Puigdemont critica que Tajani s'hagi deixat "arrossegar" per una "deriva demofóbica" en vetar la seva conferència al PE\nPublicat 15/2/2019 19:48:48CET\nL'expresident de la Generalitat Carles Puigdemont ha acusat aquest divendres al president del Parlament Europeu, Antonio Tajani, de deixar-se "arrossegar" per una "deriva demofóbica" per vetar la conferència en la qual ell i el president de la Generalitat, Quim Torra, anaven a participar dilluns que ve, alhora ha qualificat de "absolutament fals" que l'esdeveniment posi en risc la seguretat de la institució europea.\n"Pensàvem que el Parlamento Europeu podria resistir a les pressions del tripartit del 155 i hem vist amb decepció i tristesa com el president Tajani s'ha deixat arrossegar per aquesta deriva una mica demofóbica que pot acabar afectant també a la reputació de la pròpia democràcia europea", ha apuntat en declaracions als mitjans des de la Fira del Llibre de Brussel·les, a la qual ha acudit a signar exemplars del seu llibre.\nPuigdemont ha acusat el polític italià d'"unir-se" a les "pressions" del "tripartit del 155" i ha denunciat que, en lloc de "reforçar" el paper de l'Eurocambra "com a temple de la paraula", hagi decidit "censurar" la veu de persones que representen a les institucions catalanes i a una "majoria política" a Catalunya.\n"No és bona senyal deixar-se arrossegar per aquesta actitud censora, és un missatge molt negatiu de cara als ciutadans europeus", ha afegit, per recordar que la societat europea haurà de decidir en les eleccions europees si vol una Europa que faci "justament el contrari", és a dir, que "no censuri a ningú" i sigui "una autoritat moral per la resta de regions del món".\nEnfront les raons esgrimides pel president de l'Eurocambra per "no autoritzar" la conferència, Puigdemont ha assenyalat que és "absolutament fals" que vagi a posar en risc la seguretat a la seu d'aquesta institució comunitària.\nEn aquesta línia, ha advertit que "si Europa vol protegir la llibertat d'expressió hauria de protegir també el dret de dissidència si s'expressa de forma no violenta".\n"No hi ha cap raó de seguretat, excepte si (Tajani) tingués indicis que els senyors de Cs, PP o PSOE preparessin algun aldarull, que no seria la primera vegada", ha manifestat.\nEn qualsevol cas, ha garantit que el dilluns s'explicaran, encara que no ha detallat si al Parlament Europeu o a un altre lloc, i ha emfatitzat que "sobretot després de les eleccions europees s'escoltarà amb més força" l'opinió de les forces independentistes catalanes en la institució comunitària.\nTambé ha remarcat que no està "condemnat" ni "perseguit", per la qual cosa, si es vetés també la seva entrada a l'Eurocambra seria "un problema seriós" sobre el qual s'haurien de pronunciar altres instàncies europees. "Jo no descarto tampoc en aquest cas defensar els meus drets com a ciutadà europeu", ha subratllat.\nNO DESCARTA PRESENTAR-SE A les EUROPEES\nEn aquest context, ha insistit que no descarta presentar-se a les eleccions europees el proper 26 de maig perquè, al seu judici, cal "trobar les maneres que aquesta realitat irrompi al Parlament Europeu".\n"He dit més d'una vegada que volem posar a l'agenda europea el dret d'autodeterminació, la llibertat dels pobles i la deriva autoritària d'algunes democràcies europees, que és un perill per la democràcia europea en el seu conjunt", ha dit.\n"Quan em vaig oferir a integrar les llistes era obvi que jo no em descartava. No puc oferir-me a formar part d'una llista conjunta i dir que descarto anar. No és compatible", ha resolt, després d'afirmar que el veto a la conferència és "una raó de més" per presentar-se.


Les bodes europees i marroquines | DIARI DIGITAL DE L'INSTITUT AGUSTÍ SERRA\nLes bodes europees i marroquines\namira1996 ♦ gener 19, 2011 ♦ 2 comentaris\nA Catalunya les bodes són molt llargues, els nuvis porten els mateixos vestits durant tota la boda i convit, però a diferència de les bodes marroquines també són llargues, però es canvien com a mínim de vestits unes quatre vegades, però això depèn de cada família, de la seva tradició i sobretot de la núvia. El vestit d’una núvia catalana és blanc i el del nuvi pot ser blanc o negre. Però en canvi els vestits de les núvies marroquines és de molts colors o d’un sol color lluminós, i el nuvi ha de portar no només vestit a l’estil europeu, sinó que també pot portar jelaba (vestit àrab de color beige).\nAixí és com són les tradicions marroquines. A les bodes àrabs les dones invitades han de portar kaftan( vestit llarg amb un cinturó de roba llarg i gruixut) , jabador (vestit format per uns pantalons, una camiseta llarga i per damunt una armilla molt llarga) i tekcheta (vestit llarg semblant al kaftan amb cinturó o sense), però si no en tenen o no volen portar aquesta roba, vénen amb roba bonica, encara que això és com una falta de respecte per a tothom, sobretot per als nuvis.\nA mi personalment m’encanten els vestits àrabs, però són molt llargs i pesen moltíssim, encara que depèn del vestit, però la majoria d’ells pesen moltíssim. Els vestits europeus també són xulos i llargs però no pesen molt i això m’agrada.\nLa núvia que va de negre i rosa porta un kaftan.\nLa núvia que va de verd i plata porta una takcheta.\nLanoia que va de beige i negre porta un jabador.\nI la núvia que porta un vestit blanc és una núvia europea.\nAmira El Hassouni El Aitour. 3a43\n← Com són les bodes gitanes\nEl claustre de l’Agustí Serra vota no al projecte 1×1 →\nNovembre 2, 2012 – 11:14 pm\nel kaftan negro y rosa mencanta cuanto cuesta\ngener 21, 2011 – 11:55 am\nmencanta la meva noticia hahahaha 🙂


PUIGCERDÀ VOL COMENÇAR A CONSTRUIR EL PARC FLUVIAL – Pirineus TV\nPUIGCERDÀ VOL COMENÇAR A CONSTRUIR EL PARC FLUVIAL\nL'ajuntament de Puigcerdà destinarà una partida del pressupost general d'aquest 2020 a la construcció de la primera fase del parc fluvial del riu Querol. Concretament hi destinarà 277.000 euros. Es tracta d'un nou espai verd d’oci urbà que s’ha de convertir en el més gran del municipi. L'equip de govern vol desencallar, així, el projecte, que recordem es va començar a plantejar fa uns anys. Per això preveu enguany iniciar els treballs d'adequació del primer tram, situat a la colònia Simon.\nAquesta primera actuació a la colònia Simon contempla la creació d'una bossa d'aparcament, l’adequació de l’entorn amb diferents traçats per fer a peu i nou arbrat i vegetació, mobiliari urbà, nous gronxadors, i la recuperació d'una font, a més de la construcció d'un mirador sobre el riu.\nEl nou parc fluvial del riu Querol s'anirà executant per fases i, quan acabin, ocuparà un tram de dos quilòmetres, des de l'antiga farinera fins al pont del Teixidó. Des del consistori han destacat la importància de dotar el municipi d'un nou espai d'oci.\nDes del consistori han recordat que, en els darrers anys, s'han creat nous parcs a Puigcerdà, com el dels Quatre Camins o els d'Age i Vilallobent.


El Comú preveu estalviar 430.000 euros amb un primer paquet de mesures | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDj., 23/02/2012 - 21:04\nEl Comú preveu estalviar 430.000 euros amb un primer paquet de mesures\nEl Comú de la Massana preveu estalviar 430.000 euros durant aquest any amb el primer plec de mesures de contenció aprovat ahir. El cònsol major, David Baró, va remarcar que es tracta d’actuacions “concretes” i aplicables des d’ara mateix. Així, va indicar que no serà l’últim paquet que s’aprovarà al llarg d’aquest any.\nD’una banda, la reducció de la despesa s’obté retallant un 5,2% les despeses de personal respecte al 2011 (cosa que permet destinar 221.235 euros menys a aquest concepte). Així, es preveuen reduir les despeses de personal de relació especial un 36,88% (que comportaran un estalvi de 103.591 euros), es redueix un 8,33% el salari dels cònsols i consellers eliminant la tretzena paga (que comporta una reducció de 27.172 euros) i s’eliminen els consellers a ple temps durant tot el mandat (que ofereix un estalvi de 16.029 euros).\nLes mesures també s’han negociat amb els treballadors de la corporació, ja que els afecten directament. En aquest sentit, se suspèn la gestió de l’acompliment del 2011 i del 2012, fet que comportarà un estalvi de 74.443 euros. Tampoc es farà cap augment salarial per promoció de lloc de treball i no es farà cap contractació nova (tampoc se supliran les vacants en cas de jubilació o baixes).\nPer altra banda, també es preveu rebaixar un 3,64% les despeses de béns corrents (cosa que permet retenir 143.000 euros) i no s’actualitzaran les rendes aplicant la modificació de la Llei d’arrendaments (fet que permetrà estalviar 57.000 euros).\nFinalment, també es rebaixen un 5% (8.900 euros) els costos dels diferents esdeveniments (com Andoflora, el mercat de Nadal i altres festes tradicionals). Aquestes retallades comporten un estalvi de 208.900 euros. A aquestes nou mesures la majoria n’hi ha afegit tres més, que passen per ajustar de forma progressiva el preu de les activitats no socials (com els tallers) al cost real –tot i que s’oferirà ajudes a les persones sense recursos–, renovar el conveni per a la central de compres conjunta amb Ordino i buscar altres serveis que es podrien mancomunar, i renegociar i agrupar contractes de serveis actuals (com el manteniment d’instal·lacions i alarmes, entre d’altres).\nEn la sessió d’ahir també es va donar el vistiplau a deu mesures de reactivació econòmica. Amb l’objectiu d’afavorir la construcció, es preveu analitzar la possibilitat de rebaixar del 15% al 5% la cessió econòmica en sòl urbà consolidat. Així mateix, s’elaborarà un nou pla d’actuacions anuals per reactivar el turisme i el comerç de forma conjunta amb el sector privat.\nPer afavorir l’establiment a la parròquia de noves activitats comercials, s’aplicarà una bonificació del 100% a la taxa d’obertura de comerços, indústries i despatxos i també es congelarà l’impost de radicació. En el cas dels joves emprenedors d’entre 18 i 35 anys s’oferirà la bonificació del 100% de l’impost de radicació durant dos anys, i es manté la bonificació del 50% en el cas d’inici d’una activitat. També es continuaran afavorint les activitats artesanals als pobles. Així mateix, es congelarà el foc i lloc, l’impost d’inquilinat i propietat edificada i l’impost de construcció. En aquest últim cas es mantindran, a més, la bonificació del 75% per a les noves edificacions o ampliació de les existents que es destinin a ús propi, lloguer o aparcament, i del 90% per a les edificacions adreçades a ús agrícola i ramader.\nL’oposició vol més esforços\nLes mesures no van acabar de satisfer l’oposició, que es va abstenir en la votació. El conseller Jordi Serra creu que “cal anar més lluny”, i per això va presentar altres accions, que permetrien reduir la despesa en 1,3 milions (1 milió corresponent a EMAP). Aquestes passen per eliminar la subvenció a la societat concessionària GAVSA per l’hora gratuïta d’aparcament. Això permetria reduir la despesa en 120.000 euros.\nTambé es proposa reduir els sous dels cònsols i consellers a 12 pagues, retallar la partida dels sous dels càrrecs de confiança, revisar els contractes d’arrendament (cosa que suposaria un estalvi de 50.000 euros), rebaixar a la meitat els costos d’anuncis (fet que permetria reduir la despesa en 15.000 euros) i impulsar estalvis en el consum de gasoil i d’electricitat. La minoria també proposa revisar alguns serveis, com eliminar els lavabos dels horts del Cintet (amb un estalvi de 4.500 euros) i subvencionar el 50% dels àpats per a la gent gran perquè “se’n beneficia gent sense necessitat”.\nLa minoria també creu que cal aplicar mesures a EMAP per reduir un 10 per cent les despeses d’explotació, evitant la duplicitat de càrrecs intermedis i reduint els costos de promoció, que haurien d’estar en relació amb els ingressos, diuen. A més a més, proposen la bonificació de la cessió obligatòria.\nPer Baró, la prioritat és no eliminar serveis i va indicar que la proposta de l’oposició va ser presentada fora de termini.\nEducació, Joventut i Esports, per a Cusnir\nNatàlia Cusnir va jurar ahir com a consellera de Comú, substituint Lluís Miquel Ribeiro, que la precedia a la llista de Ciutadans Compromesos. Cusnir es farà càrrec d’Educació, Joventut i Esports. Així, la nova consellera descarregarà Jael Pozo, que fins ara era responsable d’Educació. Pozo encapçalarà, doncs, la comissió de Cultura, Medi Ambient, Agricultura i Sostenibilitat. Cusnir va indicar que la intenció és continuar fent el mateix que es feia fins ara amb menys. En aquest sentit va dir que cal afrontar la situació complicada fent el mateix que tothom fa a casa seva, fer més amb menys.


