la samarreta lligada a l’altura del monyó i davant 86 mil espectadors, l’Stuttgart amb un gol seu guanyaria per 2-1 al Bayern de Munich. La premsa de l’època va atribuir l’èxit de l’equip a la presència del jugador. “Els surenys mai haurien sigut campions sense Schlienz“, va titular en portada Kicker. I pot ser que no els faltara raó. La millor actuació del davanter en la seua nova etapa la va signar davant el Saarbrücken en la final del campionat nacional de 1952. Després d’anar perdent 0-1 en el descans. L’estrela del Neckar va delectar al públic amb una magistral actuació. Ell a soles va ser capaç de guanyar el partit, va assistir en els gols, per a imposar-se per 3-2 al conjunt del Sarre, i va dirigir a l’equip des de la mitjana per a conquerir el segon campionat de lliga en la història de l’entitat del sud d’Alemanya.\nAnys més tard, Di Stefano, que es va enfrontar als alemanys amb el R.Madrid en un amistós, va declarar que el millor jugador que havia vist sobre el terreny de joc en aquell partit, soles tenia un braç. En temporades successives, Schlienz, ja com capità de l’equip, va conduir als seus cap a altra final de lliga, que perdrien davant el Kaiserlautern, i a conquerir dos copes alemanyes. Va ser declarat durant 4 temporades consecutives com millor jugador del país, tancant la seua carrera en 1960 havent anotat 190 gols en 300 encontres.\nLa intransigència i els prejudicis no li van deixar posar la guinda a la seua carrera. Sepp Herberger sempre es va mostrar reaci en dur-lo al combinat nacional. La seua dilatada estada al capdavant del seleccionat teutó, va perjudicar greument la carrera internacional del jugador. Soles va poder vestir-se com a internacional en tres ocasions, ja en el final de la seua carrera, i com homenatge a la seua trajectòria. Robert Schlienz va morir en 1995, estant considerat com el millor jugador de la història del Stuttgart, donant nom a l’estadi que forma part de la ciutat esportiva del club.\n0 comments on “R.Schlienz: heroi d’Stuttgart”


19 maig 2017 - Comiat entre balanços | Jordi Colomé Batlle | sant adrià de besòs | Espanyol | L'Esportiu de Catalunya | Notícia\nsant adrià de besòs - 19 maig 2017 2.00 h\nComiat entre balanços\nL'equip blanc-i-blau vol tancar la lliga amb una bona imatge avui contra el Granada, que és cuer i encadena set derrotes\nQuique Sánchez Flores dona bona nota a la temporada i confia a seguir creixent en la vinent\nComiat entre balanços Foto: Arxiu.\nÚltim partit de lliga i res en joc. Només mirar d'acabar amb una bona imatge i, si els resultats acompanyen, escalar una o dues posicions, amb la recompensa econòmica que això comporta. Per tot plegat, ahir els entrenadors es van dedicar a fer balanç de passat, present i futur més que no pas a parlar de l'enfrontament, en què l'Espanyol visita un Granada en una crisi més que profunda i que ha fet una de les pitjors segones voltes de la història de la competició.\nQuique Sánchez Flores no variarà gaire l'onze. El comiat no és un dia per fer experiments ni donar entrada als menys habituals. Javi Fuego s'ho perdrà per un procés gripal, però la resta podrà ser l'onze que acostuma a emprar. Al davant, un Granada que acumula xifres que fan feredat. No se sap si són pitjor les set derrotes seguides o el punt que ha sumat dels últims 36. El recurs desesperat del canvi d'entrenador, amb l'entrada de Tony Adams, ha derivat en sis ensopegades amb 2 gols a favor i 15 en contra.\nPer tot plegat, l'Espanyol confia a trencar una mala ratxa de falta de victòries fora de casa en l'última jornada que ve de l'any 1973. I, de passada, va dur els entrenadors a, sobretot, passar revista a l'exercici que avui es tanca, sense que la possibilitat de millorar la classificació tingui gaire transcendència. “La normalitat amb què s'ha crescut és el més destacat. És fàcil dir que millorarem i ens posarem en el top 10 de la millor lliga junt amb la Premier, però és difícil fer-ho. I no canvia res la posició final. Si podem donar al club la repercussió econòmica de quedar dos llocs més amunt, millor, però com a grup no ens diu res acabar més amunt o més avall.”\nUn equip més físic\nEl projecte de Quique Sánchez Flores tindrà continuïtat amb una segona temporada. L'entrenador de l'Espanyol ja treballa amb l'obligació d'adaptar-se a l'augment de l'exigència. Assolit l'objectiu del top 10 en el primer any, en el pròxim cal pujar com a mínim dues posicions, rendint des del primer dia per estar en la pugna per Europa. “Amb els fitxatges buscarem dues coses. Un salt per pensar que competirem amb més maduresa i fiabilitat. S'ha aconseguit aquest any i el més normal és que tornem a millorar. Una cosa és això i l'altra si ens arribarà per posar-nos en el grup de l'Athletic i el Vila-real, que arrenquen pensant en la Champions. Això no ho sabem. El pas cal fer-lo tant sí com no, i després veurem si ens dona per estar en aquest grup o acostar-nos-hi, que també seria progressar. El pas a fer és ser millors.”\nAixí, la planificació esportiva inclou fitxatges que permetin fer aquest salt de qualitat. Ja n'hi ha un de signat, Sergio García, i altres d'encarrilats, tot i que l'activitat se centra a lligar la continuïtat de Diego López i Diego Reyes. Quin perfil es busca a partir d'aquí? Quique Sánchez Flores ho té clar: “En un fitxatge no pots deixar de banda el físic. Com que ara disposes de les dades físiques, cal aprofitar-ho. Que la qualitat no només vingui dels peus, sinó també del cos. Volem millorar el físic, perquè, contra els grans, per exemple, ens en va faltar.” El partit del Granada va quedar en segon pla. Un tràmit a superar bé per tancar la lliga amb un somriure.