Olga Xirinacs: de març 2010\nToreig de jardí.\nAquesta és una valuosa imatge històrica i fins ara inèdita. Va tenir lloc l’estiu del 1932 al jardí de Federico García Lorca, a la seva casa de Granada. Va rebre la visita del llavors ja cèlebre James Joyce, que morí quatre anys més tard. El 1922, Joyce ja havia escrit ”Ulisses”, que va tenir certa influència en el “Poeta en Nueva York”, de Lorca, escrit entre el 1929 i el 1930. En canvi, Lorca havia confessat als seus íntims que trobava una mica tou el Joyce de “Dublinesos”.\nGarcía Lorca havia arribat del seu viatge a Nova York i Cuba, i es refeia d’una forta depressió provocada en gran mesura pels seus problemes d’identitat, per la seva situació social i per l’evolució de la política d’aleshores. La visita de Joyce, admirador seu, el va animar força. A la sessió de toreig de jardí que es va celebrar a la casa, segons costum instaurada pel mateix Federico, hi assistí també la noia que va inspirar el seu “Romancero Gitano”, Belisa, protagonista igualment de l’obra de teatre “Amor de don Perlimplín con Belisa en su jardín”. El jardí era el de Lorca, aquí retratat.\nEl toreig de jardí tenia lloc amb toreros generalment nans, com els que surten a les comparses de les “corridas”, i era considerat un entreteniment de diversió, que distreia del sentit tràgic del toreig a plaça.\nEntro a migdia a la quietud translúcida del claustre,/\nla ciutat saturada - forasters i empentes - m’ha portat fins aquí./\nEn la quietud, dic, veig la taronja a terra/\nsota l’aire verd fosc del taronger i el lleu respir del dia./\nMiro el teix implacable, vigilant dels morts;/\nmés clar, el xiprer, i més alt: vigia, espia/\nles finestres solars i, de nit, els murmuris/\ndels ossos a les fosques sepultures./\nLa tórtora a l’ogiva i la merla al magnoli./\nEn una llosa a terra hi ha un escut gravat/\ngastat de passos oblidats: són cinc-cents anys,/\ni els que vindran, encara. I la taronja, a terra./\nJugo de cara als vitralls de colors: des de l’alçada/\nem vénen a trobar, i ara sóc lila i verda, groga i roja,/\ni és que aquí hi ha el punt just d’aturar el temps/\naferrat a la pedra medieval. Si aquesta pedra és viva, encara,/\njo tampoc vull morir, però, no obstant,/\nveig la taronja a terra./\nDiumenge de Rams 2010.\nVerd espàrrec, llança verda,/\nuna irrupció d’armament/\ns’ha ensenyorit de la casa/\ni l’hem rebut gentilment./\nOh noble espàrrec de marge,/\nverda llum de primavera,/\nquina vista més aguda,/\nquin trescar per la drecera./\nL’amic de La Fatarella,/\nsense perdre bous ni esquella/\nha matinat per collir/\nun manat d’esparreguera./\nEn competència ferotge/\namb els collidors en guerra,/\nguanya qui té la mà llesta,/\nsigui la dreta o l’esquerra./\nJa me’ls teniu ben armats,/\ni sense por a les punxades,/\nni a les serps ni a les cagades,/\nguanya qui la té més llarga,/\nvull dir la mà, no altra cosa,/\nno malpenseu, pecadors,/\nperquè a aquell que és ben garrit,/\naixò ja se li suposa./\n¡Quin bé de Déu, quin espàrrec!/\nSi sembla aquell de Mahoma,/\nque no es torça ni es doblega/\nperquè diu que és fet de goma.!/\n¡Quina truita que en farem!\namb ous també de Ma..., /\ni si no són del profeta,/\nbé poden ser ous de mona./\nPerquè minyons i grandets,/\nestem d’ous fins més amunt,/\nno pas dels nostres polítics,/\nque si en tenen són de fum,/\nsinó d’ous de xocolata, /\nous del Madrit, ous del Barça,/\nous dels Simpsons, de l’Alonso,/\nde l’Oreja, del Montilla/\nels veus als aparadors,/\nfets a les terres de l’Ebre/\nous amb llaç i amb lligacama,/\nque té ous més d’una dama./\nTruites d’espàrrecs frondoses,/\ni plenes d’inspiració./\nSi ho trobeu exagerat,/\nja veieu fins on arriba/\nla glòria d’un bon manat./\nDiumenge de Rams, però els misteris ja fa temps que es mouen. Tambors amunt i avall, l’ambient és paramilitar, encara que els soldats vagin amb túniques vermelles i blaves i sandàlies de cuir amb vetes. Els confrares s’han afanyat a enlluentir els metalls i raspallar els velluts. Les vestes surten de les tintoreries i, amb una capa, tothom semblarà un rei, almenys de naips o de conte.\nDel meu àlbum de noia també surten alguns misteris dibuixats en tinta xinesa a escuradents pla. No han canviat i, almenys aquests, m’ajuden a creure que va ser real el temps viscut fins ara. El misteri de la vida és que tot es transforma i els referents que ens mantenien fixats en el temps desapareixen. Però és en “aquests” misteris, que es mantenen al paper i al carrer, on retrobo la mirada interrogant de la meva infantesa.\nCOPLAS DEL MONJE ORENGARIO/ MIENTRAS REZABA EL ROSARIO\nMIENTRAS REZABA EL ROSARIO\nPor el bosque, a hora temprana, /\nel monje fray Orengario/\nsalió a recoger sus hierbas/\nmientras rezaba el rosario./\nCuajaditas de rocío/\ny de orines de raposa,/\nde escupitajos de sapo/\ny saliva de babosa,/\nlas hierbas medicinales/\nresultaban más sabrosas,/\nmás recias, más untuosas./\nUna amanita muscaria/\nencontró el monje Orengario,/\nrodeada de enanitos /\nque, encantados y excitados,/\nviendo que el monje ofuscado/\nles pisaría la fiesta,/\npues le echaron el mal fario./\nCon un ojo deslumbrado/\ny el otro centelleando/\n-el tercero no se mienta-,/\ncomió el monje de la seta,/\ny el cuitado, entre sus hierbas,/\ndespués de un buen colocón,/\nrecogió otras amanitas,/\nesas rojas con pintitas,/\npara su destilación./\n¡Ay, amigos!, qué jolgorio/\nse corrió en el monasterio:/\ntodos saltaban de gozo/\nfelicitando a Orengario/\npor aquel nuevo licor/\nque tales visiones daba:/\nvieron a san Gabriel /\nmaquillándose las alas,/\ny a serafines diez mil/\ncortejando de perfil,/\ny a san Zoilo, buen patrón/\nde cierta congregación,/\ny a santa Teresa, esa/\nque a todos ganó en visión./\nSan Gregorio y Ulpiano,/\nsan Venancio en el piano,/\ncomponían un terceto/\njunto con Pascual Bailón,/\nque alborotaba el convento/\ncon tales saltos mortales/\nque confesar no podía,/\npues hubo buena intención./\nDesde entonces, Orengario,/\npor la mañana, temprano,/\nmientras rezaba el rosario,/\nse alió con los enanos/\nque, a cambio de botellines/\nde licor a su medida,/\nle consiguieron muscarias/\nque cambiaron su vida,/\npues al convento llovieron/\nlos pedidos a millares,/\ny los euros afluyeron/\ncomo lluvias celestiales./\nUn buen colocón a tiempo,/\nsiempre después de un rosario,/\nes el consejo que hizo/\nfamoso al monje Orengario./\n“(...)A aquesta cambra quatre cantons hi ha,/\na cada cantó un àngel n’hi ha (...) (sic).