FELIÇ DIA DEL LLIBRE | WEB IES EL RAVATXOL\nCom cada 23 d’abril, se celebra el Día del Llibre 2020. Una commemoració que es festeja en tot el món i que busca, sobretot, fomentar la lectura, però també defendre i protegir la indústria editorial i els drets d’autor.\nMalgrat tot, la instauració d’un dia del llibre mundial és prou recent. Va ser en 1995 quan la UNESCO va aprovar, a proposta de la Unió Internacional d’Editors, la celebració del Dia Internacional del Llibre i del Dret d’Autor (el seu nom complet) .\nLa data triada no és fruit de l’atzar sinó que es va decidir al tractar-se d’una data transcendent en la història de la literatura. Va ser un 23 d’abril quan Miguel de Cervantes, William Shakespeare, Inca Garcilaso de la Vega, William Wordsworth o Josep Pla van morir. També va ser un 23 d’abril quan Manuel Mejía Vallejo, Maurice Druon o Halldór Laxness van nàixer.\nSAPS QUE EL DIA DEL LLIBRE POT TINDRE ORIGEN VALENCIÀ?


TALLER DE FOTOGRAFÍA PARA ADOLESCENTES | Blog CitronelaStudio\nby citronela on 28 febrero, 2018 in TALLER DE FOTOGRAFÍA PARA ADOLESCENTES • 0 Comments\nAl febrer vam fer un taller de 2 dies als nois i noies de la UEC de Badalona. Vas ser tota una experiència. Se’ns va quedar curt! Amb moltes ganes de repetir i poder compartir de nou la fotografia! Us deixem amb algunes imatges dels dies.\nby citronela on 19 junio, 2017 in TALLER DE FOTOGRAFÍA PARA ADOLESCENTES • 0 Comments\nEl procés de treball ha servit perquè l’exposició agafés forma. L’últim dia del taller els alumnes el van dedicar a explorar les possibilitats expositives. I aquest n’és el resultat! 😉\nExposició dels alumnes del taller de foto!\nby citronela on 15 junio, 2017 in TALLER DE FOTOGRAFÍA PARA ADOLESCENTES • 0 Comments\nFins al dia 21 d’aquest mes podeu anar a visitar la exposició fotogràfica dels alumnes del taller de foto que vam impartir des de la fundació Carles Blanch!\nEl centre Badiu Jove us obre les portes perquè la disfruteu!\nNou taller per adolescents!\nby citronela on 8 junio, 2017 in TALLER DE FOTOGRAFÍA PARA ADOLESCENTES • 0 Comments\nFa un mes vam començar el taller de fotografia per adolescents. Aquesta vegada a Badalona, des de la Fundació Carles Blanch. Han estat 6 sessions prou intenses! Els alumnes han hagut de treballar la seva identitat; explorar amb el seu únic aliat, el seu mòbil i donar forma a tot allò que han fotografiat al llarg del taller. Us deixem…\nExposició de final de curs a la Fontana\nby citronela on 14 junio, 2016 in TALLER DE FOTOGRAFÍA PARA ADOLESCENTES • 0 Comments\nEl dissabte passat vam inaugurar la exposició de final de curs a l’Espai Jove la Fontana. Vam tenir projecció de les imatges i tot! Us deixem amb un recull del #makingof i amb les imatges!\nClausura del curs a Garcilaso amb exposició.\nby citronela on 8 junio, 2016 in TALLER DE FOTOGRAFÍA PARA ADOLESCENTES • 1 Comment\nHa estat un plaer treballar amb vosaltres nois/es. Després de cinc intenses sessions de dues hores cadascuna, els resultats parlen per si sols. Una gran feina. Molt de concepte i molta il·lusió. Així que no ens queda més que ensenyar-vos els resultats! // Desde nuestras miradas //\nby citronela on 24 mayo, 2016 in TALLER DE FOTOGRAFÍA PARA ADOLESCENTES • 0 Comments\nEl sábado estuvimos de fotowalk con los chicos/as de la Fontana. Paseamos por todo el Parque de la Ciutadella, por el Born y acabamos en las Ramblas con un helado en las manos! Os dejamos con algunas instantáneas de la salida!\nPassejant pel parc de la Pegaso\nby citronela on 18 mayo, 2016 in TALLER DE FOTOGRAFÍA PARA ADOLESCENTES • 0 Comments\nSeguim pel barri, aquesta vegada pel Parc de la Pegaso. Ple de racons que inspiren als alumnes per seguir amb el seu projecte personal! Aquí us deixem amb algunes imatges de la sortida.


Bisbat, jesuïtes i la Paeria junts en un nou centre per a persones sense llar a Lleida | Catalunya Religió\nBisbat, jesuïtes i la Paeria junts en un nou centre per a persones sense llar a Lleida\n(Bisbat de Lleida) L’Antic Mercat de Santa Teresa acollirà un centre de dia per a persones sense llar, que començarà a funcionar a partir de 2016 i que serà gestionat pel consorci format per la Paeria, el Bisbat, Càritas diocesana de Lleida i Arrels/Sant Ignasi. El paer en cap, Àngel Ros; el bisbe de Lleida, Joan Piris; i el president de la fundació Arrels/Sant Ignasi dels jesuïtes, el pare Joan Suñol, van presentar el projecte aquest divendres a la Paeria.\nL’alcalde Ros va explicar que el Consorci d’Atenció a Persones sense Llar de Lleida “va més enllà de l’acollida i prestacions de necessitats bàsiques i busca la plena integració i recuperació d’aquestes persones”. El nou Centre de Dia tindrà una clara vocació d’integració i recuperació de les persones en tots els sentits, farà èmfasi en funcions d’atenció social, inserció laboral, serveis de psicopedagogia, formació i, també, un espai residencial.\nEl bisbe de Lleida va posar de manifest que “aquesta gran notícia s’ha d’incloure dins l’entramat de recursos d’atenció social que existeix a Lleida”, una ciutat “que té plenament consolidat el treball en xarxa en matèria social i compta amb una bona cobertura social. No es tracta de substituir sinó de complementar”, segons el bisbe Piris.\nEl pare Joan Sunyol, per la seva banda, va afegir que estem davant un canvi de concepte, ja que “el nou equipament oferirà un itinerari de seguiment, creixement i empoderament de les persones sense llar i no només un servei d’allotjament”. En aquest sentit s’ha de destacar que l’atenció es prestarà des d’equips multidisciplinaris, formats per treballadors socials, educadors i professionals de les diferents àrees d’atenció a les persones de serveis professionalitzats i voluntariat.\nEl Centre de Dia per a Persones sense Llar a Lleida serà possible gràcies als ingressos generats per la venda de l’immoble Villa Torregrossa a Sant Sebastiá –un milió d’euros–, que fins fa uns mesos era propietat de la Paeria en virtut d’una herència que determinava que s’havia de destinar a fins benèfics. En aquests moments s’ha encarregat l’informe tècnic a l’arquitecte Jaume Terés, que ha de determinar si l’Antic Mercat de Santa Teresa s’ha de rehabilitar o, per contra, s’ha d’enderrocar. Es preveu que, durant l’any 2016, el nou Centre de Dia per a Persones sense Llar pugui estar operatiu.\nEn l’actualitat, hi ha comptabilitzades entre 30 i 40 persones sense sostre, que pernocten al carrer, i unes 660 sense llar, que subsisteixen a precari, segons dades d’Arrels.\nL’alcalde Ros va assenyalar que Lleida és la població catalana que dedica major pressupost a actuacions de protecció i promoció social. D’acord amb les dades del Ministeri d’Hisenda i d’Administracions Públiques, el 2013 Lleida va fer una despesa de 185,43 euros per habitant en aquest concepte. El paer en cap també va diferenciar el futur centre de dia del servei que actualment realitza la fundació Jericó, la qual desenvolupa tasques d’alberg. La passada nit van pernoctar en ell 45 persones, malgrat que s’espera que a les nits de més fred en pugui acollir fins a 80.\nA l’acte també var assistit la tinenta d’alcalde i regidora de Benestar Social, Montse Mínguez; el regidor del Centre Històric, Fèlix Larrosa, i la regidora d’Igualtat, M. Rosa Ball.\nSense Llar, Joan Suñol, Joan Piris, Arrels, Àngel Ros, Política, Societat, Episcopat, Vida Religiosa, Lleida, Acció Social


Desenes de firaries bloquegen els accessos al Voló per protestar contra la suspensió de les fires - Diari de Girona\nReclamen que els deixin treballar i critiquen que els parcs d'atraccions "estiguin oberts"\nacn 29.10.2020 | 12:18\nDesenes de firaries bloquegen els accessos al Voló per protestar contra la suspensió de les fires Diari de Girona\nDesenes de firaires bloquegen des de dos quarts de deu del matí els accessos d'entrada i sortida de l'autopista al Voló, a la Catalunya del Nord. Diversos camions impedeixen l'accés de vehicles a banda i banda per denunciar la suspensió de les fires decretada pel govern francès per contenir l'expansió de la covid-19. Reclamen poder "treballar" i critiquen que s'han suspès aquest tipus d'esdeveniments i, en canvi, "els parcs d'atraccions poden obrir". Els firaires de Perpinyà denuncien, sobretot, l'anul—lació de la Fira de Sant Martí. El president de la república francesa,\nEmmanuel Macron, ha decretat un nou confinament a França a partir de divendres, tot i que mantindrà les fronteres europees obertes.\n"Volem treballar tranquil—lament", assegura el representant sindical Gueglio. Els firaires han tancat aquest matí l'autopista al Voló, a la Catalunya del Nord, com a protesta per la suspensió de les fires decretada pel govern francès fa unes setmanes. En concret, a Perpinyà denuncien que s'ha suspès la fira de Sant Martí i demanen tenir el mateix tracte que els parcs d'atraccions.\nA dos quarts de deu del matí desenes de camions i centenars de firaires s'han concentrat en aquest punt, a banda i banda de l'autopista bloquejant els accessos. Cap a les onze del matí, però, han començat a permetre durant uns minuts el pas en direcció França d'alguns vehicles.\nCap a tres quarts de dotze, els firaires han aixecat les restriccions i s'ha reprès la circulació en els dos sentits. Segons el rotatiu l'Independant, els manifestants s'han desplaçat per bloquejar el peatge de Perpinyà Nord.\nLa millora dels accessos de l'N-II a Garrigàs i Pontós està aturada des de fa cinc anys.\nOlot debatrà limitar el trànsit pesant.


Mimo mento: aquí y ahora.: 06/2014\nNo, no és Ulldeter, una trail de 30 km amb 2400 + amb un recorregut ple de sorpreses i duresa a la que ja ens té acostumats els grans de Klassmark... No és Vallter, ni Bastiments, ni tan sols el Puigmal...\nNo ha estat una inscripció gratuïta, atzarosa i a l'alçada de les meves bogeries la que ha canviat la meva vida per complert.\nNo han estat els entrenos a Sant Miquel, ni Puig d'Arques, ni les sèries a Sant Feliu, ni els Kms verticals, ni tampoc els tallafocs... No han sigut els caps de setmana al Puigmal, ni Noucreus, ni Núria, ni el Pic de l'Infern...\nLa meva vida l'heu canviat vosaltres, amb els vostres somriures, la vostra màgia, les vostres ganes de ser cada dia millors persones, encomanant d'amor tot el vostre voltant.\nHan estat les postes de sol a Sant Miquel, a Puig d'Arques, a Fontalba, a Sant Feliu, les sortides amb dorsal VIP, les escapades nocturnes amb frontal, les sortides de sol en les matinals, les estrelles a Vallter, les confessions entre riures i llàgrimes, infusions, cafès sense sucre i llet de soja. Han estat les vostres mirades sinceres, el vostre positivisme i la vostra vitalitat.\nHan estat les xerrades fins les tantes, els secrets a cau d'orella, els entrepans d'oli, formatge i mel, les amanides màgiques i els termos de mate.\nM'heu fet créixer, m'heu fet sentir que val la pena seguir aquest camí, defensant qui sóc i com sóc, sense tenir en compte el que els demés opinin de mi. El que m'importa de debó és sentir el que sento quan us tinc a prop.\nM'heu fet adonar, per si no n'estava del tot segura, allò que és important per mi en aquesta vida, allò pel que realment val la pena lluitar: l'amor, la llibertat i el córrer.\nHe après molt, moltíssim en aquest temps de trobades inesperades que s'han convertit en caps de setmana plens de màgia i alegria.\nUlldeter és el començament de tota una pila de Kms que encara ens queden per fer junts.\nGràcies per fer-me sentir especial. Gràcies per deixar-me entrar a la vostra vida. Gràcies per entrar a la meva. Gràcies per tot, nois. Sense vosaltres mai hagués acabat Ulldeter en 5h 38' amb 2 butllofes impressionants als peus... Sense vosaltres mai hagués entrat a meta saltant, cridant i celebrant que això és només el principi de molts moments que ens queden per compartir.\nCórrer té més sentit que mai ara que sé que "els millors corredors no deixen petjada", no a la terra però sí al meu cor...\nGas aquí nois, correm junts, aquí, ara i sempre!\nEtiquetas: Klassmark, Missionx3, Oriol Batista, running, salomon, trail, trailrunning, Ulldeter, ultra, ultratrail, Vallter


El dissenyador francès Romain Gauvin presenta un prototip conceptual de la primera moto elèctrica de la marca italiana\nDucati està treballant en la seva primera moto elèctrica d’altes prestacions, i la Ducati è Rossa és el primer prototip conceptual de la marca. Aquesta motocicleta elèctrica s’inspira en el disseny aerodinàmic de la Fórmula 1 i en la tradició del disseny de les motos de tipus ‘cafe racer’ dels anys 60 del segle passat, per oferir un resultat visual espectacular i atractiu.\nDucati è Rossa / Romain Gauvin\nLa Ducati è Rossa dissenyada pel francès Romain Gauvin utilitza materials lleugers com ara un xassís de fibra de carboni i l’ús massiu de plàstics i alumini en els diferents elements de la moto. Particularment destaquen els estilitzats grups òptics led, el quadre de comandaments oled (o led orgànic) i el seient de pell inspirat en les jaquetes de pell del segle passat.\nEl punt de càrrega de la Ducati è Rossa és sota el seient, per bé que aquest prototip no va més enllà de ser un exercici de disseny i no especifica la capacitat de les bateries de liti ni el temps d’espera per carregar-les.\nMalauradament, la Ducati è Rossa no arribarà mai a fabricar-se en sèrie, però no deixa de ser un interessant exercici de disseny que mostra com podria ser el futur de les motos elèctriques esportives i d’altes prestacions.