\nLa normalitat amb què s'ha crescut és el més destacat. S'han posat les bases, i el que hem fet és sembrar el que vindrà més endavant\nSi aconseguim la plantilla que somiem podrem créixer. La temporada següent cal créixer, i no serà fàcil\nEls darrers anys el club s'ha gestionat malament. No era un club, sinó una agència de representació de jugadors\nPosar el club al nivell històric que mereix\nQuique Sánchez Flores va seguir amb atenció al llarg de la setmana el record que els diversos mitjans de comunicació van dedicar als deus anys de la final de la copa de la UEFA perduda a Glasgow en la tanda de penals contra el Sevilla. El tècnic blanc-i-blau va celebrar que es ressaltés la lluita de l'equip d'Ernesto Valverde i la gran resposta de l'afició blanc-i-blava, que es posés èmfasi en l'orgull i va aprofitar per recordar que el club té 116 anys d'història, en la qual hi ha títols i finals. Que l'ambient pessimista que s'hi acostumava a respirar sovint no tenia raó de ser. “Es commemorava un moment molt important i ens refresca la memòria que aquest club té aquest nivell d'història i grandesa, disputant finals europees. És un club que sempre he cregut molt guanyador i crec que el projecte va cap a tornar a la normalitat amb el canvi que estem fent tots. No és casualitat que els rivals sempre ens reconeguin que han trobat duresa en nosaltres, que els ha costat. Això mostra el creixement del grup.” Està en mans del cos tècnic i Chen Yansheng.\nL'Espanyol es va passar diverses setmanes estudiant l'opció de fer una gira al final de la lliga, tal com s'havia fet en temporades anteriors. El club blanc-i-blau no va trobar cap opció atractiva i el pla inicial del cos tècnic d'allargar uns dies els entrenaments també ha quedat en no res, perquè al final ha optat per donar descans immediat a la plantilla. Alguns jugadors ja ho van recollir tot ahir i d'altres passaran diumenge a agafar el que els quedi. “Tindran vacances de seguida. No veig sentit a retenir-los. La temporada vinent hi ha mundial, i si aquest estiu poden tenir una setmana més em sembla bé. Necessitem que vinguin amb les piles ben carregades.”\nL'Esportiu. Nacional 19-05-2017 Pàgina 10\nL'Esportiu. Comarques Gironines 19-05-2017 Pàgina 15


About: Deogràcies Civit i Vallverdú\nDeogràcies Civit i Vallverdú (l'Espluga Calba, Garrigues 22 de març de 1900 - Mèxic 3 de març de 1990) fou un esportista escultor i nacionalista català. De petit es traslladà a Montblanc i estudià a l'Escola de la Llotja de Barcelona. Destacà en curses de mig fons com a atleta del FC Barcelona i va fer algunes exposicions de les seves escultures.\nDeogràcies Civit i Vallverdú (l'Espluga Calba, Garrigues 22 de març de 1900 - Mèxic 3 de març de 1990) fou un esportista escultor i nacionalista català. De petit es traslladà a Montblanc i estudià a l'Escola de la Llotja de Barcelona. Destacà en curses de mig fons com a atleta del FC Barcelona i va fer algunes exposicions de les seves escultures. Membre d'Estat Català i de la Societat d'Estudis Militars, formà part de l'escamot de la Bandera Negra que organitzà el complot del Garraf el 1926. Fou detingut i condemnat a 12 anys de presó, però el 1930 fou amnistiat com els altres set membres del grup. Ingressà a ERC i fou cap d'un dels casals del partit. Durant la guerra civil espanyola fou l'administrador del Museu de les Arts Decoratives de Barcelona, i en acabar va exiliar-se a Mèxic, on es dedicà a la venda de xocolata i participà en les activitats de l'Orfeó Català de Mèxic i la Conferència Nacional Catalana de 1953. (ca)\nDeogràcies Civit i Vallverdú (l'Espluga Calba, Garrigues 22 de març de 1900 - Mèxic 3 de març de 1990) fou un esportista escultor i nacionalista català. De petit es traslladà a Montblanc i estudià a l'Escola de la Llotja de Barcelona. Destacà en curses de mig fons com a atleta del FC Barcelona i va fer algunes exposicions de les seves escultures. (ca)\nDeogràcies Civit i Vallverdú (ca)


Granollers, 25 i 26 d'abril del 2022\n25 i 26 d'abril del 2022\nEscolliu... Dos dies (25 i 26) Dia 25 sencer (incloent el dinar) Només 25 matí Només 25 tarda Només 26\nAssistència gratuïta, places limitades a l'aforament de la seu.\nUs informem que les dades personals facilitades en aquest formulari seran tractades per la Diputació de Barcelona, com a entitat coorganitzadora, amb l'única finalitat de respondre-hi i valorar-ne el resultat, i en compliment d'una missió efectuada en interès públic. Aquestes dades no se cediran a tercers, si no és per imperatiu legal, i es conservaran d'acord amb la política de gestió documental de la Diputació de Barcelona.\nAixí mateix, us informem que el Congrés, en part, serà enregistrat i es realitzaran fotografies del mateix, i les imatges i contingut podrà ser difós, publicat o comunicat a través d'Internet o de qualsevol altre mitjà. Donades les característiques d'aquests mitjans, les imatges i dades relacionades poden restar visibles indefinidament i ser utilitzades per tercers. La Diputació les guardarà de manera permanent al seu arxiu.\nTambé teniu a la vostra disposició la bústia del delegat de protecció de dades, que resoldrà qualsevol consulta o queixa sobre la vostra privacitat. Tot i que per aquesta via obtindreu la resposta adequada, podeu presentar, si ho considereu oportú, la reclamació corresponent al web de l' Autoritat Catalana de Protecció de Dades.