Girona, la capital del règim - Diari de Girona\n24·05·19 | 00:42\nSi Presidentorra buscava capital per a un país caspós i carca, que creu ser més del que és, arrapat a les fires de l'all i la ratafia, amb ciutadans de tortell dominical i xalet a la costa, preocupats sobretot per les aparences, i que mirin per sobre l'espatlla els xarnegos, immigrants i altres animals de classe baixa, la seva tria és perfecta: Girona és la ciutat ideal i ell mateix l'immillorable cap d'estat. Que hi ha altres Girona? Potser sí, però no són l'autèntica.\nLa capital ha de ser el reflex del país tancat i llòbrec que segons tots els indicis pretenen crear, així que està justificat que Presidentorra prefereixi Girona a la cosmopolita Barcelona, un país provincià mereix una capital provinciana. A Girona tothom es coneix, i això permet mirar malament a qui s'ho mereix, a Girona existeixen més de 300 maneres de mirar malament al veí -transmeses de pares a fills-, en un ventall de possibilitats que van des del «a la que et giris et criticaré» fins al «que poca cosa ets», tan subtils que són imperceptibles pel foraster. La Catalunya actual necessita una panòplia semblant de mirades, ara que cada cop és més clar quins són els mals catalans. Els gironins, a més, han demostrat que al crit de «ja» i -això és bàsic- sense pensar, tant tallen la via del tren com canvien de nom una plaça, com amb només quatre tractors bloquegen la principal artèria ciutadana, cosa impossible a Barcelona, ciutat d'àmplies avingudes. I tot, amb permís municipal, què dic permís, col·laboració, a veure si en pren nota la Colau. A Girona tothom porta llaç groc, per la senzilla raó que qui no el porta no és gironí autèntic, i ens aixequem d'hora perquè ho diu en Guardiola. I aquí la roba bruta es renta a casa, i de fora vingueren que de casa ens tragueren, i els catalans de les pedres en fem pans i qui no vulgui pols que no vagi a l'era, ens encanten les frases fetes, com més ràncies millor, que deixin clar que aquí, a conservadors, no ens guanya ningú. Com la Catalunya de Presidentorra. Girona, en fi, és la ciutat que ha fet del xuixo el seu símbol: una pasta ensucrada, oliosa i embafadora fins a dir prou, exactament com la republiqueta que ens van voler endossar, i igualment creada sobre la fal·làcia que va néixer aquí, des de baix. Per voluntat popular, com si diguéssim.\nTot i que aquestes raons ja serien suficients per proclamar Girona capital de la nova Catalunya, m'ensumo que Presidentorra n'ha valorat d'altres, més personals. El factor humà, ja saben. A Barcelona ningú el reconeix, i això fa mal a qui creu ser important. Va a passeig, va en metro, i el prenen per un marxant de bestiar que va a la capital a gastar-se el que ha guanyat venent l'Elvira, la seva estimada vaca. Li falten només les espardenyes de veta i un cistell al braç amb una gallina que treu el cap. Galtes vermelles, somriure babau, és la víctima propícia de malparits que el volen engalipar amb una estampeta a canvi de 1.000 euros i, el que és pitjor, ho aconsegueixen cada dia. No, a Barcelona ningú lloa Presidentorra, i això fa mal. Girona, provinciana ella, és una altra cosa: no pot fer un pas sense que algú li demani una selfie, sense que li acostin nens perquè els petonegi, sense que li facin tocar malalts perquè els guareixi. Barcelona, desafecta al règim, no pot ser capital, això és prerrogativa de Girona. Potser, a semblança del Ferrol, l'hauríem de batejar Girona del Cabdill. Sona bé.


San Demetrio Catania Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Etnea 55, Centre de Catania, Catania, Itàlia, 95100 - Veure al mapa\nExcepcional 9,4 (701 comentaris)\nMés informació sobre San Demetrio\nOferint allotjaments de qualitat al els paisatges, compres, la cultura districte de Catania, San Demetrio és una selecció popular tant per oci com per negoci. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nSan Demetrio ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com buceig que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a San Demetrio.\nCal que informeu el San Demetrio de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Fenologia i Meteorologia a l'Alta Segarra: Dades 6 de març de 2014\nEl dia d'avui ha estat pràcticament clavat al d'ahir, amb boires a nombrosos punts a primera hora, i a partir de mig matí el temps ha quedat ben serè, tant sols amb alguns núvols decoratius durant la tarda. Continuem sota l'efecte d'un potent anticicló que es situa al centre del continent, amb boires matinals, sol i bancs de núvols baixos a l'est del país i molta tranquil·litat. Els propers dies seguirem amb aquesta tònica, i temperatures molt suaus de dia. Ara per ara no es veuen canvis, i sembla que bona part de la setmana vinent pel cap baix seguirem amb la mateixa llei de temps.\nLes temperatures màximes s'han mogut entre els 12 i 15ºC, mentre que les mínimes han oscil·lat entre els 0 i 4ºC, amb una certa inversió tèrmica a primera hora. El vent ha bufat fluix del sud-est, la humitat ha estat moderada i la visibilitat ha estat bona, tret de primera hora del matí que era més aviat dolenta.


Lluís Bassets: Bala de plata – L'Hora\nInici/Catalunya/Lluís Bassets: Bala de plata\n0 1.236 3 minuts de lectura\nQuan ja no queda esperança, apareix l’arma secreta. A l’últim moment, just quan tot es dona per perdut, arriba la salvació, l’instrument o el personatge miraculós que fa el tomb definitiu i ens lliura la victòria.\nÉs la bala de plata amb la qual l’heroi mitològic liquidava vampirs i licantrops; Santiago damunt del cavall blanc, que decantava les batalles a favor dels cristians; o el rei Sebastià I, al qual esperen les hosts miserables de Canudos en la seva guerra desigual amb l’exèrcit brasiler. El setge de Barcelona el 1714 també la va tenir i era la Mare de Déu de la Mercè, proclamada capitana general i invocada en processons i rogatives per un grup de clergues, monges i beats fanàtics.\nL’arma secreta té una funcionalitat política. És un instrument per mantenir la cohesió i prosseguir el combat quan la derrota es dona per descomptada. Serveix per contenir les desercions i reclamar un últim sacrifici quan cap sacrifici serveix per a res. El nazisme també va tenir la seva arma secreta, ni més ni menys que la construcció de l’arma atòmica, que permetia als seus partidaris seguir creient en la salvació in extremis d’una derrota ineluctable.\nQuan el procés està entrant ja en l’última fase, aquest 2017, en què se’ns diu que es produirà el desenllaç, la majoria parlamentària independentista, formada per Junts pel Sí i la CUP, acaba d’exhibir també una misteriosa bala de plata, envoltada del màxim secretisme. En la nostra època el motiu de l’última esperança no pot ser, naturalment, una figura o un instrument redemptor al qual es convoca per auxiliar les devotes tropes independentistes en la seva imminent derrota a mans de l’unionisme.\nLa bala de plata que té l’independentisme és jurídica, una llei anomenada de transitorietat, que només mostra com el cuc a l’ham, un article primer pel qual Catalunya es constitueix en república social, democràtica i de dret. És una espècie de Constitució clandestina i anticipada, de manera que l’anunci de l’acord entre Junts pel Sí i la CUP per impulsar-la té la virtut addicional de convertir-se en una proclamació avançada de la independència en el món de la postveritat, que és l’única realitat del procés des de fa molt de temps.\nLa debilitat del processisme és extrema. Parlar de lideratges és un sarcasme. La seva capacitat d’aglutinar majories està estancada. Tres vegades ha demostrat la seva força i també les seves limitacions, a enorme distància del que es necessitava per saltar els altíssims murs de la legalitat i del reconeixement internacional: en les eleccions del 2012, quan Artur Mas va passar de 62 a 50 diputats en lloc d’obtenir la majoria absoluta indestructible que demanava; en el 9-N, quan només un 37 per cent dels catalans van participar en la consulta sobre la independència, i el 27 de setembre del 2015, quan Artur Mas no va obtenir la majoria de vots independentistes a les eleccions que va convocar amb la pretensió de presentar-les internacionalment com un referèndum d’autodeterminació.\nLa majoria parlamentària independentista, sotmesa a les vel·leïtats revolucionàries de la CUP, només es manté gràcies a l’auxili inestimable de Mariano Rajoy. Algú hauria tocat a retirada en condicions polítiques normals, és a dir, de diàleg polític efectiu, d’intervenció molt prudent i acotada dels tribunals i sobretot de resposta al projecte independentista amb una alternativa espanyola seriosa. El primer govern independentista de la història de Catalunya ha demostrat una incapacitat i una pobresa de recursos esgarrifoses. El seu mèrit més important és existir i haver aconseguit passar una moció de confiança. Fa cinc anys que ha deixat de funcionar la idea que els governs treballen. Són governs sense obra. Si al damunt s’enfonsa el castell del procés, només queda llavors la dissolució i una nova distribució d’escons que doni lloc a un govern que torni a governar.\nLa resistència a reconèixer aquesta realitat és enorme. Dissoldre el govern, per més que es declarin constituents els pròxims comicis, serà el reconeixement del fracàs i, encara que de forma vergonyosa, de l’error estratègic colossal que ha significat el disseny del famós xoc de trens sense un càlcul realista de la correlació de forces interna, espanyola i internacional. Només queda, mentrestant, la bala de plata, la fórmula màgica que permet mantenir el procés més enllà del procés perquè el processisme segueixi aguantant. Sempre esperant un dirigent independentista lúcid i valent, i també convincent, naturalment, que digui d’una vegada i clarament la veritat als catalans, i sobretot als fervorosos creients processistes.\nLluís Bassets Política catalana


Alliberant l'ànima : d’agost 2011\nEren moltes setmanes sense ganes d’escriure (no per falta de motius) però tot va canviar en una tarda. Al bar de l’estació del poble hi ha una “biblioteca” que funciona per sistema de bookcrossing, et pots emportar els llibres que vulguis a condició de tornar-los o deixar-ne d’altres. M’agrada anar controlant les noves incorporacions i aquesta última vegada em vaig adonar del gruix de llibres de temàtica “sexualment alliberadora” escrits per dones. Li vaig fer notar aquest detall al Juan, responsable del bar, i per resposta em va comentar que gairebé tots venien, com era d’esperar, de les mans d’una dona.\nEn vaig agafar dos: Cent cops de raspall de dents i El blog de Lola Pons. Quan els fullejava em vaig topar amb diferents punts de pàgina, un dels quals era una aquarel•la d’uns castellers. Vaig pensar que era un punt de llibre molt bonic per desfer-se’n (sense parar atenció a quina pàgina estava) i el vaig entregar al Juan perquè el fes arribar a la seva antiga propietària. Tot hauria estat molt normal si no fos perquè precisament aquest gest va ser el desencadenant de la història...\nAl cap d’uns dies vaig rebre un estrany missatge al Facebook d’un aparentment desconegut (sí, en masculí) agraint el detall. Els llibres els havia entregat la seva germana gran però el punt era seu i estava content d’haver-lo recuperat. El cas és que el Juan (amb qui hi ha molta confiança) li havia comentat la meva passió (i mai millor dit) per la literatura de contingut eròtic tot adreçant-lo al meu blog. D’allà, demostrant que era un home cibernèticament hàbil, va arribar al meu Facebook personal amb tan sols les 5 lletres del meu alter ego...\nEl seu missatge era agradable, demanava si podíem ser amics i compartir els gustos en comú (quan has estat un temps entre faixes i mocadors costa desfer-se del cuquet casteller...). Vaig acceptar la petició d’amistat. Mirant les seves fotos em va semblar un noi molt normal (si fa no fa era de la meva edat), de somriure tímid però ple de vida i amb una mirada blava encisadora. De complexió més aviat prima (sense arribar a esquifit) i de look aventurer però formal.