El Bosquet de Bóquer, un gran oblidat… – Podem Pollença\nEl Bosquet de Bóquer és únic. Ho és per diversos motius, com ser l’únic bosc d’alzina (vella i jove) que sobreviu estant lluny de grans masses forestals, a prop del mar i amb un clima diferent del de muntanya. També ho és per ser un espai i pulmó verd, dins el nucli urbà del Port de Pollença, amb una flora i vetegació, així com una presència d’ocells i altres animals digne de conservar. Una joia que s’hauria de preservar a les totes, perquè ho puguin gaudir els nins/es de les escoles (valor educacional) i també qui ens visita en recerca d’espais verds i ben conservats, no abandonats com si no importessin.\nNo és nou que sovint s’hi troba basura i merda, literalment (amb el perdó de l’expressió). Fa uns mesos, un ciutadà compromès amb el Bosquet va fer unes fotografies i, com tristament sol passar en el nostre Municipi, les va pujar a les xarxes socials denunciant tota la brutor existent, ja que així és com l’Ajuntament sol reaccionar. Quan se fa per canals oficials, com aquest escrit que vàrem presentar fa uns quants dies, no obtens resposta. Per tant, aquest ciutadà va encendre l’alarma del contingut que hi havia dins el Bosquet (cadires, restes metàl·lics, una carreta…). Ho vàrem traslladar a la Regidoria de Serveis, d’EMSER i de Medi Ambient, i uns dies després es va retirar “el més vistós”.\nAra, tornant a entrar dins el Bosquet, vàrem fotografiar (el 21 de desembre) de nou brutor, plàstics, micro-plàstics, llistons de fusta clavats a alzines…, un panorama desolador que se pot explicar per 2 motius, principalment;\nInacció política i deixadesa.\nIncivisme de la ciutadania i falta d’educació ambiental (entre d’altres).\nPubliquem això d’aquesta forma per fer arribar a l’Ajuntament de Pollença que si realment li importa aquest espai, posi mesures i no actuï a “cop d’alarma”. Si s’ha tornat a acumular nova porqueria, en tant sols 3 mesos, és perquè ningú hi ha tornat a entrar, ningú s’ha interessat i no és una prioritat fer alguna cosa amb aquest espai. A la passada legislatura, es va començar a tancar perimetralment el Bosquet, una acció que pot contribuir a limitar l’entrada de persones dins l’espai i a que qui ho faci, tengui menys llibertat pel fet de saber que els accessos són més visibles.\nAixí mateix, abans es podien trobar uns panells informatius amb contingut interessant sobre què es podia trobar dins el Bosquet (vegetació, etc.). Ara, els panells són així… molt informatius vaja.\nTambé es va arribar a plantejar posar faroles dins el Bosquet (una idea brillant, clar que sí…). I avui en dia es segueixen trobant restes dels llocs on havien d’anar col·locades:\nEl que sí trobem, en un estat de conservació nul, és una antiga sitja, que es podria restaurar i posar com part d’un itinerari pedagògic:\nAmb tot això, des d’Unides Podem Pollença, amb la informació recopilada, les converses amb ciutadania interessada i preocupada pel Bosquet de Bóquer i en coherència amb la nostra visió sobre el medi ambient i com ens hi hauríem de relacionar, proposem algunes idees que esperem l’Ajuntament tingui en compte. Si no ho fa, o no obtenim cap resposta, ja ho plantejarem d’altres formes, podent arribar inclús a demanar que la ciutadania faci una gran jornada de neteja popular:\n√ Acabar de perimetrar tot el Bosquet de Bóquer, incorporant només 3 o 4 entrades com a màxim, senyalitzades. A cada entrada, incorporar cartells informatius com els que existien anteriorment amb informació útil i les normes que han de respectar-se, així com les conseqüències de no cumplir-les.\n√ Fer un recull pedagògic de la informació més important com són els valors mediambientals i posar de relleu la gran presència d’ocells que, juntament amb el parc de la Gola, són un atractiu turístic de qualitat. Els anomenats birdwatchers, a qui se’ls pot convidar a visitar els dos indrets.\n√ Realitzar una neteja a fons del Bosquet, recollint tot element que li és aliè i fent-ne un reportage fotogràfic per conscienciar a la població de l’estat en què es troba (per incidir en la problemàtica de la falta de civisme). Això comporta un seguiment cada 2 o 3 setmanes per part d’operaris de l’Ajuntament per comprovar que no es torna a acumular brutor.\n√ Eliminar manualment les restes de tot intent de construcció artificial com els llocs on es volien posar faroles, així com l’estudi de la delimitació de possibles itineraris (ja creats) perquè el bosc es pugui anar regenerant en llocs on almenys, aparentment, el pas no està permès (a estudiar amb tècnics/ques forestals i mediambientals).\nVos deixem un recull addicional de les fotografies preses el 21 de desembre:\nNaturalesa i educació\nPrevious L’oposició presenta un recurs protestatiu de reposició contra l’acord que anomena Martí Ochogavía Jutge de Pau\nNext La peixateria, un menyspreu més de l’equip de Govern a la participació ciutadana\nRichard Le Coz ha dit:\n30 de Desembre de 2020 a les 07:58\nBen fet per la vostra acció, hi ha una gran idea per explorar. No només compta amb el turisme. L’entorn és important.


Diari de l’exili, maig de 1939 – Pilar Francès\nDiari de l’exili, maig de 1939\nPublicat el 24 de Mai de 2019 by pilarfrances\n©Arxiu Comarcal de l’Alt Empordà\nFa 80 anys, l’avi abandonava el camp d’Argelers -el camp du mépris- per anar a raure al d’Agda, al departament de l’Hérault, un lloc més digne que aquell horror que, afortunadament, pot deixar enrere. Aquests tres mesos, sobreviure, ha estat la millor recompensa.\nAixí ho explico a Quan calmin els mals vents, tornaré, al final del capítol titulat, El camp d’Argelers.\nA primers de maig, s’acceleren les sortides i els avisen que aviat seran transferits a un altre camp, probablement al d’Agda, però no els diuen ni el dia ni l’hora, només que estiguin a punt. Recullen les quatre coses que els resten i en fan un farcell ben lligat, esperant ordres.\nFinalment, el 15 de maig de 1939, l’avi s’enfila dalt d’un llarguíssim comboi de camions replets de refugiats –en total en surten del camp sis mil quatre-cents trenta–, camí d’un futur incert i tot guanyant, de moment, una batalla, la de sobreviure a les penúries d’Argelers, força desmillorat per la pèrdua de vint quilos i amb una úlcera a l’estómac que tota la vida durà el record del camp, com ho faran també la gana, el fred i la por passades durant aquests interminables dos mesos i mig.\nEl seu proper destí, el camp d’Agda, el camp dels catalans, un lloc en millors condicions.\nAdéu, maleïda sorra d’Argelers!\nEntrada prèvia Per emmarcar\nEntrada següent Falsa identitat


(S'ha redirigit des de: Isidor Marí i Mayans)\n4 abril 1949 (71 anys)\nCantautor i filòsof\nSecció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans (membre numerari de l'IEC) (1989–)\nEs llicencià (1972) en Filologia Catalana a la Universitat de Barcelona i va començar la seva carrera acadèmica com a professor de la Facultat de Filosofia i Lletres de les Balears, (1972-1980), on va dirigir el Departament de Llengua i Literatura Catalanes i va intervenir directament en la incorporació de la llengua catalana al sistema educatiu de les Illes Balears. Al principi, els seus interessos anaven dirigits a la cultura popular. Posteriorment, la seva activitat s'ha centrat en la sociolingüística i la planificació lingüística.\nDel 1980 al 1996, va treballar en el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, com a cap del Servei d'Assessorament Lingüístic (1980-1988) i com a sotsdirector general de Política Lingüística (1989-1996). Entre altres projectes, va promoure el curs Digui, digui... i el Centre de Terminologia Termcat, que va dirigir de 1988 a 1997. Des de 1989 és membre de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans. El 1996 va passar a treballar per la Universitat Oberta de Catalunya com a director dels estudis d'Humanitats i Filologia. L'any 2007 rep el Premi Lupa d'Or de l'Associació de sociolingüistes de llengua catalana. Del 2010 al 2014 va ser president de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans, l'acadèmia de la llengua catalana. També és membre del Consell Consultiu de la Plataforma per la Llengua.\nTambé té una faceta com a músic: fou integrant dels grups de música Isidor i Joan (1965-1966), Uc (1974-1985) i, des de 1999, de Falsterbo Marí. També ha actuat en solitari.\nEl 2017 va anar a les llistes de Junts per Catalunya per Barcelona a les Eleccions al Parlament de Catalunya de 2017. Anteriorment, havia estat el candidat al Senat d'una candidatura unitària de l'esquerra pitiüsa a les eleccions generals espanyoles de 1979.\n1981: L'estandardització de la llengua catalana. Perspectives actuals\n1984: La nostra pròpia veu\n1991: El debat autonòmic a les Illes durant la Segona República (amb Guillem Simó Roca)\n1992: Un horitzó per a la llengua\n1992: Les illes oblidades (editor)\n1993: Conocer la lengua y la cultura catalanas\n1996: Plurilingüisme europeu i llengua catalana\n2001: La cultura a Eivissa i Formentera (segles XIX i XX)\n2002: Una política intercultural per a les Balears?\nEn obres col·lectives\n1983: Registres i varietats de la llengua, COM ensenyar català als adults, 3, 27-37.\n1986: Sobre l'estàndard i l'ensenyament del català, COM ensenyar català als adults. 12, Barcelona, Generalitat de Catalunya, 23-25.\n1987: Noves consideracions sobre l'estàndard, COM, 15, 23-25.\n1987: Varietats i registres en la llengua dels mitjans de comunicació de masses, a Actes de les Segones Jornades de la Llengua Normativa. Barcelona, Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 9-30.\n1990: Consideracions prèvies per a la difusió d'un model lingüístic als mitjans de comunicació, a La llengua als mitjans de comunicació. València, Antoni Ferrando (ed.). Inst. Filologia Valenciana, 17-24.\n1992: Estat d'elaboració dels registres, a Segon Congrés Internacional de la Llengua catalana, IV, àrea 3. Lingüística Social. Palma, Universitat de les Illes Balears.\n1999: La planificació lingüística, a El català. Un debat a finals del segle xx. Barcelona, la Busca edicions, 81-108.\n2006 Mundialització, interculturalitat i multilingüisme Palma: Lleonard Muntaner. (Premi La lupa d'or de l'Associació de Sociolingüistes de Llengua Catalana)\n1974: Cançons d'Eivissa\n1976: En aquesta illa tan pobra\n1979: Una ala sobre el mar\nAmb Falsterbo Marí\n2000: Salta un ocell\n2002: Cor de crom\n2006: Ansa per ansa, amb unes cançons amb cant redoblat\n2013: Serà molt fort - 14 versions de Bob Dylan\n↑ «Isidor Marí i Mayans». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Marí Mayans, Isidor\n↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10.\n↑ «Isidor Marí», Fitxa biogràfica a la pàgina web de l'Institut Ramon Llull\nISNI: 0000 0001 0856 9697\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Isidor_Marí_Mayans&oldid=23388732»\nCantautors balears en català\nMúsics tradicionals balears\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 maig 2020 a les 17:28.


