Com puc reclamar els danys pel temporal a l’assegurança? | ASP\nCom reclamar els danys patits per un temporal com Filomena.\nEls temporals al seu pas provoquen innumerables danys materials i personals, però ¿qui és el responsable de indemnitzar-nos si, a causa del temporal, hem patit danys?\nLa resposta no és única, i dependrà, de la causa que origini el dany. El que sempre és necessari, per tenir cobertura, és que el bé estigui assegurat, d’aquesta manera podem reclamar, o bé, per la cobertura privada de l’assegurança de la nostra companyia, o bé, per la cobertura pública oferta pel consorci de compensació d’assegurances.\nEls danys causats per la neu no seran assumits pel consorci de compensació d’assegurances, i seran assumits per les companyies asseguradores en el marc de les cobertures contractades. En el cas de les inundacions i vents extraordinaris podran estar coberts pel consorci.\nSi a causa de la neu hem patit un dany a l’habitatge, tindrem que acudir a les cobertures de la nostra pòlissa privada, i serà la nostra asseguradora la que ens indemnitzi els danys, segons el que tinguem pactat a la pòlissa, si tenim cobert el risc de nevada. Però en el cas de què per desglaç de la neu es causin danys a l’habitatge per inundació, aquests danys si podran ser consorciables, i s’hauran de reclamar al consorci.\nCom podem imaginar després del pas de Filomena la sinistralitat augmentarà, donant lloc a una notificació massiva de sinistres. És habitual que les companyies asseguradores, en cas de forts temporals, com el de Filomena o l’any passat amb el Glòria, que ocasionen greus desperfectes, activin protocols d’emergència, per tal de donar una atenció ràpida i eficaç als clients perjudicats, es creen línies telefòniques específiques, reforcen el personal i posen majors mitjans per atendre l’increment de reclamacions.\nQuè es el consorci de compensació d’assegurances?\nEl consorci de compensació d’assegurances és un organisme públic depenent de la direcció general d’assegurances i el Ministeri d’Economia, encarregat, entre d’altres funcions, de cobrir els riscos extraordinaris.\nAquests riscos extraordinaris estarien:\nDanys meteorològics: inundacions extraordinàries, terratrèmols, sismes submarins, erupcions volcàniques, tempestat ciclònica atípica i caiguda de cossos siderals i aeròlits.\nDanys per terrorisme, rebel·lió, sedició, motí i tumult popular.\nFets o actuacions de les Forces Armades o de les Forces i Cossos de Seguretat en temps de pau.\nCom veiem no donen cobertura a danys per neu, pluja directa sobre el bé assegurat, calamarsa o vents no extraordinaris (no superiors a 120 km/h) entre d’altres exclusions (per saber les exclusions del consorci consultar aquí).\nQuan contractem una pòlissa d’assegurances, hi ha una petita part del rebut que és per cobrir el consorci, ho podem veure en el detall del rebut on apareix un concepte CCS. El consorci cobra de les companyies asseguradores un percentatge de cada pòlissa, a canvi, en cas de riscos extraordinaris serà el consorci qui donarà la cobertura.\nReclamar els danys a l’assegurança.\nSegons la causa dels danys soferts haurem de reclamar a les cobertures de la pòlissa, si el condicionat contempla aquesta causa, o al consorci, si es tracta d’un fet extraordinari cobert. El millor és disposar d’un corredor d’assegurances, com ASP Corredoria, per assessorar-te, revisar les cobertures i iniciar el procés de reclamació a qui correspongui; serà el corredor qui s’encarregui de fer totes les gestions amb la companyia o el consorci.\nÉs important veure el condicionat de la pòlissa per saber l’abast de les cobertures de la nostra assegurança, les exclusions i limitacions. Per exemple, és habitual que els vents per sota d’un llindar (diferent a cada companyia) no estiguin coberts, i els superiors a 120km/h quedin coberts pel consorci.\nEn el cas de què l’estació meteorològica que recull la informació oficinal ens doni uns llindar de vent, pluja, etc. inferiors als indicats a la pòlissa perquè la companyia doni cobertura, es pot estudiar si hi ha proves que justifiquin que a la zona hi ha hagut unes dades superiors no recollides, i justificar-ho aportat proves de danys en béns confrontats, per exemple.\nA ASP Corredoria som corredors, assessorem els nostres clients en cas de sinistre i facilitem la gestió del sinistre amb la companyia asseguradora.\nLa responsabilitat civil de l'aparellador/arquitecte tècnic i enginyer d'edificació després del cessament d'activitat.\nResolucions 2020 per a l'adjudicació de beques ASP per a la formació\nQUÈ COBREIX LA RESPONSABILITAT CIVIL DE MUSAAT I QUINES OPCIONS ASSEGURADORES OFEREIX?


Micromecenatge de Moragas per millorar la sala multisensorial\n7.000 Euros per contribuir en el desenvolupament dels seus alumnes. L’Escola Moragas, membre de la Federació de Cooperatives d’Ensenyament de Catalunya, ha iniciat una campanya de micromecenatge per poder seguint equipant la seva sala multisensorial amb elements estimulants pels seus alumnes.\nEl Cim organitza el 1r. Premi de Conte i Il·lustració Natàlia Sallés\nCoincidint amb el dia internacional de l’Escriptor Perseguit, el 15 de novembre, l’escola cooperativa El Cim de Terrassa va presentar el 1r. Premi de Conte i Il·lustració Natàlia Sallés. Fins al 22 de març de 2019, l’escola admetrà les obres totes les persones majors de 18 anys que siguin inèdites al concurs de conte o d’il·lustració, o a tots dos, ja que són independents. Sempre seguint les bases que trobareu seguint aquest enllaç.


El fiscal demana condemnar Pilar Abel per la seva “capritxosa” demanda sobre la paternitat de Dalí | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nL'advocat de l'Estat sol·licita la condemna a pagar les costes per a la pitonissa per posar en dubte les proves d'ADN que demostraven que no era filla del pintor\nPilar Abel, durant el judici en què va demanar ser reconeguda com a filla de Salvador Dalí. Jaime Villanueva\nMadrid / Barcelona 18 SET 2017 - 17:25\tCEST\nLa Fiscalia ha demanat aquest dilluns, en la vista oral de la demanda presentada per Pilar Abel per ser reconeguda com a filla de Salvador Dalí, que es condemni a pagar les costes a la demandant, per actuar de manera "capritxosa i infundada" i posar en dubte l'Institut de Toxicologia que va concloure que el pintor no era el seu pare. La vista s'ha celebrat en el jutjat de Primera Instància número 11 de Madrid després que es fes públic el 8 de setembre passat que les proves biològiques demostren que Pilar Abel no és filla biològica de Salvador Dalí. Tot i això, la demandant no s'ha fet enrere, i el seu advocat ha qüestionat la cadena de custòdia de les proves d'ADN.\nLes imatges del dia de l’exhumació de Dalí\nLes restes de l'artista van ser exhumades per ordre del jutge el 20 de juliol de la cripta del Teatre-Museu de Figueres (Girona), on va ser enterrat el 1989, però els experts de l'Institut Nacional de Toxicologia, després d'encarar-los amb mostres de saliva de la dona i de la seva mare, van concloure que "els resultats obtinguts permeten excloure Salvador Dalí com a pare biològic de Pilar Abel".\n"S'ha actuat de manera capritxosa, infundada i no s'ha provat res que pugui posar en dubte la serietat de l'Institut Nacional de Toxicologia", ha dit el fiscal en les seves conclusions, i ha demanat que es condemni a pagar les costes a Pilar Abel. De la mateixa manera, l'advocat de l'Estat ha sol·licitat la condemna a les costes, que no inclouen les despeses de l'exhumació, encara que la Fundació Gal·la-Dalí sol·licitarà que sí que es recullin a la sentència.\nEl fiscal ha carregat així contra l'advocat de Pilar Abel, qui ha demanat la suspensió de la vista dues vegades, per qüestionar la imparcialitat i objectivitat de la cadena de custòdia de les proves biològiques practicada per l'Institut de Toxicologia i també per incompareixença de tres dels seus quatre testimonis.\nEnrique Blánquez, lletrat de la demandant, ha assegurat que l'Institut no és un òrgan imparcial, que l'Advocacia de l'Estat és part del procediment, per la qual cosa ha demanat "un informe rigorós i per hores" de la cadena de custòdia de les restes de Dalí, ja que "es podrien haver canviat per unes altres".\nJordi Mercader, nou president de la Fundació del pintor\nLa Fundació Gal·la-Salvador Dalí ha triat aquest dilluns, en una reunió extraordinària, a Jordi Mercader Miró (Portboy, 1943), com a nou president de la institució. Miró succeirà Ramon Boixadós Malé, que va morir el 12 d'agost passat.\nMercader, que ja era patró vitalici de la Fundació Dalí des del 1990, és doctor enginyer industrial per l'Escola Tècnica Superior d'Enginyers Industrials de Barcelona i màster d'Economia i Adreça d'empreses per IESE. És president del grup paperer Miquel i Costas & Miquel, S. a., vicepresident del consell d'administració de VidaCaixa Grup, S. a., pertany a la junta directiva del Cercle d'Economia i patró de la Fundació Princesa de Girona, vicepresident de l'Institut Cerdà i membre del Consell de Mecenatge de la Fundació Pasqual Maragall.\nVa ser president de l'antic Institut Nacional d'Indústria (INI), vicepresident del consell d'administració de La Caixa, Aigües de Barcelona i de REPSOL YPF.\n"No crec que ho puguin fer, però almenys que es justifiquin les restes, ja que si no hem de fer un acte de fe en l'Institut", ha afegit l'advocat, qui va estar present en l'exhumació i no va formular cap objecció. Per això, demana que es condemni a pagar les costes a la Fundació i a l'Advocacia de l'Estat.\nEl seu breu al·legat ha estat contestat per l'advocat de l'Estat, la Fundació Gal·la-Salvador Dalí i pel fiscal, que s'han aferrat a la fiabilitat del "cent per cent" que ofereix la prova biològica, que es va practicar per duplicat per evitar tota sospita de parcialitat. En la seva intervenció, el fiscal ha afirmat que Abel "ha actuat capritxosament", sense aportar fotografies ni la màscara mortuòria que assegura tenir, per la qual cosa "no es pot pensar en bona fe".\nA més, ha qualificat el procediment d'"inconsistent i insostenible". Més quan Pilar Abel no ha sol·licitat en la seva demanda que es modifiqui la seva actual filiació registral, cosa que causa "indefensió" a la persona que figura com el seu pare. I ha postil·lat: "No és sostenible que no es defensi la memòria dels morts. Dalí està on ha d'estar, i no es pot exhumar el cadàver de la persona perquè ofèn la seva pròpia intimitat i els que valorem la figura de Salvador Dalí". L'Advocacia de l'Estat ha defensat la "independència" de l'Institut de Toxicologia, que ha fet l'informe que acredita que Abel "no tenia relació de filiació amb Dalí".\nMés contundent ha estat la Fundació. La seva lletrada ha dit que "la demanda és fruit de l'abundant imaginació" d'Abel, a qui li interessava "atreure el focus dels mitjans de comunicació".\nAra bé, res d'això sembla dissuadir la demandant, que al final de la vista ha dit als mitjans sentir-se "molt bé encara que decebuda" per les "mentides" que s'han dit a la sala, al mateix temps que ha qüestionat les proves d'ADN. "No em crec res després del que he vist avui", ha asseverat. Malgrat que no s'ha atrevit a defensar absolutament que ella és filla de Dalí, sí que ha anunciat la seva intenció de "seguir lluitant" i, fins i tot, no descarta anar a Estrasburg per recórrer la sentència, donant per fet que serà contrària als seus interessos. Pel que fa al fet de si es farà càrrec de les costes, Abel ha dit: "Soc insolvent, el meu advocat és d'ofici".\nLes proves d’ADN demostren que Pilar Abel no és filla de Dalí