\nVam estar setmanes intercanviant-nos missatges privats amb frases suggerents, algunes extretes de llibres i d’altres de collita pròpia. Comentaris mai grollers, sinó poètics i sincers... Abans que ens en adonéssim quelcom s’estava teixint dins aquella aparentment “normal” amistat. Havia crescut certa complicitat, confiança i confidencialitat. Passaven els mesos i entre les nostres paraules planava un punt de tensió, les ganes de fer un pas més i trobar-nos en persona, però cap dels dos ho acabava de veure massa clar. Per omplir-nos de valor vam passar a les videoconferències... En directe totes les sensacions s’amplificaven i també, sobretot a certes hores de la nit, es descontrolaven.\nI després d’un parell de mesos més de descontrol, per fi, ens vam atrevir al cara a cara. Ell havia confessat certs sentiments envers la meva persona, tot i saber que jo tenia parella; per resposta va rebre una confessió sobre les meves fantasies més secretes... El seu somriure ho va dir tot.\nAl trobar-nos ens vam fondre en una fervent i elèctrica abraçada, necessitat vital continguda durant molts dies. Els dos petons van ser per obligada cortesia, nerviosos, fugaços, amb riure contingut però les mirades demanaven quelcom més. Aquest primer dia va començar com tantes altres cites; passejada, conversa, tímides aproximacions físiques... Va finalitzar amb un petó als llavis i la promesa d’una segona cita.\nAquesta segona trobada, des del vostre punt de vista, us resultarà molt més interessant. Si en la primera ell m’havia acompanyat pels seus racons preferits de cert parc, en la segona va ser el meu torn. El fet d’haver-li explicat algunes de les meves anteriors experiències en aquell indret evidenciava certa predisposició (per no dir intenció) d’un contacte més íntim. I així va ser. La temperatura ambiental, més la corporal, convidava a anar-se desfent de la roba.\nLes seves carícies eren maldestres (feia molt que no estava amb cap dona) però tendres, insegures però apassionades. Tot plegat terriblement excitant, era com estar amb un jovenet sense experiència; deixava que l’anés guiant i anava consultant el meu grau de satisfacció. Educadament li vaig recordar a cau d’orella que, en el meu cas, per saber si m’agrada o no n’hi ha prou en escoltar els sorollets i palpar les humitats. Entre les paraules pronunciades i el com les vaig dir es va encendre de cop, mostrant una fermesa no violenta però si agressiva; per fi despertava el lleó que du a dins...\nEs va submergir entre les meves cames, agafant-se el comentari al peu de la lletra. Coneixia perfectament les meves preferències i debilitats. Potser li faltava experiència però li sobrava voluntat. La seva dedicació (per no dir devoció) em feia sentir perversament servida, molt ben servida (mai oblidaré la seva menjada de cony!!). Vaig arribar a perdre la noció del temps, oblidant que érem al mig d’un bosc, refugiats entre roques... Em vaig deixar fer, totalment extasiada, simplement gaudint de l’experiència.\nEl fet de ser previsors ens va permetre un descans per recuperar forces tot berenant. Aleshores li vaig demanar que s’estirés, em deixés fer i es concentrés en les sensacions. Una de les seves confessions feia referència a la seva capacitat per aguantar sense ejacular i a la vegada això mateix s’havia convertit en un dels meus reptes... La mamada era lenta, procurant trobar el ritme, l’angle, la profunditat i la humitat necessàries per obtenir l’explosió que m’hauria de permetre degustar la seva llet. Estava comprovant que no m’havia mentit i se’m començava a fer llarg. Dur, gustós, es retorçava i gemegava i jo m’escalfava més i més. Vaig allargar el braç fins a trobar la meva bossa tot buscant un preservatiu amb la mà. Als dos ens feia molt respecte la penetració. Li vaig demanar si s’hi atrevia, si ho volia. La seva resposta va ser que se’n moria de ganes però no gosava demanar-ho.\nAprofitant-nos del diferent nivell que ens oferia la roca, em vaig posar en una posició còmode per tal oferir-li el meu cul. M’havia confessat que mai havia provat el sexe anal... La idea de ser la primera em resultava perversament excitant. Li vaig dir que comencés a masturbar-me en aquella posició. Sentia el seu cos sobre el meu, el seu sexe dur, enfundat en la fina però segura protecció del condó. Notava la meva pròpia humitat, rajant en vertical, esquitxant-nos; sentia les seves mans recollint el meu nèctar que m’oferia per tal de veure’m fer aquell gest que el posava tant calent... La meva llengua l’eixugava, em passava la mà molla pel pit, jugant amb el mugró, i baixava altre cop avall. Feia indecisos intents de penetrar-me, fins que em vaig mig girar per verbalitzar un “folla’m, folla’m fort” entre súplica i ordre. Aleshores vaig sentir-la, una profunda envestida que em va fer estremir, seguida d’un bombeig suau i les seves paraules a cau d’orella, mossegant-me el coll, llepant-me amb delit... Amb un gest de violència controlada em va posar dreta, agafant-me pel cabell tot preguntant si m’estava agradant.\nNo m’allargaré gaire més. Només dir que em va fer girar de cara a ell, apretant-me contra la paret de la roca. Em va alçar una cama i va seguir penetrant-me amb la fúria del clímax imminent. Fent força des de les espatlles em va obligar a ajupir-me davant seu per acabar descarregant a sobre dels meus pits, tot notant la fredor i el tacte rugós de la roca contra la meva esquena en contrast amb l’escalfor del seu semen sobre el meu cos. La violència de la passió va donar pas a la tendresa i el plaer amb més calma.\nAquella sessió de sexe ens va alliberar de moltes cuirasses i es va convertir en el segell d’una amistat molt més que especial de la qual desconeixíem el desenllaç i la durada, només ens importava (i ens importa) enfortir-la, gaudir-la, fer-la créixer i alimentar-la amb moments més calents o més calmats, però sempre molt i molt estimulants...\nPublicat per DêNit a 0:41 1 comentari: Enllaços a aquest missatge


El creuer MSC Seaview realitza la seua primera escala en el port de València\nEl vaixell ha sigut l'escenari de l'intercanvi de mètopes per part d'Emiliano Gómez, president de MSC Cruceros a Espanya; i el tradicional “socarrat” per part de Manuel García\nValenciaport ha acollit hui la primera escala del MSC Seaview, el vaixell de MSC Cruceros pertanyent a la classe Seaside. El creuer, que compta amb capacitat per a més de 4.000 passatgers, ha arribat al port de València en la seua maniobra de reposicionament cap a Llatinoamèrica després d'haver passat la temporada realitzant itineraris pel Mediterrani Occidental.\nPer a commemorar esta primera escala, s'ha celebrat l'acte d'intercanvi de mètopa per part de MSC Cruceros i del tradicional “socarrat” per part de l'Autoritat Portuària de València (APV). L'acte ha comptat amb la presència d'Emiliano Gómez, president de MSC Cruceros a Espanya; i Manuel García, director d'Intel·ligència de Negoci de l’APV, entre altres autoritats.\nAquesta escala reforça el compromís de MSC Cruceros tant amb el port de València com amb la ciutat, que al llarg de l'any donarà la benvinguda a altres vaixells de la companyia. Així ho ha expressat Emiliano Gómez que ha destacat que “València és un port privilegiat d'embarque i desembarque per al mercat espanyol, amb excel·lents comunicacions; el que li converteix en una porta cap al Mediterrani i un de les destinacions principals dels vaixells de MSC Cruceros”. Així mateix, ha afegit que aquesta naviliera és “la més fidel amb el port de València, una fidelitat que segur mantindrem en els pròxims anys”.\nPer part seua, el director d'Intel·ligència de Negoci de l’APV, Manuel García, ha agraït el compromís de la naviliera amb la ciutat, amb 14 anys d'estada ininterrompuda en el port de València, i ha recordat la importància estratègica del port per al sector creuerístic. “Valenciaport és un port de creuers mitjà i el nostre moderat creixement al llarg de l'última dècada demostra la nostra vocació de port i destinació de creuers sostenible. Fem un gran esforç per a la desestacionalització de les nostres escales. Així mateix, treballem en la permanent cerca de noves ofertes d'excursions que abasten no sols la cuideu de València sinó tota la província, per a així fomentar el flux dels nostres visitants i fer que la seua estada siga còmoda i agradable”.\nDes de 2005, any en què la companyia va començar a operar en el port de la capital valenciana, MSC Cruceros ha reforçat notablement la seua presència a la ciutat, sent l'única naviliera que ofereix, durant tota la temporada d'estiu, creuers de 7 nits amb embarque i desembarque en el port de València.\nEste compromís s'ha vist reforçat fa escasses setmanes, quan la companyia va anunciar que durant la temporada d'estiu de 2020 facilitarà la connectivitat dels ciutadans valencians per als seus itineraris a la regió del Nord d'Europa. Per a això incorporarà vols directes des de València fins a Hamburg per a moltes de les eixides estivals del vaixell MSC Splendida en creuers de 7 nits. MSC Cruceros permetrà així, tant als seus habitants com a aquells de les províncies limítrofes, tindre una major accessibilitat a destinacions de gran atractiu durant els mesos estivals. Podran descobrir tresors com les cascades, els fiords i les propostes culturals de multitud de ciutats de Noruega, l'encant de Sant Petersburg i Tallín o l'encant fotogràfic d'Estocolm, entre moltes altres destinacions.\nL'escala inaugural de hui ha suposat una oportunitat única perquè tant els valencians com nombrosos turistes puguen contemplar MSC Seaview en tota la seua esplendor. Este innovador vaixell, de 323 metres d'eslora, incorpora les últimes novetats tecnològiques i està dissenyat per a oferir una experiència única a bord, donant resposta a les necessitats i demandes dels passatgers de hui dia i els de pròxims anys.\nTrànsit de creuers\nEl port de València té programades al voltant de 200 escales en 2019 i preveu superar els 425.000 passatgers. Actualment, Valenciaport treballa amb al voltant de 30 navilieres diferents entre les quals destaquen companyies com MSC Cruceros, Costa Cruceros, Royal Caribbean, Aida Cruises, Grup TUI, Azamara Cruises o Viking Cruises, entre altres.\nUrbanisme estudia millores al barri de Beteró després d’escoltar les reivindicacions dels veïns\nL’Ajuntament de València poda vora 1.500 arbres durant el mes de maig\nAgredeix a la seua parella a València després d'obligar-la a entrar en el cotxe


Els Xicots de Vilafranca fan la clàssica de 8 a Mallorca | RTVVilafranca\nEls Xicots de Vilafranca fan la clàssica de 8 a Mallorca\nEls Xicots de Vilafranca han viscut un cap de setmana especial, no només pel fet de viatjar més lluny del que és habitual per fer castells, sinó també per la bona actuació que s’hi ha pogut realitzar.\nEls vermells, convidats a la 16a diada dels Castellers de Mallorca, van completar la clàssica de 8.\nL’actuació va tenir lloc dissabte a la tarda a la plaça de la Cort de Palma, davant l’ajuntament de la ciutat, amb la colla amfitriona i els Al·lots de Llevant. El primer castell dels Xicots en aquesta ocasió va ser el 4 de 8, treballat però segur, que ha estat el 18è de la temporada. A continuació van descarregar el 3 de 8, el més llunyà que han fet mai els Xicots i el 21è de la temporada. La torre de 7 en tercera ronda va tancar l’actuació.\nA dues setmanes de la Diada del Roser, la cap de colla Aina Mallol no va deixar escapar l’ocasió per rodar castellers i castelleres. Així, en els tres castells realitzats a Mallorca, com també en el pilar de 5 final, hi van debutar almenys un membre de tronc.\nLes dues colles mallorquines van tenir també actuacions destacables de castells de 7. Els castellers de Mallorca van descarregar el primer 5 de 7 de la temporada, sumat a 3 de 7 i 3 de 7 amb l’agulla. Els Al·lots de Llevant van realitzar el 3 de 7, la torre de 7 i el 3 de 7 amb l’agulla.\nMallorca, Xicots de Vilafranca\nEls Xicots de Vilafranca preparen un sopar per començar a celebrar els 20 anys de Cal Noi Noi