“L’Aula de Teatre és un lloc per experimentar i fer recerca” | FET a TARRAGONA\nPublicat el 25 d'Abril, 2019\nJoan Pascual, director de l’Aula de Teatre de la URV, al local d’assaig. Foto: Estel Romeu.\n1500 persones, més de 40 espectacles i 25 anys són les xifres objectives del recorregut que ha traçat l’Aula de Teatre de la Universitat Rovira i Virgili des de la seva creació. No obstant, les xifres subjectives són incalculables: experimentar, estimular la cultura i potenciar la capacitat artística de les persones. Aquest 2019, l’Aula de Teatre celebra els 25 anys i ho fa mantenint l’essència que la caracteritza des dels inicis.\nJoan Pascual diu que es manté l’essència de l’Aula de Teatre de la URV al cap de 25 anys\nEl director Joan Pascual destaca que “l’Aula és el lloc per poder experimentar, equivocar-se i fer recerca teatral”. Seguint la línia de la innovació i l’experimentació, des de l’Aula de Teatre es presenten tres iniciatives trencadores que amplificaran la veu del teatre en l’educació i en el panorama cultural.\nAssaig dels alumnes de l’Aula de Teatre. En primer pla, Paula Moles. Foto: Estel Romeu.\nPel que fa a la promoció de la cultura, s’han ideat els Ajuts a la creació escènica per fomentar la producció de nous projectes i consolidar les arts escèniques. Pascual assegura que s’han creat “amb la idea d’establir una possible base de producció i distribució d’espectacles a Tarragona”. Consisteix en una ajuda econòmica, tècnica i artística dirigida a noves companyies i joves creadors que començarà de forma modesta, però que té la intenció de ser cada vegada més potent.\nL’aula impulsa uns ajuts per produir i distribuir nous espectacles des de Tarragona\nEn relació a la pedagogia, es celebraran les Jornades de teatre i educació els dies 1 i 8 de juny amb especialistes de la interpretació de diferents àmbits. Segons el director de l’Aula, “pretenem mostrar el teatre com una eina pedagògica, és a dir, una eina amb què les persones puguin ampliar la seva vessant expressiva, creativa i cooperativa”.\nL’altre nou projecte són els Encontres de teatre i revolució, que serà una reflexió teòrica sobre la funció del teatre en el segle XXI. Seran unes jornades de dos dies al novembre i en les quals participaran actors i directors encara per concretar.\nAlumnes del taller de teatre contemporani. Foto: Estel Romeu.\nA banda dels esmentats projectes, també es portaran als escenaris diversos espectacles creats i treballats durant tot l’any. En destaca ‘L’estació de Cal·linòpia i altres peces’ inspirada en l’obra de Joan Brossa i que coincideix amb l’Any Brossa, en commemoració del centenari del naixement del poeta. És una de les primeres obres que l’Aula de teatre va interpretar fa 22 anys, que torna amb una versió renovada, i representada pels alumnes del taller de teatre contemporani.\nL’altra representació destacada és ‘Els actors en l’època romana’, que s’emmarca dins el festival Tarraco Viva i que és un espectacle consolidat dins el programa. És un projecte de reconstrucció històrica que Pascual descriu com “arqueologia teatral”, ja que té la voluntat de recuperar com era el teatre en els temps dels romans.\nEls actors han preparat diversos espectacles al llarg del curs i els representaran en les pròximes setmanes\nTal i com es pot comprovar, en tots els espectacles i projectes de l’Aula de Teatre existeix un objectiu comú: fer arribar el teatre a més àmbits i més persones amb tota la llibertat possible. Pascual defensa l’agrupació com un espai d’investigació: “Dins de la Universitat hi havia d’haver un lloc on fer recerca teatral de la mateixa manera que s’hi fa recerca en química, física o medicina”.\nAquesta voluntat de recerca i experimentació és el que anima i atrau als participants de l’Aula, que no passen cap càsting ni han de complir cap mena de requisit per formar-ne part. La Laura Pascual fa sis anys que hi participa, va començar el primer any de carrera i encara hi continua malgrat que fa dos anys que treballa. “El fet que la Universitat ofereixi un espai on es pugui provar diferents tipus de creació és molt positiu”, afirma l’actriu del taller de teatre contemporani.\nAls assajos es preparen diversos espectacles per representar abans de l’estiu. Foto: Estel Romeu.\nUna altra veu participant és la de la Paula Moles, que és el primer any que forma part de l’Aula de Teatre i que, quan va saber que existia, s’hi va apuntar de cap. Assegura que només amb la primera classe, gràcies a l’experimentació i a la naturalitat, es va sorprendre i se li van trencar tots els esquemes.La Paula creu que l’Aula de Teatre té un paper important i que “en temes de cultura, sempre s’ha d’aspirar a més i s’ha de fer visible per a que la gent la visqui”.\nPascual declara que “com a característica hem mantingut la idea de buscar sempre nous registres, de manera molt oberta”, en referència a l’experimentació que fan en la majoria de projectes i espectacles. Tant els participants com el director valoren positivament la defensa de la llibertat interpretativa i l’evolució de l’Aula de Teatre que, tot i els 25 anys, segueix més innovadora que mai.


La Galeria Marlborough presenta “Santiago Calatrava. Escultures / ceràmiques / dibuixos” | Bonart\nLa Galeria Marlborough presenta “Santiago Calatrava. Escultures / ceràmiques / dibuixos”\nLa Galeria Marlborough inaugura el 9 d’octubre l’exposició Santiago Calatrava. Escultures / ceràmiques / dibuixos. Santiago Calatrava, un dels grans exponents internacionals de l’arquitectura, desplega la seva faceta d’artista en aquesta mostra, la primera celebrada en una galeria privada a Espanya. L’exposició reuneix 18 escultures realitzades en diversos materials com bronze, marbre, acer inoxidable o banús, al voltant d’una dotzena de peces de ceràmica (terracotes i majòliques) i un conjunt d’aquarel·les.\nLa primera exposició exclusivament dedicada a l’escultura de Santiago Calatrava es va celebrar a l’IVAM en l’any 2001. Des de llavors s’han succeït altres en institucions internacionals com la celebrada el 2005 al Metropolitan Museum de Nova York que li va obrir les portes al Wallace Wing mostrant 24 escultures en marbre i bronze, dibuixos i 12 maquetes d’arquitectura. El 2012 la sala Nikoláyevski del museu de l’Hermitage de Sant Petersburg va albergar l’exposició titulada La recerca del moviment, i el 2013 l’exposició The Metamorphosis of Space es va celebrar al Museu del Vaticà a Roma.\nLa inspiració en la naturalesa, les formes orgàniques i el diàleg amb l’art actual de les seves obres arquitectòniques repartides per tot el món, són presents en l’escultura de Calatrava d’una manera perfectament reconeixible. En paraules de Kosme de Barañano, comissari de l’exposició i autor del text que acompanya el catàleg: “L’arquitectura i l’escultura en Calatrava són dues activitats que corporeitzen dos acostaments a la realitat creativa diferents. Hi ha elements en la seva arquitectura que juguen un gran paper escultòric, d’ordenació i confrontació espacial. Per exemple en la forma general de l’aeroport de Bilbao i de la seva torre de control. La seva estructura formal i edilícia, fregant la imatge fàcil del colom oberta o del voltor tancat a la torre de control, resulta inoblidable i es fixa a la retina de l’passatger com a memòria construïda fermament. O a l’intercanviador de transport a la Zona Zero de Nova York (el Path Terminal i el Transportation Hub del World Trade Center), amb un projecte realment catedralici i acollidor “.\nPerò el pas previ a tota construcció escultòrica o arquitectònica són els dibuixos, que en aquesta exposició juguen un paper essencial i s’articulen al voltant de dues temàtiques: els toros i els arbres. En els primers el protagonista és el moviment, el dinamisme dels animals cap a una direcció. L’artista fa servir les banyes com focus de llum blanca sobre una imprimació gris o negra. En el cas dels arbres, aquest moviment és vertical, de ramificacions i fractals que recorden a les sinapsis neuronals, l’estructura biològica subjacent sota tot pensament i tota creació.\nEtiquetes: Galeria Marlborough · Santiago Calatrava


El conseller de Polítiques Digitals i Administració Pública de la Generalitat, Jordi Puigneró, ha defensat que "votar no és un delicte" després d'un informe de la Guàrdia Civil que el vincula amb les activació de pàgines web per a l'1-O.\n"Defensaré en qualsevol lloc que votar no és un delicte, treballant per la llibertat del meu país i denunciant la repressió digital de #1oct per part de l'Estat", ha sostingut Puigneró en una publicació a Twitter.\nPuigneró, que està sent investigat per presumptes delictes de desobediència, malversació i revelació de secrets, encara no ha declarat davant del jutge sobre aquests fets i que fins al moment ho ha fet davant la Guàrdia Civil.\nPuigneró també ha sostingut que "la repressió i la persecució política continuen".\n"Ens volen enterrar, però som llavor. Seguim", ha conclòs el conseller en la xarxa social.


09 Jul El primer restaurant amb la carta de vins 100% Penedès és a Subirats\nPublicat a les 17:03h a Activitats a realitzar, Enoturisme, Gastronomia\nEl Restaurant Cal Xim, situat a Sant Pau d’Ordal (Subirats), ja té la primera carta vins de vins exclusivament amb producte del Penedès, així doncs es converteix en el primer restaurant amb la carta de vins 100% Penedès. Us convidem a gaudir-ne plenament d'aquesta novetat i de tota l'oferta de restauració de Subirats. Us hi esperem a Subirats, Capital de la Vinya! Mostra un mapa més gran ...\n02 Mai XII Trobada d’Intercanvi de Plaques de Cava\nPublicat a les 08:30h a Activitats a realitzar, Enoturisme\nSerà de 9 a 14 hores el diumenge 5 de maig de 2013, als Cellers Carol Vallès, al Corral del Mestre i dins els actes de la Festa Major de Can Cartró. De les 9 a les 11 hores hi haurà esmorzar gratuït per a qui compri alguna ampolla de la trobada, on es presentarà l'edició de dues plaques noves del cava Guillem Carol. A continuació teniu el programa d'aquesta edició. No us la perdeu! XII Trobada d'Intercanvi...\nPublicat a les 16:25h a Activitats a realitzar, Enoturisme, Gastronomia\nEl Restaurant Cal Saldoni, situat a Sant Pau d’Ordal (Subirats), ha estat reconegut amb la distinció de restaurant slow food per l'Associació Slow Food-Km.0. És el primer restaurant a l'Alt i Baix Penedès que rep aquesta distinció. És atorgada als restaurants que respecten i treballen la matèria primera de manera conscient, treballen amb productes de proximitat (proveïdors de menys de 100 quilòmetres de distància) i utilitzen productes de l'Arca del gust. Slow Food, va ser creada al 1989 per contrarestar...


El Teatre del Raval de Gandia alça el teló amb el compromís d’una #culturasegura | Afán de Plan\nEl Teatre del Raval de Gandia anuncia la reobertura de la sala presentant la programació cultural de la nova temporada després del tancament prematur forçat a causa de la pandèmia per la Covid19 el passat mes de març.\nLa sala gandiana alça el teló amb el compromís d’una #culturasegura per als espectadors que podran gaudir de nou de la programació regular de l’espai així com per a l’alumnat de col·legis i instituts per als quals s’ha enllestit la campanya escolar que compta amb 25 anys de trajectòria.\nPer a la tornada, el Teatre del Raval ha engegat la campanya ‘No sabem què passarà, però el teatre tornarà’, un missatge amb el que els responsables de la sala adquireixen quatre compromisos importants amb les seues espectadores i espectadors, per assegurar el gaudi de la cultura de manera segura, tal com marca la situació actual de pandèmia.\n«Amb tot, des del Teatre del Raval treballem perquè tothom puga gaudir d’una #culturasegura i #culturadeproximitat perquè creguem en la cultura com a eix vertebrador i instigador del canvi social», apunta Francesc Burgos, director artístic de l’espai.\nLa reobertura està prevista per al proper dijous 17 de setembre amb la programació de l’obra La vaca que riu, de la companyia valenciana Patrícia Pardo, espectacle inclòs dins del Pla Reactivem de l’Institut Valencià de Cultura. A través del teatre i del circ, combinant humor i grans dosis de realitat, ‘La vaca que riu’ s’endinsa en la capacitat torturadora de l’ésser humà, concentrada i potenciada en posicions de poder o de control, alhora que la contraposa a la capacitat de cura; capacitat destructiva front capacitat creativa. La creativitat, la delicadesa, la cura. El poder, la impunitat, la tortura. La prestigiosa companyia valenciana aposta per fer l’obra accessible a la comunitat sorda, amb una intèrpret de signes integrada de manera orgànica en l’escena. S’han previst quatre sessions de l’espectacle, de dijous 17 a diumenge 20 de setembre, a les 20:30 hores. Les entrades anticipades costen 8€ i poden adquirir-se ja a través del seu web.\nLa vaca que riu (Cia. Patrícia Pardo)\nPer al darrer cap de setmana del mes, el dissabte 26, s’han previst dues sessions (a les 18 i a les 20:30 hores) d’El Calbaret, teatre de varietats adreçat al públic familiar, joves i adults amb teatre, circ i música en directe construint una performance artística en la que participaran per Pau Alabajos, Pep Mirambell (ex-cantant d’Els Jovens), Mag Rubén Aparisi, Almudena Francés, Ximo Vidal, la Cia. Recortable i el Triangulista (Francesc Burgos) com a mestre de cerimònies, acompanyat d’Elton (Abraham Rivas) al piano.\nJa a l’octubre, el Teatre del Raval acollirà la 5a edició de l’RRRR Festival d’Art i Reciclatge, del 13 al 30, amb funcions per a públic escolar i en obert, tallers, projecció de cinema documental i un taller adreçat al professorat amb la col·laboració del CEFIRE de Gandia. El festival inclourà una xarrada el dijous 15 d’octubre a les 19:30 a càrrec de l’antropòloga, activista i referent de l’ecofeminisme en Europa, Yayo Herrero (Madrid), qui presentarà a Gandia les seues propostes ecofeministes per transitar cap a un mon més just i sostenible. La programació completa del festival es pot consultar a la pàgina web.