\nOració antiga d’anar a dormir.\nEl cantó esquerre és el que dóna al mar, el meu cap situat a l’orient, viatjant d’esquena al compartiment del món que volta i volta per llums i ombres.\nDe noia vaig copiar a l’oli sobre fusta la Verge del Magnificat, del deliciós i elegant Botticelli; filigrana de traç i de color, mà delicada que escriu, cara d’on es deriva una plàcida saviesa, àngels atents com l’aire entre el teixit de seda. Una meditació eterna de l’acció d’escriure. Hi vam posar un marc de fusta antiga.\nPotser tan antiga com l’oració que em va ensenyar l’àvia Lola, i que ella havia après tan enrere en el temps que no se sabia quan va començar a ser dita. Acaba així, adaptant el nom de qui la diu o a qui la diuen: “Olga reposa,/ no tinguis por de cap mala cosa,/ que si cap mala cosa et vol tocar,/ la Verge Maria te’n guardarà.” L’he dit sempre, queda enganxada al fil del temps i morirà amb mi.\nL’esquerre és el costat del cor. El sento bategar i li dic: “aquieta’t, calma’t.” Després pujo al cervell a comprovar si el meu compartiment està en ordre, perquè a vegades hi tinc feina. Quan tot és a lloc i pensat, comencen els somnis obscurs.\nFa cinquanta anys que somio sota d’aquesta capçalera. Tret d’alguns mesos d’estiu, per ser concreta. Altres hi han somiat abans que jo, i què no donaria per saber els seus somnis. La capçalera ve de la casa de Rubí, d’on era la iaia Lola, amb qui jo vivia. Es va fer portar el llit quan ens vam casar, i li vam haver de trobar mobles a joc, a la casa Pallerols, de Barcelona, especialitzada en moble d’època. El peu del llit, amb dues altes barres corbades i incrustacions de plata, és molt bell, però l’habitació no li dóna perspectiva.\nUna vegada volia portar un diari de somnis, però el vaig aturar. Els meus somnis solen ser desastrosos, abans més que ara, però així i tot no n’hi ha cap d’agradable. Això que em canto suaus melodies interiors per adormir-me. El meu subconscient es desferma de nit i em fa anar per camins ingrats: aquesta meitat de la meva vida, les hores de somni, podrien ser belles i tindria mig cel a la terra. Seria demanar massa, i he de crear la bellesa de dia.\nAquesta és una de les tres grues que el port ha preservat com a memòria històrica. Les actuals són enormes i poderoses, com exigeix un port modern de gran activitat.\nMoltes vegades me les he mirat i he pensat que m’agradaria poder escriure dalt d’aquest recambró verd, això sí, amb connexió a Internet i aire condicionat. No per poder veure el mar, que ja el veig des de casa, sinó per sentir-me integrada als moviments portuaris de càrrega, descàrrega, tripulacions exòtiques, remolcadors, corbs marins, gavines, barques de pesca a la tarda amb el sol descendent...; i als trens interiors del carbó, sempre tan misteriosos, de xerrics lúgubres, que mai saps si porten algun cadàver sota la pila dels vagons que roden amb lentitud funeral.\nEntre les 82 novel·les que tinc de Simenon, em semblava que n’hi havia una que descrivia una grua com part d’ambientació de la trama. M’he entretingut a fullejar-les totes i no l’he sabuda trobar. O l’he perdut o m’equivoco, però sempre he tingut present la grua. Una grua també és un ocell potent, de llarga volada. En tot cas, la grua és senyal de força.\nFotohtafia de Vicenç Roca.\nA vegades, amb la mar serena, m’agradaria poder marxar cap al viatge definitiu; l’aigua calma, l’ombra suau, un somriure infinit com l’horitzó que també imagino immens i plàcid.\nPerò alguna cosa em reté subjecta a la vida. Amarres diverses em volen significar: no encara, no encara. El norai és ferm i jo, fràgil, hi estic lligada. Un color i un altre; un motiu i un altre: no encara, no encara. Tendrament espero la mà compassiva que, per fi, deixi anar les amarres.\nEn la lluita que els cossos policials porten a terme per tota la costa de Tarragona per tal d'eradicar les màfies existents, el vigilant que es veu a la fotografia ha aconseguit detenir un cap de la màfia nòmada que s’havia introduït a l’amfiteatre romà aprofitant l’afluència de turisme. Se li han decomissat sis sacs de càpsules d’opi, planta vulgarment coneguda com cascall.\nInterrogat el mafiós, ha declarat que el seu grup pensava utilitzar el vell edifici de la Chartreuse per al refinament i posterior distribució de la droga. Com que les calderes i alambins de la fàbrica de licor ja els havien robat altres mafiosos, portava també el material necessari per començar de nou, sota l’aspecte de pacífic immigrant. Agència NS.\nEn comptes de celebrar la primavera, les dones escriptores topem amb la “cultureta” i el masclisme, tot junt, que ens claven l’espasa al cor. Espasa institucional, per a més INRI.\nResulta que “La Institució de les Lletres Catalanes, ILC, envía 2.000 cuestionarios (...) para conocer cuáles son los autores y las obras de referencia en catalán y hacer visible el patrimonio activo o la permanencia de los clásicos (...)“. Em pregunto si no es disposa d’historiadors de la literatura per establir sense prejudicis i honestament l’obra escrita que fins al moment s’ha generat en llengua catalana, que ho hagi d’esbrinar per enquesta. En sortirà un nyap com la “Literatura Catalana Contemporània” (Proa-UOC), que fa vergonya de llegir i indueix a llastimosos errors d’informació.