Parc Huish | Yeovil FC | Guia del camp de futbol - Ressenyes\nUna guia dels aficionats al camp de futbol Huish Park, la llar del Yeovil Town Football Club. Inclou indicacions de l’estadi, aparcament de cotxes, tren, comentaris i fotos.\nCapacitat: 9.565 (Seients 5.212)\nAdreça: Lufton Way, Yeovil, Somerset, BA22 8YF\nTelèfon: 01935 423 662\nTaquilla: 01935 847888\nÀlies del club: Glovers\nPatrocinadors de camises: Jones Building Group\nKit de sortida: Gris amb rivets verds\nCom és Huish Park?\nHuish Park és un terreny d’aspecte ordenat situat en un entorn agradable, amb molts arbres visibles darrere de la graderia. Els dos costats del terreny tenen un aspecte similar i tenen la mateixa alçada. Tots dos són graderies cobertes en voladís i cobertes d’un sol nivell, totes assegudes. Cada suport té parabrises a banda i banda. Les úniques diferències entre aquests estands és que el Tamburino Stand té algunes caixes executives que travessen la part posterior del mateix, a més de les caves i el túnel dels jugadors, mentre que el Screwfix Community Stand té una caixa de premsa suspesa per sota del sostre i un petit marcador elèctric d’aspecte senzill. . En un dels extrems es troba la terrassa Thatchers Gold Stand de mida mitjana, que està coberta i per als partidaris de la casa i que torna a tenir parabrises a banda i banda. Enfront hi ha la terrassa de Radio Cabs (Copse Road), que es lliura als aficionats. Això és més petit i descobert. Curiosament, la siderúrgia es troba a la part posterior d’aquest suport per incorporar més espai a la terrassa, però fins ara no s’han afegit les fileres de formigó. A la part posterior d’aquest suport hi ha un gran marcador elèctric. El terreny es completa amb un conjunt de quatre modernes pilones de projectors, una a cada cantonada del terreny.\nEl Club investiga la possibilitat de construir un nou banc assegut de 3.500 places a l'extrem Copse Road de l'estadi. Es creu que això dependria de vendre algunes terres adjacents al parc Huish per al desenvolupament minorista.\nEls aficionats de fora se situen majoritàriament al suport de les cabines de ràdio a un extrem del terreny. Es tracta d’una terrassa descoberta, així que espereu un dia sec. En aquesta zona es poden allotjar fins a 1.500 seguidors. A més, s’assignen uns 600 seients als aficionats visitants a l’escenari de la comunitat Screwfix, al llarg d’un costat del terreny de joc, que està cobert.\nNormalment, la visita al parc Huish és agradable i l’ambient és bo, tot i que la terrassa oberta fa que els aficionats visitants puguin generar soroll realment. L’atmosfera es veu reforçada per una multitud molt vocal a la terrassa de la casa, així com per la presència d’un bateria i trompetista en aquest extrem (en la meva última visita, el trompetista fins i tot imitava una sirena d’ambulància mentre l’entrenador corria per atendre un jugador ferit. ). Si Yeovil marca, aleshores ‘Glad All Over’ dels Dave Clark Five esclata a l’estadi.\nL’aliment que s’ofereix a l’interior inclou pastissos (carn o verdura 3,20 GBP), una gran varietat de pastissos de pollastre al curry, pollastre i bolets, filets i ronyons (tots 3,20 lliures), hot dog (3,20 lliures) i rotllets de salsitxa (2,20 lliures).\nEn la meva darrera visita, vaig arribar cinc minuts tard al partit i havia fallat la sortida. Increïblement, els torniquets ja havien tancat a l’extrem. Jo i diversos aficionats fora vam haver de córrer per terra per intentar trobar algú que ens pogués fer entrar. Ho vam aconseguir i he de dir que els administradors van ser particularment servicials i amables. Vaig trobar pertorbadora la gran presència policial a terra i al voltant. Al meu entendre, no era en un joc de gran perfil, així que em va sorprendre una mica la quantitat de policia local que hi havia.\nEm va sorprendre gratament trobar una gran carpa fora del terreny, que havia estat instal·lada com a carpa improvisada de cervesa. Hi havia un gran cartell fora de l’envelat que anunciava que 'Tothom és benvingut'. Només una llàstima que no era del tot correcta, ja que uns quants fanàtics de colors van ser apartats a l’entrada per un parell de botes d’aspecte corpulent. Alguns aficionats visitants van remetre els botons a l'esmentat cartell, però no va servir de res.\nHi ha un parell de pubs a uns 10-15 minuts a peu del terra 'The Arrow' i 'The Airfield Tavern'. Aquest últim té l'avantatge d'una pràctica botiga de peix i patates fregides situada al costat, anomenada Palmers.\nRichard Reardon, un fan visitant de Carlisle, afegeix: 'The Arrow és a només 10-15 minuts a peu. El temps va ser excel·lent, de manera que la majoria dels nostres seguidors importants es van asseure fora a diverses taules de pícnic. Tots dos grups de seguidors es van barrejar bé i hi havia Sky TV a dins. Hi havia una presència policial fora del pub, però va ser molt amable ”. Rob Laight, un aficionat visitant de Birmingham City, m’informa: “Quan ja érem aviat per al partit, vam anar a Arrow i vam aparcar al seu gran aparcament i vam decidir deixar-hi el cotxe durant el partit. The Arrow és un pub fantàstic per visitar, molt amable i amb els partidaris de casa era fàcil parlar. The Arrow també serveix menjar excel·lent a preus raonables ». Mentre Dave Thornton m’informa: «Quan vaig visitar la fletxa, vaig estar encantat de veure set bombes de mà de cervesa real al bar. Incloïen cinc cerveses de la gamma Marstons i dues cerveses convidades, que es subministraven a la cerveseria local Yeovil '.\nPer trobar aquest pub, des de l'aparcament terrestre, torneu a caminar per la carretera passant per terra fins a la part superior del mateix i gireu a la dreta. Al final d’aquesta carretera, gireu a l’esquerra per la carretera principal i al cap de poca distància agafeu la primera a la dreta. Baixeu recte per aquesta carretera per la nova zona residencial d’aspecte i, després d’uns deu minuts caminant, veureu un clar a la vostra dreta i just més enllà hi ha algunes botigues i el pub Arrow al centre.\nHuish Park està situat als afores de Yeovil i està senyalitzat des de l'A303. Deixeu l'A303 a la rotonda de Cartgate i agafeu l'A3088 cap a Yeovil. Seguiu la carretera uns quatre quilòmetres fins arribar a una rotonda als afores de Yeovil amb el Westlands Airfield directament al davant. Gireu a l'esquerra en aquesta rotonda i, tot seguit, continueu recte, creuant diverses rotondes. En passar l’entrada d’un supermercat d’Asda, gireu a l’esquerra següent cap a terra, que es pot veure des de la carretera.\nHi ha un aparcament de dimensions justes a terra (situat darrere de l’extrem) que costa 3 lliures esterlines. Tanmateix, com es pot esperar, pot passar força temps després de finalitzar el joc per sortir. En cas contrari, hi ha un munt d'aparcament de cotxes a les carreteres que condueixen al terra. Tim Porter, un fan visitant del Torquay United, m’informa: “assegureu-vos d’arribar a l’aparcament oficial, a principis d’hivern, ja que podreu acabar a l’aparcament de vessament excessiu, que en realitat és un camp que no desguassa ni tan bé el terreny de joc ! ' Richard Reardon afegeix: 'Allunyar-se del terra va ser una mica de malson, ja que només hi ha una carretera que surt de l'aparcament oficial. Va trigar 35 minuts a recórrer mig quilòmetre fins a la rotonda de Preston Road '. També hi ha l’opció de llogar una entrada privada a prop de la zona YourParkingSpace.co.uk .\nCodi postal de SAT NAV: BA22 8YF\nYeovil té dues estacions de ferrocarril Yeovil Junction i Pen Mill Junction . Ambdues estacions es troben a força distància del parc Huish, amb Pen Mill Junction a menys de tres milles de distància i Yeovil Junction a gairebé cinc milles. Des de les dues estacions s’aconsella agafar un taxi fins a l’estadi o, alternativament, si arribeu a Yeovil Junction, podeu agafar el minibús ‘Hopper’ fins a l’estació d’autobusos del centre de la ciutat. M’han informat que per als jocs nocturns els taxis poden ser escassos a Yeovil Junction, de manera que si teniu intenció d’anar en taxi fins a terra, pot ser una idea buscar el número d’una empresa de taxis local i reservar-ne un.\nJohn Midgley, un fan visitant de la ciutat de Huddersfield, afegeix: 'L'autobús número 68 va des de les estacions de Yeovil Junction i Yeovil Pen Mill fins al centre de la ciutat. A continuació, podeu agafar el servei regular First First No.1 (cada 15 minuts), que us deixarà a prop de l’estadi a la urbanització Abbey Manor Park. El número 68 connecta amb el número 1 al Lloyds TSB Bank, situat al carrer principal del centre de la ciutat (assegureu-vos d’agafar el número 1 amb “Abbey Manor Park” a la part frontal). A pocs metres d’aquest punt canviant hi ha el pub Mermaid, que puc recomanar per menjar i cervesa excel·lents. Qualsevol persona que vingui per ferrocarril pot comprar un bitllet 'Plus Bus' amb el seu bitllet de ferrocarril per un suplement de 2,80 GBP, que és vàlid tant en els serveis 68 com en els serveis 1 '. Per obtenir horaris d'autobusos, consulteu el lloc web del primer grup\nTamburino Community Stand (centre): adults: 25 GBP, sense concessions\nTamburino Comunity Stand (altres blocs): adults: 19 lliures, majors de 65 anys, 17 lliures, menors de 23 anys, 12 lliures, menors de 16 anys, 3 lliures\nStand Screwfix: adults: 19 GBP, majors de 65 anys, 17 lliures, menors de 23 anys, 12 lliures, menors de 16 anys, 3 lliures esterlines\nGold Thatchers Stand (terrassa): adults: 16 £, majors de 65 anys: 14 £, menors de 23 anys: 12 £, menors de 16 anys: 3 £\nPer a seguiments més grans, tant el suport Screwfix com la terrassa Copse Road estan oberts. Per a seguiments més petits, només els Screwfix Stand Seats estaran disponibles a un preu reduït (vegeu més avall):\nTots dos estands oberts:\nStand Screwfix (seients): adults: 19 lliures, majors de 65 anys, 17 lliures, menors de 23 anys, 12 lliures, menors de 16 anys, 3 lliures\nCopse Road (terrassa): adults 14 lliures, majors de 65 anys 12 lliures, menors de 23 anys 11 lliures, menors de 16 anys 2 lliures\nNomés Screwfix assegut a peu obert als aficionats:\nAdults 16 lliures, majors de 65 anys 14 lliures, menors de 23 anys 12 lliures, menors de 16 anys 3 lliures\n* Els preus de les entrades esmentats anteriorment són per a les entrades adquirides abans de la jornada. Les entrades comprades el dia del joc poden costar fins a 2 GBP més. Es poden obtenir un descompte d’1 GBP en aquests preus si es compren les entrades en línia (exclou les entrades de blocs fora de casa, menors de 16 anys, menors de 23 anys i Community Stand).\nEl club de lliga més proper és el de Bournemouth, mentre que també hi ha una rivalitat amb els dos clubs de Bristol.\nLlista de partits del Yeovil Town FC (et porta al lloc web de BBC Sports)\n9.527 v Leeds United\nLeague One, 25 d'abril de 2008.\nAl parc original Huish:\n16.318 v Sunderland\n4a ronda de la FA Cup, 29 de gener de 1949\n2018-2019: 2.953 (Lliga Segona)\n2017-2018: 2.941 (Lliga Segona)\n2016-2017: 3.567 (Lliga Segona)\nHotels a Yeovil: cerqueu i reserveu i ajudeu aquest lloc web\nSi necessiteu allotjament a un hotel a Yeovil després proveu primer un servei de reserva d'hotels proporcionat per Booking.com . Ofereixen tot tipus d’allotjaments per a tots els gustos i butxaques, des d’hotels econòmics, establiments tradicionals d’allotjament i esmorzar fins a hotels de cinc estrelles i aparthotels. A més, el seu sistema de reserva és senzill i fàcil d’utilitzar. Sí, aquest lloc guanyarà una petita comissió si feu una reserva a través d’ells, però us ajudarà a afrontar els costos corrents de mantenir aquesta Guia.\nMapa que mostra la ubicació del parc Huish, estacions de ferrocarril i pubs catalogats\nPàgina web oficial: www.ytfc.net\nLloc web no oficial: Espai de sidra\nOpinions de Huish Park Yeovil Town\nJohn Midgley (Ciutat de Huddersfield)5 de març de 2011\nYeovil Town contra Huddersfield Town\nJohn Midgely (seguidor de Huddersfield Town)\nVaig arribar al servei directe South West Trains de Londres Waterloo (cada dissabte cada hora) fins a l’estació de Yeovil Junction. Immediatament fora de l'estació hi ha una parada d'autobús que arriba al centre de la ciutat cada 30 minuts (és hora de trobar el tren des de Londres). A mesura que l’autobús surt de l’estació, t’adones que l’estació està fora de la ciutat, a la dreta. Va ser enrotllat al llarg de carrils campestres durant uns 5 minuts abans que el centre de la ciutat aparegués sobtadament.