Cap al Vallès - CAMINAR PER COLLSEROLA Cap al Vallès - CAMINAR PER COLLSEROLA\nVESSANT DEL VALLÈS OCCIDENTAL\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 48\nDe Roquetes a Montcada i Reixac per Can Cuiàs i el Turó de Montcada\nRuta pel Castell de Torre Baró i Can Cuiàs per arribar al Coll de Montcada. Des d’aquí, ascensió al Turó dels Quatre Pins i al costerut Turó de Montcada. Descens a Montcada per la Font de la Mitja Costa.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 23\nDe Roquetes a Cerdanyola pel Forat del Vent i el Torrent de Sant Iscle\nPrimer ens dirigim a Torre Baró i al Coll de la Ventosa; després planegem per la zona del Forat del Vent, baixem pel solitari corriol del Torrent de Sant Iscle fins a enllaçar amb el Camí de Can Catà. El darrer tram fins a ciutat és planer.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 58\nD’Horta a Cerdanyola pel Forat del Vent i el Camí de Sant Andreu\nExcursió pel Mirador d’Horta, Forat del Vent, el Camí de Sant Andreu, la Font de Can Lloses, Sant Iscle de les Feixes, Can Catà i l’Aqüeducte de Canaletes. Pujada fins al Forat del Vent i descens progressiu fins a Cerdanyola.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 71\nCaminada de Canyelles a Cerdanyola, passant pel Camí de Sant Llàtzer, Coll de la Ventosa, Carretera del Cementiri, Torre Bones Hores, Can Fermí, Sant Iscle de les Feixes i Can Catà. Primer tram en pujada; resta, descens gradual.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 25\nDe Roquetes a Cerdanyola per Can Cuiàs i la Serra de na Joana\nPassejada cap a Cerdanyola prenent el camí de Can Cuiàs, ascens a la carena cap al Turó Pelat i pas per la Serra de na Joana per baixar cap a Can Catà i continuar pel camí de Cerdanyola, per Can Canaletes.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 44\nDe Roquetes a Cerdanyola pel Forat del Vent i la Serra d’en Ferrer\nSenzilla travessa, sempre per pistes forestals. Passarem pel Castell de Torre Baró, el Coll de la Ventosa, el Forat del Vent, el Camí de la Serra d’en Ferrer, ens arribarem a la Font de Can Lloses i pel Camí de Can Catà a Cerdanyola.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 28\nDe Mundet a Cerdanyola per la Serra d’en Fotjà, Can Coll i Puig de la Guàrdia\nEl recorregut passa per la font de la Senyora i va a buscar la carena. Es baixa per la Serra d’en Fotjà i Can Cerdà per anar a parar a l’àrea de lleure de Can Coll. Al final, ascensió al Puig de la Guàrdia i descens pel bosc de Can Canaletes cap a Cerdanyola.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 67\nDe Mundet a Cerdanyola per la Serra d’en Fotjà, Flor de Maig, Can Coll i Puig de la Guàrdia\nTravessa d’Horta (Mundet) a Cerdanyola, amb visita a tres fonts (Marquesa, Caçadors i Sant Pau), estada a Can Coll (masia, escola d’educació ambiental i àrea de lleure) i ascensió al Puig de la Guàrdia.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 20\nTravessa a Sant Cugat pel camí de la Budellera, Coll de la Vinassa, Vista Rica, Torrent de la Salamandra, Sant Medir i Can Borrell. Destacable Vil·la Joana-Museu Verdaguer, les ermites de Sant Medir i Sant Adjutori i el Pi d’en Xandri.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 42\nVariant de la ruta 20, pujant al Coll de la Vinassa pel Camí de Sant Cugat, pas per la Font Groga, i anada a Sant Medir per la Font d’en Sert i Can Puig. Destacable l’espai natural de la Font Groga, l’entorn de Sant Medir i la curiosa ermita de Sant Adjutori i el forn ibèric.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 30\nDe Mundet a Sant Cugat per la Serra de Sant Medir i Torre Cendrera\nInici amb l’ascensió al Castell Fortí i als turons de Valldaura i la Magarola, continua per la Serra de Sant Medir, amb final a la Font de la Rata, i acaba amb la pujada al Turó de la Torrefera, el pas per Torre Cendrera i l’enllaç amb el Camí de Can Borrell.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 35\n15,3 kms / 4h 15min / 217 m+\nRuta amb dos grans al·licients. El primer és el Pantà de Can Borrell, passant pel Coll del Gravat i Can Ribes. El segon és Sant Vicenç del Bosc, pel corriol que passa per les fonts de l’Ermetà i de Sant Vicenç, a sota mateix de les ruïnes de l’ermita.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 62\nDe Les Planes a Sant Cugat pel Turó del Fumet, Colònia Parès, Mas del Bosc, Can Gordi i Sant Vicenç del Bosc\n13,6 kms / 3h 45min / 276 m+\nTravessa entre Les Planes i Sant Cugat, pel Turó del Fumet, Can Flor, Colònia Parès, Mas del Bosc, Can Gordi i Sant Vicenç del Bosc. Ascensions notables al Fumet i al Mas del Bosc.\nExcursió molt variada.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 22\nLa ruta comença amb el pas pel Pantà de Vallvidrera i l’ascens a la carena i al Turó de Castellví. Seguim cap a Can Castellví i entrem a la Serra de Can Balasc fins al Turó d’en Balasc. Després baixada per la Rierada fins a Can Bosquets i ben aviat serem a La Floresta.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 39\nPujada al Turó de Can Pasqual pel Camí de Can Llevallol, seguim cap al Coll de Can Mallol i anem a la carretera de Molins per pujar al Turó del Xai. Continuem per la masia de Can Calopa de Dalt i, pel Camí de la Rierada, a Can Bosquets i acabem a La Floresta.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 53\nLlarga caminada per la carena dels Turons de Can Pasqual, Santa Creu d’Olorda, Sant Bartomeu de la Quadra, la Rierada-el Salt d’Aigua, Les Cases de Can Castellví, la riera de Vallvidrera i La Floresta.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 52\nTravessa des de Can Cuiàs fins a Sant Cugat. Unes tres hores passejant per pistes forestals de Montcada, Cerdanyola i Sant Cugat. Punts d’interès: el Mirador de l’Estrella, l’Àrea de lleure de Can Coll i el Pi d’en Xandri.\nCAMINAR PER COLLSEROLA – ruta 55\nCaminada des de Vallvidrera cap a Sant Medir, passant pel Coll del Gravat per anar a veure les ruïnes del Casino de l’Arrabassada i les artístiques fonts de Can Ribes, estada a l’entorn de Sant Medir i retorn a Barcelona pel Coll de l’Erola (Vista Rica) i els Penitents.


FUNESTAMENT DESMEMORIAT: Lector - Escriptor\nNúria Martí Constans 2 de setembre de 2011, a les 17:41\nTotalment d'acord. Imprescindibles, els dos llibres de Cabré sobre la lectura i l'escriptura.I Jo confesso ve acompanyat d'una gran campanya de promoció, però jo també confio que és un llibre en majúscules, com Les veus del Pamano. Una abraçada!\nUnknown 2 de setembre de 2011, a les 18:30\nEl diumenge en vaig llegir un petit frament al setmanari Presència. Em va venir molt de gust continuar-lo, tot i les seves 1008 pàgines :P\nCom confessa ell mateix no té pressa a publicar i durant sis anys ha tingut temps d'escriur força ;)\nMARTA 12 de setembre de 2011, a les 23:24\nEn Jaume Cabré és un geni de les lletres. Havia llegit Les Veus del Pamano i vaig tornar-hi quan el vas proposar al Grup de Lectura El Petit Príncep. Encara vaig gaudir-ne més rellegint. I evidentment, Jo confesso serà una altra obra d'art.\nTambé he rellegit El sentit de la ficció. I això que tinc poc temps...\nAnònim 13 de setembre de 2011, a les 16:39\nPel teu comentari i per donar un cop d'ull al bloc. El grup de lectura El petit Príncep ens posarem en marxa el 27 d'octubre amb El Jardí dels Finzi-Contini. També crec que serà una lectura molt interessant per comentar.