Karicies: Publicitat sexista\nEn primer d'ESO estem treballant la publicitat i el meu alumnat ha suggerit aquestos anuncis. A classe hem debatut sobre el masclisme de la publicitat i n'hi ha un fet que sempre em crida l'atenció: hem educat la mirada per a detectar el masclisme que converteix les dones en objectes sexuals o les relega a les tasques de la llar, per exemple, però no la tenim educada per a vore el sexisme que afecta els xics i que els presenta com a persones que només s'interessen per l'esport, pels cotxes o per lligar. És com si els hòmens foren així, per naturalesa, i no s'hi poguera fer res per canviar aquesta situació. Elles són les potencials víctimes de la discriminació (per a qui la veu, ja que la majoria de gent pensa que n'hi ha igualtat) i ells són així: hòmens!\nCom és possible aquesta miopia? Crec que tenim l'androcentrisme tan interioritzat que no els mirem ni per a responsabilitzar-los del masclisme ni per a defensar-los del sexisme. Perquè a vore: és tan ridícul un grup de dones cridant com a boges per un armari ple de sabates, com un grup de xics cridant per una nevera plena de cerveses, o no? I si la meua parella em preguntara si estic amb ell per un cotxe que és meu, el deixaria immediatament per estúpid! I no diguem del paio que pretén lligar perquè té un Mercedes i no sap conduir!! Quina parella de ximples, ell i el seu amic!\nLa meua proposta és seguir denunciar el masclisme però també evidenciar com afecta el patriarcat als hòmens i reivindicar unes altres formes de ser-ho: per exemple el que no vol lligar; el que no s'arrisca estúpidament; el que mira als ulls a les xiques i no als pits; el que no li importa que la seua parella sàpiga més que ell; l'homosexual; el sensible que plora i és empàtic; el que cuina i té cura de les altres persones; el que és afectuós amb els seus amics, etc.\nJa està bé que els únics protagonistes dels anuncis siguen hòmens preocupats per ximpleries!!!\nI ja està bé que les dones només siguen objectes sexuals preocupades per la moda, per cuidar de la família, pel dinar, la neteja o per posar rentadores!!!\n(Enviat per Andrea)\n(Enviat per Raquel)\nAquesta entrada tracta del masclisme, però també parla de com els anuncis, a part de fer masclisme, deixen als hòmens en ridículs que solen pensen en cervesa i en lligar. Per a aquestes dues coses mostren cinc vídeos.\nEl primer vídeo tracta de dos hòmens que estan en un bar i un li diu a l'altre que per què s'ha comprat un mercedes i no lliga res. L'altre li respon que és perquè no té carnet de conduir. Això és una mostra de que als hòmens a soles lis agrada lligar.\nEl segon són una parella que estan desdejunant i l'home li diu a la dona:\n-Tu estàs amb mi per el meu cotxe, veritat?\n-Però si el cotxe és meu.\n-Ho sé, però tot el món pensa que és meu.\nAixò demostra que la gent està acostumada a pensar que coses com cotxes deuen ser dels hòmens, encara que també poden ser d'una dona.\nEl tercer vídeo parla de unes armes de joguet, que poden ser per a xics o xiques, excepte que per a les xiquetes tenen que ser roses o morades.\nEl quart és un vídeo d'un home que ens ensenya com, segon ell, les dones es moren per la moda. Per a això, fa un vídeo de com quan se'ls donen es posen a cridar com boges.\nEl últim tracta d'una dona que mostra a les seues amigues una habitació plenes de sabates, i el mateix fa un home amb els seus amics, a soles que ell lis ensenya cervesa. Aquest vídeo deixa als hòmens com si a soles li agradaren la cervesa.\nLa meua opinió és que això és una bona demostració del masclisme i el sexisme que ix per la televisió.\nAquest video tracta sobre la discriminació masclista i sexista, perquè, en aquests anuncis dona la imatge que a les xiques sols lis agraden la roba, les sabates,vestits... i als xics sols le caervezai ja, no ho veig just, perquè, no sols al xics ens poden agradar les cervezes i a les xiques sols la roba.\nN'hi ha un altre video que es molt masclista, perquè, el xic li diu a la seua dona que té un cotxe, però en realitat el cotxe es de la dona i no del home, es un poc denigrant per a les dones i homes perque la xica queda apartada com si res fora seu, o el xic per presumir de una cosa que no es seua\nEman Goldman i Costin Anthony ha dit...\nAquest vídeo tracta de la discriminació de les xiques, perquè les armes són més suaus i tenen menys perill. Les xiques també poden utilitzar les mateixes armes que els xics.\nNo es just que a les xiques els posen armes de color rosa i morat, amb dard menys perillós.\nLa marca Rebelle també te les mateixes armes per als xics però les seues armes son més perilloses.\nLa nostra opinió és que les xiques tenen que tindre les mateixes armes que els xics i apart a les xiques no sols les agrada el color rosa o morat, també li poden agradar altres colors.\nClara Zetkin i Paula Campoamor ha dit...\nNosaltres pensem que abans de fer el anunci , es podria pensar un poc millor com fer-lo perquè a vegades poden ofendre al sexe masculí o femení.\nEn aquests vídeos mostren que hi ha discriminació sexual a la publicitat , es a dir que les dones tenen com a model; que les agrade sempre la roba, anar de compres, el color rosa...\ni el hòmens; que sempre les agrada estar prenent cervesa, veient sempre el futbol, anar sempre lligant amb totes les dones...\nPensem que no es així, ja que no totes les persones tenen el mateix gust, ja que no a totes les dones les agraden la moda o el color rosa i no a tots el homes, el futbol i estar bé sempre..\nPer altra banda, des de sempre, a les xiquetes de menudes ens regalen nines, cuinetes o joguets roses.\nMentre que les xiques també poden jugar amb el joguets del xics, al igual que els xics amb joguets de xiques sense que se'ls mire mal.\nNosaltres no podem entendre perquè el color blau sempre a estat vist per xics i el rosa per a les xiques, si també ens poden agradar altres colors diferents...\nTampoc ens pareix bé que publiquen anuncis d'aquest tipus perquè de vegades ens dicriminen massa i donen una imatge que no es certa de hòmens i dones.\nJesús Thompson ha dit...\nEls vídeos tracten sobre que els xics, a soles els agraden la cervesa, els cotxes (per a lligar) i les dones. També diuen que a les xiques soles els agraden la roba, la moda i que donarien la vida enfront als lladres soles per aquesta.\nAçò és molt sexista ja que deixa malament als xics i a les xiques, com si fórem obsessionats.\nMajoritàriament, els anuncis solen ser masclistes, a soles que nosaltres no ho notem perquè la societat està acostumada a aquestos.\nA mi em pareix molt malament que la societat siga tan masclista i tan sexista, que les xiques estiguen discriminades i ells també.\nHe estat buscant alguns anuncis on també es discrimen a les xiques dient que les dones només serveixen per a ser mestresses de casa. Us anime a que els visiteu!!!\nMe Leggs: “Es bueno tener una chica en la casa”.\nSón dues fotos molt masclistes.\nOn ix que els xics encara que no siguen amb alcohol canvien al vore una cervesa.\nEn aquesta entrada apareixen cinc vídeos, en els quals als homes a soles li agraden la cervesa i els cotxes,i a les dones com unes fanàtiques de la moda.\nEn el primer un home ha comprat un Mercedes, i l'amic li ha preguntat que com no ha lligat amb el cotxe que té, i ell li contesta que encara no tenia el carnet de conduir.\nEn el segon un home li diu a la seua parella que a soles està amb ell perquè té un Mercedes, però el cotxe es de la dona, però ell seguix dient que tot el món es pensa que el cotxe es seu, però ella diu finalment que no.\nEn el tercer anuncien un arc, una pistola i una ballesta de la marca Nerf que són especialment per a les xiques que són de color morat, rosa, blanc ...\nEn el quart un home diu que no deixen que la seua dona descobrisca la tenda de roba online Zalando perquè els preus son molt baixos i els enviaments i devolucions son gratis. També diu que li ha destrossat la vida.\nEn el cinqué anunci l'amfitrió de la festa li ensenya als seus amics una nevera plena de cerveses i l'amfitriona li ensenya a les seues amigues un armari ple de roba, sabates, bosses de mà ...i es fiquen a cridar com bogos.\nLa meua opinió del primer anunci es que als homes els fiquen com ximples, perquè qui es compra un cotxe sense saber conduir? I damunt l'amic li diu que com que encara no ha lligat amb el cotxe que té. Per què els homes tenen que lligar amb un cotxe? Que ximpleria. Crec que alguns homes si que es preocupen molt pel sou vehicle, però gran part del hòmens no es preocupen, inclòs no els agraden. En el segon, hi ha un home que diu que el vehicle que ha comprat la seua dona es seu, i que tot el món es pense que es seu i ella li diu que no es seu i que la gent no es pensa que es seu. L'home queda com un ximple perquè es vol creure que el cotxe de la seua parella es seu. En el tercer han fet unes noves armes especialment per a xiques que el seu color es rosa, morat, blanc ... Per què? No podem utilitzar les dels xics?\nEn aquesta entrada hi ha uns anuncis. Alguns són sexistes i uns altres masclistes.\nEn un de ells, ixen unes dones que es tornen boges al vore un armari ple de roba. Els hòmens, en canvi, es tornen tots bogos al vore una habitació plena de cerveses. A nosaltres açò ens sembla una mica sexista. Ja no a soles està discriminant a les xiques, sinó que també als hòmens. En l'anunci estan donant a entendre que els hòmens són un poc borratxos. Com si tots estigueren obsessionats amb la beguda alcohòlica. Com si a soles els importara beure i beure. Açò és una injustícia. El que volem dir és que no tots els hòmens estan bogos per l'alcohol. No totes les dones estan boges per la roba.\nEn un altre, apareixen 3 xiquetes amb unes joguines exclusivament per xiques. Aquesta marca també fa joguines per als xiquets. La diferència és que les de les xiques son roses, morades i blanques. Les dels xiquets son de tots els colors menys rosa i morats. Nosaltres ens preguntem per què ho fan així. En aquesta societat sempre ens han etiquetat per colors. “El rosa és un color de xiques.”.“ El blau és un color per als xics...”. Totes aquestes coses no són més que ximpleries. Els colors no són de ningú. Si a un xic li agrada el rosa... Que passa? Aquest color és un com tots els altres.\nEl que passa és que la societat ens ha dictat com tenim que ser, vestir, pensar...\npodríem dir que ens estan ensenyant a viure. A ser copies. Tots els xics han de ser atlètics, forts, masculins... Les xiques han de ser fràgils, femenines, educades...NO. No, no i no. Cadascú és com és. Ningú ha de dir-te com ser, que fer, com pensar...\nAquesta entrada es compon de cinc vídeos masclistes i sexistes que discriminen a les xiques i als xics dient el que no fan ni son, per exemple als xics sempre els posen com els amos dels cotxes o com els que més els agrada la cervesa. En canvi a les xiques les posen com a model de tornar-se botges per la moda. No te que ser sempre la mateixa idea! Cadascú és com és, i no igual que com l'anuncien.\nEn el primer vídeo anuncien a dos amics, un que té un Mercedes i l'altre li pregunta que com que no lliga res amb el cotxe tan bó que s'ha comprat. Aleshores li contesta que no carnet de conduir.\nEn el segon vídeo una dona es compra un Mercedes i l'home fa com que el cotxe és d'ell, el mostra als seus amics i tots creuen que el Mercedes és d'ell i no de la seua dona. Quan la dona s'adona li diu que no, que és d'ella.\nEn el tercer anuncien Ref Reve que són arcs i pistoles de color rosa, morat, blanc... i són especials a soles per a les xiques de l'anunci, es a dir que els xics no poden usar-les.\nEn el quart anuncien la marca de sabates Zalando i diuen que amb aquestos complements les xiques es posen a cridar, es a dir que fiquen a la dona com a fanàtica de Zalando i no d'altra cosa.\nPer ultim en el cinquè anuncien la cervesa Heineken amb dos sales diferent, una amb roba,sabates,complements... que és on apareixen les xiques cridant com si estigueren boges, i en l'altra habitació apareixen els xics cridant perquè la sala estava plena de cerveses Heineken.\nEn la meua opinió això no és correcte perquè a soles fan que la gent pense figures que no són veritat, pot oferir a les persones que estan veient l'anunci, tendrien que pensar que és el que volen anunciar.\nfran wolf :) ha dit...\nJo pense que vivim en un món masclista en el qual a la dona se li tracta com a un objecte i se li infravalora i al home se li tracta com si fora un crack.\nLa finalitat del primer video deixa al home en evidencia ja que pensen que a soles fa falta tindre un bon cotxe i carnet de conduir per a lligar, del qual no es així.\nEn el segon el que deixa en evidencia del masclisme es que si una dona porta un bon cotxe la societat pensa que es de l'home.\nDel tercer video la conclusio que he tragut es que la societat segueix pensant que els colors rosa o morat segueixen sent colors exclusivamen per a les dones.\nDel cuart video l'unic que puc dir es que la "relaccio" de la moda-xica segueix en el pensament actual de la gent encara que cada vegada n'hi han més homes en relacció amb la moda.\nen el cinqué video el que mostra la equivoca ideologia de la relacció dones-moda i homes-cervesa.\nVaig a comentar aquesta entrada ja que te molt que comentar,me agradaria comentar tots els anuncis.\nEl primer fa donar a entendre que les dones estem amb els homes per diners i que nosaltres no som capaços com en aquest vídeo de tindre un Mercedes ja que el amor i el gust als cotxes sempre son per als hòmens. ¿Les dones no tenim dret a agradar-nos els cotxes? ¿Que hi passa si els tenim aquestos gustos? ¿Que som marimachos? Pense que les dones tenim qualsevol dret a que ens agraden les coses de hòmens tants com els cotxes,motos,futbol,etc.\nEl altre vídeo ja me agrada molt mes, clar que a les dones lis agrada el jocs de guerres les pistoles,espases,arcs i altres utensilis. Peró pense que perquè no fan sempre un anunci amb xics i xiques aixi faria entendre que tan com dones com hòmens som capaços a jugar a jocs de guerres,superherois,etc. Rebelle Spot Official es un vídeo molt reivindicatiu i me agrada molt.