Les seves dades no seran cedides a tercers. No obstant, podran tenir accés a les seves dades proveïdors de serveis relacionats amb el desenvolupament i manteniment web, així com l'enviament d'e-mailings.\nLes seves dades podran ser transferits a proveïdors que ens presten serveis des de tercers països fora de la UE acollits al "Privacy Shield".\nTé dret a exercir els seus drets d'accés, rectificació, supressió, oposició, limitació i portabilitat, així com reclamar davant l'Agència Espanyola de Protecció Dades (AEPD) en el cas de no estar conforme amb el tractament de les seves dades de caràcter personal. Podeu trobar informació completa sobre això a la "informació addicional".


Cerca totes les ofertes d'hotels a Noizay Entrada:\n2 ComentarisChâteau De Noizay...Habitacions per nit per només301 EUR Gîte De La Rochère...Habitacions per nit per només Gîte Coeur De Loire...Habitacions per nit per només Més zones a Noizay\nMés de 1.175.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 31.000.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Noizay Restaurants i cafeteries\nNoizay és en dels molts llocs de Noizay que els viatgers gaudeixen de visitar. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Noizay està agraciat amb envoltatns plens de vida, bons restaurants, zones de compra i increibles atraccions. Estalvii temps i diners fent la reserva amb agoda.com, que us promet les millors opcions d'hotels a Noizay i molts més àrees a Noizay. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Simplement entri les seves dates d'estada a la nostra pestanya de recerca per a trobar les millors ofertes d'hotels a Noizay.\nHotels destacats a Noizay, Noizay\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Noizay, no busqui més enllà de Château De...\nTots els hotels de Noizay\nHotels a Noizay: Château De Noizay\nLlocs d'interès a Noizay: L'Antre Potes


Espai Isidor: Tres anys\nVisca!!!! Només hem hagut d'esperar TRES ANYS per veure en pantalla gran i com Déu mana la pel·lícula coreana La mujer de un buen abogado. Alguns, com que ja havíem perdut tota esperança i ens havíem sumit en la més absoluta desesperació, la vam estar buscant clandestinament en espais virtuals altament delictius i, al final, després de moltes recerques i malgrat la mala consciència per no pagar drets d'autor, la vam poder veure en la solitud de les nostres cases, en un trist i petit aparell de tele marca Alcampo, tan antic que ja li surt una molesta taca groga en un racó de la pantalla. Si enlloc d'esperar TRES ANYS, aquesta pel·lícula s'hagués estrenat en el moment en que va ser feta, hauríem pogut gaudir-la en aquest acte col·lectiu de pau i agermanament que es coneix vulgarment amb el nom d'anar-al-cine. Els que no l'heu vist, us podeu dirigir al cinema Casablanca, a qui encoratgem des d'aquest espai a continuar recuperant cinema coreà, encara que sigui d'aquest tan "antic".\nPot ser que tinguis algun altaveu a prop de la tele? Si és axí mira de separar-lo i la taca desapareixerà, si no hi ha cap altaveu, comença a estalviar.\nem temo que no hi ha cap altaveu... snif, snif!


Què ha de tenir un bon llibre: decàleg de la Montse Albets\nrepte de ràdio\nPublicat per Heidi de novembre 17, 2016\nLa Montse Albets és una llibretera i editora que vam tenir el plaer de convidar al nostre programa de ràdio que, com sabeu, s'emet a Mataró Radio (89.3 FM) el tercer dissabte de cada mes a les 16 hores.\nLi vam demanar què el.lements havia de tenir un bon llibre per a considerar-lo com a tal i ens va aportar aquest gran decàleg:\n1. Un bon llibre ha de tenir la porta ben oberta: Ens ha de convidar a entrar en aquest món paral·lel, i per tant ha d’estar ben editat, tant des del punt de vista del text (una bona revisió, traducció, correcció) com des del punt de vista de l’objecte (ha de ser bonic, còmode, fer bona olor, ha de ser atractiu...).\n2. Un bon llibre ens ha de fer sentir còmodes mentre ens transporta per aquest món de ficció, “no l’hem de notar”. Si fossin unes sabates, serien aquelles que ens permeten fer quilòmetres sense que les notem. Si notem que hem de fer un esforç per continuar, val més que el deixem estar.\n3. Un bon llibre ha de sonar bé, si el llegeixes en veu alta. Ha de tenir ritme, i això no vol dir que aquest ritme hagi de ser trepidant, també pot tenir una cadència lenta. Com amb la música, hi ha un ritme per a cada moment. El que no ha de ser mai és monòton.\n4. Un bon llibre ens ha de mirar directament als ulls per explicar-nos la seva història. Ha de tenir un per què, ens ha de fer sentir. L’encadenament d’escenes sense una fi concreta no és un bon llibre. L’encadenament de pensaments de l’autor un darrere l’altre tampoc.\n5. Un bon llibre ha de tenir “el pes just”. Si té molta palla, si pesa poc, no té substància i ens avorreix. Si és massa dens, si pesa massa, se’ns fa pesada la lectura. Hi ha d’haver, doncs, un equilibri en aquest sentit.\n6. Un bon llibre ha de tenir persones, més que personatges. Persones que actuïn per a nosaltres en aquest món paral·lel, en el qual ens posicionem com si miréssim una obra de teatre, quan aconseguim que “desaparegui” l’artifici del llibre i quedem immergits en la història.\n7. En un bon llibre, l’autor ha de ser invisible. Tot i tenir una veu pròpia, que li doni personalitat, ha de ser discret, que no es vegin els seus punts de vista, encara que hi siguin. No ens ha d’explicar què els passa als personatges, ens ha de deixar “mirar tranquil·lament l’espectacle”.\n8. Un bon llibre ha ser una conversa entre el lector i l’autor. Hi ha d’haver una complicitat, fer que en puguem identificar amb els personatges o que ens puguem posicionar davant el que llegim. La literatura és una relació comunicativa, només adquireix sentit en la lectura.\n9. Un bon llibre és com un joc i no ha de fer trampes. L’autor ha de confiar en les nostres capacitats, no ha de repetir informació innecessària, no ha de moralitzar, no ha de treure’s asos de la màniga al darrer moment perquè no sap com acabar la història.\n10. Un bon llibre ha de ser un plaer, mai una imposició. Hi hem d’entrar pel nostre propi peu.\nEtiquetes: llibres Planeta LLetra planetalletra ràdio repte de ràdio