Se habla de: #CCCCenCasa, #CCCCHabitantEspais, COVID19, Centre del Carme,\nEl Centre del Carme Cultura Contemporània prepara una mostra amb les il·lustracions amb les quals artistes i professionals de la il·lustració, el disseny i Arquitectura i famílies van transformar les seues finestres en espais de creació durant el període de confinament per la COVID-19 mitjançant la iniciativa 'Des de la meua finestra', impulsada a través del #CCCCenCasa.\nEl director del Centre del Carme, José Luis Pérez Pont, ha manifestat que "l'exposició 'Des de la meua finestra' rememorarà un moment en què les finestres van cobrar un sentit especial en la nostra quotidianitat. Aquesta mostra ens serveix per a tancar un cicle, una etapa en què la cultura i l'art han sabut reinventar-se i imaginar altres formes, i en la qual des del Centre del Carme hem treballat per a cuidar-nos a través de la cultura".\nUn funambulista, una engrunsadora, un bussejador, un bany a la piscina abandonada davant de casa, un arc de Sant Martí… Més de 50 creadors es van sumar a aquesta iniciativa que convidava a mirar per les finestres amb art i a imaginar un altre món darrere del vidre.\n'Des de la meua finestra' és una proposta inspirada en l'exposició del Centre del Carme 'Viatge a Corfú. Carlos Pérez. L'home-museu', com a homenatge a qui va saber posar en valor la grandesa de diferents formats i expressions artístiques. Aquesta és una de les iniciatives impulsades pel Centre del Carme dins del seu programa en línia #CCCCenCasa, i específicament dins del seu projecte educatiu i de mediació #CCCCHabitantEspais.\nEl col·lectiu Arquilecturas, format per les valencianes Silvana Andrés i Sonia Rayos (el projecte de les quals va ser seleccionat dins de la convocatòria 'Tangent' del Consorci de Museus), van desenvolupar aquest programa en línia dirigit especialment a les famílies.\nAmb això, a la sala Zero del Centre del Carme es podrà gaudir dels populars 'Garriris' de Javier Mariscal, que van ocupar les finestres i els edificis del seu entorn i que, amb el seu món creatiu, van conquistar una part de l'exterior que romania impassible.\nEs podran veure les enginyoses il·lustracions de Juan Berrio, Paco Roca, Iván Solbes, Ortifus, Mai Hidalgo o Calpurnio, les creacions de les i els dissenyadors Marta Colomer (Tutticonfetti), Boke Bazán, Ibán Ramón, Tomás Gorría, Lucía Meseguer, així com dels artistes ESCIF, Martín Forés, Lina Vila o Dolores Furió, entre altres propostes de creadors valencians. I també s'hi van sumar des d'altres punts de la geografia espanyola com Madrid les il·lustracions d'Aurora Gorrión, artista de 'collage', o des de Pamplona la de l'arquitecte Carlos Pereda. El productor de cinema, guanyador d'un premi Goya d'animació, Álex Cervantes, també es va sumar a la iniciativa.\nEl director del Centre del Carme, José Luis Pérez Pont, ha manifestat que "al llarg d'aquests més de dos mesos hem desenvolupat un programa amb continguts específics per a gaudir-ne des de casa, amb la qual cosa hem portat l'agitació cultural del Centre del Carme a les llars. Per a fer-ho comptem amb la col·laboració de professionals de tots els àmbits de la cultura, des de la música, el cinema, la poesia, els contes, l'art o la pedagogia", i ha afegit que "hem treballat i continuem treballant per a evitar que aquesta crisi sanitària supose un col·lapse en la producció artística i per a desenvolupar noves vies que permeten l'accés a la cultura a tota la ciutadania".\nEl programa en línia #CCCCenCasa ha portat més de 80 accions culturals a les llars; començant amb la música, revivint els concerts de Sonoras; el cinema mitjançant el cicle 'Confi(n)ats a la comèdia', amb el suport dels directors de les pel·lícules; recitals de poesia, amb les participants en els laboratoris d'ecopoesia; artistes que ens van obrir els seus estudis; el primer canal podcast #CCCContesenCasa; visites virtuals per les exposicions; entrevistes a professionals de la mediació i l'educació i tallers com el de 'Des de la meua finestra' o 'Mus'n' babies', tallers dirigits als bebés de 0 a 3 anys, s'han transformat en recursos sonors per a desenvolupar en família, des de les llars.\nPérez Pont ha assenyalat que "amb el Centre del Carme ja obert, recuperem l'experiència de l'art en viu i iniciem una nova etapa en què la coordinació entre l'activitat presencial i la virtual serà fonamental. El programa #CCCCenCasa continuarà oferint propostes específiques per a gaudir-ne en línia, com una extensió del nostre projecte cultural, i al mateix temps la visita en persona al Centre del Carme estarà vinculada a aquests continguts de manera que els àmbits virtual i presencial es fusionen".\nEl programa #CCCCHabitantEspais ha partit de pensar les llars com a espais de cultura, llocs on es viu, comparteix i transmet cultura. Aterrades sobre les línies de treball del CCCC, les exposicions i l'espai com a tercer docent, però aplicat a les llars, les propostes s'han dirigit als adults per a ser activitats en comunitat, en família, sempre respectant el ritme i els interessos dels i les menors.\nLes integrants d'Arquilecturas han assenyalat que "totes les pràctiques partien de dues premisses: la primera, que l'avorriment és un dret i des d'ací totes les propostes han estat centrades en la mirada i en la imaginació més que en la producció; la segona condició era emprar el mínim possible de materials, totes les activitats es podrien realitzar amb un paper i un llapis, independentment del color, format o gramatge".\n"Amb el lema 'Mai subestimes un foli', l'hem trossejat, arrugat, apegat, usat com a motle o baix relleu. Hem tractat d'oferir a les famílies moltes possibilitats en cada una de les activitats pensant a oferir propostes accessibles per a totes, amb els materials que tingueren al seu abast, sense necessitat d'impressores i pensant en accions que fins i tot un bebé pot fer, com esgarrar un paper", han afegit.\n« Ahora más que nunca, somos #LowersForever Dance & Disorder, el fanzine que dice adiós a Coreomanía »