\nEls altres dos vídeos que hi queden pense que tracten a les dones com posesses de la roba i que sols necessitem roba per a viure i per a ser feliços, en canvi també hem pareix mal que posen als hòmens com alcohòlics, també hi ha hòmens que lis agrada la roba i dones que lis agrada el alcohol.\nFinalment pense que els anuncis tendrien que estar alternats i tant com hòmens com dones tenim dret a fer el que volem sense ningú estereotip.\nAcí tenim una altra entrada sobre publicitat, i és clar, ja que alguns anuncis ixen que per la tele són masclistes i no ens adonem.\nPrimerament he de dir que l'anunci de les cerveses i les sabates em pareix patètic. Mostra que els homes sols es preocupen per la cervesa i és el millor del món; i a la mateixa vegada, el mateix ens passa a les dones amb les sabates. Clarament, aquesta publicitat l'ha inventada un home, o com a molt una dona masclista. Dona a entendre que només donem importància a ximpleries, coses materials. És clar que a les dones ens agraden les sabates, però jo crec que els crits que han pegat eixes dones només mostren que no tenen prou cervell... Canviant als homes, el mateix he de dir sobre la cervesa. No hi ha més coses? Ah sí, cotxes.\nEl que he volgut donar a entendre amb el que he dit és que ens mostren com gent sense cervell, i això no és cert. Que passaria si fóra al revés? El que passaria és que si una dona entra a una nevera plena de cerveses i fa el mateix que ells ja diran “mira eixa bollera”. I de la mateixa manera si un home fa el mateix en un armari ple de sabates dirien “mira quin maricó”. Ací tenim un altre exemple de desigualtat.\nRespecte als altres anuncis, he de dir que un home que intenta lligar perquè té un bon cotxe i coses així ja se'n pot anar a la seua casa perquè potser no se n'adona però fa el ridícul. Els homes que intenten lligar amb coses materials em pareixen... Millor no ho dic. Una vegada vaig vore com uns xics se li apropaven a una amiga i intentaven lligar amb ella segons el mòbil que tenien... “Mira el meu mòbil”, “El meu és millor” i eixes ximpleries. El pitjor era que ells pensaven que si tenien un mòbil més gran o més modern anaven a lligar més.\nFinalment he de concloure amb que hi ha més maneres de fer publicitat per a que compren el teu producte i no és necessari deixar les persones com a ximplets.\nBon dia, hui vaig a comentar sobre publicitat sexista, la qual podem vore en qualsevol moment i en qualsevol lloc.\nComençant pel segon vídeo, vull dir que les dones també podem aconseguir coses, com en aquest cas, un cotxe. Els cotxes no estan fabricats exclusivament per a homes, i ja que estem parlant d'automòbils, també he de dir que hi ha homes que condueixen malament, i que no totes les dones ho fan tan mal com ells diuen.\nPer fi! Per fi veig un anunci on es parla i es practica l'esport i només ixen xiques, mai havia vist cap i he de dir que m'ha sorprès. Apareix en un moment una frase que es sol escoltar, “jugues con una nena”, si, això és el que sóc, com tindria que jugar sinó? A més, cadascú té la seua forma de fer les coses i no tenen perquè jutjar-la.\nVull també dir que fa uns anys hi havia un anunci publicitari pels autobusos que tractava sobre la velocitat que hi havia que dur a la ciutat i deia així: “El meu pare la respecta, i el teu?”. No sé què penseu però jo crec que és bastant masclista, les mares no condueixen? I així s'ho vaig comentar a tota la meua família. Ells s'adonaren en eixe moment i em donaren la raó.\nNo veig quasi la televisió i menys mal perquè no suporte els anuncis sexistes, encara que hui en dia hi ha publicitat per qualsevol lloc.\nnaeomi ha dit...\nEn aquesta entrada tracta de parlar sobre el sexisme i sobre el masclisme , hi ha vídeos que son masclismes i altres sexistes com per exemple el segon vídeo de le entrada que es tracta del masclisme perquè apareix un home que fa tots pensem que el cotxe de la seua dona es seu perquè es crec que es millor que la seua dona i en realitat no , el cotxe lo ha comprat la seua dona con el seu diner.\nAltre exemple es en el tercer vídeo que es tracta de pur sexisme, en el anunci apareix una marca de pistoles que en realitat son per a els xics encara que la marca ha creat pistoles únicament per a les xiques i com sempre son rosas , morats i blancs com es pot ver en el anunci.\nResumeixin es a dir , el sexisme i el masclisme esta present en totes les parts , principalment en els anuncis com es pot ver , i en la meua opinió no estic d'acord con aixo , perquè tant els xics com les xiques tenim els mateixos drets i son tots iguals , ningú sex es millor que el altre encara que altres persones no pensem lo mateix.\nAquestos anuncis que vaig a comentar avui, baix el meu punt de vista son masclistes y consumistes, deixen a les dones com que soles volen roba i als homes sols cotxes.\nEl primer anunci, et fa creure que es súper important tindre un cotxe determinat per a poder lligar, ni que les dones es fixaren en el cotxe, a més es una ximpleria comprar-se un cotxe sense tindre el carnet de conduir. Es com si un calb es comprara una pinta.\nEl segon anunci es el típic cas que passa en la majoria de les famílies el millor cotxe i més nou el te l’home i lo pitjor de tot esquè la societat creu que l’home es qui el compra encara que no siga eixí .\nEn el tercer anunci, es necessari que les dones demostren que son fortes utilitzen les pistoles i practicant el futbol?\nEn el quart anunci ens esta dient que la dona es una compradora compulsiva de moda i que l’home es el responsable.\nEl últim anunci es sexista, ja que les dones assoles volen roba i els homes sols volen el alcohol.\nHui vaig a comentar aquesta entrada anomenada “Publicitat sexista”. A l’entrada apareixen 5 anuncis de la televisió dos són de Mercedes, un de nerf, un altre de Heineken i l’altre és de zalando, els anuncis són masclistes i consumistes i representen a l’home com si a tots els agradaren els cotxes i la cervesa i a totes les dones com si els els agradara sempre la roba.\nEn el primer anunci que és el de Mercedes apareixen dos homes parlant i u li diu a l’altre com encara no ha lligat amb ninguna xica amb el cotxe que té i l’altre li diu que no té carnet.\nEl segon anunci, l’altre de Mercedes, ixen un home i una dona parlant i l’home li diu que si està amb ell sols per el Mercedes, quan el cotxe és de la dona, i jo crec que diu l’anunci que l’home té que tindre un cotxe millor\nEl tercer anunci, el de Nerf, ixen unes xiques jugant amb les pistoles Nerf i diuen que están fortes per jugar al futbol.\nEl quart anunci, el de Zalando, fa l’anunci com que les dones sols li agrada la roba i són compradores compulsives i a l’home el representent com molt responsable.\nL` últim anunci és sexista perquè diu que als homes sols els agrada les cerveses i a les dones comprar.\nJo crec que els publicistes haurien de pensar un anunci que no siga masclista i espere que no hi hagen més anuncis masclistes.\nBon dia, (R)\nEn aquesta entrada vaig a comentar els videos un a un, perquè em serà més fàcil.\nPrimer video: aquest a nunci de Mercedes no m'agrada gens, no li donen utilitat al cotxe més que per a “pillar”. Es veu que el xicon s'ha comprat el cotxe només per a això, perquè no té ni carné de conduïr, no sé a què espera tenint ja el cotxe. Es suposa que a les dones ens atrauen els homes pel tipus de cotxe que porte? A mi això em pareix molt materialista i superficial, no està gens bé que ens caracteritzen d'aquesta manera.\nSegon video: d'aquest anunci pense el mateix que de l'anterior. Ara ja ni el que té la dona és seu, la gent ha de creure que el cotxe és de l'home i damunt l'home li pregunta a ella que si estan junts pel cotxe que té, senyor, quin cotxe? Si és de la teua dona, que pintes? Me crema moltíssim, ja no podrem ni tindre un cotxe sense que la gent pense què és del nostre home.\nTercer video: aques video no l'he vist tan malament, diu que les xiques som nosaltres mateixa i que també fem moltes coses com els xics, lo únic que no me mola és que les armes hagen de ser rosa i es criden “rompecoraxones”. No m'ha agradat del tot, però per lo menys no és tan roin com els altres dos perquè vaja tela.\nQuart video: auquest anunci segur què és super real, segur que la teua dona si troba una pàgina de roba com Zalando es torna loca. No m'agrada la imatge que tenen de les dones, ens posen com super materialistes i d'aquestes coses materials que ens agraden són roba i sabates i coses aixina, i damunt, e tacó i vestits no de sabatilles i vaqueros.\nCinqué video: en aquest video ens han ficat els dos models, es resumeix la visió que té la societat dels dos sexes: els homens són amants de la cervesa i sempre van junts només ells i les dones continuen sent amants de la roba i sempre van juntes, perquè al video ixen primer el grupet de totes les xiques i després el grupet de tots els xics, cridant com fanàtic per dos coses super insignificants, havent tantes coses importants al món.\nVolia comentar aquesta entrada perquè no em pareix be que facen anuncis diferents per a xics i xiques, perquè a una xica li pot agradar una cosa d’un xic o viceversa. Al anunci de “Zalando”, també podria ser un xic el que grita, o al de “Nerf”, perque tenen que fer unes pistoles especial per a xiques, tambe al de “Heineken”, que posen que es igual una armari ple de roba, que una nevera plena de cervesa. El publicistes ja no saben que inventar-se.\nAquesta es la meua opinió. Un comiat.\n(Recuperació de juliol 93 paraules)\nVolia comentar esta entrada perquè no em pareix be que facen anuncis diferents per a xics i xiques, perquè a una xica li pot agradar una cosa d'un xic o viceversa. A l'anunci de "Zalando", també podria ser un xic el que crida, o al de "Nerf", perquè tenen que fer unes pistoles especials per a xiques, també al de "Heineken", que posen que és igual una armari ple de roba, que una nevera plena de cervesa. El publicistes ja no saben que inventar-se.\nNo es juga com una xica o com un xic. No es compra com una xica o com un xic. No es condueix com una xica o com un xic i no es disfruta com una xica o com un xic. Perquè tot depèn dels gustos personals de cada persona. Persona, dóna igual el gènere. Les persones som úniques, en gustos i en tot, a banda del nostre gènere.\nEl problema és que el món de la publicitat juga amb nosaltres i amb els nostres costums perquè comprem. Ens estudien, utilitzant els tòpics i no la realitat.\nCom he dit, no saben que inventar-se. Però haurien de tindre més atenció, perquè la televisió entra en els caps de molts xiquets que no saben encara la realitat perquè són xicotets. Crec que des de les famílies també s'hauria de denunciar. De fet hi ha associacions de consumidors on pot fer-se i molts anuncis han hagut de retirar-se per sexistes. Com un d'una marca molt coneguda de perfum, on una xica pareixia ser agredida per diversos xics. I amb tantes dones mortes per violència de gènere, no crec que haja que ironitzar, ni prendre estos gestos a la lleugera, només per a vendre o perquè s'acorde tot el món d'eixa marca.\nQuan vegem un anunci som capaços de reconéixer si aquest és masclista o no ho és? Seríem capaços de dir si l'anunci pot afectar a un grup de persones o fer sentir mal tant a homes com a dones?\nPer començar, vull dir que aquesta setmana volia comentar una entrada diferent de les que normalment faig, vaig buscar en els apartats del bloc i vaig trobar la secció dels anuncis i publicitats masclistes. Aquesta entrada em pareix molt interessant, ja que ens ensenya a diferenciar els anuncis i potser a classificar-los. Fent al·lusió a la primera pregunta que he plantejat és ben cert que jo no m’haguera adonat de certs anuncis que pensava que complien un respecte a la societat. No obstant això, no sols m'he vist aquesta entrada, sinó que m'he vist com uns 6 o 7 vídeos que parlaven del masclisme als anuncis així que, intentaré comentar-los tots resumidament.\nUns dels vídeos que més m’han cridat l’atenció ha sigut aquest on pareix que una parella ha canviat d'habitatge i ella ensenya a les seues amigues el seu vestidor, aquestes comencem a cridar per la quantitat de roba que té la protagonista. Per altra banda, apareix l'home amb el seu grup d’amics que els ensenya com un vestidor, però aquesta vegada, aquest no és de roba, sinó que en te Cervesa i crec que hi ha una televisió per beure el futbol. Aquest anunci pot causar certs problemes a la societat, ja que indirectament o directament, classifica a les dones amb la roba i als homes amb el món del futbol i la Cervesa.\nPerò, que podria passar si una dona o home no es sent identificat amb aquesta classificació dels sexes i la dona prefereix estar veient el futbol en compte de comprant i provar-se'n roba? O si l’home odia el futbol i la cervesa i s’inclina més per l’esperit de comprar i mirar sabates, vestits o samarretes, entre altres? Aquestes persones que perfectament podrien ser adolescents en etapes de no saber quina és la seua orientació sexual i que estigueren atordides per una societat masclista i classificadora, podrien estar afectades amb aquest anunci, ja que potser els cause més inseguretats i inclús pot fer-los pensar que no encaixen en la societat i que no pertanyen a cap grup.\nPer això, hui la meua conclusió és que hauríem d'anar amb més de cura amb el que publiquem, i al que fa de referent a moltes de persones sobretot a adolescents, ja que aquests anuncis poden canviar les visions o orientacions d’aquests i creen inseguretats en ells. Hem de posar fre, i denunciar aquells anuncis que no compleixen amb la normativa d’acceptables per poder fer-los públics. Cada vegada hem de ser més els que analitzem cada anunci, perquè el que no pot ser inofensiu per uns, pot fer un embolic la vida d'altres. Com he dit al principi del vídeo, abans de llegir les publicacions i veure anuncis no m’haguera adonat de molts d'anuncis masclistes que hi són o hi eren, però ara ja sóc una miqueta més conscient de tot el que circula per les nostres televisions cada dia.\nAquesta és la meua visió i reflexió d'un món on la publicitat de vegades no és l’adequada per poder circular a les televisions, ara us deixe que cadascú reflexione i pense la seua.