\nPerò el més greu, un cop establerts al qüestionari els punts principals sobre els prohoms de la literatura en català, és el paràgraf que diu: “TAMBIÉN HAY UN APARTADO SOBRE TRADUCCIÓN, SOBRE MUJERES ESCRITORAS Y SOBRE LITERATURA INFANTIL Y JUVENIL.” ¡¡ Ai Mare de Déu dels Set Dolors !! Les dones també, però a l’armariet de les escombres i la fregadora. ¡També comptem! En un apartat de perfil estret, però comptem.\nÉs clar, com que anem mal follades, segons els senyors afectes al diari que publica aquest menyspreu -referit a la senyora Terribas fa pocs dies, com a paradigma del que els homenets porten al subconscient -, no es podia entendre que no fossin els homes els que formessin la literatura en el seu puríssim i únic element.\nPerò compte, que la Història té males puces. Resulta que ara hi ha un conflicte polític entre cascs blaus de l’ONU perquè sembla ser que els soldats holandesos gais no saben fer la guerra, i que no hi haurien d’anar, al camp de batalla. Si al damunt són gais i mal follats, ¡marededéusenyor! altra vegada.\n¿I si els nostres prohoms literaris resulta que també són gais i a més van mal follats? ¿Ho tindrà en compte, la ILC?\nNotícia extreta de El País-Alacant, signada per Ezequiel Moltó Segura, 20-3-2010.\nDes de temps immemorials, a Cambodja tenen el compassiu costum de pregar pels toros agonitzants i fer-los l’ofrena pòstuma de la rosa vermella, símbol de la sang vessada, que humiteja la terra i la fa fructificar.\nUna comunitat de monjos cambodjans s’ha traslladat a Espanya per tal de difondre tan pietós costum, i es distribueixen les places on els animals sofreixen martiri. Amb aquestes accions pretenen transformar la duresa de cor dels sanguinaris afeccionats a la tortura nacional.\nCom podeu apreciar, sant Josep era de bona presència i tenia un fill tan boniquet com ell. S’avenien molt, tant, que el noi va passar trenta anys de la seva curta vida al costat dels seus pares, treballant a la fusteria de la casa. Mai no s’han tingut en compte aquests trenta anys de vida familiar, i per a mi són molt importants, perquè aquesta dedicació de Jesús a la vida privada i a l’ofici dóna valor a la feina anònima de tantes i tantes persones i dignifica la feina del dia a dia: la rutina, que és bona perquè és el camí conegut i recorregut sovint. Del francès “route, routine”, camí, caminet.\nHem tret el nostre sant Josep de la llibreria per retratar-lo i presentar-lo als amics blogaires. Ve de la casa dels meus sogres. El meu sogre era fuster i, per un accident de treball, va perdre dos dits. Els mateixos que també accidentalment li falten al nostre Josep amb el nen. Ara ens guarda els llibres i a nosaltres mateixos, que el saludem en passar i a vegades vestim amb adorns segons el temps. Aneu a saber quantes pregàries ha rebut amb els anys, i quantes confidències ... Felicitats a Joseps i Josefines. Que ell us encomani el gust per la feina artesana i tranquil·la.\nAquests dies de gran expectació i alegria en terres valencianes, per la proximitat de les falles de Sant Josep, tot pren color i moviment, amb gran afluència de visitants, traques i coets. Però les nostres càmeres, sempre atentes als contrastos, han pogut recollir l’aspecte de dues boniques i joves falleres que ploren desconsolades. ¿Per què deu ser? La nostra enviada pregunta. Resposta 1: “ és que la mare m’ha fet tallar la ceba del sofregit per la paelleta, i picava que em moria.” Resposta 2: “ és que el meu xicot és torero i ha desaparegut ( la fallereta es moca). M’han dit que l’han vist pels camins arrossegat per un llamàntol... no m’ho puc creure (es torna a mocar).” Agència NS.\nUna bona amiga va voler posar ahir una gravació de youTube com a complement del post. Gràcies. Però sisplau, busqueu a Internet el cant interpretat per Lluís Claret al violoncel. Ni que sigui per tenir una idea del que vull dir. Gràcies de nou.\nA Gas Natural porten una molt mala administració, amb molèsties continuades als usuaris. Al llarg dels anys no podria recordar les vegades que m’han trucat per preguntar-me si tenia gas natural a casa. Com que som clients de sempre, aquesta gent hauria de tenir per força una fitxa dels usuaris, i no val que em diguin que ho deleguen a diferents grups comercials perquè, en tot cas, la llista de clients l’haurien de dur a sobre i no malgastar en esforços inútils. Però no, ells com si plogués: “¿Tenen calefacció de gas?”. Fins que vam optar per no respondre més, perquè truquen amb número ocult, anònim i això és una mala praxi. Feina mal feta no té fronteres.\nFa cosa d’un mes, un comercial –en diuen comercial- molt ben educat, abriguet negre, carpeta en mà, acompanyat d’una noia, ens va formalitzar un re-contracte amb uns petits descomptes per fidelitzar els clients de Gas Natural-Endesa. La sessió, a casa, va ser amistosa però llarga i accidentada, perquè els vaig repetir que em negava a respondre trucades anònimes, i havia de ser jo, com a titular, qui respongués la trucada posterior de comprovació; anònima, és clar. I jo sóc tossuda. Vaig transigir per una sola vegada, confirmant per telèfon (trucada anònima) aquella tarda mateix que tot havia anat bé, que els documents eren correctes, etc. etc., però que no respondria cap més trucada oculta. Tot llest, per fi. L’endemà a les 8 del matí comencen de nou les trucades de l’empresa, i més seguides que abans, amb l’emprenyament natural que el lector pot suposar-me. Com que tenia el número del comercial, li vaig dir que si allò continuava els denunciaria ràpidament. Va assegurar que ells no començaven fins a les 9 del matí, però les trucades van parar.\nDivendres passat, mentre aclucava dolçament els ulls per a la migdiada, cosa de quarts de tres de la tarda, truquen a la porta del pis. No em volia alçar. Al final, per allò de la cortesia, m’aixeco del sofanet i em trobo... un altre jove comercial, tot educat, abriguet negre, llibreta en mà, que em pregunta si tinc calefacció de gas. El final, que cadascú se l’imagini com vulgui.