Origen:Tambakunda « En català, llegim i parlem\n“El temps de les cireres”, de Montserrat Roig, en LF “En català, llegim i parlem”: final del trimestre i preparació de noves lectures per al 2017\nPer bé que “Origen: Tambakunda” narra el dur periple d’en Samba bu n’daw fins a la maduresa, la Mariona Masferrer ha sabut compondre un relat que atrapa el lector, endinsant-lo en la cultura i idiosincràsia senegalesa. És per això que, tot i els moments tristos de la història de l’eixerut jove, em quedo amb la determinació i tenacitat del protagonista, el qual té la intel·ligència suficient com per no ofegar-se en les xarxes migratòries i les seves escletxes legals. A la fi, malgrat que la sort no li hagi somrigut del tot, en Samba sempre ha sabut tirar endavant i quedar-se amb la part positiva de la vida que li ha tocat viure. En definitiva, recomano aquest llibre a qui vulgui aprendre sobre les cultures i circumstàncies d’altres persones, perquè és un aprenentatge molt enriquidor.\n08 març 18\n“Origen Tambakunda” és el resultat d’hores de converses d’en Samba i la Mariona Masferrer. El protagonista i la escriptora s’havien conegut al CNPL de Sant Cugat quan en Samba estudiava català.\nEl llibre conta la historia d’un nen pagès amb pocs recursos econòmics però amb una gran xarxa comunitària que li permet arribar a la universitat de Dakar. El protagonista pateix els desacords amb el pare i gaudeix del suport dels avis. La diferència amb altres històries és que en Samba és de Senegal i que, donades les dificultats al seu país, decideix marxar a treballar fora, i ve a Catalunya buscant una vida millor.\nEl llibre m’ha agradat perquè té un estil molt dinàmic i la història d’en Samba és molt interessant.\nLa curiositat d’en Samba pel seu entorn i la necessitat d’aprendre, li han transformat en un supervivent, al llarg de tota la seva vida. A més a més, el desig de trobar una vida millor de la que en té, li porta des del Senegal a Catalunya.\nM’ha agradat la intensitat del relat transmès per l’escriptora, que aconsegueix l’apropament del continent africà els nostres ulls. Així com canviar la nostra perspectiva sobre l’immigració.\nLatefa,alumna de S3.\nLa veritat que en principi no m’ha agradat molt,sobre tot en la primera part on parlava de la infància d’en Samba,ja que era més densa i feia salts en el temps cosa que em feia perdre el fil. Malgrat això, em podia imaginar i sentir tot el que narrava la Mariona.\nEn definitiva “la vida és un viatge de vivències, d’emocions, de cultures i de lluita contínua per sobreviure siguis d’on siguis o qui siguis”\n07 març 18\nEl llibre m´ha agradat. Podem veure els costums i la manera de viure d´altres països que no s´assemblen res al nostre.\nI en Samba, per mi, ha demostrat que des de ben petit ha tingut les\nidees molt clares.\nHa sabut en tot moment el que volia, i la seva força i valentia han estat per damunt de tot.\nAmb aquesta historia es pot veure molt més clar la diferència en les maneres de viure africanes i europees. La duresa de la vida africana i amb l’alegria com s’hi enfronten contrastada amb la vida aquí a Europa on tenim tota mena de comoditats ens hauria de fer reflexionar si les politiques i les ajudes al continent africà són les correctes o bé s’hauria de buscar alguna manera millor perquè els països africans poguessin desarrollar-se aprofitant les seves pròpies riqueses, que no són poques.\nEl llibre de la Mariona Masferrer ens explica la vida dels primers vint anys del protagonista, en Samba i com s’ha d’enfrontar als desafiaments que se li plantegen per poder sobreviure, en alguns moments sol, allunyat de la família i sense tenir-hi cap contacte, però amb un gran esperit de lluita i superació, passant per les alegries i fracassos amorosos fins a l’arribada a Europa després d’un llarg i dur viatge en petera, amb unes expectatives i il•lusions que rarament es compleixen.\nUna de les coses que m’ha impactat, es el fet de la “despreocupació” de la família (ho poso entre cometes perquè no sé com ho van viure) de deixar un nen en mans del mestre de la Daara que se l’emporta lluny de casa durant uns anys.\nAplaudeixo el recurs de l’autora d’anar al Senegal a veure amb els seus propis ulls allà on va viure en Samba i conèixer de primera mà els carrers, paisatges, la gent i les seves supersticions per tal de poder fer la historia més creïble coneixent de primera mà allò que en Samba li explicava, Però, sobretot, admiro aquest esperit de lluita i superació d’en Samba a qui li desitjo sort per poder arribar a tenir la vida somiada.\nL’Origen Tambakunda és un llibre de Mariona Masferrer, en el qual a través de la història d’un noi africà, que es diu Samba, l’autora ens explica els costums i creences de la vida africana.\nEn Samba és un noi inquiet, molt espavilat i que intenta aconseguir tot el que es proposa anant sempre un pas més enllà. Gràcies a aquest caràcter, aconsegueix moltes coses com: tindre contacte amb la seva mare a qui no coneix de bon principi, trobar persones que li ofereixen una mica d’afecte en un moment que es troba desemparat, estudiar més enllà dels estudis bàsics, etc.\nÉs una història dura i dificultosa, però crec que està escrita de forma senzilla, entenedora i amb molt bon gust. Personalment m’ha agradat força.\nTània Vivó Muñoz\nM’ha agradat molt la biografia de Samba, un noi Senegalès que decideix un dia fer un viatge des del seu país fins a Barcelona.\nHa estat una lectura tendra però alhora dura i commovedora.\nEl llibre narra la infància de Samba, desde que comença a estudiar, recolzat pel seu avi, fins que va creixent,la seva adolescència,l’educació etc. Després comença el seu viatge a Europa amb l’objectiu de tenir una vida millor … encara que no resulta ser així. M’he rigut molt llegint les seves relacions amoroses i he patit amb Samba quan puja a la barca rumb al desconegut.\nDesprés de la seva lectura he pogut aprendre dues lliçons de vida, la primera és que hem de deixar enrere els nostres prejudicis socials, tots som éssers humans i és més el que ens uneix que el que ens diferencia. La segona lliçó és la importància de l’educació com a motor per créixer personalment i eliminar els tabús i les injustícies.\nRecomano la lectura del llibre de la Mariona Masferrer, que ens endinsa en un món llunyà i exòtic però alhora familiar on es demostra que amb esforç i coratge tot es pot aconseguir i que la vida és un viatge d’aprenentatge constant\nComentari del llibre ORIGEN TAMBAKUNDA\nRecomano la lectura del llibre de la Mariona Masferrer, que ens endinsa en un món llunyà i exòtic però alhora familiar on es demostra que amb esforç i coratge tot es pot aconseguir i que la vida és un viatge d’aprenentatge constant.\nEn la meva opinió no es trata de un llibre fàcil de llegir, no té una estructura lineal i està escrit en un català sumptuós amb un vocabulari ple de metàfores i imatges que suposo serveixen en la descripció del món que embolca totalment la vida del protagonista. Malgrat això trobo que l’esforç i la dedicació de l’escriptora per fer conèixer la cultura africana, la infància del jove i el seu viatge aventurer cap Espanya ha aconseguit el seu propòsit i el resultat és una història interessant i plena d’humanitat, una humanitat de la qual una part de nosaltres ignora l’existència completament, com si fos una realitat d’un altre planeta.\nEn el curs de català a Sant Adrià hem llegit i comentarem d’aquí uns dies el llibre “Origen: Tambakunda”\nLa novel•la relata la vida i dificultat que va tenir el personatge per sobreviure.\nQuè va fer per arribar a Catalunya quan no va veuren futur al seu país.\nEn Samba, un noi senegalès molt inquiet, va voler estudiar català a Sant Cugat.\nVolia donar a conèixer la seva història molt sorprenent i digna de tot tipus d’elogis, explicant els seus orígens a partir de les converses que va tenir amb la seva professora i a la vegada parella lingüística la Mariona Masferrer.\nEl llibre té dos punts de vista que m’han fer reflexionar: la societat senegalesa i la catalana, en uns continents tan diferents culturalment i a la vegada tan propers geogràficament.\nEn Samba un noi que desde ben petit esta marca per les desgracies i pesos el que pesi el que pesi supera totalment dificultats serioses i arriba a Espanta jugant se la vida. La narració conmoveis, amena, apasionant i molt rica en vocabulari. Representa un nexe entre dos continents tan llunyans com propers, tan iguals i tan diferents\nEl. Llibre agrada pero conmovedor i vital.\nLa narració amena, a momento tendré o altres vegades plenament realista a estones graciosa.\nAgrada per que fa un viaje a un continent. Africa,tan desconectado como fascinant. . I recorre un viatge vital a europa. On el protagonista en Samoa les pasa ben madres.\nOrigen Tambakunda és un exemple més comptat per en Samba, i ens fa veure les penalitats de milions de persones, sigui a l’Àfrica o l’Orient.\nMolts d’ells intenten, arriscant les seves vides, arribar a ” el Dorado ” (Europa) on sovint es troben un altre drama, potser no tan penós, però res a veure amb el que somiaven.\nD’altre banda he de dir que el llibre m’ha agradat, perquè descobrim costums i fets culturals o religiosos d’una part d’Âfrica.\nM ‘agradat força, es un llibre molt entretingut, la vida d’en Samba aquell nen Senegalès que demostra aquest esperit que té de superació.\nLa cultura Africana m´ha impactat molt, com les dones no tenen ni veu ni vot.\nL’avi volia que en Samba estudiés perquè tingués un bon futur encara que el pare no volgués per manca de recursos econòmics.\nEl van ajudant pel camí i amb les seves històries amoroses tant boniques.\nDesprès prepara el seu viatge a Europa amb els seus amulets i bruixots que aconsegueix arribar on ell vol.\nEs una història molt maca.\nM’ha agradat molt l’història del Samba.Sobretot m’ ha impressionat l’ afany de superació que té el protagonista del llibre.\n03 març 18\nAquest llibre és molt interessant perquè gràcies a la historia del protagonista, en Samba, he descobert com són els carrers, les cases i les families d’alguns pobles africans, Tambe m’ha ensenyat quins són els costums, les creences, les supersticions i la manera de viure de les seves gents, Fins i tot he après algunes paraules del seu idioma.\nEn quan a la història que ens explica, és de superació i de lluita, amb episodis molt durs, sobretot quan parla de la seva infantesa i amb un final que podria ser feliç, però que, de moment, encara no ho és.\nJo espero que algún dia en Samba pugui ser lliure junt amb la Mariama aquí a Barcelona o a qualsevol lloc altre lloc i que per fi tingui un final feliç.\nPenso que és un llibre que ens relata amb molta exactitud com és la vida a l’Àfrica. Una vida dura, amb pocs recursos econòmics, on la familia és el nucli fonamental del esser humà. La escriptora deixa ben clar que estem davant d’una societat gairabé medieval, poc evolucionada i molt marcada per la religió.\nPer altre banda el llibre ens descriu, amb tota la cruesa, l’odissea que significa pels emigrants el fet de marxar del seu país amb l’objectiu de buscar una vida millor, la qual cosa és molt difícil d’assolir, tot i que és deixen en l’intent tot el seu patrimoni económic i massa sovint les seves vides.\nTambé queda ben palés com funcionen les mafies de contraban de persones, les quals no tenen cap escrúpol i el seu únic propòsit és obtenir guanys.\nUn altre aspecte que m’agradaria destacar és la relació que s’estableix entre l’escriptora i en Samba. N’hi ha un apropament entre els molt fraternal, més aviat, una relació maternofilia.\nÉs un llibre que guanya a mesura que el vas llegint. Aquesta història de lluita i superació no deixa indiferent a ningú. El relat d’en Samba, és una autèntica lliçó de vida i de com els somnis es poden fer realitat si ho desitges de veritat. Personalment m’ha agradat molt i ha estat una lectura entretinguda de la qual poden extreure un bon missatge.\nEn general, m’ha agradat molt aquest llibre.\nLa primera part, des del meu punt de vista, potser sigui la més densa. La segona part es posa més interessant a mida que el protagonista es va fent més gran i es comença a moure fora del seu poble natal.\nGràcies a l’autora, he pogut comprendre millor les dificultats i el gran risc que suposa, per uns veïns nostres del continent africà, poder obrir una petita porta a l’esperança.\n15 juny 14\nAra quan veig pels carrers els nois que hi venen bosses em pregunto si algú d’ells és en Samba!\nAquest llibre m’ha fet reflexionar sobre un tema en què no m’havia aturat a pensar mai: el patrimoni que es gasten aquestes persones per viatjar a Europa i els patiments i maltractes que pateixen una vegada aquí.\nEstaria bé que poguessin tenir l’oportunitat de conèixer a fons la história d’en Samba per poder avaluar millor si realment val la pena emprendre el viatge…\nTot i que no m’atrauen gaire les biografies – sóc més de novel·les de ficció- m’ha sorprès gratament aquest llibre.\nL’autora a fet un treball biogràfic i de recerca important, la vida d’en Samba narrada amb minuciositat m’ha endinsat en un altre món que sembla no sigui el nostre. Els vincles familiars tan forts, l’educació alcorànica, la importància dels bruixots fa que tot plegat la lectura sigui sorprenent i entretinguda.\nTot i això, he trobat que hi ha personatges dins la novel·la molt més “sucosos” per biografiar que el mateix Samba: l’àvia, la mare, la Binda o la Mariama.\nÀngel Muñoz Mèndez\n13 març 14\nConsidero la història d’en Samba molt sorprenent i digna de tot tipus d’elogis. El personatge en qüestió ens demostra l’esperit de superació i el seu afany per millorar i aprendre en la vida.\nLi desitjo de tot cor, que triomfi en la vida.\n08 març 14\nM´agradat força la història d´aquell nen Senegalès que no torna a veure la seva mare fins després de 11 anys..el seu acrácter inquiet li va fer anar sempre un pas més anllà…\nDe la cultura Africana, m´ha impactat com les dones no tenen ni veu ni vot , sobre els seus propis fills.\nReferent a la redacció , tot i que hi ha un munt de paraules enriquidores , trobo que és un pèl lenta .\nEl dia 11-12-13 em vaig sentir molt ben acollida entre accents, aromes i gustos de tot arreu. Contenta d’haver pogut portar una mica d’olor i sabor de Tambakunda, Senegal, a Can Cabanyes!


Nova convocatòria de cursos d'Aula Mentor - Ajuntament d'Almussafes\nDes d’Aula Mentor obrim una nova convocatòria de cursos gratuïts Mentor en Obert. La inscripció als cursos podrà realitzar-se de manera gratuïta a través de qualsevol de les Aules Mentor de referència. Per fer-ho, caldrà que escrigues un correu electrònic a l’Aula i que indiques quin curs t’interessa realitzar, dins del termini establert, el qual es comprén entre el 25 de març i el 6 d’abril de 2021. Els cursos disposen de places limitades que s’assignaran per rigorós ordre d’inscripció. La formació començarà el dia 12 d’abril. Aquests cursos no tenen examen presencial i, per tant, només s’emetrà el certificat d’aprofitament o d’assistència que emet Cisco, en cas dels seus cursos, o el certificat que emeten els tutors en el cas de la resta.\nEls cursos de la convocatòria de Mentor en Obert de març de 2020 són els següents:\nLinux Essentials (CISCO): Curs d’introducció sobre el sistema operatiu Linux, que ha estat desenvolupat per NDG. Cada vegada és més important conéixer aquest sistema operatiu àmpliament estés al món dels servidors d’Internet, en alguns equips d’usuari, en telèfons d’última generació, en equips de seguretat i en un llarg etcètera de sistemes. L’alumnat realitzarà pràctiques amb una màquina virtual des del començament del curs. Duració del curs: 2 mesos.\nIntroducció a l’Internet de les coses (CISCO): L’accés a Internet cada vegada major en combinació amb un nombre també cada vegada major de dispositius dissenyats per a connectar-se està generant una quantitat il·limitada d’oportunitats. Tot estarà connectat! No cal tindre coneixements previs del tema. Aquest curs pot fer-lo qualsevol persona interessada en el món de la connectivitat de totes les coses amb un nivell mitjà de coneixements d’informàtica. Duració del curs: 2 mesos.\nIntroducció a la Ciberseguretat (CISCO): El món interconnectat actual ens torna a tots més vulnerables als ciberatacs. Ja siga perquè t’atrau des del punt de vista laboral o simplement perquè t’interessa estar protegit en línia i a les xarxes socials, aquest curs introductori és per a tu. Exploraràs les cibertendències, les amenaces i la qüestió de la ciberseguretat d’una manera rellevant. A més, aprendràs a protegir la teua privacitat en línia, coneixeràs més sobre els reptes que afronten les empreses, els governs i les institucions educatives. Duració del curs: 2 mesos.\nEmprenedoria Digital (CISCO): Se centra en l’ensenyament d’actituds, comportaments i habilitats financeres i comercials crítiques amb l’objectiu d’afavorir que triomfes al lloc de treball del segle XXI. Aquest curs està dissenyat per ajudar-te a perfeccionar les habilitats que utilitzaries com a empleat/ada en qualsevol treball. Moltes de les habilitats que aprendràs en aquest curs es coneixen com a habilitats interpersonals. Duració del curs: 2 mesos.\nIniciació a Salesforce: Salesforce és un conjunt de programes, la finalitat dels quals és gestionar la relació amb els clients, cosa que al món empresarial es coneix com a Customer Relationship Manager (CRM). Aquest curs presenta l’eina i proporciona els coneixements necessaris per abordar una primera explotació. Duració del curs: 3 mesos.\nAdministració de Salesforce: El curs està dirigit a qualsevol persona que tinga interés en aprendre sobre processos de vendes o sobre eines empresarials des del punt de vista tecnològic. Encara que no és necessari realitzar prèviament el curs Introducció a Salesforce d’Aula Mentor, això permetrà una gestió més fàcil de la plataforma i el fet de poder finalitzar el curs en el temps estipulat. Duració del curs: 2 mesos.\nIniciació a la Física: En aquest curs s’estudiaran els conceptes i principis fonamentals del mètode científic, la cinemàtica (part de la Física que estudia el moviment), la dinàmica (part de la Física que estudia les causes del moviment) i les diverses formes d’energia. Duració del curs: 2 mesos.\n*Nota: La matrícula en tots els cursos d’aquesta convocatòria, inclosos els de CISCO (Ciberseguretat, Emprenedoria Digital, Linux Essentials, Internet de les coses), s’ha de fer en les aules Mentor. Si un usuari es registra directament a la pàgina de CISCO, aqueixa matrícula no estarà inclosa en la convocatòria en obert de Mentor i no disposarà d’atenció tutorial.\nTermini d’inscripció: del 25 de març al 6 d’abril.\nInici dels cursos: els cursos començaran el 12 d’abril, encara que en el cas que quedaren places disponibles podríem ampliar el termini de matriculació per a admetre a més alumnes.\nIniciació a la física\nIntroducció a l’Internet de les coses\nLinux Essentials (v.1.)\nIniciació al Salesforce\nCategorías:FORMACIÓ, NOTÍCIES, TALLERS I CURSOS\nEtiquetado como:AULA MENTOR,FORMACIÓ,NOTÍCIES,TALLERS I CURSOS\nNova convocatòria de cursos...