Oració. Sintagma nominal\nL'ordre dels elements en l'oració: remarques\nRelatius i interrogatius\n— Els desplaçaments o CANVIS D'ORDRE, els quals solen produir-se quan volem destacar un element, sovint suposen una pausa –representada per una coma en l'escriptura– i la duplicació –si és possible– de l'element desplaçat mitjançant un pronom:\nJo no hi aniré!. / No hi aniré, jo!\nEl metge li canvia les pastilles cada tres mesos. / Les pastilles, el metge les hi canvia cada tres mesos.\nAllà va comprar un rellotge per al seu fill. / Hi va comprar un rellotge per al seu fill, allà.\nQui no ha sentit parlar de Harry Potter? / De Harry Potter, qui no n'ha sentit parlar?\nAl centre de la ciutat la població pràcticament no nota el soroll del trànsit. / Al centre de la ciutat la població no nota, pràcticament, el soroll del trànsit.\nEls elements d'1 i 6 són els que poden moure's més lliurement dins l'oració, encara que la mobilitat té restriccions (parem esment que, si els intercalam, hem de fer pauses i escriure comes):\nCada tres mesos el metge li canvia les pastilles. / El metge, cada tres mesos, li canvia les pastilles.\nEls avis ja hauran tornat de Menorca per Nadal. / Els avis, per Nadal, ja hauran tornat de Menorca.\nLa població pràcticament no nota el soroll del trànsit al centre de la ciutat. / La població, al centre de la ciutat, pràcticament no nota el soroll del trànsit.\nNa Maria, ahir, duia una motxilla a l'esquena. / Na Maria duia, ahir, una motxilla a l'esquena.\n*Fins a casa teva amb el cotxe t'acompanyarem. [no és correcta perquè va sense pausa]\n— Recordem que hi ha determinades construccions que duen normalment el SUBJECTE POSPOSAT (sense pauses ni comes ni elements destacats). Són construccions que no expressen una acció voluntària, sinó un esdeveniment, i sovint hi ha vacil·lació a l'hora de fer la concordança subjecte-verb [vegeu l'apartat següent, Normes de concordança].\nÉs el cas de les passives pronominals (posam el subjecte en negreta):\nS'han fet moltes barbaritats. / S'ha fet moltes barbaritats.\nTambé succeeix amb verbs o locucions verbals com arribar, entrar, sortir, venir, passar, caldre, convenir, agradar, molestar, fer falta, fer gràcia, fer mal, fer por, etc.:\nEnguany han vengut pocs turistes.\nCalien vint poals d'aigua per saciar aquella bèstia.\nConvé vendre els petits primer.\nLi agraden més les ensaïmades.\nEm molesta que diguin aquestes coses.\nLi fan mal les cames.\nLes construccions amb el verb en imperatiu també porten sovint el subjecte posposat:\n— Per altra banda, hi ha algunes CONSTRUCCIONS EMFÀTIQUES, generalment exclamatives, en les quals es produeix l'anteposició d'un element del sintagma verbal sense pausa:\nSort heu tengut que no hi havia ningú en aquell moment!\nPitjor està ell!\nA mi no m'ho ha volgut dir.\n– M'interessaria que parlàssiu del tema dels residus.\n– D'això volem parlar, precisament.\n— Els RELATIUS i els INTERROGATIUS (i els elements que els acompanyen) van generalment al principi de l'oració, independentment de la seva funció sintàctica:\nLa fotocopiadora que ens han enviat és fantàstica. [que és el complement directe de han enviat]\nA qui has venut la barca? [a qui és complement indirecte]\nDe quantes maneres ho saps fer? [de quantes maneres és complement circumstancial]\n— Els ADJECTIUS (o sintagmes adjectivals) van generalment darrere els substantius que complementen:\npedres bellugadisses del fons marí.\nels usos més genuïns.\nEls adjectius classificadors o restrictius han d'anar darrere:\nla guerra civil [incorrecte: *la civil guerra].\nuna al·lota rossa [incorrecte: *una rossa al·lota].\nel partit nacionalista [incorrecte: *el nacionalista partit].\nEls adjectius que expressen una qualitat (i no restringeixen l'abast del substantiu) tenen més llibertat de posició, sobretot si es tracta d'una qualitat subjectiva o, més encara, implícita en el substantiu:\naquesta acció injusta / aquesta injusta acció [qualitat subjectiva].\nuna sorpresa agradable / una agradable sorpresa [qualitat subjectiva].\nla neu blanca / la blanca neu [qualitat implícita: la neu sempre és blanca]\nAlguns adjectius tenen un significat diferent segons si van davant o darrere el substantiu:\nun pobre home / un home pobre.\nuna gran dona / una dona gran.\nuna certa preocupació / una preocupació certa.\nuna simple proposta / una proposta simple.\nuna bona estona / una estona bona.\nFinalment, hi ha alguns adjectius que no poden anar darrere el substantiu:\nun bon dinar.