La importància de menjar bé - Diari de Girona\nL'exfutbolista Sergi Mateo, «Mate», ha reorientat la seva trajectòria professional com a nutricionista del primer equip del Girona\nraimon roma 06.09.2017 | 07:11\nMate, ahir a Ripoll, conversant amb el migcampista del Girona, Àlex Granell. girona fc\nPerquè un futbolista professional competeixi al màxim nivell s'han de tenir en compte un seguit de factors que influeixen en el rendiment. S'ha de tenir una bona preparació física, bons coneixements tàctics, un mínim descans diari i, també, una excel·lent nutrició que complementi el treball més purament físic i esportiu d'un esportista. Al Girona tenen clar que aquest últim aspecte és imprescindible i en Sergi Mateo, més conegut com a Mate, és el nutricinista del club i s'encarrega, sota la supervisió del serveis mèdics, de preparar els àpats als futbolistes i de donar consells sobre quins són els millors hàbits d'alimentació.\n«Els jugadors del primer equip esmorzen i dinen cada dia junts i, a més, se'ls diu què és el més adequat per sopar. És molt important que tinguin confiança amb mi perquè els pugui gestionar els plats», assegura el nutricionista olotí, que enguany forma part del cos tècnic del Girona i viatjarà amb l'equip per supervisar, també, l'alimentació en els desplaçaments. El treball d'en Mate dins l'estructura del primer equip –també es cuida de la nutrició del Peralada-Girona B, el juvenil i dona consells a la resta d'equips de futbol base–, és un complement a la feina que fan els preparadors esportius, els fisioterapeutes o els readaptadors, tots ells molt importants pel correcte funcionament de l'equip. Afirma que Pablo Machín dona «molta importància» a aquest àmbit de treball i que «és important per mi que em consultin, que em demanin dubtes sobre la seva alimentació sense problemes, si existeix aquesta confiança els resultats encara són més bons».\n«Treballo molt, però soc molt feliç»\n«M'he hagut de posar molt les piles per arribar al món professional. He comès errors, els he solucionat i tinc un entorn que m'ha exigit molt per créixer», destacava el nutricionista del Girona. Realment sí que se'l veu feliç fent la seva feina. I això que quan va acabar la carrera de nutrició no tenia en ment dedicar-se al món del futbol, però la seva parella, la Carla, el va empènyer per agafar aquesta branca i a arribar fins a on ha arribat. El protagonista destaca que «jo volia treballar en temes d'alimentació infantil, però la meva xicota em va dir que em dediqués a la nutrició esportiva i li ho he d'agrair, n'estic encantat». En Mate l'any passat ja treballava amb el Girona, però enguany s'hi dedicarà exclusivament. De moment ja s'ha apartat del futbol, disputant l'última temporada amb el Manlleu a Tercera i té una consulta a Olot, on cada vegada pot atendre a menys persones. «El meu somni sempre va ser arribar a Primera Divisió com a futbolista, no va poder ser però ho he aconseguit d'una altra manera», destaca Mate, que va tenir diferents propostes per seguir jugant que, de moment, ha descartat «perquè em vull dedicar exclusivament a la feina de nutricionista al club». «L'any passat em trobava que mentre estava entrenant no podia atendre els missatges dels jugadors i no vull que això torni a passar», diu, afegint que «molts dels jugadors que surten a sopar fora un dia de cada dia em diuen que miri la carta del restaurant i els aconselli quins plats a escollir».\nConnexió amb Manchester\nAmb la visita del City a Montilivi, en Mate va poder parlar amb la Sílvia Tremoleda, nutricionista de l'equip que entrena Pep Guardiola. «Tenir el seu suport també m'anirà molt bé, quan coincidim ens trobem i estem en contacte permanent», va dir.\nSergi Mateo és també un punt de suport per a altres nutricionistes de clubs professionals. «Em truquen i em demanen consells, ajuda, sobretot, per com estructurar el nutricionista dins el club».


Fires de Girona 2013. La cercavila\nEl divendres 25 d'octubre 2013 va tenir lloc, com a preludi del pregó que donava inicia a les Fires de Sant Narcís, una cercavila pels carrers de Girona amb el grup Fal·lera Gironina, que varen passejar fins a la plaça del Vi els gegants i capgrossos de la Ciutat. En aquest indret explicaren les arrels històriques de la imatgeria festiva gironina, que s'endinsen fins el 1513, il·lustrant l'explicació amb actuacions de l'Àguila, els bastoners, el Beatosaure, els capgrossos i els quatre gegants de Girona.\n(Ampliar) - Els gegants de Girona al parc de Vista Alegre.\nLa sortida es va fer, com en anys anteriors, al parc de Vista Alegre, on l´Agrupament Escolta i Guies Santa Maria de Vista Alegre varen presentar els nous capgrossos, construïts per ells mateixos, la Griselda, en Met pintor, la Lireta-Lirona i la Vella Xiruca. A continuació l'Associació de Veïns Vista Alegre-Carme, va oferir una banda, amb una dedicatòria, a la geganta Anna Gironella.\nSeguidament iniciaren la cercavila, arrossegant petits i grans amb els balls i la música de tambors i gralles, fins a la plaça del Vi, on varen ser rebuts pel nombrós públic assistent.\n(Ampliar) - Presentació dels quatre capgrossos del Cau Vista Alegre.\nEn aquest indret, Fal·lera Gironina va passar repàs a la història de la imatgeria festiva il·lustrant-la amb les actuacions dels participants en la cercavila, i de l'Àliga de la Ciutat i el Beatosaure, que esperaven a l'entrada de l'Ajuntament.\nCom a cloenda de l'espectacle festiu per donar pas al pregó, es va presentar la "Dansa per als gegants de Girona", dedicada als gegants Fèlix i Àngels, amb lleta i música de Joaquim Pla Dalmau.\n(Ampliar) - Arcades gòtiques de la galeria superior.\nVoltant la plaça del Vi,\nel Gegant i la Geganta,\nroden, roden com un remolí. (bis)\nDéu vos guard senyora Geganta,\nDéu vos guardi senyor Gegant,\nde gran dama teniu la planta,\ntambé vos lluïu de bon galant.\nVoltant la plaça del Gra,\nroden, roden, sense mai parar. (bis)\nla parella a tothom encanta,\nsi el mantell voleia tot dansant.\nVoltant tota la Ciutat,\nroden, roden, amb gran majestat. (bis)\nvostra gràcia, senyora, és tanta\nque voldria anéssiu tot davant,\nQuan la dansa s'ha acabat,\nes retiren a "Ca la ciutat". (bis)\nAdéu-siau senyora Geganta,\nadé-siau mi senyor Gegant,\naviat una nova dansa,\nals carrers us tornarà a portar.\nUna cosa s'ha de dir\ndel Gegant i la Geganta,\nuna cosa s'ha de dir:\nsón l'orgull del poble gironí. (bis)\nLa geganta Anna Gironella amb la banda oferta l'Associació de Veïns Vista Alegre-Carme.\nCapgròs la Marieta de les Cols.\nEls gegants de Girona travessant l'Onyar.