\nMoment que el magistrat de l’Audiència Nacional Afrodisio Nepomuceno Santiesteban examina la ferida de bala que mostra sant Roc amb una paciència infinita una vegada i una altra, alçant-se les faldilles.\nLa perplexitat del cas obeeix a no saber si la bala és d’ETA, fet que complauria molt certa formació política de l’oposició. ETA jura que, en concret, aquesta pistola que dispara la bala de la ferida en qüestió els va ser robada pel cap de la màfia romanesa Vladin Popescu. Interrogat Popescu, aquest afirma que la pistola al seu torn els la van robar els màrtirs de la Guerra Santa que es preparen al Baix Camp. Tots aquests subjectes operen al Camp de Tarragona, com és ben sabut de la policia, dels grups antiterroristes i dels jutges. Caldrà que sant Roc declari davant de tribunals diversos, per identificar l’agressor, que no recorda si anava disfressat. Agència NS.\nEl diari Avui d’ahir (12.3.10) lloava la perseverança literària. M’afegeixo a aquesta lloança amb una magnífica pintura flamenca en la que Egbert Van Heemskerk (1634-1704) representa a la perfecció l’esperit literari català d’ara mateix celebrant la perseverança en la literatura nevi, plogui, hi hagi incendis o sequera.\nLa temàtica de Van Heemskerk és de caire rural, i d’això es tracta, perquè els urbanites i els polítics catalans ja ens han fregit massa el cervell amb la pseudo-literatura. Glòria, doncs, als periodistes que ens indiquen els senyals dels temps.\nEn temps del Dux Marin (escrit a la veneciana) Falier ( 1285-1355), governant de tràgic destí, van tenir lloc a Venècia el que se’n deia toreigs de saló. Amb un virtuosisme inigualable, el torero provençal Roderic Céléstin de Marillac, protegit del Dux, torejava sobre les aigües en una gòndola transformada en sofà entapissat de seda, fet que plaïa les dames de la cort ducal.\nDurant la representació hi solia haver acompanyament de llaüts i mandolines. Alguna d’aquelles antigues melodies, conservades a la biblioteca del palau ducal, les va recollir Gaetano Donizetti (1797-1848) per incorporar-les a l’òpera Marino Falier (1835). Agència de notícies NS.\nMoment del trasllat de la relíquia de la cama incorrupta del torero català Abelcaïm Cornudella, que va torejar a Venècia en època del Dux Falier amb el renom de Il Caprone. Va morir jove d’un cop de banya i des de llavors se li va dir Il Predestinato, pels noms que portava. Ja a la plaça improvisada, es va notar una resplendor per tot el seu cos, que van venerar dins d’una urna de vidre de Murano a Santa Maria del Giglio.\nA causa d’una recent petició del Govern Espanyol en la persona de la seva Vicepresidenta, es va haver de mutilar el cos per obtenir-ne una relíquia, i una gòndola especial i custodiada va traslladar la cuixa que mostra la fotografia fins a alta mar, on la va recollir el cuirassat de l’Armada El Ferrolano per portar-la fins a Barcelona. Allà la van rebre les autoritats mesetàries i alguns indígenes i, un cop passejada per l’afició des de Canaletes fins a Colom, va ser dipositada a l’AVE fins a Madrid, on se li faran els corresponents honors a San Francisco el Grande, amb assistència dels Grandes d’Espanya.\nHi ha precedents de trasllats de relíquies diverses entre Governs, perquè per part del Rei Felip II de Castella va ser traslladada a Madrid una relíquia de Sant Vicent Ferrer, que és enterrat a Vannes, Bretanya. Va ser una missió diplomàtica complicada i molt il·lustrativa, que es pot consultar a la xarxa: (Relíquia de Sant Vicente Ferrer). Hi podem afegir també el trasllat del braç de Santa Tecla a Tarragona. Agència de notícies NS.\nAquests dies, amb la documentació requisada pels serveis judicials relativa al cas del Palau de la Música Catalana, han aparegut fotografies com aquesta que mostrem. S’hi pot veure com un dels il·lustres convidats, encara vestit de gala, arrambla amb les restes del banquet de noces d’una de les filles de l’ex-president. El rellotge consta en l’inventari de béns llegat al Palau per l’insigne patrici Gumersind de Castellví-Castellarnau i Castelltort, insigne poeta de la Renaixença. Els lluços se suposa que pertanyien al restaurant que va servir el banquet. Agència de notícies NS.\nEls amables visitants em perdonaran la reiteració. Ahir parlava de portades, entre altres coses. En vaig pintar dues més. Mentre dibuixava queien alguns flocs de neu, tan pocs com un somni esvaït; ni a l’herba van prendre. M’agradava buscar els colors, trobar els efectes, prendre el cafè i allargar la mirada fins al mar desdibuixat.\nQuan vaig enviar les portades ja hi havia fines llenques de sol sobre el mar encara gris, mentre parlaven de neu a Barcelona. M’hauria agradat molt veure nevar almenys una capa fina, res més, com un regal que es fa a un nen Finalment l’autor va triar aquesta, i ara la mostro preparada per acollir, com una casa de nova construcció. Contindrà poemes i acollirà els visitants; hi haurà descrits sentiments, pensaments, objectes i formes, perquè això és un llibre.\nEls diumenges moltes dones ja han fet la bugada. La veiem estesa a balcons i terrats quan baixem als barris del port i a la Part Alta. No hi ha descans en la vida diària. Després hauran de planxar per tenir a punt la roba de dilluns, roba de feina, d’escola, de casa. Preparar el dinar de l’endemà, també. La vida és només repetir, tornar-hi.\nM’agrada trobar la placidesa a casa, perquè la casa conté tot allò que fa viure. Quan es passa el dia a la feina i hores als transports, en tornant la casa t’hauria d‘acollir i bressolar. La casa t’enyora perquè tu la fas viva, també. Hi ha els anys vegetatius, aquells que, per les obligacions de l’edat, ofereixen poques hores de lleure. Els anys anteriors potser no els recordem gaire, o en volíem fugir. Però temps a venir la casa et guarda els al·licients que tu hi has anat dipositant al llarg de la vida.