Chalet sur Lesse Maissin Bèlgica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAvenue Batonnier Braun 1, Maissin, Maissin, Bèlgica - Veure al mapa\n"Super comfy bed and quality bedlinen. Slightly quirky but a..."\nAl visitar Maissin, vosté es sentirà com a casa a Chalet sur Lesse, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Chalet sur Lesse, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, telèfon, aparell de televisió, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com bany, sauna, billar, jardí. Chalet sur Lesse és una elecció inteligents per a viatgers a Maissin, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nPlease note that dogs are not allowed in the restaurant/breakfast room.\nTots els tipus de viatgers (151) Parelles (78) Viatgers en solitari (22) Famílies amb infants petits (21) Famílies amb infants grans (7) Grups (22)


Bloc de notes de Josep Romeu: Finalment, tots al carrer. I les institucions?\nFinalment, tots al carrer. I les institucions?\nFinalment, algú s’ha començat a despertar i a preparar alguna cosa davant la imminent sentència del Tribunal Constitucional sobre l’Estatut. Cal felicitar Òmnium Cultural que una vegada més s’hagi posat al capdavant per mobilitzar la societat catalana en defensa de la identitat nacional, i que ho hagi sabut fer amb un sentit de transversalitat. Una gran manifestació de rebuig a qualsevol menyspreu d’un Tribunal que és part interessada políticament en el conflicte sobre el qual ha de dirimir, és el mínim que es pot fer. Però no serà la resposta fonamental i, per tant, resultarà del tot insuficient, per no dir fins i tot irrellevant.\nPer exitosa que sigui la manifestació, a Madrid la minimitzaran i al cap de dos dies tot quedarà oblidat, però amb la sentència en ferm. És possible, fins i tot, que alguns partits tinguin la temptació de tirar-se els plats pel cap, per carregar-se mútuament les culpes, i discernir la divisòria entre bons i mals catalans en funció de si s’adhereixen o no a la manifestació unitària. La veritable resposta que necessita el país no és la de les manifestacions al carrer, per més positives que siguin; sinó la dels seus representants polítics. Per Felip Puig “el Parlament haurà de determinar una resposta per veure com responem a l'atac de l'estat espanyol”, i per Josep Huguet “els catalans tenen una tendència a desfogar-se en grans manifestacions que després no acaben en res perquè una part de la classe política és covarda i no afronta les demandes populars”. La primera covardia és la dels dirigents polítics que afirmen que cal esperar la sentència, especulant amb la possibilitat que la retallada sigui assumible, és la d’un Govern irresponsable que assegura no tenir res previst, i es la d’unes forces nacionalistes incapaces de fer un front comú (no només una gesticulació).\nNo es tracta de si la manifestació s’ha de fer abans o després de la sentència. Tant se val. Però sí que es tracta de rebutjar que aquest Tribunal Constitucional pugui dictaminar sobre el que ha decidit el poble de Catalunya en referèndum; i tant és que la retallada sigui més o menys important o que sigui d’anul·lació d’articles o interpretativa. Esperar la sentència vol dir reconèixer l’autoritat moral d’aquest Tribunal i fer acte de submissió. I la resposta de veritat és la que donarà el Govern de la Generalitat i el Parlament de Catalunya; aquí és on es veurà l’actitud de submissió o de dignitat nacional, la prioritat de defensar el país o de defensar unes cotes de poder. Els gestos, com les manifestacions, estan bé; però el que compten són les accions, les de les nostres institucions.\nPublicat per Josep Romeu a 07:39