Adolf Schmal (Dortmund, 18 d'agost de 1872 – Salzburg, 28 d'agost de 1919) va ser un ciclista i tirador austríac. Va prendre part als Jocs Olímpics d'Atenes de 1896, on va participar en quatre modalitats de ciclisme i una d'esgrima. També va participar en la modalitat de sable de la competició d'esgrima dels Jocs Olímpics d'Atenes. Sols va poder guanyar un dels quatre enfrontaments, quedant relegat a la quarta plaça d'un total de cinc participants.\nAdolf Schmal (Dortmund, 18 d'agost de 1872 – Salzburg, 28 d'agost de 1919) va ser un ciclista i tirador austríac. Va prendre part als Jocs Olímpics d'Atenes de 1896, on va participar en quatre modalitats de ciclisme i una d'esgrima. Schmal va participar en les proves de velocitat (una volta a la pista), 10 km, 100 km i 12 hores. El seu millor resultat el va aconseguir a la cursa de 12 hores, durant la qual va recórrer 314,997 km, avantatjant en una volta el britànic Frank Keeping. A les proves de velocitat i 10 km va aconseguir la medalla de bronze. També fou un dels set ciclistes que no finalitzà la prova dels 100 km. També va participar en la modalitat de sable de la competició d'esgrima dels Jocs Olímpics d'Atenes. Sols va poder guanyar un dels quatre enfrontaments, quedant relegat a la quarta plaça d'un total de cinc participants. (ca)\nAdolf Schmal (Dortmund, 18 d'agost de 1872 – Salzburg, 28 d'agost de 1919) va ser un ciclista i tirador austríac. Va prendre part als Jocs Olímpics d'Atenes de 1896, on va participar en quatre modalitats de ciclisme i una d'esgrima. També va participar en la modalitat de sable de la competició d'esgrima dels Jocs Olímpics d'Atenes. Sols va poder guanyar un dels quatre enfrontaments, quedant relegat a la quarta plaça d'un total de cinc participants. (ca)\nAdolf Schmal (ca)


Biblioteca sagrada Família |\nTag Biblioteca sagrada Família\n“El meu món ja és un altre, però encara no el sé descriure. És al meu davant.” Avui vull traçar petites cartografies i parlar de memòries personals i col·lectives. Surto a passejar molt a prop del Centre Cultural i arribo… Continue Reading →\nDurant aquest mes de desembre us convidem a participar en el concurs de microrelats online, activitat vinculada a la 21ª edició del Premi de Relats Curts. Com ja és tradició, us proposem un petit repte per escriure i enguany hem… Continue Reading →\nActualment, la pandèmia ens ha obligat a canviar molts dels nostres hàbits quotidians i culturals, però també ens ha permès valorar-los més i descobrir-ne d’altres. Amb aquest esperit de descoberta, que esperem que cap virus pugui atrapar, us volem convidar… Continue Reading →\nS’uneix a la festa de la celebració de la 20a edició del concurs de Relats en Femení, el col·lectiu Espai Brut que ens ofereix una exposició basada en la frase de la Virgínia Woolf: “Per la gran part de la història,… Continue Reading →


Elimineu les ungles de gel vosaltres mateixos: instruccions en 7 passos - Roba de nadó de ganxetLlegir Més\nPrincipal Roba de nadó de ganxetElimineu les ungles de gel vosaltres mateixos: instruccions en 7 passos\nTemps dedicat a eliminar les ungles de gel\nInstruccions: traieu les ungles de gel\n1. Desinfectar les mans\n2. Traieu l’esmalt d’ungles\n3. Treure la cutícula\n4. Aplicar el fitxer gruixut\n5. Utilitzeu l'arxiu fi\n7. Cuidar les ungles\nLes ungles estables de gel solen durar molt, és a dir, teòricament necessiten aguantar fins a créixer o renovar-se. Pel que fa a la teoria del gris, perquè no només les ungles no duren per sempre, sinó que el gust també canvia amb el temps. Després s’han de treure les ungles de gel. Com et mostrem aquí? Malauradament, per treure les ungles a tu mateix necessites temps. Malauradament, a diferència de la majoria de pintures o ungles enganxades, cal eliminar el gel dur. Per tant, és important adquirir fitxers de bona qualitat en diferents mides de gra. Segons si voleu treure completament el gel i tornar a les vostres ungles naturals, necessiteu almenys mitja hora per treure completament l’ungla del gel. Us mostrarem què mirar cap a fora per no danyar el llit i l’ungla durant aquesta acció. Com més temps es dediqui a tenir cura de les ungles i el llit de les ungles, millor serà el resultat més saludable.\nEls arxius de polit\npals de cutícula\nTovalloles per a mòbils\nVolíem oferir-vos un temps aproximat per treure les ungles de gel. La durada depèn principalment de si treballeu amb un encaminador o una rectificadora elèctrica o si necessiteu fitxer a mà. Si us presenteu de forma mecànica, inevitablement necessitareu molt més temps, però en molts casos també treballareu molt més suaument a les ungles.\nSuggeriment: si l’ungla de gel ja ha augmentat una mica i l’ungla natural que hi ha al darrere s’aconsegueix, recomanem especialment als principiants que fiquin el gel de manera mecànica. Si us deixeu caure amb el tallador elèctric i aterreu a l’ungla natural, de seguida podreu causar danys extrems. En el pitjor dels casos, talleu un forat o una osca a l’ungla natural.\nRecordeu que, si voleu superar les ungles de gel, haureu d’esperar uns tres mesos. Hi ha una hora, però una bona alternativa, sobretot si tornes a tenir ungles naturalment boniques que no semblen un cos estranger.\nSi mai no voleu tornar a usar les ungles de gel i només arxiveu les ungles de gel existents una vegada, els fitxers no han de durar gaire. No obstant això, la qualitat no ha de ser massa dolenta, si no, l'ungla es danyarà. Per sobre de tot, els fitxers metàl·lics són completament tabú. L’ungla s’escalfaria mentre s’arrossegava i es cremaria alguna cosa directament. Pitjor encara, l’arxiu es fusiona amb el gel.\nConsell: com a oli d'ungles, també podeu utilitzar un bon oli de la cuina. L’oli de coco o l’ametlla s’adapta molt bé a les ungles i als llits d’ungles. Però no prengueu oli que ni tan sols podeu olorar, perquè amb el temps els dits us faran olor una estona. Aneu amb compte amb l’oli de nous, això podria acolorir les ungles una mica més fosques.