\nEm reconec “intramurs”, com el títol que Israel Clarà posa al nou llibre de poemes que prepara. Ell és també “intramurs”. Per a nosaltres, la casa és un refugi i ens hi trobem bé. Jo potser ho tinc més fàcil, perquè amb tot el mar per davant a cada finestra, puc alçar els ulls a l’aventura infinita. Li he fet tres assaigs de portades per triar. Aquesta n’és una i no sé si hauré sabut interpretar bé el sentit d’interior. Potser hi hauré de tornar. És el dia de les dones. Treballs repetits, commemoracions repetides.\nAssaig de portada per al llibre "Intramurs", d'Israel Clarà. OX.\nAlgunes tardes, la serenitat del temps es reflecteix al món i se’ns encomana. Contemplem el silenci dels edificis on hi ha llums que indiquen vida i sempre ens quedarà la recança de no saber quines petites felicitats hi trobaríem, o quins desconsols.\nPortada per a un llibre d'Editorial Òmicron. OX.\nEl torero catalán Onofre Gili Pollé, Brincanichos, en el momento de ser aupado sobre el Huevo de Honor de las Fiestas de Cultura Hispánica por parte de la Ministra pertinente. Agencia de Noticias NS.\nDijous va ser vist un ex-dirigent del Palau de la Música fugint d’una festa organitzada en un esplai de jubilats. Portava una gamba descomunal. En una demostració d’habilitat, amb el peu empenyia també una plata de musclos, i així el va sorprendre el nostre fotògraf. L’acte se celebrava en honor d’un jubilat ferroviari que complia 100 anys.\nL’ex-dirigent va espoliar tot el piscolabis, perquè la gamba i els musclos s’havien de repartir entre els assistents, que es van quedar amb la boca oberta i buida. Interrogat, el lladre va dir que era culpa de la crisi, i que a casa seva passaven gana. Notícies com aquesta fan perdre la fe en els valors humans. Agència NS.\nA les nostres terres del Sud som afortunats, com ja heu llegit i sentit a dir centenars de vegades: contaminacions variades, semen aigualit, càncers, nuclears, màrtirs de la guerra santa, falta de trens i estacions, lluita territorial per no perdre el nom de Tarragona i una variada col·lecció de màfies que s’escampen a l’empara de Salou i Tarragona. Com diu l’anunci: “Som així perquè tu ets així, xatet”. Afedelisto.\nCom no podia ser d’altra manera, s’ha detectat per aquestes terres, en concret Salou i Tarragona, però també per localitats valencianes, que som veïns ben avinguts, la presència d’un “dels criminals més sàdics de la guerra de Bòsnia, Veselin Vlahovic, conegut com el monstre de Grbavica i un tipus patològic”. L’han detingut a Altea, Marina Baixa, però en les seves estades a Tarragona se li atribueixen tiroteigs amb armes de foc, robatoris i la mort d’un nadó a Salou a causa d’un esprai per adormir els habitants de les cases que robava.\nCom aquest en tenim bastants més, prou coneguts de la policia, i especialitzats en delictes diversos. No, no cal que diguem res contra els estrangers, Déu ens en guard, que seríem titllats de racistes i xenòfobs. Que vinguin, com més millor, que la terra és acollidora, podran prendre el sol i, si cal, ajudar a replantar avellaners, que el clan de l’avellana necessita reforços; o apuntar-se a netejar els Ullals de Baltasar, a l’Ebre, que amb el temps que fa que ens en passen la propaganda institucional, ja deuen arribar a Austràlia.\nLa foto mostra Veselin Vlahovic en el moment de ser detingut quan donava un concert de trompeta en un creuer de luxe.\nAixí és com queda la pintura ja acabada, abans de plegar la coberta i les solapes. L’editor m’envia un llenç amb guies per delimitar les diverses parts del llibre. Un cop distribuïda la composició, elimino les guies i continuo segons l'esbós.\nEncara que aquesta coberta la passo aquí al post en baixa resolució, les formes quadrades o rectangulars no són augment de píxels sinó un format de pinzell de recobriment que va bé per certes temàtiques de tipus arquitectònic, o per velar i suavitzar contorns, depèn de la intenció i de les proves.\nDe joveneta em van ensenyar a pintar a l’oli, i anava a tot arreu amb la caixa de pintures i un tamboret plegable. També dibuixava a la tinta xinesa amb un escuradents pla, que permet certa maniobra. Encara no he explorat ni molt menys totes possibilitats d’Adobe Ph., però la llibertat de combinacions i la gairebé infinitud de colors són llamineres per a la pintora afeccionada que sóc. En la pintura virtual, com en la real, no m’adono de les hores que passen. És ben cert que allò après en la joventut és un recurs en l’edat madura.\nNo em sorprèn perquè sé com són la majoria dels polítics segons la llei de Murphy o els principis de Peters. Però sí que m’ha fet somriure el titular que apareixia ahir, dia 1 de març, a l’Avui en gran format, proclamat pel director de campanya electoral d’un component destacat del tripartit. Deia: LA PRÒXIMA LEGISLATURA HA DE SER LA DE LA DEMOCRÀCIA.\n¿En què ha estat treballant aquesta formació fins ara, doncs?\nNo he pensat mai que el poble sigui tan burro com el volen els del ruc català i els que s’empesquen titulars com aquest. Però els polítics surten del poble, i a veure si m’ho hauré de creure tot plegat. ¿On ha viscut, aquest partit, que no coneix la democràcia?\nIl·lustració de Vintró per al llibre "Memorias de un asno" (1927) de la Comtessa de Segur.\nSovint pinto portades per a l’Editorial Òmicron. Interpretar els títols moltes vegades abstractes em representa un repte. Però agafo el meu tauler electrònic i el llapis ratolí, i a pintar el que jo en dic a l’aire. Virtual. No res.\nAquest és el Polaris, encara que podria ser qualsevol barco perquè res no el distingeix d’altres de semblants. El Polaris té una edat venerable i reposa al moll entre grues, norais i tinglados, molt a prop de l’Escala Reial. Veu passar dies i anys amarrat a un norai. Els veu passar, com jo el veig a ell també tot passejant. No ho sap, però ha fet escala a la meva vida. I el subjecta un llibre en comptes d’un norai.\nPortada d'O.X. per al llibre de poemes "Pluja de nit" (Viena), d'Israel Clarà.