El pallarès David Boneta, a la cúpula dels Mossos\nActualitzada 08/04/2021 a les 08:09\nEl comissari, natural de Tremp, passa a formar part de la directiva de Trapero || Era responsable de Coordinació Territorial\n© David Boneta (e) i el major Trapero (d), en una foto d'arxiu.\nEl comissari lleidatà David Boneta s’incorpora a la cúpula dels Mossos d’Esquadra que dirigeix el major Josep Lluís Trapero. Boneta, natural de Tremp, era el cap de la Comissaria Superior de Coordinació Territorial i passarà a formar part de la directiva operativa del cos amb els comissaris Miquel Esquius i Joan Carles Molinero, segons va anunciar ahir la policia catalana en un comunicat. Aquest canvi a l’organigrama es deu a la marxa del comissari Ferran López, número dos del cos, al Futbol Club Barcelona com a màxim responsable de seguretat del club.\nL’ascens de Boneta, que aquest mes compleix 51 anys, als comandaments dels Mossos ha estat constant en els últims anys. Amb una dilatada trajectòria, entre d’altres, el comissari va ser cap de l’Àrea Regional d’Informació de Ponent (1999-2000) i cap de la comissaria de Sort (2002-2005).\nTambé va ser al capdavant de l’Àrea Bàsica Policial Val d’Aran-Alta Ribagorça com a subinspector en cap (2005- 2007). Posteriorment, va dirigir les comissaries de Vilafranca del Penedès i Reus.\nA l’ascendir a intendent, va ser nomenat cap de l’Àrea Bàsica Policial Segrià-Garrigues-Pla d’Urgell, on va estar entre el 2011 i el 2017, fins que va ascendir a comissari i va passar a dirigir la regió policial Camp de Tarragona. Un any més tard, va ser nomenat cap de la Comissaria Superior de Coordinació Territorial.\nVa ser al capdavant de les comissaries de Sort i la Val d’Aran i va ser el cap de l’ABP Segrià-Garrigues-Pla\nL’organigrama dels Mossos també va tenir canvis a començaments d’any a conseqüència de la restitució del major Josep Lluís Trapero. Uns canvis que van afectar les dos prefectures dels Mossos a Lleida, la de Ponent i la del Pirineu Occidental. Trapero va anomenar com a cap de Ponent l’intendent Jordi Dalmau, que des de l’octubre del 2017 era el número 2, en substitució del comissari Xavier Monclús, que ha passat a segona activitat. Per la seua part, el comissari Joan Figuera va tornar a Lleida com a cap de la Regió Policial Pirineu Occidental en substitució del comissari Miquel Esquius que, al seu torn, va tornar a la cúpula.


“El venedor és el fonament de l’agrobotiga” – AGROactivitat\nAGROactivitat 3 setembre 2013 Empresa\nLA VEU DE L’EXPERTA\namb Patrícia Montagut\nPatrícia Montagut és interiorista especialitzada en el desenvolupament de projectes de visual màrqueting i marxandatge. Col·labora amb la Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya en la formació de venedors de les agrobotigues.\nÉs aconsellable formar els venedors de les agrobotigues?\nA dia d’avui, la formació contínua i el reciclatge professional són imprescindibles a tots els sectors. En el cas de l’atenció al públic, hem de tenir en compte que els dependents són els millors coneixedors de les agrobotigues i que haurien de tenir la formació per poder participar en els processos de decisió que afecten el punt de venda.\nQuè destacaries en una formació adreçada a dependents?\nÉs necessari que els venedors prenguin consciència que la seva tasca és indispensable i que són el fonament de l’agrobotiga. A més, els hem de proporcionar les eines bàsiques perquè siguin capaços d’arranjar el seu punt de venda i optimitzar-lo amb pautes de visual màrqueting i marxandatge. Això no és el mateix que posar la botiga “maca”, sinó que va molt més enllà amb l’anàlisi de les vendes, els marges de benefici, l’assortiment, l’escalat de preus, etc.\nAmb quines problemàtiques es troben la majoria de venedors de les agrobotigues?\nLa problemàtica més comuna és que sovint estan “atrapats” per les rutines del dia a dia i el temps que els queda per al visual marxandatge en el punt de venda és limitat. Per això, és molt important que tinguin el suport i recolzament de la direcció de la cooperativa i la formació suficient per poder implantar l’assortiment dels productes de la manera més òptima, adequada i equilibrada.\nLes agrobotigues són importants per a les cooperatives?\nL’agrobotiga és la carta de presentació i el contacte més directe que té una cooperativa amb el consumidor final. Es converteix en un aparador on els socis ofereixen els productes de proximitat i de la terra i demostren la seva qualitat.\nEs tracta d’una relació tan directa que no trobem en cap lloc més de la cadena de distribució alimentària. Això les fa úniques.\nQuin futur veus per les agrobotigues?\nNo cal dir que els productes de la terra que trobem a les agrobotigues són bons i projecten qualitat. En conseqüència, l’interiorisme i el marxandatge de l’agrobotiga haurien d’anar d’acord amb aquest nivell de qualitat de producte i haurien de ser respectuosos amb la tradició de la pagesia i la terra. Evidentment, també cal realitzar anàlisis periòdiques de les vendes i planificar un calendari de accions al llarg de l´any per dinamitzar-la (campanyes, ofertes, promocions).\nSi som capaços d’unir la tradició, l’interiorisme i l’eficàcia gestora en un sol punt, l’agrobotiga, l’èxit està garantit.\n“La selecció de personal és estratègica”