\nClaurador amb diferents accessoris: conjunt complet a partir d’uns 50, 00 euros\nFitxa de ceràmica - des d’uns 20, 00 euros\nFitxa de vidre - des d’uns 15, 00 euros\nFile Sandblatt / Buffer - disponible en diferents mides i formes de gra - des d’uns 1, 50 euros\nConsell: si es tracta d'un tallador d'ungles com a conjunt complet o d'un bon fitxer d'ungles, sempre és més barat en algun lloc. Però amb els talladors d’ungles, la vella dita que qualsevol que compra barat compra dues vegades. El dispositiu hauria de durar un temps. A més, després hi ha d’haver accessoris de rectificat i fresat igualats. En cas contrari, potser haureu de llençar-lo perquè ja no en queden més fitxers adjunts.\nUna vegada i una altra, escolteu de sàdics ignorants que simplement heu de desgarrar-vos de l’ungla de gel. Això pot funcionar amb les ungles enganxades, però amb una ungla de gel real, com a mínim, també es rasgarà l’ungla. Això entra en la categoria de tortures.\nEn un bon saló d’ungles no només es desinfecten les eines, sinó també les mans i les mans de l’operació. Hauríeu de fer-ho especialment quan feu les ungles de gel. Aquest tractament relativament rugós pot penetrar fàcilment bacteris al llit de les ungles. Utilitzeu un desinfectant simple i normal per a les mans.\nConsell: és ideal si es repeteix aquest punt per segona vegada després d’eixugar-se l’esmalt. Com prevenir eficaçment les infeccions.\nEl vell esmalt s’elimina amb més normalitat amb el retractor d’esmalts i el cotó o el rotllo de cuina, que millor s’adapti. No proveu de remullar el gel amb l’eliminació d’esmalts fins que estigui tendre. Més difícil sovint es pot eliminar amb el fitxer.\nConsell: el vernís d'ungles fixa els fitxers ràpidament, de manera que és millor eliminar-los amb un correcte retirador. Per descomptat, si teniu un excedent d’arxius o simplement no teniu un remover d’esmalts a la casa, també es pot arrebossar la pintura.\nQuan la pintura estigui apagada, haureu d’empènyer una mica la cutícula i retirar amb cura una mica l’excés. Ara desinfecteu les ungles de nou, aquí no podeu estar massa atent.\nConsell: molts especialistes en les ungles recomanen aplicar una mica d’oli d’ungles o un oli bo comparable a la cutícula i a la part exposada de les ungles. D’altres pensen que s’ha d’aplicar crema de greix a la pell al voltant de l’ungla. Si fas un massatge lleuger a l’oli, l’ungla ja està una mica armada contra els atacs mecànics que s’acosten. Sigui quin sigui el mètode que preferiu, us correspon completament, perquè tots dos tenen sentit.\n4. Aplica el fitxer gruixut\nLa primera elevació gruixuda per sobre de l’ungla real es pot arxivar relativament ràpidament amb un fitxer de gra gros. Tot el que heu de fer és assegurar-vos que no us esporre la pell per tot arreu. Per descomptat, tampoc hauríeu d’anar a buscar l’ungla natural.\nConsell: no arxiveu completament una ungla i després la següent, però sempre una mica a cada ungla. Així, cada ungla pot refredar-se una i altra vegada i no es farà malbé.\nQuan es descarregui la majoria del gel, aneu a un fitxer fi. Entremig, sempre s’ha d’escombrar la pols amb un raspall per veure si ja heu arribat a l’ungla natural. Tot i això, molts especialistes recomanen deixar el gel a l’ungla durant un temps i permetre que creixi amb tota naturalitat.\nSuggeriment: si esteu atent, també notareu la pols de poliment resultant, tant si esteu treballant a l’ungla natural com en el gel. El gel es polvoritza molt més fort que la teva pròpia ungla.\nSi realment heu tret tot el gel, tret de l’ungla natural, l’ungla es redueix inevitablement una mica. Per tant, es torna a suavitzar l’ungla amb un fitxer de poliment o un tampó de poliment. Al mateix temps, això impedeix la penetració de bacteris o brutícia. Un poliment senzill fins i tot impedeix la decoloració de fruites o verdures alhora, si treballes molt a la cuina.\nVideo tutorial per treure les ungles de gel\nTant el llit de l’ungla com l’ungla necessiten ara molta atenció. No només massatge l'oli a les ungles i el llit d'ungles just després de la prova, sinó que una i altra vegada en els dies següents. Trobareu que al cap d’un temps no us faltaran les ungles de gel resistents si les ungles estan ben cuidades.\nConsell: en el primer temps, després de treure les ungles de gel, les ungles naturals seran molt suaus i sensibles. Això es deu, en part, a la forta arxivada, però a vegades és només una qüestió d’hàbit, ja que primer podríeu excavar el jardí amb les ungles, eren tan dures. Així que no tingueu por de portar guants de goma durant un temps mentre renteu i netegeu.\nComprar fitxers d'alta qualitat\nmai esquinça les ungles de gel\nDesinfecteu les mans i les ungles\nTraieu l’esmalt d’ungles abans de presentar\nEmpenta la cutícula cap enrere\ndesinfectar de nou\namb un fitxer gruixut, elimineu les zones de gel més fortes\npossiblement deixeu una capa molt fina de gel\nfiling fins l’ungla natural\nPrecaució: arxiveu l’ungla el mínim possible\nSegellar l’ungla natural amb una fitxa de polit\nMantenir les ungles després del tractament\nMassatge d'oli d'ungles / oli de coco al llit de les ungles\nAtenció: les ungles naturals són suaus i sensibles\nCopyright Roba de nadó de ganxet: Elimineu les ungles de gel vosaltres mateixos: instruccions en 7 passos - Roba de nadó de ganxetLlegir Més


Flors de Bach | espaideterapiafloral\nArchivo de la categoría: Flors de Bach\nEl significat profund i simbòlic que trobem en les formes i els colors de les plantes\nDes de els inicis de la història, els humans hem tingut la necessitat de conèixer i entendre el nostre entorn per a la pròpia supervivència. Els nostres avantpassats ja utilitzaven l’analogia per comparar les estructures minerals, vegetals i animals, amb el cos humà i així trobar aliments o medicines per a la curació. De manera intuïtiva utilitzaven el què més endavant es va definir com a <<signatura>>.\nEls antics metges i alquimistes definien la signatura com un signe, senyal o firma que manifesta un determinat vegetal (o un altre ésser viu) i que ens serveix per conèixer les seves propietats internes que poden se utilitzades per a la curació. La lectura d’aquests signes es realitza únicament amb l’observació i l’ús del pensament analògic (1).