Un projecte pilot demostra que és possible la regeneració de l’aigua residual de la indústria petroquímica | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nREWATCH és un projecte d’economia circular i d’adaptació al canvi climàtic ja que reutilitza aigua, que és un bé que serà cada vegada més escàs al Mediterrani. Foto: Cedida\nEl centre tecnològic Eurecat coordina el projecte europeu LIFE REWATCH, que està demostrant a escala pilot un nou sistema de tractament de l’aigua residual procedent de la indústria petroquímica en una de les plantes de producció que DOW Chemical Ibérica té a Tarragona, que permet obtenir aigua regenerada d’alta qualitat susceptible de ser utilitzada en aquesta mateixa activitat industrial.\nEn concret, el projecte ha posat en funcionament un prototip instal·lat al cracker d’etilè de DOW al polígon nord de Tarragona, el qual tracta 6 m3/h d’una complexa barreja d’aigües residuals petroquímiques.\nLIFE REWATCH (Water reuse in the petrochemical industry) compta amb investigadors, enginyers i experts en aigua d’Eurecat, Veolia Water Technologies, Dupont Water Solutions, Water Europe i KWR, que treballen de forma conjunta en l’aportació d’innovacions tecnològiques per al desenvolupament del projecte, que està finançat en el marc del programa LIFE de la Unió Europea.\nLa indústria petroquímica té un consum d’aigua elevat i genera volums d’aigua residual considerables. En xifres, es calcula que el sector és responsable de la generació de 1.750 milions m3 d’aigua residual a Europa. Per reduir aquest impacte, l’objectiu del projecte REWATCH és validar aquest esquema innovador de tractament a escala pilot i generar un model predictiu, amb la finalitat de poder extrapolar el tractament en altres indústries petroquímiques.\nEn aquest sentit, REWATCH «es diferencia d’altres projectes de reutilització perquè està pensat per tractar l’aigua residual en el mateix lloc on es genera i a on es pot tornar a reutilitzar», destaca el director de la Unitat Tecnològica d’Aigua, Aire i Sòls d’Eurecat (WAS en les sigles en anglès de Water, Air & Soil), Xavier Martínez. Aquest fet, subratlla, «contribuirà a la sostenibilitat en la gestió del consum d’aigua de la zona, especialment estressada hídricament durant certes èpoques de l’any».\nSegons assenyala el director de l’Àrea de Sostenibilitat d’Eurecat, Miquel Rovira, REWATCH «és un projecte d’economia circular i d’adaptació al canvi climàtic ja que reutilitza aigua, que és un bé que serà cada vegada més escàs al Mediterrani si atenem a les prediccions de disponibilitat d’aigua a la zona amb els escenaris previstos».\n18/07/2019 La multinacional DuPont, nova empresa de l’AEQT


De Ciutat Vella a Sarrià, les desigualtats educatives de Barcelona\nUn 26,7% d'alumnes estan escolaritzats a l'escola bressol a Ciutat Vella, mentre que el 58% ho estan a Sarrià i les Corts, segons el primer informe d'Oportunitats Educatives en la Infància i l'Adolescència de Barcelona\nRedacció 12/04/2017 - 10.33 Actualitzat 12/04/2017 - 14.55\nEl primer informe d'Oportunitats Educatives en la infància i l'adolescència, de l'Ajuntament de Barcelona, constata que s'han millorat els resultats educatius a nivell general -proves d'avaluació, taxa d'abandonament escolar o titulacions postobligatòries - a la ciutat però que es mantenen les diferències entre els deu districtes.\nL'alumnat socialment desafavorit es concentra en determinades escoles i instituts. L'estudi constata forts desequilibris entre districtes en els centres públics d'alta complexitat: a Ciutat Vella: 81,8% dels centres públics de primària són d'alta complexitat i els de secundària ho són tots mentre a Nou Barris, el 47,8 de Primària ho són i la meitat a secundària. Per contra, a l'Eixample, Gràcia, les Corts i Sarrià Sant-Gervasi no hi ha ni una escola ni un institut de màxima complexitat.\nCreix l'escolarització abans dels 3 anys\nL'escolarització en el primer cicle d'Educació Infantil ha crescut en els darrers anys passant del 32,9% de nens escolaritzats de 0-2 anys el 2006 al 42,5% el 2016, una mitjana més alta que la catalana i l'espanyola i que s'ha assumit sobretot a la xarxa de centres públics, que ha passat del 8,9% al 20% en aquests anys.\nTot i això hi ha grans diferències entre districtes també es mantenen: taxa més baixa és Ciutat Vella (26,7%) mentre que les més altes són a Sarrià i Les Corts, amb una taxa d'escolarització del 58%.\nLes principals raons que al·leguen les famílies per no escolaritzar els fills en aquesta etapa, el preu i les bonificacions, malgrat s'han incrementat. Davant d'això, l'informe apunta que cal ampliar places d'escoles bressol i espais familiars municipals, revisar sistema preus públics, avançar cap a un model de primera infància més integral o valorar iniciatives d'educació comunitàries.\nDel 60% d'alumnes de 3 a 12 anys en centres públics a Sant Martí al 13,5% a Sarrià\nEn el darrer curs, les sol·licituds de matriculació a Primària han tendit a la igualtat entre pública i concertada. De fet, en el curs actual gairebé s'han igualat: 6.313 sol·licituds a escoles concertades i 6.201 a les públiques. Amb tot, es constaten altre cop notables diferències entre districtes: el 60% dels alumnes de 3 a 12 anys estan escolaritzats en centres públics a Sant Martí, mentre que a Sarrià-Sant Gervasi, el percentatge és del 13,5%.\nEn general, les escoles públiques escolaritzen el 45% dels alumnes d'educació infantil de segon cicle, el 42% d'educació primària i el 36% d'educació secundària obligatòria.\nEl 22% dels alumnes a Ciutat vella no supera la prova de 6è, el 5,4 a les Corts\nEls alumnes de Barcelona obtenen bons resultats a les proves de sisè de Primària amb mitjana superior a la de Catalunya, però es constaten fortes diferències en els resultats educatius entre districtes: a Ciutat Vella, el 22% dels alumnes no superen la prova, mentre que a les Corts aquest percentatge baixa fins al 5,4%.\nEn el cas de quart ESO, la diferència és encara més gran: des del 35,5% que no supera la prova a Ciutat Vella, fins al 4,5% a les Corts.\nLes diferències també es constaten en les activitats de fora de l'horari escolar. A les zones on es concentren més els centres educatius d'alta complexitat són també els que hi ha més suport escolar.\nPer evitar aquestes desigualtats, l'informe considera que calen actuacions orientades a evitar-ho, com l'increment d'inversió per reduir ràtios, incrementar el suport escolar o reforçar l'equip docent.\nAugmenten els alumnes de cicles formatius\nFinalment, l'estudi constata que en els darrers anys han crescut els alumnes de cicles formatius. En els de grau mitjà s'ha passat de 9.000 a 12.000 alumnes, tot i que també tenen la taxa d'abandonament més alta: 37%. En el de grau superior, s'ha passat dels 13.700 a 22.100, amb una taxa d'abandonament del 13%.