\nVaig baixar al centre de la ciutat, fora de Loyds TSB (toqueu el timbre quan l’autobús entra a la zona de vianants). Aquesta parada també la fa l'autobús 1, que us porta fins a terra. Assegureu-vos d'agafar-ne una que digui 'Abbey Manor Park' a la part davantera. Per a qualsevol persona que arribi per ferrocarril, demaneu un 'Bus Plus' amb el vostre bitllet de ferrocarril per un suplement de 2,80 GBP, que és vàlid en tots dos serveis. Tenia uns minuts abans de l’autobús 1, de manera que vaig entrar al pub Mermaid a pocs metres. Bona cervesa, bon menjar i bon ambient amb habituals amables. Un o dos fans de Glovers a l’autobús 1 em van assenyalar en la direcció correcta en arribar al parc Huish. L'1 és un servei circular, agafeu l'autobús de tornada des de la mateixa parada després del partit.\nLa meva primera impressió sobre Huish Park va ser que era un lloc molt amable. Abans d’entrar a l’estand, vaig anar cap als senyors, on, damunt dels urinaris, hi havia un ram de flors amb un petit cartell que deia “Si us plau, no moveu les flors! Esperem que gaudiu del vostre temps a Huish Park ”. Que bé! També hi havia un cartell fora del terreny que donava la benvinguda a tots els aficionats, jugadors i personal de Huddersfield Town.\nEm van escorcollar el cos a l’entrada, però amb prou feines em vaig adonar dels intendents. No hi ha policia dins del terreny i un ambient relaxat al lloc. El sistema de megafonia semblava una mica antiquat, i els anuncis lents però entusiastes / lectures d’equips, etc. haurien estat més a casa en una fira pobra que no assistia a un partit de futbol professional, però tot s’afegia a la sensació agradable del lloc.\nVaig estar a la terrassa de Copse Road amb uns 400 seguidors més. L’ambient no era tan bo com esperava d’haver escoltat molt sobre el terreny d’altres, però potser amb més a l’extrem i durant una temporada millor per a la casa, això seria diferent. Hi havia una gran contingència de l’escola primària local de l’Agusta Westland Community Stand immediatament a la nostra dreta, la qual cosa creava uns sorolls inusualment aguts sempre que els locals estaven en possessió.\nA mitja hora el menjar era bastant estàndard, pastissos, gossos calents, te Tetley, xocolata calenta Aero cafè. Material habitual i preus habituals.\nUn partit fora de casa molt agradable és la conclusió malgrat el futbol avorrit i l’empat a l’1-1. Tornaré a visitar-la si arriba l'oportunitat. Recomanaria revisar el temps abans de triar on seure, ja que no voldria estar a la terrassa oberta sota la pluja. Normalment, hi ha seients assignats a l’extrem del Cowlin Stand per a aquells que no són prou valents o sense impermeabilitzacions. Els preus de les entrades augmenten 2 lliures el dia, tot i que crec.\nPaul Willott (Preston North End)28 de gener de 2012\nYeovil Town contra Scunthorpe United\nHavíem guanyat els nostres últims tres partits de lliga, la confiança en aquest partit era alta. Tampoc havia estat mai a Yeovil, així que era un altre motiu per marcar la llista.\nVaig viatjar amb el nostre autocar de seguidors fins a Yeovil, que a causa d'un benefactor local s'havia proporcionat gratuïtament. Quan ens acostàvem a Yeovil, vaig notar que el terreny estava ben senyalitzat. L’autocar estava aparcat darrere de la terrassa.\nAbans del partit vam anar a veure com els jugadors de Yeovil baixaven de l’entrenador de l’equip. Després vaig comprar un programa de partits i vaig anar caminant fins a l’extrem. Vaig entrar a dins, vaig posar la bandera i em vaig asseure. L’afició local semblava prou amable.\nLa meva primera impressió sobre l'extrem del terreny va ser 'he vist millor', però aquesta va ser la terrassa. El suport cobert a la nostra dreta, on els fans de Scunthorpe tenien una secció de seients coberts, era molt millor.\nEl joc va ser molt pobre segons les opinions dels fans de Scunthorpe. Després de cinc hores de viatge a l'autocar, només vam veure un total de dos tirs a la nostra meta. He d’admetre que ens hem jugat fora del parc d’un dels millors equips que hem trobat aquesta temporada. No hi ha excuses reals, però el terreny de joc va ser possiblement el pitjor que he vist durant molt de temps. Els gols de Webster, Hayter i Madden van fer el resultat 3-0 a Yeovil. L’ambient no era el millor. Yeovil va tenir algun que altre cant quan va marcar. Tampoc hem estat amb la millor veu de la història. 155 van viatjar cap avall. Però no teníem res per emocionar-nos. Els intendents van ser dels millors que he trobat fins ara aquesta temporada. Amable i va tenir una bona xerrada amb ells. Els pastissos eren bons i les instal·lacions tampoc eren massa dolentes.\nDesprés del partit, vam trigar 20 minuts a sortir de l’estadi, a causa del trànsit congestionat. Però un cop vam sortir va ser un bon viatge.\nEl dia en si va ser un bon dia amb tots els aficionats. Però el rendiment de Scunthorpe no va ser fantàstic. Hem de jugar molt millor si volem continuar a la Lliga Un la temporada vinent. Estaria encantat de tornar a visitar Yeovil segur!\nJake Wykes (Scunthorpe United)16 de febrer de 2013\nAndy Tilley (Birmingham City)10 d'agost de 2013\nYeovil Town contra Birmingham City\nAndy Tilley (seguidor de Birmingham City)\nVa ser el primer partit fora de la temporada, un terreny que no molts havíem visitat abans i, com era d’esperar, va suposar un exhauriment complet. També va ser el primer partit a casa de Yeovil al Campionat, de manera que això va afegir un altre punt d'interès per a molts.\nVam viatjar a Yeovil amb un dels entrenadors oficials del Club. Els entrenadors van sortir de Sant Andreu a les 9.30 hores. El viatge anava bastant bé fins arribar a la zona de Bristol. Va ser llavors quan es va produir un trànsit de parada i arrencada durant tota la resta del camí cap a terra. A mesura que ens acostàvem a terra, amb prou feines ens movíem per tot el trànsit, cosa que potser va empitjorar pel fet que era una tarda de dissabte d’agost agradable, assolellada i càlida que potser va animar la gent a aventurar-se a passar un dia. Finalment vam arribar a Huish Park cap a les 14:30, de manera que, en definitiva, vam trigar aproximadament cinc hores a arribar a Yeovil.\nNo vam tenir molt de temps abans de començar el partit, així que vam anar ràpidament a reclamar un lloc a la terrassa de Copse Road, que s’omplia bastant ràpidament.\nLa meva primera impressió quan vam arribar a un parc Huish va ser el fet que era molt diferent a la resta de terrenys del campionat. Des d’algunes zones es podia veure directament a terra i em va agradar l’aspecte del lloc. Les tres graderies locals estaven pràcticament plenes mitja hora abans d’iniciar el partit i tothom tenia ganes de marxar. Després de baixar de l'autocar, vam comprar un programa i ens vam dirigir cap a l'extrem de Copse Road. Els aficionats al blues també tenien la possibilitat de seure a l’escenari de la comunitat Screwfix, però no m’agrada molt seure als jocs fora de casa. A causa de la mida del suport fora de casa hi va haver diverses cues grans per passar pels torniquets, però tothom va entrar força ràpidament.\nEl joc no va ser el millor. Molt poques ocasions per part dels dos bàndols a la primera meitat que no fos un xut de Yeovil que va tocar el pal. A la segona meitat, ens vam posar al capdavant amb la pròpia porteria i vam aconseguir escapar i guanyar per 1-0. L’ambient dels aficionats de casa era excel·lent, realment van quedar darrere del seu equip que al final va caure molt desafortunat. A part d'algunes cançons, els fans del Blues van lluitar per aconseguir un ambient que probablement no va ajudar a causa de la manca d'un sostre sobre el suport per ajudar a l'acústica. No em va impressionar massa les instal·lacions del terreny, però de nou no esperava molt un terreny d’aquestes dimensions. Pel que vaig poder veure, només hi havia un vàter portacabin molt petit per a homes i dones, que per descomptat va crear cues massives. Mentre ens situàvem a la part posterior de la terrassa, vam poder veure cap al ‘vestíbul’ exterior i ens vam adonar que hi havia gent que feia cues d’hamburgueses a la mitja part que no s’havia mogut a la cua quan va començar la segona meitat. Per tant, si heu d’anar a qualsevol lloc a mitja hora, prepareu-vos per fer cua.\nVam dirigir-nos cap a les portes per deixar el terra cap a les 17.10 h, però ningú no es va moure durant 25 minuts a causa de la congestió, així que vam estar asseguts esperant un bon moment abans de tornar cap a casa. Arribem a Sant Andreu cap a les nou del vespre.\nGran dia de sortida, gran victòria molt necessària per arrencar. Bonic terreny i espero que Yeovil sorprengui a tothom i es mantingui alerta aquesta temporada. No obstant això, al meu entendre, els problemes de trànsit al voltant del terreny són un problema massiu i les instal·lacions són inferiors a la paritat d'un campionat. Tornem a jugar a Yeovil a la Capital One Cup la setmana que ve, i l’únic que m’aconsegueix deixar de tornar és que només puc imaginar que el viatge allà serà encara més d’un malson un dimarts a la nit a les hores punta!\nPeter Walker (Bosc de Nottingham)26 d’octubre de 2013\nYeovil Town contra Nottingham Forest\nPeter Walker (fan de Nottingham Forest)\nTenia moltes ganes d’anar-hi perquè els seguidors de Yeovil havien guanyat el respecte propi i de molts altres aficionats a Forest per la manera com havien actuat cap a nosaltres quan vam guanyar l’ascens al Campionat el 2008, un any després de la seva memorable victòria en els play-off. Des de llavors, hi ha hagut un grau de respecte inusual.\nPot ser un camí molt llarg, però és molt fàcil arribar-hi. Crec que van trigar unes 4 hores a Nottingham inclòs un descans. Vam aparcar a l'aparcament dels 'seguidors de la llar', ja que el designat per a fora ja estava ple a les 13.30 hores.\nRealment no hi ha res a fer, ja que el terreny queda enganxat a la vora d’un polígon industrial que no és especialment conegut per les seves pròsperes instal·lacions. L’envelat només és per als amants de la llar i el pub més proper es troba a uns 30 minuts (pel que sembla), així que, tenint en compte la possibilitat d’obtenir un lloc mig decent a la terrassa final, hem d’haver-hi estat a les 14.00, gairebé inèdit. Les úniques instal·lacions són dues hamburgueses però sense alcohol.\nEl terreny és net i ordenat. El final visitant és més semblant a un camp de la Lliga 2, però, de nou, això no és sorprenent donat el notable augment del club a la piràmide del futbol. Va ser especialment ventós, però afortunadament sec quan vam visitar-lo, ja que posaria a prova la vostra resistència si hagués estat mullat.\núltimes notícies de transferències del club de futbol de Glasgow Rangers\nEls fans de Yeovil al final de la casa van ser excel·lents, van cantar i cantar pràcticament sense parar i van fer vergonyar als fanàtics del Forest, que no eren característicament muts. Fins i tot quan cantàvem tota l’atmosfera generada puja a l’ambient humà a mesura que esteu obert als elements.\nEl joc real en si va ser alegre o dolorós, segons quin equip es donés suport, ja que Yeovil (normalment per a Forest) va decidir que aquest seria el partit que aconseguirien la seva primera victòria a casa a aquest nivell. Mereixien estar per davant per 3-1 al descans, però la majoria d’aficionats es preguntarien com es mantindria aquest marcador al final, ja que era gairebé unidireccional a la segona part. Una barreja d’una actuació de la MOM del seu porter (que també va treure un notable control de penalització quan era 1-0 a la primera meitat) i la lamentable capacitat de Forest per posar la pilota a la xarxa són probables explicacions. Crec i espero que Yeovil sobreviurà.