\nPerò no és fins el segle XVI amb Paracelso quan trobem els primers escrits sobre signatura vegetal. Paracelso va ser probablement l’alquimista més reconegut a Europa i defensor de la idea del paral·lelisme entre el microcosmos i l’home i el macrocosmos i l’univers. Paracelso proposava que l’esperit de l’observador (home) s’havia d’unir a l’esperit de l’observat (planta) i així arribar al coneixement profund de la planta. Aquesta observació atenta i sensible, segons la teoria organicista, permet reconèixer la força vital intrínseca que s’expressa en forma de patró energètic en animals, plantes, minerals i astres.\nDe fet, un dels grans misteris de l’obra del Dr. Bach és saber com va reconèixer els diferents patrons energètics sanadors de les plantes i flors que conformen el sistema. Alguns autors com Nora Weeks deixen entreveure que ho va fer a través de l’observació sensible de les diferents espècies. Tot i així, gràcies els estudis de Julian Bernard sobre l’observació empírica i profunda de la signatura floral del sistema Bach podem dir, sense dubte, que la forma, els colors i el desenvolupament de cada una de les plantes es correspon a uns patrons sanadors concrets a partir dels quals es creen les essències.\nLa signatura vegetal moderna\nActualment, gràcies als avenços científics, tenim un coneixement molt més empíric del nostre entorn; amb la química, la biologia i fisiologia tant del regne vegetal i mineral com del cos humà, s’ha pogut comprovar que algunes de les propietats curatives atribuïdes antigament a determinades plantes o aliments no eren del tot correctes.\nAixò però, no fa menys vàlida la signatura, i la proposta del biòleg Jordi Cañellas, és demostrar que l’estudi de la signatura en les Flors de Bach pot ser vigent, sempre i quan es coneguin les claus per comprendre el llenguatge simbòlic del regne vegetal i traduir-lo al llenguatge humà (2).\nCañellas ha partit de 3 premisses respecte a les Flors de Bach per a fer l’estudi de la seva signatura; 1) Es coneixen àmpliament les propietats terapèutiques de les Flors de Bach; 2)Es coneixen àmpliament, les formes, colors i estructures, així com moltes de les característiques de las plantes a partir de les quals es preparen les Flors de Bach; 3) Les formes colors i estructures que manifesta la naturalesa no són a l’atzar sinó uns patrons geomètrics i energètics subjacents que les condicionen, de manera que podem associar la forma, el color i la geometria amb les seves propietat terapèutiques (3).\nLa signatura ens diu que les formes i els colors de les arrels, les tiges, les fulles, les flors, els fruits i les llavors ens donen una informació que va molt més enllà de la simple estructura i fisiologia. Ens parlen del inconscient, del conscient, del com ens relacionem, del com vivim, de les emocions i de la ment. No ens ha de semblar una analogia estranya, doncs tots sabem que el nostre cos és també un reflex de la suma de totes les nostres dimensions; física, mental, emocional i espiritual.\nEl codi primari en l’analogia vegetal-humà (4)\nLes arrels tenen quatre funcions bàsiques: la fixació per al sosteniment de la planta, l’absorció de l’aliment (l’aigua i els minerals), la connexió amb altres plantes, i l’acumulació de substàncies de reserva. Analògicament les arrels, com que generalment estan ocultes a la terra, representen l’inconscient i el passat, la connexió amb la Terra i la seva energia.\nLes funcions principals de la Tija són el sosteniment, la conducció, la reserva i la protecció. Analògicament simbolitza el <<com som>>, els aspectes principals de la nostra personalitat. La part més externa de la tija representa les nostres <<proteccions>>, la Inter-mitja és el caràcter i la part més interna el temperament.\nLa Tija simbolitza l’element Aigua, que s’associa a les emocions, la fluïdesa i el moviment. És el pas cap a la llum, cap a la consciència, així com les arrels ho fan cap a l’obscuritat, l’inconscient.\nLes funcions principals de les Fulles són la captació i l’absorció de llum, la refrigeració, la fotosíntesis i l’acumulació d’aigua i matèria orgànica. Analògicament representen el <<com ens manifestem>>, és a dir, la relació amb el nostre entorn. El què percebem de l’exterior i el què expressem, el donar i el rebre. Es relacionen amb l’element Aire, que simbolitza el pensament, l’abstracció i la creativitat. El color verd de les fulles ens parla dels cicles vitals, l’equilibri, la regulació i la curació. Són la major superfície de contacte amb l’exterior i simbolitzen la comunicació, l’expressió i la transmutació.\nLes funcions principals de les Flors són la reproducció i la creativitat ja que són una explosió de colors, formes i olors. Analògicament simbolitzen les nostres idees, projectes, és a dir, la capacitat de donar fruits. Són l’energia potencial del vegetal i representen l’element Foc.\nLes Flors son la part de la planta escollida per a la creació de les essències florals perquè representen l’equilibri i l’harmonia de l’ésser, i són aquests patrons energètics els que en ajuden a recuperar l’equilibri emocional als humans i als animals.\nLes funcions principals dels Fruits són la germinació i la dispersió. Simbolitzen el què materialitzem, el què fem, el què concretem. Representen el cinquè element; la Vida, que inclou potencialment els altres quatre.\nFinalment, els colors també son importants ja que cada color vibra en una freqüència diferent i per ressonància pot modificar els nostres patrons de vibració alterats. Les estructures, dimensions i formes també són important a l’hora de descriure les analogies humà-planta de cada essència floral amb els patrons i caràcters àmpliament descrits en el sistema floral del Dr. Bach.\nUna vegada reconegut el codi primari podríem entendre i aprofundir en cada una de la signatura de les Flors de Bach, però això ho deixem per un altre article. Per ara en quedem amb la idea de que conèixer la signatura de cada una de les Flors de Dr. Bach ens permet acostar-nos a la planta i entendre de forma profunda al poder senador de les essències.\nNaturopata. Llicenciada en Biologia.\nArticle publicat a la Revista del Gremi d’Herbolaris de Catalunya. Febrer 2017\n(1-2-3-4) Cuaderno Botánico de Flores de Bach. Jordi Cañellas. RBA Libros SA. 2008\nLa doctrina de la signatura en la obra del Dr. Bach. Ricardo Mateos. http://www.flowersociety.org/\nMés informació a : http://www.tiendaeljardidelesessencies.com/