CPA Ribes Sant Pere de Ribes 11-03-2020 9:51 Lectures 887\nSònia González, Aina Calderer, Abril González i Aina Roglàn. Eix\nEl Pavelló Poliesportiu d’Andorra ha acollit aquest cap de setmana la Copa Catalana de Xous i el Campionat de Catalunya de Quartets Júnior i Cadet de patinatge artístic.\nCompetició que s’ha realitzat al Principat d’Andorra amb la participació de 370 esportistes corresponents a 39 grups vinguts de les quatre territorials de Catalunya que han fet gaudir dels seus balls als més de 900 espectadors que ho han vist en directe.\nLa competició, que ha tingut lloc en unes instal·lacions excepcionals, es va obrir dissabte 7 de març, amb una primera jornada en la que el Quartet Júnior de Xous del CPA Ribes, format per les patinadores Sònia González, Aina Calderer, Abril González i Aina Roglàn, es van proclamar Subcampiones de Catalunya amb una gran interpretació a pista de la seva coreografia titulada "Al límit de la Inconsciència".\nTot i obtenir la puntuació màxima que va superar a la resta de grups, a la fi s'han situat en una molt meritòria segona plaça a causa del sistema de puntuació white.\nMoltes felicitats a les quatre patinadores i als seus entrenadors i alhora coreògrafs, Nerea Martín i Xavi Martín.


LA PLANA D’AHIR I D’AVUI: DEL MINIFUNDISME AL DESORDRE TERRITORIAL – Associació de veïns La Vilavella\n06/05/2014 by joanbadenes\nLA PLANA D’AHIR I D’AVUI: DEL MINIFUNDISME AL DESORDRE TERRITORIAL\n1- LA VILAVELLA DEL MINIFUNDISME\nLa Vilavella i el terme als anys 60.\nVista en perspectiva des de la Vilavella, la Plana ja fa temps que ha deixat de ser aquell territori idíl·lic, l’ Arcàdia feliç d’un paisatge calmós fet a la mesura de l’home, de camps de tarongers ordenat amb parcel·les que en perspectiva configuraven un tapís amb tots els colors del verd, bragat amb els colors de la taronja i amb un intens aroma a flor de taronger en primavera que limitava amb el blau de la mar.\nL’enyor d’aquell paratge ens porta a recordar escenes bucòliques d’allò que hem perdut; les sèquies on corria l’aigua amb la seua remor, les basses dels nostres banys infantils a l’estiu plenes de “samarucs”, el goig de la fruita, taronges, cireres, nespres, figues… acabades de collir, les casetes de camp on vivíem les nostres primeres aventures adolescents, els motors de reg, els indrets de les excursions de Pasqua. El territori estava creuat de camins nets, rectilinis ben enllaçats que comunicaven el poble amb el terme, amb altres pobles de la Plana i la mar, i en els que es podia circular amb bicicleta sense cap perill. Era un paisatge que corresponia a una manera de viure que girava al voltant del cultiu i comerç de la taronja.\nEntrada al motor Cor de Jesús, espai ocupat actualment per la fàbrica Stylnul (STN)\nTot estava organitzat al seu entorn i al seu cicle natural. La societat vivia bé o malament en funció de la propietat de la terra, de les fanecades que tenia, però quasi tothom treballava en el sector. Van ser les dècades dels anys 60, 70 i 80, l’època de més esplendor d’aquesta economia on tot responia a una racionalitat agrària i pròspera encara que no abundaven els diners: paisatge, treball, vida social, …\nPerò a partir dels anys 90 comença la decadència de la xicoteta i mitjana propietat, el minifundisme en la comarca, que ocorre paral·lelament amb l’ aparició de grans finques propietat de comerciants i accionistes de la ceràmica, però en llocs llunyans.\nProgressivament any darrere any augmenten sense parar els costos de producció, el preu de venda de les taronges és més barat, sense control sobre els preus ni garantia de cobrar les vendes; els ingressos són cada vegada menors. Els horts deixen de ser rendibles fins a resultar econòmicament insostenibles, agreujat per les fortes inversions recentment realitzades per a reconvertir el tipus de reg “a manta” pel degoteig.\nEl manteniment dels horts ha quedat per a molts insostenible iniciant-se l’abandonament del seu conreu. El minifundisme ha entrat en una espiral de ruïna, i està condemnat a resistir perdent o morir. Com veurem, la comarca de la Plana ha canviat el seu ús agrari, i per tant la seua fesomia, a un altre industrial pel desenvolupament de la industria del taulell i la ceràmica. El territori queda creuat per autovies, carreteres i farcit de polígons i naus industrials ací i allà.\nText: Joan Badenes Edo\nFotografies: Joan Antoni Vicent Recatalà\nAquesta entrada s'ha publicat en Antropologia, història i art, Fotografia, Geografia i Sociologia de La Vilavella, Patrimoni natural i etiquetada amb Fotografia, Geografia humana. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nOld Village Cinema Club presents… →\nUn pensament sobre “LA PLANA D’AHIR I D’AVUI: DEL MINIFUNDISME AL DESORDRE TERRITORIAL”\nPríncep de les milotxes | 20/05/2014 a les 15:32\nLa primera foto amb eix es boires i núvols sinuosos és molt interessant.


Matas espera treure endavant la seva llei turística abans que acabi l'any\nEl ministre Rodrigo Rato va lloar els efectes de la moratòria balear sobre els hotels\nRAFEL GALLEGO. | 19 novembre 1998\nJaume Matas manifestà ahir a Londres, on visità la World Travel Market, que abans que acabi l'any el Govern té previst aprovar la Llei General Turística. Així mateix, el ministre d'Economia, Rodrigo Rato, es va desfer en elogis per la llei de moratòria turística.\nMatas no volgué explicar el contingut concret de la llei, per avançà que mantindria la filosofia de la llei de moratòria turística, posant esment en substituir les places obsoletes per altres de més qualitat, i apostant fort per una desestacioalització del sector i preservant el medi ambient.\nEn aquest sentit, Matas reiterà les intencions del Govern de demanar doblers, tant als fons europeus com a l'admnistració central per tal de poder dur a terme les desclassificacions de sòl necessàries.\n«Aquestes desclassificacions s'han de fer sigui com sigui, sempre respectant els drets dels ciutadans», declarà el president, qui tornà a apostar per la compatibilització de creació de riquesa amb un creixement sostingut de l'economia. Quant a les expectatives per a l'any que ve de turisme britànic, el cap de l'Executiu reafirmà les paraules del conseller Gonzàlez Ortea, quan parlà d'un lleuger increment a la temporada baixa.


Baltasana - Publicar un libro: Terra Ignota\nTenia una discapacitat visual que, arran de l’operació, es va convertir en una extraordinària facultat de percepció. A poc a poc va anar descobrint que veia i sentia allò que ningú més no podia veure ni sentir. De seguida va començar a fer aquelles caminades per les muntanyes. La gent del poble primer l’anomenava “la cega” i després, “la boja”. Ella, que ho sospitava, no en va fer mai gaire cas. Ella només volia trepitjar boscos, pujar i baixar serres, envoltar-se d’arbres, amarar-se de verds. Ella tan sols desitjava contemplar la Muntanya i escoltar tot el que la Muntanya li volgués explicar.\n«Vaig començar a entreveure, gravats als vessants de les muntanyes, uns signes que no havia descobert fins aquell moment. Durant molt de temps van ser incomprensibles per a mi, fins que un dia vaig descobrir que els mateixos signes es repetien en totes les inscripcions. Es tractava d’una “paraula” de nou “lletres”, quatre de les quals es repetien».\n«El regne animal i el seu comportament sempre han estat un gran misteri per a mi. El petit sempre és menjat pel gran, i aquest per un altre de més gran, i aquest per un altre. Sé que diuen que és llei de vida, imprescindible per la supervivència, però no entenc aquesta vida basada en la predació. Crec que de la necessitat n’han fet abús. Han sistematitzat la destrucció del feble per al propi benefici i aquest sistema, estimada, no t’ho prenguis malament, el dirigiu vosaltres».\nL’autora s’endinsa en aquesta ocasió en una història a mig camí entre la ficció realista i la literatura fantàstica. Ho fa acompanyada de la seva mare que en recrea, amb les seves il·lustracions, els personatges.\nCategoría: Libros Etiquetas: Autores catalanes, naturaleza\nTeresa Duch Dolcet (Vimbodí, la Conca de Barberà, 1956) viu actualment a Tarragona i és escriptora.\nFormada literàriament a l’Escola de Lletres de Tarragona, ha guanyat diversos premis, col·labora en nombrosos projectes literaris i artístics i ha participat durant anys amb una columna d’opinió en el setmanari local Notícies TGN, a banda d’altres intervencions en premsa escrita.\nL’any 2012 va autopublicar Viatges insòlits de viatgers abrandats, un recull de disset contes, instal·lats entre la ficció i la realitat.\nHa publicat amb Terra Ignota Ediciones el llibre de contes Camins de pedra (2019).\nI també amb Terra Ignota Ediciones, la trilogia de novel·la negra formada per Les cadenes subtils (2016), El silenci de Vallbona (2017) i La llum de l’impostor (2020).\nLa trobareu a http://salsa-ficcio.blogspot.com\ni a trsduch@gmail.com\nTeresa Dolcet Arbós (Vimbodí, la Conca de Barberà, 1932), coautora d’aquest llibre en les il·lustracions, va realitzar la seva primera incursió en el món de l’art fa quaranta anys, de forma autodidacta.\nS’ha exercitat en dibuix i pintura, treballant les tècniques de l’oli, l’aquarel·la, el pastel i el carbó.\nAutor: Teresa Duch\nSé el primero en valorar “Baltasana” Cancelar la respuesta\nEl mal que nos hacemos Matrioshka