\nEl personal era molt amable i vaig gaudir del rotllet de salsitxa que vaig menjar abans del partit.\nTingueu en compte que la carretera és unidireccional i que el Sat Nav, el nostre Sat Nav, ens va portar a fer un bon viatge aleatori al voltant de Somerset en tornar cap a la M5.\nMalgrat el resultat, he gaudit del dia, però Yeovil hauria de proporcionar almenys algunes facilitats per atendre els aficionats fora de les dues furgonetes hamburgueses.\nCallum Atkins (Blackburn Rovers)21 de desembre de 2013\nYeovil Town contra Blackburn Rovers\nDissabte 21 de desembre de 2013, a les 15h\nHo desitjava simplement perquè Yeovil és un dels clubs més petits de la Lliga del Campionat amb un terreny petit però ordenat. A més, ja que són un dels clubs de la Lliga One recentment promocionats i com que els rovers mai no han visitat Huish Park, era un partit que esperava amb il·lusió tan bon punt sortissin els partits.\nVaig fer el viatge previst de sis hores amb els entrenadors oficials del club. Vam marxar a les 7 del matí arribant a Yeovil a les 12.30 de la nit, així que vam tenir molt de temps per matar, però el temps va ser terrible.\nVam fer una ullada al terra i vam observar que algunes portes encara estaven obertes, de manera que nosaltres (i un seguit d’altres aficionats) hi vam passejar. Sens dubte no era el que estem acostumats els darrers anys, com ara els Emirats , Old Trafford, St 'James's Park, etc., però va ser prou agradable. Com que era aviat, vaig tenir dificultats per trobar un venedor de programes i una gran cua a la botiga del club em va deixar enrere, però ens vam trobar amb una cabana que els venia.\nVam viatjar un grup de set de nosaltres. Dos eren als seients i els cinc que ens quedaven havíem d’afrontar el mal temps a la terrassa oberta. Tot i que hi havia al voltant de set-cents fans del Rovers a la terrassa, semblava bastant estret. Va ser realment sorprenent, tenint en compte que la capacitat oficial és més del doble d’aquest nombre. Tot i que va caure la pluja, els aficionats del Rovers van venir amb bon humor i estaven decidits a posar-se darrere dels nois, però va ser un treball dur ja que sense sostre, l’ambient va sortir directament del terra.\nA la primera part, els Rovers van dominar en condicions dures i van perdre algunes bones ocasions. La segona part va ser més igualada, ja que els dos equips van sortir i van donar el millor de si. La gent mira Yeovil en aquesta lliga i pensa fàcilment tres punts, però dic el contrari, són una plantilla decidida que no vol res més que causar malestar. Van jugar molt bé a la segona part, i en aquest partit més obert hi va haver algunes grans aturades dels dos porters. Però el sempre millorant equip dels Rovers va guanyar per 1 a 0 després d’un magnífic final de l’únic Jordan Rhodes. La resta del partit va ser tens i calent, però ens vam quedar pendents de la victòria tot i que vam fallar algunes ocasions, però vam aconseguir els 3 punts que mereixíem i vam treballar molt, Yeovil era un mèrit per a ells mateixos que ho van donar tot i això és ho poden demanar tots els seus seguidors. Però un bon resultat per a Rovers va fer que els nostres milers de seguidors viatgers tornessin al llarg viatge a Lancashire amb somriures a la cara\nVa trigar una mica a allunyar-se del terra, a causa de la quantitat de trànsit que hi havia a la zona.\nUn gran dia de sortida, un bon canvi de terreny respecte als habituals estadis moderns. Una gran victòria per als blancs i blancs poderosos que ens va portar a quatre punts del play off i ens va enviar al període de Nadal amb ànims.\nSteve Herbert (Crawley Town)8 de novembre de 2014\nYeovil Town contra Crawley Town\nDissabte 8 de novembre de 2014, a les 15h\nPer què teníeu ganes d’anar al parc Huish?\nHavia visitat Yeovil Town uns 19 anys abans, però tenia ganes de tornar-hi, ja que té molta història sobre el lloc. Sobretot quan es tracta d’empats de la FA Cup.\nMolt fàcil va sortir de Crawley cap a les 11.45 h i estava estacionat en un carril rural, a pocs minuts de Huish Park cap a les 14.10 h. Per a nosaltres, els fans de Crawley és molt difícil equivocar-se, és només un llarg camí l'A303, que sembla que continuarà per sempre.\nHem visitat la famosa marca Huish Park. Que dóna la benvinguda als aficionats de casa i de fora, que té moltes cerveses i sidra a l’aixeta. Allà vam conèixer el famós fanàtic 'Jim' (de la sèrie Vicar of Dibley) no, no, no, no, no, no ... que aparentment es pot trobar allà la majoria de dies de partit.\nEstadi amb bon aspecte. Encara té una 'vella escola' sobre el camp de futbol. Crawley Town no acostuma a viatjar en gran quantitat, de manera que els 162 fans de Crawley que hi eren aquell dia es van allotjar als seients coberts al costat del terreny de joc. Tan bé com l’altra opció per als aficionats visitants és la terrassa oberta que hi ha darrere de la porteria i aquell dia s’estava vessant.\nEl joc en si va resultar ser un dels pitjors jocs de futbol que havia vist tota la temporada i en vam ser testimonis d’alguns amb John Gregory. Un error de Joe Walsh al cap de 7 minuts va permetre a Yeovil anotar i així va acabar, 1-0 per als locals. Els intendents van ser amables i em van permetre entrar a la terrassa per penjar la meva bandera de Crawley Town. El menjar estava absolutament bé. La vostra oferta habitual de menjar de futbol, pastissos, gossos calents, salsitxes, etc ... Com que és un estand cobert, podeu crear un ambient força decent a la zona asseguda de fora, però a mesura que avançava el joc, només teniu la pilota a prop de l'àrea de penalització de Yeovil va resultar en alegres sarcàstiques dels negres viatgers!\nDegut al fet que havia escanejat Google Earth la nit anterior, vaig trobar aquest brillant carril rural, a pocs minuts del parc Huish, que està connectat per una senda a l’estadi. Així que, quan vam tornar al cotxe, vam sortir de Yeovil i vam tornar a l’interminable A303 en 5 minuts.\nTot plegat, em va agradar visitar sobretot la marca prèvia i el terreny. Menys es diu sobre el joc, millor. Però segur que tornaré a Huish Park de nou. Com he dit abans, aquest és un dels camps de futbol de les escoles més antigues que queden a la Lliga de Futbol.\nRicky Grimshaw (AFC Bournemouth)28 de juliol de 2015\nYeovil Town contra AFC Bournemouth\nDimarts 28 de juliol de 2015, 19:45\nRicky Grimshaw(Aficionat a l'AFC Bournemouth)\nPer què esperava aquest joc i visiteu Huish Park? Ja he estat a Huish Park diverses vegades i sempre m’agrada reunir-me amb els meus companys que donen suport a Yeovil. També tenia ganes de parar a una terrassa. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? Vaig aparcar molt a prop del parc Huish, a només cinc minuts a peu. Tot i això, va ser difícil fugir un cop finalitzat el partit a causa del trànsit. Però quan el trànsit es va acabar, va ser un ràpid viatge cap a casa. Què heu fet abans del partit pub / chippy, etc. i els fans de la casa eren simpàtics? Vaig anar al pub Arrow, que es troba a uns cinc minuts a peu del parc Huish. Hi vaig prendre una pinta o dues agradables i vaig menjar. Els aficionats de Yeovil hi donaven la benvinguda. Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després altres costats del parc Huish? Va ser fantàstic veure terrasses a terra perquè en aquests dies no hi ha molts estadis, així que va ser fantàstic poder aixecar-se malgrat la calor. Comenteu el joc, l'ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. El joc va ser fantàstic a part d’un estrambòtic episodi en què un colom va aconseguir aguantar el joc durant uns quants minuts mentre els administradors intentaven treure’l del terreny de joc. L’ambient era una mica pla perquè la meitat de l’estadi estava tancat perquè era amable. Les hamburgueses eren fantàstiques. Comenteu com allunyar-vos del terreny després del partit: Va ser qera difícil sortir ja que una carretera havia estat tancada a prop del terra. Un cop vam sortir del trànsit, va ser fàcil i ràpid. Resum de les opinions generals del dia: El parc Huish és un lloc ideal per visitar. Els seguidors de Yeovil eren benvinguts com els administradors de Yeovil. Tinc ganes d’anar-hi de nou. Bona sort Yeovil per al futur.\nJames Walker (Stevenage)14 de novembre de 2015\nYeovil Town contra Stevenage\nPer què teniu ganes de visitar Huish Park?\nEstava desitjant aquest, ja que era un altre dels 92 per marcar la meva llista, i un partit fora de casa on, sobre el paper, teníem moltes possibilitats de guanyar. A la segona ronda de la Copa FA també ens ha atret jugar contra Yeovil, de manera que les perspectives de dos viatges a Huish Park en tres setmanes són massa bones per rebutjar-les (tingueu en compte el sarcasme).\nVaig agafar l’entrenador dels seguidors com de costum (sortint del Lamex a les 9:30 del matí) i vam arribar a Huish Park a les 13.20 h. Com que aquest viatge incloïa una parada de 30 minuts, vaig pensar que era un viatge fantàstic.\nVaig anar directament a la botiga del club per comprar una insígnia Yeovil (3 lliures) i un parell de programes (3 lliures cadascun). Després vaig anar a fer un petit passeig per terra per fer algunes fotos abans de dirigir-me cap als torniquets de fora. Tenia el paraigües amb mi, ja que tenia un bitllet per a la terrassa descoberta, però em van informar que NO tenia permís per portar-lo. Això significava que havia de tornar a posar-lo a l’entrenador abans de buscar-lo i entrar-hi.\nQuè vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després altres costats del parc Huish?\nA causa del mal temps i del nombre de seguidors visitants, tot el suport fora de casa es va col·locar als seients coberts al llarg d’un costat del terreny de joc. Aquest estand tenia un aspecte força agradable. Hi ha un petit 'desenterrat' de fusta al davant mateix per als seguidors amb discapacitat (i fins a 2 cuidadors). Em vaig asseure al seient dels cuidadors per fer-me una idea per un moment i les vistes al terreny de joc són bones.\nVaig anar directament al bar de te (situat darrere del suport cobert) per comprar un pastís de pollastre al curry (3,20 lliures esterlines) i després vaig anar a buscar el meu seient. Quan ens trobàvem drets a la graderia, els majordoms van cedir i ens van obrir la terrassa al cap de cinc minuts. Això va significar que la majoria dels 126 aficionats viatgers es van desplaçar per gaudir de la pluja del Somerset. La primera part va ser una aventura avorrida sense incidents reals, a part que Yeovil va perdre una bona oportunitat i al descans va ser 0-0. La segona meitat aviat va esclatar, però, un Dean Wells va marcar un costat marcat d’un gol de Harry Cornick i un gol de Shaun Jeffers que va suposar que Yeovil anava 2-1 al cap de 56 minuts. De la mateixa manera que semblava que aniríem amb les mans buides, Tom Pett es va dirigir a casa al minut 88 per donar-nos una part del botí. Fins i tot vam tenir possibilitats d’arrencar una victòria totalment merescuda en el temps d’aturada, però no va ser així. Els lavabos estaven nets i fins i tot eren dels pocs que tenien aigua calenta real a les aixetes, un luxe rar, com ho sabrà qualsevol aficionat al futbol.\nEscapar-se va ser fàcil. Vam sortir de l'extrem i l'entrenador era allà mateix i ens esperava. Diria que era cap a les 17.10 hores quan vam deixar el terra i vam tornar al Lamex a les 20.30 hores sense aturades.\nTot plegat, un bon dia i que repetirem en poques setmanes. Sort de nosaltres!\nA temps complet: Yeovil Town 2 Stevenage 2\nAssistència: 3.230 (126 aficionats)\nEl meu número bàsic: 66 del 92\nLiam Sutherton (Oxford United)28 de desembre de 2015\nYeovil Town contra Oxford United\nPer què esperava aquest joc i visiteu Huish Park?