Estratègies de joc - sportsmadison.cat\nEstratègies de joc de tennis de taula\nPer seleccionar una fusta i les seves gomes, primer has de conèixer quin és el teu estil de joc perquè puguis englobarte dins d'una estratègia determinada.\nA Sports Madison el material està distribuït en 7 categories segons sigui el tipus d'estratègia:\nDEF (DEFENSIU PUR)\nJugador defensiu clàssic amb bon control per la seva gran precisió al colpejar la pilota. Provoca molts errors al contrari per la seva àmplia variació de cops defensius tallats. Solen jugar amb gomes de pics llargs o anti top spin i amb fusta que va des de la típica DEF fins a la DEF +. Amb pics llargs l'esponja no sol passar dels 1,0/1,5mm, encara que la majoria els prefereixen sense esponja per jugar damunt de la taula.\nDEF + / ALL -(DEFENSIU EVOLUTIU)\nJoc principalment defensiu que es beneficia de la combinació dels cops defensius amb atacs inesperats . És el símbol del jugador defensiu modern que mai se sap quan va a atacar. Requereixen gomes adherents de molt efecte i control però amb certa velocitat i gruix d'esponja màxim de 1,6mm que permetin variacions d'efecte. La fusta és DEF+ o ALL- depenent de la velocitat que imprimeixi als seus cops.\nEl jugador allround és aquell que combina el joc ofensiu i el defensiu al mateix temps amb cops de top spin i tallades. Al revés solen realitzar cops passius amb molts bloquejos mentre que a la dreta solen ser una mica més ofensius. Les fustes que s'adapten són de control amb gomes allround, ofensives toves o ofensives de duresa mitja amb esponja que oscil•la des dels 1,5 fins als 2,0 mm. Les gomes escollides sempre tenen un gran equilibri entre velocitat, efecte i control.\nALL + (ALLROUND EVOLUTIU)\nCategoria molt usual que abasta a jugadors de tots els nivells. El material sol ser de naturalesa sensible, amb molt toc i molt equilibrat. És indispensable un gran control per alternar cops de diferents velocitats. S'adapten molt especialment a gomes mig- toves, toves i extra-toves de fins a 2,0mm de gruix i fustes elàstiques o semi - elàstiques, amb o sense mànec buit però sempre de ràpida reacció.\nOFF - / OFF (OFENSIU DE ROTACIÓ)\nAquest estil de joc es caracteritza pels cops de top spin prop de la taula o a mitja distància. El top spin és necessàriament carregat d'efecte i difícil de controlar. Es complementa amb bloquejos, a més de bons serveis que fan que iniciïn cada punt amb avantatge. La fusta és tipus OFF - o OFF i les gomes exclusivament dinàmiques de 1,9mm de gruix mínim i de duresa molt tova , tova o mitja.\nOFF / OFF + (OFENSIU VARIABLE)\nTop spin de dreta i de revés molt agressiu amb cops molt ràpids intercalats, incloent loops, flips i bloquejos. En aquesta estratègia el jugador sempre duu la iniciativa quan té l'oportunitat. Actualment és la més popular i la que practiquen la majoria de jugadors d'elit. L'elecció de la fusta és OFF o fins i tot OFF + amb gomes ofensives de 40 a 47 graus de duresa màxima. Les gomes llises elàstiques troben aquí la seva màxima expressió a partir dels 2,0 mm en endavant.\nOFF + (OFENSIU TOTAL)\nEn aquesta estratègia hi ha aquells jugadors ofensius que confien en la velocitat, l'efecte i la tècnica com les seves armes principals. Els cops acostumen a portar molt efecte en ser molt tècnics però sobretot perquè basen la seva força en cops directes i ràpids que ofereixen les gomes d'esponja mitja i dura (de 45 a 50 graus) amb gran poder de rebot. L'elecció de la fusta és inevitablement OFF o OFF + i les gomes de 2,1 mm o MAX.


Els Visas: MANOWAR\nAquesta setmana hem quedat amb el Juan Carlos per anar a acabar un treball que tinc pendent de fa cinc anys !!!.\nLa setmana passada va proposar-me fer una via que no vaig poder acabar, (em va semblar molt dura en aquell moment, i als meus companys d’ escalada també), varem fer fins la feixa i aleshores ens varem escapar per la feixa, amb la cua entre les cames però amb ganes de tornar-hi i poder acabar-la.\nCinc anys fent propostes a companys per tornar-hi, però ningú picava l’ ham. Aquesta setmana el Juan Carlos va fer-me la proposta i no vaig dubtar ni un segon, anem-hi!!!.\nLa via és la Manowar a la paret del Doll.\nSortim a les set i anem directes a Bellcaire per esmorzar al bar Sport cosa que fem ràpidament perquè no trobem companys escaladors amb qui allargar l’ esmorzar xerrant.\nAl pàrquing tampoc trobem cap cotxe, o sigui que estarem sols a la paret.\nL’ aproximació a peu de via és ombrívola i humida perquè encara no hi ha tocat el sol, però una vegada girem el contrafort i ens toca el Sol, ja veiem clar que de fred no en passarem.\nLa primera tirada ens costa tant com ja recordava, no sé com els “lolos” poden fer en lliure aquest tram, és molt dur tot i que posis els estreps, a més la sortida desprès dels tres espits és difícil amb roca arrodonida i per si fos poc , amb molsa. No cal ni dir que el segon tram de la tirada l’hem fet per la variant .\nLa segona tirada, molt mantinguda, on cal assegurar-la de dalt a baix, tan sols hi ha un pont de roca sota el sostre i un espit a la placa final.\nLa tercera tirada, és un díedre perfecte de dalt a baix, però no dona respir en tot el seu recorregut a més està completament net i es menja tots els flotants entre el numero u i el tres de camalot que portis (per sort nosaltres portem dos jocs sencers).\nLa quarta tirada és la mes suau del tram però l’ únic problema que te que és difícil d’ assegurar , (nosaltres no hem pogut posar res i hem fet trenta metres a pel) fins pocs metres abans de la reunió on hi ha un arbre que dona confiança com per llaçar-lo.\nFins aquí hem anat per terreny conegut, és difícil però ja sabia amb que em trobaria, ara ve la segona part que per els graus de la ressenya és tan potent com la primera.\nPrimer una passejada per la feixa fins a trobar el díedre esquerra d’ una agulla enganxada a la paret , cal caminar uns vuitanta metres i trobarem una inscripció a la paret que diu “ TAK”.\nUn díedre vertiginós s’enlaira sense respir amb uns primers metres bruts de matolls però que poc a poc van desapareixen i als deu o amb la roca nua. La ressenya marca uns sis ponts de roca, però crec recordar que tan sols n’hi ha tres repartits per la tirada i la reunió esta en un sortint de l’ agulla , abans d’ arribar al cim d’ aquesta. Tot i tenir la mateixa graduació que la tercera tirada de baix, l’ hem trobat molt més amable.\nLa tirada següent és molt espectacular i d’ entrada impressiona posar-se , és un flanqueig a la dreta que travessa tot el gendarme amb un pati als peu d’ impressió, no és difícil però si impressionant fent reunió a la paret de la dreta del gendarme, però sense guanyar-hi metres, (és completament horitzontal )\nEstem a la setena tirada, un díedre que ens deixa sota un sostre, és una tirada molt vertical però que segueix una fissura ample que es deixa assegurar força bé i amb una dificultat moderada.\nLa vuitena és la tirada estrella d’ aquest pany de paret, un primer tram que supera un sostre per una fissura desplomada molt ample,(teòricament aquí hi havia quatre ponts de roca, però tan sols hi ha el primer, sota el sostre) Nosaltres com que en alguna piulada hem vist que hi ha gent que porta camalots grans, hem arrossegat el número cinc de camalot i ens a servit (si portes el sis , també).\nPer sobre del sostre la fissura segueix recte amunt en un tram més fàcil fins arribar a un punt on la paret guanya verticalitat fins a convertir-se en desplom, per sort aquí hi ha ponts de roca llaçats que ens han permès fer el tram en A0, tot i que amb més força i grau es pot fer en lliure (hi ha color, però no per nosaltres).\nTeòricament ja han acabat les dificultats, tan sols queda la darrera tirada, però com diuen les dites populars, ( fins a la cua , tot és brau). Aquesta tirada per lo curta que es també és peleona i difícil de llegir.\nUna vegada al cim, recuperem forces i agafem el camí per tornar al cotxe i d’ allà directes a Bellcaire on, ara si que trobem a companys que també han acabat la seva escalada i tot junts fem un mos i una merescuda cervesa.\nPublicado por Els Visas en diumenge, d’octubre 27, 2019


MadridSusana Díaz rebaixa el to amb Pedro Sánchez. La presidenta de la Junta d'Andalusia ha afirmat aquest divendres que el secretari general del PSOE té el seu "suport i confiança" per intentar una gran aliança d'esquerres a Espanya si Mariano Rajoy no se'n surt a l'hora de conformar govern. Fa uns dies afirmava que els socialistes no havien de donar suport a Rajoy per ser investit i tampoc provar de ser alternativa, perquè els ciutadans havien volgut que fos "a l'oposició".\nEl canvi de Díaz té a veure amb els darrers moviments al partit en contra d'abstenir-se a la investidura de Rajoy i a favor d'una alternativa d'esquerres. El darrer comitè federal ja va avalar, amb el vistiplau de Díaz, una estratègia negociadora. I Díaz s'hi ha aferrat per recordar al líder del partit que pot provar de fer una coalició amb Podem i altres formacions, però que la línia vermella de la unitat d'Espanya és infranquejable. "L'alternativa no pot ser a qualsevol preu ni per posar en qüestió la unitat d'Espanya", ha dit en referència a l'exigència de Podem d'un referèndum a Catalunya. La formació de Pablo Iglesias no renuncia a la seva demanda –un compromís amb En Comú Podem– però Íñigo Errejón va dir dijous que els condicionants previs de tots plegats no podien ser un problema per seure a parlar. Ningú vol aparèixer com el que frustra la possible aliança.\nEn una entrevista a Canal Sur Ràdio ha carregat contra Podem –entre altres assumptes per voler constituir quatre grups parlamentaris i "cobrar quatre vegades més"–, i ha afirmat que si no renuncia a la consulta "és que té algun pacte secret que no vol explicar". Pel que fa a la situació interna del partit, ha indicat que el febrer és molt aviat per fer el Congrés federal. Ha dit que seria "inviable" fer tan aviat un conclave en el qual ella es planteja presentar batalla a Sánchez. Primer cal resoldre en un o altre sentit l'assumpte de la governabilitat i saber si caldrà repetir les eleccions a la primavera.\nMentrestant, el PP no tira la tovallola i encara demana l'abstenció dels socialistes per poder governar. La seva vicesecretària general, Andrea Levy, ha afirmat a Tele5 que Sánchez ha d'escollir "entre un gran pacte d'estabilitat o un d'extrema radicalitat".\nDiaz pacte PSOE Podem Pedro Sánchez


audioguies / Informació per a la visita / Ullastret / Seus / Home - Museu d'Arqueologia de Catalunya\nHome / Seus / Ullastret / Informació per a la visita / audioguies\nEs posa en funcionament el servei d'audioguies a la ciutat ibèrica d'Ullastret\nEl servei està disponible en cinc idiomes i s’ofereix gratuïtament amb l’entrada al recinte arqueològic.\nL’Agència Catalana del Patrimoni Cultural del Departament de Cultura ha posat en funcionament aquesta setmana l’audioguia de la ciutat ibèrica d’Ullastret (Baix Empordà) amb l’objectiu d’oferir millors recursos interpretatius del patrimoni cultural català i d’incrementar la satisfacció del visitant.\nAmb aquest nou element interpretatiu, els visitants poden entendre la dimensió del conjunt arqueològic d’Ullastret, considerat la ciutat més gran de tota la cultura ibèrica dins i fora de Catalunya. Amb l’audioguia, es divulguen al gran públic, per primera vegada, alguns dels resultats més destacats de la recerca arqueològica duta a terme els darrers anys al jaciment, que han ampliat i canviat profundament la concepció que es tenia fins ara de la ciutat ibèrica d’Ullastret.\nAmb 12 punts de locució al jaciment i 6 punts al museu monogràfic, el passeig està pensat com una visita guiada. Locutada per l’arqueòleg Gabriel de Prado, especialista en època ibèrica i coordinador del jaciment d’Ullastret, l’audioguia es concep com una entrevista en què una narradora va preguntant a l’arqueòleg, al llarg del recorregut, sobre el jaciment, la cultura ibèrica en general i sobre la vida quotidiana dels seus habitants. Tot plegat amb un llenguatge atractiu i lúdic perquè arribi a tots els públics i connecti el visitant no especialitzat amb el jaciment, i li transmeti la seva significació i la importància de la feina dels arqueòlegs. L’audioguia està disponible en cinc idiomes, català, castellà, anglès, alemany i francès. El servei s’ofereix gratuïtament amb el preu de l'entrada.