Sessió 1: El desert | Espai Sagrat\nSessió 1: El desert - Prepara la pregària\nQuan s’inicia un moment de reflexió-pregària, sempre val la pena dedicar-se uns moments per posar-se més pausat, més silenciós, més centrat. Hi ha diferents maneres de fer-ho, i és possible que ja coneguis una que se t’ adapti bé. Passa una estona prenent consciència de les sensacions de diferents parts del teu cos. No importa que estiguis assegut a una cadira còmoda, estirat o caminant. Primer, tingues en compte la sensació dels teus peus, les sabates que calces o les soles que t’apreten. En aquest moment, pot ajudar-te a moure els dits dels peus.\nA continuació, dirigeix-te a través del cos, des de les cames, els malucs, el tors, els braços i les mans, fins a la cara i el cuir cabellut. Deixa que el sentiment de cada part es registri amb tu i continua només quan ho hagis fet.\nQuan arribis al cap, deixa que la teva atenció torni als peus i es mogui lentament de nou a través del cos una o dues vegades.\nAleshores, quan estiguis preparat, deixa que aquest punt d’atenció descansi, en algun lloc al centre de tu mateix.\nDes d’aquest centre tranquil ara pots escoltar aquest passatge de les escriptures de l’evangeli de Mateu ... Després de la lectura, et convido a fer una pausa i a utilitzar la nostra guia complementària “Lectio Divina” per ajudar-te a meditar les Escriptures d’una manera més profunda.\nLectura - Mateu 4: 1-11\nAleshores l’Esperit va conduir Jesús al desert perquè el diable el temptés\nAleshores l’Esperit va conduir Jesús al desert perquè el diable el temptés. Jesús dejunà quaranta dies i quaranta nits, i al final va tenir fam. El temptador se li acostà i li digué:\n— Si ets Fill de Déu, digues que aquestes pedres es tornin pans.\nPerò ell li va respondre:\n—L’Escriptura diu: L’home no viu només de pa; viu de tota paraula que surt de la boca de Déu.\nLlavors el diable se l’enduu a la ciutat santa, el posa al punt més alt del temple i li diu:\n—Si ets Fill de Déu, tira’t daltabaix. Diu l’Escriptura: Donarà ordre als seus àngels, i et duran a les palmes de les mans perquè els teus peus no ensopeguin amb les pedres.\n—També diu l’Escriptura: No temptis el Senyor, el teu Déu.\nDesprés el diable se l’enduu dalt d’una muntanya molt alta, li mostra tots els reialmes del món i la seva glòria i li diu:\n—Et donaré tot això si et prosternes i m’adores.\n—Ves-te’n, Satanàs! Diu l’Escriptura: Adora el Senyor, el teu Déu, serveix-lo només a ell.\nLlavors el diable el va deixar, i vingueren uns àngels i l’assistien.\nSessió 1: El desert - Reflexiona\nJesús va rebutjar tota temptació que el dimoni posava davant seu. No realitzaria meravelles per ell mateix ni posaria Déu a prova, ni es dedicaria a fals culte.\n. En la lectura d’aquesta sessió, sentim les temptacions de Jesús. Ha anat al desert. El desert era un lloc on, segons el profeta Osees, Déu va atreure Israel per parlar amb ella amb tendresa (Osees 2:14): el desert és on trobem Déu.\n. Però el desert també és un lloc de prova: era al desert, on Déu diu a la seva gent, que els seus avantpassats el van provar (Salm 95: 9). Israel va estar al desert durant quaranta anys (Deuteronomi 8: 2); Jesús va estar al desert durant quaranta dies.\n. Al desert, Jesús vivia en presència de Déu. Acabava d’escoltar la veu de Déu parlant en el seu baptisme i va ser l’Esperit de Déu qui el va portar allà. Quan sentim parlar Jesús, cita paraules que Déu va pronunciar a través de Moisès en Deuteronomi (8: 3; 6:13, 16).\n. Però també va ser temptat i provat pel dimoni: "si sou el Fill de Déu", el dimoni el va desconcertar, de la mateixa manera que els enemics se’n burlarien, quan, després penjava de la creu (Mateu 27:40). Però Jesús va rebutjar tota temptació que el dimoni posava davant seu. No realitzaria meravelles per ell mateix ni posaria Déu a prova, ni es dedicaria a fals culte.\nSessió 1: El desert - Parla amb Déu\n. Quaresma és per a tots nosaltres un període en què hem de viure més a prop de Déu. Preguem per aprofundir en la comprensió de la nostra crida i dignitat cristianes. Potser vols passar un moment per pregar això per tu mateix.\n. Degut al nostre baptisme, tots som fills de Déu. Sabem, com Jesús sabia, que no vivim només pel pa sinó per totes les paraules que provenen de la boca de Déu. Has escoltat una paraula determinada "de la boca de Déu" a la sessió d'avui? Potser durant el teu dia de “Lectio Divina”. Parla amb Déu, ja que un amic parla amb un altre sobre el que avui t’ha estat despertant.\n. No ens posem en situacions en què només Déu ens pot rescatar, i no adorem res ni ningú, sinó Déu només. Hi ha alguna gràcia o consol especial per a aquest viatge de la Quaresma? Dedica un moment a la reflexió a mesura que aquesta sessió finalitzi.