\nHuish Park va ser un nou terreny per a mi. Aquesta també va ser la primera vegada que l'Oxford United va tocar a Yeovil en deu anys\nEl viatge va ser horrorós. Un viatge de dues hores es va convertir en un de tres hores i mitja, principalment a causa de retards al voltant de Stonehenge. Un cop a Yeovil, el terreny era relativament fàcil d’arribar, seguint el nostre Sat Nav. Hi ha un aparcament designat a l’estadi per als aficionats visitants, però quan estigui ple (com era quan vam arribar) es pot aparcar a l’aparcament de casa, amb un cost de 5 lliures esterlines.\nCom que anàvem endarrerits, es tractava de comprar els nostres bitllets a la taquilla (si pagueu el dia, no es venen bitllets al torniquet) i, després, directament a terra.\nEl terreny era un terreny típic de la Lliga 2, amb els seguidors visitants que es mantenien a la terrassa de Radio Cabs per un extrem i per un costat uns quants seients a la graderia de la comunitat ScrewFix, vaig optar per plantar-me. El soroll dels aficionats de casa provenia principalment de la terrassa, que a diferència de la nostra estava coberta. A la part posterior de la nostra zona adossada hi havia un gran marcador elèctric.\nEl joc va acabar 0-0 (tot i que hauria d’haver estat al voltant del 3-4, amb la quantitat d’oportunitats que ambdues parts van desaprofitar), Oxford no va poder crear l’ambient com solen fer, a causa de la terrassa oberta. Els intendents van ser molt amables, tot i que l’oferta de menjar a l’interior de l’estadi va ser terrible.\nDesprés del partit, hi havia força cua per sortir de l'aparcament, però vam passar el temps escoltant la BBC Somerset.\nEn general, el dia va ser agradable, amb l'Oxford United portant un impressionant 1.061 a un dia fred, plujós i plujós a Yeovil.\nSteve Burghard (Portsmouth)20 de febrer de 2016\nYeovil Town a Portsmouth\nUn altre terreny ni jo ni el meu fill havíem visitat abans i, essent relativament proper a Portsmouth, vam pensar que seria un bon dia.\nEl satèl·lit de confiança ens va portar a terra sense cap problema i vam optar per aparcar en un carrer lateral, en lloc d’afrontar una possible llarga espera després que el partit sortís de l’aparcament del club.\nEn arribar a Yeovil força d'hora, vam aparcar al centre de la ciutat i ens vam dirigir cap al William Dampier, que és el Wetherspoons local. Va ser bastant sorprenent veure que un bon nombre de companys de fans de Pompey tenien la mateixa idea, i el pub estava ple d’un bon nombre de fans fora.\nHe de dir que les primeres impressions del terreny des de fora eren que havíem arribat a un complex d’entrenament en lloc d’un camp de lliga. Tot i així, caminant per terra ens va impressionar el disseny i el disseny ordenat que van fer un ús màxim d’una petita petjada. Teníem bitllets per a la terrassa oberta darrere de la porteria i, en realitat, era molt agradable estar en un partit invocant records d’un moment (abans de l’informe Taylor), quan aquesta era la norma. De fet, li vaig comentar al meu fill que em recordava molt de parar-me en una terrassa oberta similar a l'antic terreny de Plow Lane de Wimbledon.\nAmb 2.500 seguidors de Pompey al joc, hauríeu pensat que podríem haver generat un ambient raonable. Tanmateix, el vent que remolina i plou en aquella terrassa oberta va temperar una mica les coses i no va ser una de les millors actuacions de Pompey fora dels nostres fans. Potser això també es va transmetre a l’equip, perquè les coses tampoc eren tan bones al camp. Vam fer un empat de 1-1 amb un empat a 5 minuts del final, però el partit era lluny d’un clàssic. Malauradament, hi havia una mica de malhumor entre els aficionats de Pompey davant nostre just després que Yeovil seguís endavant, però el reconeixement ha de recaure en els administradors que es van instal·lar i van trencar les coses bastant ràpidament.\nComenteu com allunyar-vos del terra després del partit. Com que teníem la previsió d'aparcar en un carrer residencial a pocs minuts a peu del terra (que sens dubte seria el meu consell), fugir després va ser molt ràpid i senzill. Vam tornar al centre de la ciutat just a temps per obrir el restaurant indi molt ben valorat, Bombay Dining, on vam gaudir d’un vindaloo de pollastre molt agradable i d’una petita ampolla de Cobra.\nUn gran dia de sortida, com es preveia, tot i el resultat menys que impressionant. Amb l'esperança que Yeovil es mantingui alerta aquesta temporada i, en cas que fallessin els nostres propis intents de promoció, definitivament consideraria un altre viatge a aquesta part del Somerset la propera temporada.\nTom Harris (Plymouth Argyle)23 de febrer de 2016\nYeovil Town contra Plymouth Argyle\nDimarts 23 de febrer de 2016, a les 19.45 h\nDesprés d'ajornar aquest partit unes setmanes abans, tenia ganes d'anar finalment a Huish Park i seguir l'Argyle el tercer dia de la temporada. En apropar-me a terra, em va sorprendre el petit que era. Sembla molt més gran a la televisió que a la vida real.\nVam pujar l’entrenador dels seguidors, de manera que ens va portar directament a terra.\nVam anar a una de les furgonetes de menjar que hi havia a l’exterior de l’estadi, si hi ha molts seguidors, hi ha una cua enorme, així que entra-hi d’hora. El menjar era car i no era fantàstic si sóc sincer. A més de 2 lliures per una coc que em va semblar molt cara. Realment no em vaig trobar amb els aficionats de casa.\nCom he dit, és molt més petit del que sembla. No us creuríeu que Yeovil fos un campionat fa dues temporades. Els intendents van trigar a deixar-nos entrar per sempre, però quan ho vam fer no va ser gaire que mirar. No hi ha seients ni teulada, però això és el que significa un dia de futbol adequat. Davant de l'estand de fora hi havia una terrassa que semblava excepte que tenia un sostre. Les dues grades dels laterals tenien un aspecte més modern, amb marcadors a cadascun, tot i que no funcionaven aquesta nit.\nVa ser un joc una mica avorrit si sóc sincer. Un empat avorrit com havia predit anteriorment el meu partit de tècnic de futbol. Va arrencar a la segona meitat quan es van disparar dues bengales al final, cosa que va provocar que molta policia i administradors es posessin en fila davant nostre per aturar qualsevol repetició. En general, un 0-0 va ser un mal resultat al final del dia, però no ens mereixíem una victòria.\nquan és home ciutat el pròxim partit\nA l'autocar de nou, però va trigar una vegada a sortir de l'aparcament, afegint almenys 20 minuts al viatge. En cas contrari, no era tan dolent.\nUn resultat pobre, però un bon ambient com sempre per part de l'Exèrcit Verd. Seguir més de 2100 dimarts a la nit és un gran suport i he gaudit de cada minut.\nPatrick Pierce (Plymouth Argyle)23 de febrer de 2016\nPrimera visita al parc Huish. Estava desitjant-ho, ja que és un terreny antic que no és de lliga.\nCom que aquest joc reorganitzat era setmanal després que es cancel·lés el partit anterior de fa unes setmanes, em vaig veure obligat a anar a un dels set entrenadors de seguidors que van sortir de Plymouth a les 4 de la tarda. A part d’un trànsit intens entre Taunton i Yeovil, el viatge va ser força senzill. Ens van deixar fora del terra.\nCom que no hi ha instal·lacions de bar a Huish Park per als aficionats visitants, vaig fer un passeig de 5/10 minuts fins al pub Arrow, a la urbanització de davant. Tot i que el pub estava ple de fans d’Argyle, em van servir de seguida. Vaig prendre dues begudes més a l’hora i cada cop em servia molt ràpidament.\nQuè vas pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després els altres bàndols del parc Huish?\nSemblava ordenat i elegant i un bon estadi per a un equip i una ciutat de la mida de Yeovil.\nVaig arribar a terra a les 19:15, per sorpresa, vaig veure que la terrassa fora estava buida i temia que el partit tornés a sortir, ja que havia plogut intensament. Em va sorprendre saber que els torniquets encara no s'havien obert i, ja que Argyle tenia una dotació de 2.100 esgotada, vaig pensar que era deficient. Tenia un bitllet per seure, així que em vaig unir a la llarga cua del torniquet individual i vaig entrar cap a les 19:40. Els administradors, un cop a dins, em van semblar amables i servicials i vaig localitzar fàcilment el venedor de bitllets de loteria i de programes. L’únic menjar calent que s’oferia eren pastissos o gossos calents, així que els vaig passar. Lavabos petits però nets.\nArgyle mai no va començar a la primera meitat i la segona no va ser molt millor i va acabar 0-0. L'ambient no va ser sorprenent a causa de la terrassa oberta, però es va cantar molt durant tot el joc des de la terrassa i de tant en tant des dels seients.\nEls entrenadors ens van conèixer des del recinte tancat darrere de la terrassa després del partit, que va funcionar molt bé. Sortir a la carretera va ser una altra cosa que va trigar aproximadament mitja hora. Degut a que l'A38 estava tancada en 3 trams entre Exeter i Plymouth, no vam tornar a Home Park fins a les 12:40 del matí.\nEn general, va ser una nit agradable tot i el partit i els problemes per entrar a Huish Park. Hi tornaria si volem jugar-los de nou, amb sort un dissabte.\nRyan Pugh (Exeter City)9 d'abril de 2016\nYeovil Town contra Exeter City\nVa ser el meu primer partit fora de casa després dels grecs, així que, òbviament, em feia il·lusió tenir una nova experiència fora del nostre propi camp de St James 'Park. A més, sabíem que guanyar aquí seria un gran impuls en les nostres esperances de play off.\nMolt fàcil. Vaig agafar el tren des d'Exeter Central fins a la sortida de Yeovil a les 11:30 del matí (arribant a les 12:27). A la seva arribada, la policia havia acomiadat un autocar gratuït i ens va portar a terra, però jo i els meus companys vam perseguir el conductor per deixar-nos anar a una botiga Tesco que havíem vist. Va ser llavors a cinc minuts a peu d’allà fins al parc Huish.\nNo he trobat cap afició local, així que no puc dir res al respecte. Vaig arribar al torniquet de fora i, un cop a dins, vaig comprar una hamburguesa amb formatge que era molt agradable per ser justa amb ells.\nLa terrassa final era de mitjana, (tot i que no era difícil ser millor que la nostra!) En realitat no hi tenia cap problema. La resta de l’estadi era decent, els estands principals asseguts a cada banda eren idèntics entre ells i eren similars al nostre estand principal al parc de St James. La seva terrassa davant nostre era molt petita en comparació amb el nostre gran banc a Exeter.\nLa nostra actuació a la primera meitat va ser de primera i Exeter es mereixia ser 1-0 al descans. La bomba de fum es va disparar quan vam marcar i l'ambient al final era bo. Pel que fa als aficionats de casa, els podia trobar aquí de tant en tant, i els agraeixo que encara cantessin després d’haver-ne concedit un altre per baixar per 2-0.\nVaig entrar a l’autocar de seguida, però va passar molt més de mitja hora abans de començar a moure’ns a causa de l’aparcament ple.\nVa ser un dels millors dies de sortida, definitivament hi tornaria i us recomanaria anar a Yeovil.\nSteve Goddard (Ciutat de Swindon)18 de novembre de 2017\nYeovil Town contra Swindon Town\nPer què esperava aquest joc i visiteu Huish Park? Swindon Town estava en molt bona forma fora de casa. A més, Huish Park és a poc menys de dues hores amb cotxe, així que ens va semblar un partit ideal per assistir-hi. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? Realment fàcil, el navegador satèl·lit em va portar fins a l'entrada del terra. Hi havia un aparcament separat per als aficionats de fora al preu de 3 lliures esterlines, però hi ha un ampli aparcament al carrer a cinc minuts a peu, així que vaig aparcar en una urbanització propera. Què heu fet abans del partit pub / chippy, etc. i els fans de la casa eren simpàtics? Abans del partit, vaig comprar menjar i beguda a un dels molts venedors de quioscos que hi havia a la part posterior de la grada. Els aficionats de casa i de fora es van barrejar sense problemes. De fet, diria que aquest és el club més amable que he visitat mai. També em vaig adonar que a l’estand on estava (seients, no a la terrassa oberta) que els aficionats de casa i de fora podien barrejar-se quan esperaven refrescos a mitja hora. No hi havia pubs als voltants, però venien alcohol just a la terrassa. El que pensaves encès veient el terra, acaben les primeres impressions de fora i després altres costats del parc Huish? Aquest és un terreny força petit, però està ben construït i ordenat. No hi ha pilars que obstrueixin la vista en cap suport. La terrassa de fora no té sostre, així que val la pena consultar el temps abans de viatjar. Abans de començar el partit, ens vam situar just al davant i vam veure com els porters de Swindon passaven els escalfaments, cosa fantàstica tenint en compte que el meu fill de 8 anys i el seu amic aspiraven a porter. Comenteu el joc, l'ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. El partit en si va ser molt unilateral a favor de Swindon, tot i que vam marcar un gol als quatre minuts. No em vaig adonar dels intendents, cosa que és un gran senyal que estan fent una bona feina. La disponibilitat de menjar calent era deficient, només hi havia rotllets de salsitxes disponibles al quiosc on vaig anar. Comenteu com allunyar-vos del terreny després del partit: Quan vaig aparcar a la urbanització lluny del terra, no hi va haver cap problema per fugir. Resum de pensaments generals de el dia fora: Tot plegat, un dia de festa molt agradable. Un club molt amable i orientat a la família amb simpatitzants simpàtics. Definitivament, tornaré aquí si els nostres camins es creuen en el futur.\nJack Richardson (Mansfield Town)11 d’agost de 2018\nYeovil Town contra Mansfield Town\nPer què esperava aquest joc i visiteu Huish Park? Feia més de deu anys que no visitava Yeovil, ens havíem trobat a faltar força vegades i les nostres darreres visites van ser entre setmana. També va ser el primer partit de la temporada fora de casa i, al darrere de la victòria del primer dia per 3-0 sobre el comtat de Newport, tenia ganes de tornar-nos a veure en acció. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? Vam sortir de Mansfield poc després de les 9.15h i vam arribar a Yeovil cap a les 13.30h, un llarg viatge que semblava per sempre, un altre motiu pel qual no havia visitat Yeovil durant tant de temps, ja que vaig oblidar fins a quin punt era! L’aparcament era als polígons industrials propers i a la carretera que conduïa cap al terra. Hi havia un parell de grans aparcaments a terra, un específic per als aficionats de fora que es troba fora de la terrassa de fora. Què heu fet abans del partit pub / chippy, etc. i els fans de la casa eren simpàtics? Vam aparcar al pub The Arrow, que es troba a uns 15/20 minuts a peu del terra, podríeu deixar el cotxe allà i també als carrers que l'envolten, tot i que a causa del mal temps vam anar fins a terra. El pub era una barreja de fans de casa i de fora, servia menjar i tenia una gran varietat de plats a la cervesa. Hi havia un munt de grans pantalles esquitxades que mostraven l’inici inicial. Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després altres costats del parc Huish? Huish Park no havia canviat des de la meva darrera visita, 315 havia baixat des de Mansfield, de manera que estàvem asseguts al stand Screwfix; això ofereix vistes lliures del joc i es pot generar bon soroll a causa del sostre baix. L'estadi en si és perfecte per al nivell en què es troben Yeovil i d'on provenien, fa uns anys hauria estat interessant visitar-lo com a seguidor de la Lliga del Campionat per veure com s'haurien pogut enfrontar. Comenteu el joc, l'ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. El partit va ser excel·lent, un divertit empat de 2-2 que podia haver anat de qualsevol manera. Un bon punt per als Stags que el van fer a 4 punts dels dos primers partits. Els intendents van ser amables i ens van desitjar el millor viatge cap a casa. Hi havia una gran presència policial que sembla que ara obtenim a la majoria de llocs (hem de tenir fama?). La selecció de menjar era bona, tot i que s’havien esgotat la meitat del temps. Comenteu com allunyar-vos del terreny després del partit: Allunyar-se del terreny va ser difícil, ja que tot el trànsit es dirigia per una carretera que passava per davant de l’estadi, vam arriscar-nos i vam anar cap a l’altre camí tot i que el cartell deia “carretera tancada per davant”, un desviament per nombroses urbanitzacions ens tenia a la nostra camí amb poc temps perdut. Vam tornar a Mansfield poc abans de les 9 del vespre, un temps de viatge de 3,45 hores. Resum de les opinions generals del dia: Un bon dia a Huish Park va ser encara millor gràcies a l’entreteniment del futbol. Un club amable amb un personal amable.\nPaul Vinson (Crawley Town)13 d’abril de 2019\nPer què esperava aquest joc i visiteu Huish Park? Un nou terreny i un descens de sis punts. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? Vaig venir en tren. No vaig poder trobar cap Uber, així que vaig agafar un taxi des de l'estació de Yeovil Junction. Em va decebre, ja que els autobusos només circulen un cop per hora, però el taxi fins al pub Arrow costava 10 lliures. Què heu fet abans del partit pub / chippy, etc. i els fans de la casa eren simpàtics? Dinar al pub The Arrow, que té moltes pantalles, tres taules de billar i va ser molt agradable. Els seguidors locals també van ser amables. La caminada fins al terra va trigar uns 10-15 minuts (ignorar google maps). Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després altres costats del parc Huish? Terreny bonic i passat de moda (de bona manera). Només hi havia begudes calentes i suaus. A la mitja hora hi havia una mica de cua, ja que la zona d’avituallament de la zona asseguda es comparteix amb els aficionats de casa. Comenteu el joc, l’ambient, els administradors, els pastissos i les instal·lacions etc. . El partit va ser tens, però una magnífica exhibició del porter de Crawley, Glenn Morris, per mantenir-nos-hi i un gol important de Morais ens va donar una victòria per 1-0, que hauria de ser suficient per mantenir-nos segurs. Comenteu com allunyar-vos del terreny després del partit: Vaig tornar al pub Arrow i vaig tornar amb un taxi fins a Junction Station. (Vaig haver de provar diverses companyies de taxis, així que reserveu amb antelació si pot). Resum de les opinions generals del dia: Un bon dia i un bon terreny. L'únic problema va ser el viatge de tornada amb falta de trens i formació a la zona de Portsmouth, de manera que vaig arribar a casa tres hores més tard del previst.\nGareth Taylor (Neutre)29 de febrer de 2020\nYeovil Town contra Wrexham\nPer què esperava aquest joc i visiteu Huish Park? Sempre intento agafar un partit de Wrexham un cop per temporada, a més de ser en un terreny que volia visitar des de feia temps. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? Vaig viatjar en cotxe per la M4 M49 M5 A358 A303 i després per l'A3088 fins a Yeovil. Vam aparcar en un pub anomenat Arrow i vam tenir sort amb un espai, ja que l’aparcament no és el més gran. Després vam caminar per la urbanització fins a terra, cosa que ens va portar 10 minuts. Es poden veure els projectors a la llunyania. Què heu fet abans del partit pub / chippy, etc. i els fans de la casa eren simpàtics? Vam entrar al pub Arrow. Hi va haver una bona barreja de fans de casa i de fora. Vam tenir una bona xerrada amb alguns fans de Yeovil que semblaven prou amables. Ens van assenyalar cap a terra en la direcció correcta. Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després altres costats del parc Huish? És un estadi ordenat que esperàvem obrir-nos al final, però a causa de la manca de suport per viatjar, van canviar els aficionats de Wrexham al Screwfix Community Stand, que va ser una mica decebedor. El terreny en si és agradable amb dos agradables bancs asseguts i dues terrasses una oberta i una altra amb coberta. El terreny en si no té gaire caràcter, ja que és força modern. L'estand al qual estàvem era molt agradable, hi havia un espai per a les cames, la barra de te era bàsica, però oferien una bona selecció de menjar i begudes calentes i fredes. Tenia una pastisseria còrnica massa cuita, no estava malament per 4 lliures. Els lavabos eren pobres i podrien haver estat més nets i em recordaven l’antic terreny del Vetch Field Swansea. Però al final el dia és un camp de futbol, no l’hotel Ritz. Us trobeu molt a prop del camp, cosa que és bo. Comenteu el joc, l’ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. . Wrexham es va omplir per 3-0. L'àrbitre hauria d'haver enviat un jugador de Yeovil en els primers 5 minuts. El nostre jugador va sortir clar a la porteria i el va xocar. Aleshores, Yeovil va tenir sort amb el primer gol i després va jugar Wrexham fora del parc. Els Wrexham eren pobres i ni tan sols semblaven puntuables, però els seguidors de Wrexham no paraven de cantar. Els intendents van ser molt amables i servicials. Les instal·lacions són bàsiques, com a mínim. Comenteu com allunyar-vos del terreny després del partit: A 10 minuts caminant per la bonica urbanització fins al pub Arrow. Després vam marxar amb gairebé cap trànsit a través d’una agradable conducció a Somerset per tornar a l’autopista i vam arribar a casa cap a les 20:25. Resum de les opinions generals del dia: Estic content d’haver visitat Huish Park, però em vaig sentir una mica decebut amb l’actuació de Wrexham. El seu altre motiu va quedar fora de la llista si Wrexham es manté al capdavant, cosa que espero que sí, definitivament tornaré enrere.\npuntuacions man u vs man city\nsky aposta codi promocional nou client\nTaula de la Lliga Premier 2010-2011\nquan són els jocs de la copa del món a Anglaterra\ntaula de lliga Premier 08/09


Apartments Vicka Pula Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Stinjan, no busqui més enllà de Apartments Vicka. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Apartments Vicka asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Apartments Vicka.


Notícies - Pàgina 4 de 19 - Fundació Finestrelles\nAmb l’objectiu de millorar els plans d’atenció dirigits a la gent gran atesa a la Fundació, l’equip psicològic ha fet una valoració de les capacitats cognitives i ...\nNoves subvencions i donacions\nGràcies a una subvenció concedida l’any passat pel Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, el mes de juliol vam començar el canvi de llits de la ...\nFinestrelles s’adhereix a la celebració del “II Dia Europeu de Fundacions i Donants”\nEl diumenge 21 de setembre, Finestrelles va organitzar al costat de la Fundació PROA, Esplugues sense Barreres, AIDED, ECOM, Esplai Can Vidalet i Llar Can Vidalet, la ...\nReserva’t l’agenda per a l’acte benèfic\nUn any més, Finestrelles prepara el seu acte benèfic per a la tardor. El concert d’enguany porta per títol “Només per a uns quants?”, un espectacle en ...\nVols participar en un casal o colònies d’estiu amb nosaltres?\nUn any més la Fundació organitza diversos casals d’estiu i colònies per a persones amb discapacitat intel·lectual a partir de 16 anys. Les inscripcions ja estan obertes. ...\nEns dones el teu vot per fer possible la sala multisensorial?\nEnguany la nostra Fundació participa en la VIII Convocatòria de Projectes Solidaris de Fundación Telefónica. Gràcies a les propostes dels mateixos treballadors s’han presentat a la convocatòria ...\nJosep Puigbò guanya “El Gran Dictat” de TV3 i entrega el premi a la nostra Fundació\nEl passat dissabte 3 de maig el periodista Josep Puigbò va participar en el concurs de TV3 “El Gran Gran Dictat”, presentat per Òscar Dalmau. Puigbò va ...\nNova guia per apropar els professionals de la salut a les persones amb DI\nEls professionals sanitaris compten des d’ara amb una nova guia: “La salut de les persones amb discapacitat intel·lectual. Què hem de tenir en compte?” que es va ...\nFinestrelles imparteix un curs per a professionals del sector\nEl passat 4 d’abril, la Fundació va participar per segon any consecutiu en la 2ª edició del curs “Envelliment i discapacitat intel·lectual” impartint el mòdul relacionat amb ...\nEl passat 21 de març, 12 esportistes van participar en el XIV Campionat Vicenta Verdú de bàsquet organitzat per BCN Associació Esportiva a les instal·lacions de Can ...