Ja hem fracassat | Fosbury\nFosbury » Opinió » Ja hem fracassat Que el dilema davant els incendis a Austràlia sigui sobre les competicions esportives que es poden aturar ens retrata\nDonant per fet que en temps de cerques i xarxes socials cada persona només arriba a la part de la veritat que el refotut algoritme decideix, les últimes setmanes d’actualitat esportiva amb protagonisme australià estan resultant d’una digestió ètica més que discutible. És més: diria que hem fracassat, ja. Ja està fet.\nAustràlia està immersa en una crisi d’incendis sense precedents, que cremen sense control i que de forma monitorada podem arribar a seguir. S’imposa la preocupació però també una certa pudor de ‘voyeurisme’ davant una situació infame, mostra inexcusable de l’emergència climàtica que nega el seu màxim dirigent. No sé com ens ho hem fet que mentre ens estiràvem els pèls amb la irrupció d’en Trump a Estats Units se’ns ha omplert el món de rèpliques, imitacions, versions adaptades i caricatures iguals o pitjors. També aquí el fracàs és patent.\nEn l’era del minut a minut un cop has entonat que ‘Austràlia es crema’ segurament l’interès pugui anar a la baixa, de la mateixa manera que cauen a l’oblit guerres, injustícies o vulneracions de drets perquè ja van entonar la crítica a l’inici i l’actualitat demana teca novedosa. Però el continent, situat en el pic del seu estiu més càlid i ventós, s’aboca a un desastre ecològic de dimensions incalculables. És l’Amazònia d’aquest hivern, Austràlia podríem dir. I ens retratem com a societat (altre cop fracàs) ja que de ben segur que hem deixat de banda el futur de la selva sud-americana tant com vam parlar-ne setmanes enrere.\nA Austràlia, a diferència del frondós pulmó verd brasiler, resulta però que mentre se’ls crema la terra s’hi disputen nombroses competicions internacionals que dipositen l’atenció en prodigioses persones, genis de la raqueta o la bicicleta per dir-ne dos exemples. L’actualitat vociferant aparca els incendis i les seves causes i s’abraça al lament de les seves conseqüències més banals de manera que a la premsa esportiva –aquella que alguns volen abonada a la competició, sense alçar la vista ni fer funcionar la neurona– s’omple de càbales sobre si el fum pot acabar per esbombar alguna de les cites importants previstes.\nEl fracàs ètic col·lectiu no pot ser major. Dissertem sobre com el fum empobreix la qualitat de l’aire que han de respirar els millors tennistes del món… mentre l’origen d’aquest gris putrefacte segueix cremant o les conseqüències que pugui tenir sobre la resta de societat australiana –i ull aquí amb les diferents afectacions ètniques, segons zona en flames– són omeses. Absolutament.\nPodem fer l’exercici de valorar aquesta ATP Cup (una Davis de l’ATP perquè la Davis no és de l’ATP) sense ressenyar que s’ha disputat en un país en alarma climàtica i de salut evident? Podem tenir la barra com a sector mediàtic de reiterar fins la banalització el mareig d’una tennista a la fase prèvia de l’Open d’Austràlia per la mala respiració sense fer una esmena a la major de com tot pot seguir tirant endavant, amb una impunitat de mercat insultant per sobre de qualsevol sentit col·lectiu?\nL’esport d’elit s’ha convertit en una sínia que no té altre objectiu primari que el de seguir girant, sense atendre massa a res. Quin sentit té el de diputar la competició internacional que dona més nom al país-continent mentre el seu ecosistema i equilibris se’n van a can pistraus? Ningú abona aquest dilema perquè tots tenim reservat espai i interès en la pròpia sínia. Que fa girar fracassos? Jo ho superarem. Però que giri, volen.\nTambé el ciclisme internacional situa l’inici mercadotècnic del calendari a Austràlia amb la primera prova per etapes, el Tour Down Under. A les pàgines de L’Equipe, Romain Bardet no és que posi pas el seu cul en remull però obre una sèrie de reflexions sobre la sostenibilitat de l’esport, el seu impacte ambiental i què hi fa a l’altra punta del continent que es crema. No s’esperin un discurs digne de la famosa Greta. Però és una mica reconfortant.\nL’esquema argumental segon el qual l’esport ha de tenir una relació amb l’actualitat de simple subsidiarietat puntual –han fet un partit benèfic pels incendis, diran– no s’aguanta per enlloc en casos com la crisi australiana. Només plegant veles i alterant la normalitat de la sínia de fer diners podríem eludir aquest paper galdós de seguir fent la gara gara al negoci mentre encara tindrem nassos de queixar-nos del fum perquè ens fa malbé l’estampa o el vídeo promocional. És fracassant com a persones que els esportistes i tot el seu circ fan evident que l’esport es pensa que no forma part del mateix món que se’ns en va a la merda.\nCugat ComasOpen d'AustràliaOpinióTennis


Arxius de llibres - Escola Nova\nEts aquí: Inici1 / Blog El nostre dia a dia2 / llibres\nfebrer 23, 2019 /4 Comments/in Biblioteca, Escola Nova /by Escola Nova\nNovetats a la biblioteca de l’escola.\nJa tenim a la biblioteca diferents àlbums il·lustrats i contes per treballar el dol amb els nens i nenes.\nSón llibres adequats per a diferents edats. Esperem que us agradin.\nAquí podeu veure els llibres i una petita sinopsi de cadascún.\nEl petit esquirol sentia una pena molt fonda perquè la seva mare s’havia mort, i pensava que mai més tornaria a ser feliç. Però la vida continua i l’amor tancarà les seves ferides.\nTom, el conillet, i l’Edu, el petit llop, s’han conegut. En Tom no té por de l’Edu. Però… Podran ser els millors amics del món?\nhttps://escolanova.cat/wp-content/uploads/2019/02/IMG-2524-e1551032913564.jpg 2448 3264 Escola Nova https://escolanova.cat/wp-content/uploads/2016/10/logoescolanovaverdedoble.png Escola Nova2019-02-23 19:41:092019-02-24 19:28:51Llibres per treballar el dol


Actualitzat 23/08/2021 20:36\nDia a dia van transcendint noves informacions sobre la violació grupal a una jove a Formentera. La jove víctima de 19 anys va ser retinguda pels seus tres agressors durant 14 hores en una casa abandonada i en ruïnes de Sant Ferran. Des de les 21 hores fins a les 11 hores de l'endemà. Durant aquest espai de temps, els responsables, a més de dur a terme l'agressió sexual, van torturar la jove. La van cremar amb cigarrets i culleres ardents i la van drogar amb cocaïna i crac perquè no oposés resistència.\nDos dels tres agressors: arrestats\nLa violació va tenir lloc a finals de juliol encara que la víctima -nascuda a Lleó però resident a Llucmajor- va denunciar els seus agressors una setmana després a la comissaria de la Policia Nacional de Palma. Els agressors residien també a l'illa i ràpidament es va emetre una ordre a la Guàrdia Civil de Formentera de crida i cerca.\nDesprés de nombroses gestions per a la identificació dels agressors, els agents van detenir divendres passat dos dels presumptes violadors. De 32 i 37 anys i de nacionalitat marroquina. Aquest dilluns han passat a disposició judicial a Eivissa els dos acusats per un delicte d'agressió continuada amb penetració, relata ABC. Han quedat en llibertat provisional i els hi han retirat el passaport per la prohibició de moure's de les illes. Ambdós tenien antecedents penals en delictes contra la salut pública i diversos robatoris. El tercer implicat roman fugit de la justícia al Marroc.\nSegons s'ha informat els agressors van cremar la víctima amb un cigarret i una cullera ardent i també la van obligar a consumir droga per quedar completament anul·lada la seva voluntat i no oposar resistència.\nLa Policia Judicial investiga ara l'ADN de xeringues trobades al lloc dels fets, on també van trobar un matalàs vell i escombraries, segons el Diario de Ibiza.\nMés de 150 persones van acudir aquest diumenge a la concentració de repulsa per la brutal agressió, convocades per l'associació Espai Dones. Els assistents van exhibir cartells sota el lema ‘Ni una violació més a Formentera. Per un poble lliure de tot tipus d’agressions sexistes. Si toquen a una, toquen a totes’.\nUn conductor begut atropella tres noies i fuig del lloc\nUn noi de 20 anys ha atropellat tres persones a Alpicat (Lleida), ha bolcat el seu cotxe i, abans de fugir del lloc dels fets, ha retirat les plaques de la matrícula i la documentació del vehicle. Finalment l'han localitzat.\nCotxe bolcat a Alpicat / Mossos d'Esquadra\nSegons han informat els Mossos, cap a les 3:00 han rebut una alerta per un atropellament de tres joves en un camí de terra, al Racó del Mingatxo. El vehicle implicat ha continuat circulant fins que ha bolcat poc després. Una de les joves atropellades ha estat traslladada a l'hospital Arnau de Vilanova amb contusions. Les altres dues han estat traslladades al centre sanitari per altres persones abans de l'arribada dels serveis d'emergència.\nEls agents han identificat el conductor i li han realitzat la prova d'alcoholèmia, que ha resultat positiva amb un valor de 0.81 mg/l. També ha constat que el jove no tenia carnet de conduir.


Escòcia cap a la independència, per Xoán Antón Pérez-Lema\nEscòcia cap a la independència\nLa Corunya. Dimarts, 11 de maig de 2021. 05:30\nEls sobiranistes del Partit Nacional Escocès (SNP) van guanyar les quartes eleccions seguides al Parlament nacional escocès (2007, 2011, 2016 i ara 2021) aconseguint 64 de 129 escons, un menys de la majoria absoluta. La majoria independentista es va completar amb els 8 diputats dels verds del Partit Verd Escocès (en guanyen dos), davant dels 57 diputats unionistes (31 tories —en guanyen un—, 22 laboristes —en perden dos i obtenen els pitjors resultats des que el Parlament escocès va ser restaurat, el 1997— i 4 liberaldemòcrates —en perden un i obtenen també els pitjors resultats en uns comicis escocesos recents—). Els 72 dels 129 diputats a favor de la independència escocesa superen els 71 del 2016 i constitueixen el millor resultat de la història per als seguidors de la sobirania de la vella Caledònia.\nEn la votació al Parlament escocès s'emeten dos vots: un per elegir 73 diputats pel sistema majoritari de districtes uninominals (constituency vote) en el qual guanya l'escó qui tregui més vots ("the winner takes it all") i un altre per elegir els altres 56 diputats en vuit circumscripcions plurinominals regionals per sufragi proporcional. En aquesta segona elecció es penalitzen els partits més votats, per aconseguir una correcció proporcional potent del sistema. D'aquesta manera, la first minister Nicola Sturgeon, amb un resultat molt similar en proporció als vots de Núñez Feijóo de juliol del 2020, queda un diputat per sota de l'absoluta, en lloc dels 42 de 75 de Feijóo el 2020. Francament, hi ha països que treballen de debò la proporcionalitat electoral.\nNicola Sturgeon té un mandat clar de la ciutadania escocesa per convocar un nou referèndum d'independència tan aviat com li ho permeti la pandèmia\nEl SNP va aconseguir els seus millors resultats de la història de les eleccions escoceses en termes absoluts i relatius en l'elecció de districtes uninominals, amb un 47,7% de vots (gairebé 1.300.000, un 46% més que els 900.000 del 2011) i 63 de 73 constituencies. No obstant això, en la votació per districtes plurinominals regionals va baixar al 40,3% i gairebé 200.000 vots (el seu tercer millor resultat), i els grans beneficiaris d'aquesta doble elecció van ser els verds, que van aconseguir el 8,1%. El partit sobiranista Alba, de l'antic first minister, Alex Salmond, va quedar fora del Parlament de Holyrood, amb un 2,3% en les eleccions per districtes plurinominals, perquè no es va presentar a les constituencies. Com va manifestar l'analista gallega, experta en política escocesa, Pilar Aymara Fernández, la tàctica del SNP de desaconsellar el vot dual a favor dels nacionalistes de l'Alba va evitar una supermajoria de 80 o més diputats sobiranistes.\nEn qualsevol cas, els resultats van ser molt bons per a l'independentisme escocès. Vet aquí que l'oportunitat d'un segon referèndum d'independència, de l'indyref2, sigui evident, tenint en compte també la més alta participació en la història recent de les eleccions nacionals escoceses (63% davant del 55,8% del 2016 i el 50,3% del 2011). Nicola Sturgeon té un mandat clar de la ciutadania escocesa per convocar un nou referèndum d'independència tan aviat com li ho permeti la pandèmia i també té un clar mandat per fer servir tots els mitjans legals a la seva disposició que possibilitin aquest referèndum, que compta amb l'oposició del primer ministre britànic Boris Johnson. En aquest sentit, és molt cridanera l'opinió de Kirsty Strickland d'aquest diumenge en el diari unionista escocès The Scotsman, suggerint que lib dems, tories i laboristes haurien de guanyar el relat a favor del vot negatiu en aquest indyref2 en lloc d'oposar-se a la seva celebració. En veritat hi ha països on prohibir votar es considera poc democràtic.\nLes eleccions escoceses van mostrar una altra vegada una tendència general europea: les diferents nacions i territoris voten cada vegada més de manera diferent, com observem en el cas de les eleccions nacionals basques, gallegues i catalanes i en les regionals madrilenyes. En aquest 6-M electoral al Regne Unit, l'avanç conservador en les eleccions locals angleses (i en la parcial de Blackpool) contrasta amb el gran triomf independentista a Escòcia i amb la cridanera victòria laborista (va treure 30 de 60 diputats) a Gal·les, on els sobiranistes del Plaid Cymru avancen, amb un 20,7% de vots i 13 de 60 escons (davant els 12 del 2016 i els 11 del 2011). Però aquestes eleccions gal·leses mereixen un article propi.\nEscòcia Majoria absoluta independentista a Escòcia, que ja enfoca cap al referèndum Marta Sánchez