Necessitats socials com tenir plaça en una residència d'avis seran dret universal a Catalunya\nA Catalunya hi ha més de 300.000 persones dependents. Del 70% d'aquestes persones se'n cuiden les famílies. Necessitats socials creixents com aquesta o altres, com obtenir plaça en una residència d'avis, es convertiran en un dret universal a Catalunya. La Generalitat prepara un catàleg que entraria en vigor el 2007. La consellera de Benestar i Família ha explicat a TV3 que les prestacions es pagaran d'acord amb la renda.\n31/08/2005 - 00.00 Actualitzat 31/08/2005 - 20.56\nEl dret de tots els ciutadans als serveis socials quan es trobin en situació de dependència i l'obligació, per tant, de l'administració de cobrir aquesta necessitat quedarà recollit en la llei de serveis socials que, per primera vegada a l'estat espanyol, recollirà un catàleg de prestacions a què es pot accedir en funció del grau de dependència, com passa ara amb els serveis de salut.\nAmb salut i educació, el dret universal als serveis socials és el tercer eix fonamental d'un autèntic estat de benestar i els principals beneficiaris són les classes mitjanes, aquelles que per nivell de renda ara no es poden permetre, per exemple, trobar plaça en una residència pública, però que tampoc tenen prou ingressos per anar a una de privada.\nEl nou sistema parteix de la base que s'ha de mantenir el copagament dels serveis en funció del nivell de renda i de patrimoni dels ususaris. La consellera de Benestar i Família, Anna Simó, confia que, a partir de la llei de la dependència que prepara el govern espanyol, hi ha d'haver un pacte d'estat per finançar els serveis socials, en què reclama que imperi el criteri de la població. A Catalunya, hi viuen prop d'una tercera part de les persones d'alta dependència de tot l'Estat.\nLa llei entrarà al Parlament aquesta tardor i s'espera que sigui vigent amb els pressupostos del 2007, que, tan sols per començar a caminar amb les primeres prestacions reconegudes, haurà d'incrementar un 50% els diners dedicats a prestacions socials.


Semisec Atlantis HF Seal 7 mm | Maskydiving.com\nSemisec Atlantis HF Seal 7 mm\nVestit semisec amb folro exterior 100% Ultraspan© superelastic, per unir la tradicional hermeticitat d'aquest format de vestit amb una gran elasticitat i confort del bussejador.\nInterior 100% X-Plush©, molt tèrmic, de ràpid assecat i lliscant tacte que facilita la col·locació del vestit. No limita l'elasticitat original del neoprè i el teixit Ultraspan© exterior.\nCremallera dentada estanca transversal TIZIP©. Completament estanca però amb estructura dentada i flexibilitat equivalent a les de les cremalleres tradicionals de vestits humits. Menor necessitat de manteniment i major confort que amb qualsevol altra cremallera de vestit semisec. Limitador per evitar tensions excessives a la zona de màxima obertura i nou disseny i posicionament estudiat per limitar la tensió en els extrems en el procés d'extracció del vestit.\nSistema d'estanquitats mitjançant dobles maniguets sense cremallera amb folro Ultraspan© en nines i turmells, un sistema molt estanc, ja que actua a manera de Sandwich sobre el guant o el escarpí, facilitant la inserció i extracció del vestit.\nColl en neoprè de 3mm, amb folro interior Ultraspan© i exterior Glide Skin©, per facilitar la col·locació del vestit i l'estanquitat d'aquesta crítica zona, especialment en el cas de les bussejadores, amb un perímetre de coll reduït. El patronatge Anatòmic Shape preveu el perfil idoni del coll respecte del pit (120º) i evita l'opressió en aquesta zona. Una segona solapa exterior millora l'estètica i l'estanquitat del coll.\nReforços elàstics en genoll/barbs en Tátex que pràcticament mantenen l'elasticitat original de la zona on són aplicats i eviten l'erosió.\nTeixit de reforç Small Diamond© en zones de gran erosió com a espatlles, barbs i natges.\nSistema d'ancoratge de la caputxa en el maluc mitjançant un petit mosquetó de plàstic.\nButxaca integrada en maluc dret amb mosquetó interior i doble compartiment.


L'inLab FIB UPC ha realitzat la primera modelització multimodal detallada de la Primera Corona de l’Àrea Metropolitana de Barcelona que integra tant l'oferta de tots els modes de transport públic, com el viari pel vehicle privat i la demanda de mobilitat actualitzada. La nova modelització donarà suport, un cop validat i calibrat el model, tant als responsables de la presa de decisions en polítiques de mobilitat, com als operadors de transports o les noves companyies que desenvolupin noves alternatives de mobilitat i vulguin avaluar-les.\nLa Primera Corona consta de 18 municipis i s’ha dividit en unes 630 zones de transport (TAZ, Transport Analysis Zones) compatibles amb la jerarquia de divisió administrativa (comarques, municipis, districtes, seccions censals). Els criteris de zonificació han estat: homogeneïtat de tamany en termes de població (al voltant 5000 persones/TAZ) i homogeneïtat d’usos del sòl i accés a les infraestructures. Els hubs de transport han estat considerats específicament (Aeroport, per exemple). La ciutat de Barcelona ha quedat dividida en unes 350 TAZ.\nEl desenvolupament d’un model plenament multimodal ha estat possible per la detallada representació dels intercanviadors modals.\nLa demanda de mobilitat entre les parelles de zones de transport (parelles OD) ha considerat dades procedents de la telefonia mòbil (KINEO) de finals de Març del 2017, per tant, molt actuals. Una primera versió de matrius de mobilitat modal per l’àrea d’estudi s’ha obtingut per fusió amb dades històriques publicades per les autoritats de transport de l’àmbit. La validació de la demanda modal obtinguda reflecteix les dades conegudes i publicades.\nVML s’està desenvolupant en el marc de la iniciativa CARNET i en col·laboració amb SEAT i PTV IBERIA.\nJuliol, 2017 - Gener, 2018\nModelitzant la mobilitat urbana, Blog CIT-UPC, 9 abril 2018\ninLab FIB a les IX jornades sobre ITS a Catalunya, Notícies inLab, 8 febrer 2018\nEl Virtual Mobility Lab rep el Premi ITS en Trànsit Urbà, Notícies inLab, 24 abril 2018\nNovetats i tendències en l'anàlisi de dades geolocalitzats per a l'estudi del transport i la mobilitat, Kineo talks, 23 maig 2018


Miriam Reyes – IDEES\nMiriam Reyes és poeta i vídeocreadora. Va néixer a Ourense i als vuit anys va emigrar amb els seus pares a Caracas. Va estudiar Lletres a la Universitat Central de Veneçuela i Filologia Hispànica a la Universitat de Barcelona. Es va donar a conèixer com a poeta el 1998, gràcies a l’antologia Feroces. Des de llavors, ha publicat els llibres de poesia Espejo negro (DVD, 2001), Bella durmiente (Hiperión, 2004), Desalojos (Hiperión, 2008), Haz lo que te digo (Bartleby, 2015), Prensado en frío (Malasangre, 2016), Sardiña (Chan da pólvora, 2018) i l’antologia Yo, interior, cuerpo (l’Argentina, 2013). La seva obra ha estat recollida en antologies nacionals i internacionals i ha estat traduïda a mitja dotzena de llengües. Des de l’any 2001 experimenta amb l’escriptura audiovisual i el recital multimèdia. Ha presentat els seus vídeo-recitals en festivals de poesia, ‘spoken word’ i arts escèniques. Codirigeix l’editorial de poesia Marisma i manté la pàgina d’escriptura col·lectiva Prensándonos en frío.\nCinc advertències i una antologiaRevista IDEES Núm. 47\nMiriam Reyes: ni fills ni anells ni promeses