Casa de Cultura Muriel Casals - construo\nCasa de Cultura Muriel Casals\nLa Casa de Cultura Muriel Casals es troba situada a la localitat de Tona, a la província de Barcelona. Construir-Co va ser l’empresa escollida en licitació pública i l’encarregada de les obres de rehabilitació de l’edifici.\nPromotor: Ajuntament de Tona\nMés informació: enllaç al projecte executiu (pdf)\nCasa Cultural Muriel Casals (Tona)\nLes obres a la Casa de Cultura Muriel Casals van estar destinades a redistribuir els usos que es donen actualment a l’edifici.\nLa proposta de treball conserva l’estructura i distribució de la primera planta i s’amplien els espais de la planta baixa a través d’una actuació a nivell estructural. A l’exterior de l’edifici es milloria dels accessos, dotant a la casa de cultura d’una rampa i redistribuint l’espai de jardins.\nEl projecte de rehabilitació manté la volumetria i façanes originals de l’edifici. L’edifici va ser construït el 1968, i abans dels Treballs s’utilitzava com espai per a sales polivalents, per a administració de l’edifici, com sala de reunions per diferents entitats de la localitat i per organitzar tallers i assajos musicals.\nLa comunicació entre les dues plantes de l’edifici es realitzava mitjançant un ascensor i unes escales que ja estaven construïdes.\nLa superfície total de l’edifici és de 731 metres quadrats i donades les característiques i utilitats de l’edifici no necessita instal·lació d’aigua calenta sanitària solar (exigible per normativa).\nEls objectius dels treballs eren dotar l’edifici de noves funcionalitats i accessibilitat, millor la seguretat tant a nivell estructural com en cas d’incendi, i a nivell d’habitabilitat es volia millor la salubritat, l’aïllament acústic i l’estalvi energètic.\nEls treballs de reforma i rehabilitació a la Casa Cultural Muriel Casals van tenir una durada aproximada de 6 mesos. Es va fer un recàlcul de tota l’estructura de suport de l’edifici per determinar l’esquema estructural de càrregues i d’aquesta manera realitzar els treballs de forma precisa sense necessitat de modificar els forjats.\nAquests càlculs van incloure tant parets com façanes i cobertes. També es van realitzar treballs per millorar la seguretat en cas d’incendi, com la correcta instal·lació de llums d’emergència, extintors, senyals indicatius que dirigissin cap al recorregut de sortida i una reorientació de les portes, que no es podien tancar amb el pom en el sentit d’evacuació per no impedir una evacuació ràpida en cas d’emergència.\nTambé es van millorar les connexions d’aigua tant per al proveïment d’l’edifici com per l’accessibilitat dels bombers si fos necessari.\nEls treballs es van finalitzar a l’hivern de 2020. Ara mateix l’Ajuntament de Tona disposa d’una casa de cultura amb uns espais correctament distribuïts, més amplis, amb un sistema de seguretat i antiincendis modern i que compleix amb la normativa vigent i uns accessos i jardins més atractius per als usuaris.


Conèixer el sistema de classificació de la paqueteria que SEUR reparteix a Barcelona i àrea metropolitana | EIC\nConèixer el sistema de classificació de la paqueteria que SEUR reparteix a Barcelona i àrea metropolitana\nEnviat per carolina.bermudo el dt., 05/31/2022 - 08:34\nAmb aquest objectiu una vintena d’enginyers d’Enginyers Industrials de Catalunya van visitar el 27 de maig passat el centre operatiu que la companyia té, des de mitjans de 2018, al Polígon Industrial ZAL II del Prat de Llobregat. Els assistents van poder comprovar l’automatització de tot el procés que permet que no sigui l’operari qui transporti els paquets sinó una cinta telescòpica. Aquesta cinta és l’inici del procés que completa un circuit de cintes transportadores.\nUna de les curiositats és que tots els paquets passen per un arc de control que mesura el volum, el pes i llegeix el codi de barres per poder classificar els paquets en funció del seu destí. D’aquesta manera, es distribueixen a la sortida en funció de les diferents estacions o rutes de repartiment per l’àrea.\nLa visita en aquestes instal·lacions, de més de 8.700 metres quadrats, va estar organitzada pel Grup de Treball de Logística, de la Comissió de Gestió Empresarial d’Enginyers Industrials de Catalunya.


Quart debat: Andorrana (UdA) contra Escola El Cim (UAB)\nEn el quart debat, l’equip de l’Escola El Cim (UAB) s’ha enfrontat a l’IES Andorrana, que representa la Universitat d’Andorra.\nL’IES Andorrana ha defensat la posició en contra al·legant que internet fomenta el control i elimina la privacitat dels ciutadans. Això no només passa a països com l’Iran, sinó que EUA té una Agencia de Seguretat Nacional dedicada a controlar els ciutadans i les seves interaccions a la xarxa. Aquesta vigilància, doncs, elimina els drets i les llibertat civils i certament no ens fa més lliures. A més, internet està canviant les relacions socials; mentre ens acosta a aquells més llunyans, també ens allunya de viure el dia a dia amb aquells qui tenim a prop. També, la informació que hi trobem sovint està incomplerta o manipulada, sense que nosaltres poguem saber realment les intencions de qui la publica. Internet no és gratuït, el paguem amb les nostres dades i això suposa perills tan reals avui dia com la suplantació d’identitat.\nL’Escola El Cim ha defensat la posició a favor argumentant que internet és una eina que ens permet expressar-nos lliurement sobre qualsevol tema i fomenta, doncs, la creació d’opinió, el debat i la participació en aquells temes que ens toquen més d’aprop. A més, internet ens ofereix l’opció d’ampliar la nostra visió del món, i podem estar en contacte amb persones d’arreu només amb un clic. A més, internet ofereix la possinilitat d’accedir a informació de manera ràpida i eficaç, perquè estiguem al dia de tot el que passa al nostre voltant. No degrada la cultura, com afirma l’equip contrari, sinó que ens dóna opcions; i sempre hi ha pàgines d’organismes oficials on podem trobar informació contrastada i fiable.\nFinalment, l’equip guanyador ha sigut l’Escola El Cim (UAB)\nLliga xarxa vives instituts\nTercer debat: col·legi Shalom (UB) contra Escola El Cim (UAB)


2017 | INS Montbui\nL’Institut Montbui us desitja…\n… unes molt bones festes i un venturós 2018! I ho fem amb la postal guanyadora del concurs de postals de Nadal d’enguany, ideada i realitzada per la Neus García de 1r d’ESO.\nPerquè es distregui el fred el dia de la nevada,\nàngels, fan, al son d’hiverns, coixí amb… Llegeix més»\nEls volcans entren en erupció\nEls alumnes de 1r d’ ESO hem treballat els agents interns a la matèria de Ciències Socials, i hem elaborat una maqueta d’un volcà i/ o d’un terratrèmol.\nHa estat una tasca on cada alumne ha construït la maqueta amb diversos materials, tant reciclats com no.\nDepartament d'Humanitats, General, Portada Activitats, Ciències Socials, ESO 1, Portada 0\nSetmana de la Ciència a 1r d’ESO\nEl dia 15 de novembre en motiu de la Setmana de la Ciència, va venir l’Albert de l’Observatori de Pujalt i vam fer un taller sobre meteorologia amb els alumnes de 1r d’ESO. En aquest taller els alumnes van aprendre, a través de diferents experiments,… Llegeix més»\nPortada Activitats, Departament de ciències 0\nSortida de l’Aula d’Acollida al museu del tren Railhome BCN\nExcursió a Railhome BCN de l’Aula d’Acollida\nHem anat al museu del tren Railhome BCN a Igualada. Ens ha agradat molt. Hi ha una impressionant exposició de miniatura i objectes relacionats amb els trens reals, com ara les gorres, els fanals i la col·lecció de trens.\nA quin institut aneu? No, no respongueu encara!\nHo heu de fer fotografiant-vos representant cada una de les lletres del nom de l’institut.\nCom? Necessitareu una o més persones, depenent de la lletra, per poder-la representar. Teniu 10 minuts per fer-ho.\n3r A – Heu de fer les… Llegeix més»\nEl paisatge de tardor\nLa tardor ha arribat i el temps ha canviat,\nel fred és viu però la muntanya riu…\nDeixem-nos de versos i anem al gra! Feu-vos una autofoto (selfie) amb el paisatge de tardor que més us agradi de tot el camí.\nQuan tingueu la foto envieu-la al correu electrònic convivencia3r@imontbui.org!\nLes millors sortiran… Llegeix més»


Comunicació Palafrugell - 16è festival de Jazz Costa Brava de Palafrugell\nAl Centre Fraternal trobem 2 propostes a partir de la mitjanit: el dia 9 la de Xangoa, amb el saxofonista Perico Sambeat i un grup format per Kumar (veu), Albert Sanz (teclats) i Caspar St. Chales Hodgkinson (bateria). El dia 10, amb el quartet de Peter Bernstein integrat també per Joan Monné, Ignasi González i Esteve Pi. El dilluns dia 11, a les 11 de la nit, al Centre Fraternal es presenta la Nit Fresh Sound amb les formacions Five in Orbit (amb Ramon Fossati) i el grup de la contrabaixista Giulia Valle, amb Martí Serra, Gorka benítez,Marco Mezquida i David Xirgu. Ambdós grups presentaran els seus darrers treballs discogràfics: Freaks i Berenice, respectivament.\nEl festival s’iniciarà amb una projecció cinematogràfica patrocinada pel Cine Club Garbí que presentarà, el divendres 8 a les 10 de la nit, el documental Let’s get lost, sobre el gran trompetista Chet Baker.\nLes activitats a Plaça Nova es faran a les 12 de migdia amb la participació del combo de jazz de l’Escola de Música de Palafrugell (dissabte 9) i de la Gumbo Jass Band, (diumenge 10).\nL’Off Festival, organitzat per l’Institut de Promoció Econòmica de Palafrugell, es realitzarà a diversos locals de restauració i espais d’oci del municipi, en els quals una selecció de grups de tendències ben diverses dins el món del jazz oferiran les seves actuacions. Tindrà lloc del 8 al 16 d’octubre. L’Off Festival presentarà actuacions (en diferents dies i horaris) organitzades pel Centre Fraternal, Hotel Tamariu, Jazz Club La Guitarra, Hotel Llafranch, Restaurant Chez Tomàs, Sol de Nit, Taverna La Bella Lola, Frankfurter Gretel, Nosa Col·lectiu (a Els Ametllers) i Mediterrània Espai Fòrum/Fundació Modest Cuixart (al Pati Cuixart).\nTrobareu tota la informació referent a l'edició d'enguany del Festival de Jazz Costa Brava al web www.jazzcostabrava.blogspot.com.