Jornada Mundial de la Joventut | els dies previs a la jmj\nEnglish: World Youth Day\nla jornada mundial de la joventut (també conegut com a jmj, o originalment en italià giornata mondiale della gioventù o gmg) és un esdeveniment religiós planificat, instituït pel papa joan pau ii el 20 de desembre de 1985, que reuneix a milions de catòlics de tot el món, especialment els joves. aquesta jornada promou els esdeveniments de l'església catòlica per als joves i amb els joves. la jmj reuneix milers de joves per celebrar i conèixer la fe catòlica, conèixer millor la doctrina catòlica i construir ponts d'amistat i esperança entre continents, pobles i cultures, així com compartir l'experiència de l'espiritualitat.\naquesta iniciativa va tenir el seu origen en la idea del papa pau vi, que en l'any sant de 1975 va reunir a roma a diversos milers de joves en representació de nombrosos països, després de la seva participació en la «i marxa internacional de la reconciliació cristiana» que va recórrer el camí de sant francesc d'assís, entre assís i roma. la jornada diocesana de la joventut (jdj) es realitza anualment en cada diòcesi del món el dia de diumenge de rams, amb una cerimònia principal a la ciutat del vaticà, com un esdeveniment per arribar a les noves generacions de catòlics, tot estenent els ensenyaments de l'església. no obstant això, cada dos o tres anys, es realitza una gran trobada internacional realitzat en una ciutat seu, presidida pel papa i amb una durada de diversos dies (generalment una setmana), que s'associa habitualment amb el nom de jornada mundial de la joventut.\nen cada jmj, el papa proposa un tema, procedit d'un versicle bíblic, per tant, cada jmj té un himne basat en el tema, patrons, intercessors i un logotip. durant la jmj, hi ha esdeveniments com la catequesi, adoracions, misses, moments de pregària, conferències, reunions i espectacles, tot en diversos idiomes.\nel 1984, durant el papat de joan pau ii, es va dur a terme una nova convocatòria mundial, per incentivar la participació juvenil a l'església, arribant a reunir més de cinc milions de persones durant l'edició de 1995, realitzada a manila, filipines. el 1997, la jmj va donar un canvi transformant-se en un festival per a la joventut amb una durada de tres dies abans de la cerimònia final. d'allí en endavant s'ha organitzat successivament a parís, roma, toronto, colònia, sydney i madrid. l'edició de l'any 2013, es va celebrar a la ciutat de rio de janeiro, presidida pel papa francesc. allà es va anunciar que la propera edició de la jornada tindria lloc a cracòvia, l'any 2016. va ser el mateix francesc que va anunciar que nomenaria a joan pau ii el sant patró de les jmj, després de la seva canonització. la propera jmj tindrà lloc el 2019 a la ciutat de panamà, segons va anunciar francisco en la cerimònia final que va tenir lloc a cracòvia.\ntot i estar organitzat per l'església catòlica, la jmj és una invitació per a tots els joves del món.\n« ... l'esperança d'un món millor es troba en una joventut sana, valenta i, sobretot, orientada a déu. »\n— joan pau ii\nsímbols de la jornada mundial de la joventut\nels dies previs a la jmj\ndesenvolupament de les jmj\njornada diocesana de la joventut\nesdeveniments de la jmj i de la jdj\naspectes culturals i tradicions de les jmj\nEls dies previs impliquen tots els esdeveniments anteriors a la Jornada Mundial de la Joventut, amb l'objectiu de preparar espiritualment l'esdeveniment.\nEn primer lloc, les peregrinacions de la Creu i la Icona de la Mare de Déu, símbols de les jornades, cap a les diòcesis i arquebisbats del país, passen per totes les regions fins a arribar a la ciutat amfitriona durant els últims dies abans de la setmana de la JMJ.\nEn segon lloc, els «Dies a les diòcesis», és a dir, dies abans de l'esdeveniment en el qual els joves estrangers romanen en altres ciutats del país amfitrió per conèixer les cultures regionals i resar amb aquesta comunitat. La idea dels Dies a les diòcesis va arribar amb la JMJ a París el 1997 i és opcional en el viatge, però facilita l'evangelització dels joves.\nBikol Central: Pankinaban na Aldaw nin Kahubenan\nбеларуская (тарашкевіца): Сусьветны дзень моладзі\nčeština: Světové dny mládeže\nEsperanto: Monda Junulara Tago\nespañol: Jornada Mundial de la Juventud\neuskara: Gazteen Munduko Jardunaldia\nsuomi: Maailman nuortenpäivät\nfrançais: Journées mondiales de la jeunesse\ngalego: Xornada Mundial da Xuventude\nहिन्दी: विश्व युवा दिवस\nhrvatski: Svjetski dan mladih\nmagyar: Katolikus Ifjúsági Világtalálkozó\nհայերեն: Երիտասարդության համաշխարհային օր (կաթոլիկություն)\nBahasa Indonesia: Hari Orang Muda Sedunia\nitaliano: Giornata mondiale della gioventù\n한국어: 세계 청년 대회\nLatina: Dies Iuvenum Totius Orbis\nlietuvių: Pasaulio jaunimo dienos\npolski: Światowe Dni Młodzieży\nportuguês: Jornada Mundial da Juventude\nрусский: Всемирный день молодёжи (католицизм)\nsicilianu: Jurnata Munniali di la Giuvintù\nSimple English: World Youth Day\nslovenščina: Svetovni dan mladih\nKiswahili: Siku ya kimataifa ya vijana\nதமிழ்: உலக இளையோர் நாள்\nTagalog: Pandaigdigang Araw ng Kabataan\nукраїнська: Світовий день молоді\nTiếng Việt: Đại hội Giới trẻ Thế giới


Un altre futbol és possible? A Olot sí (Toni Padilla)\nUn altre futbol és possible? A Olot sí\n3 min. 25/03/2019 21:30\n651x366 Un altre futbol és possible? A Olot sí / UE OLOT Un altre futbol és possible? A Olot sí / UE OLOT\nDels 80 equips de la Segona B, 45 no han presentat els comptes econòmics l’última temporada. Dels altres 35, 17 tenen pèrdues. En queden 18, la major part filials o clubs que han jugat a Primera o Segona. Només hi ha un club que no hagi jugat mai en el futbol professional amb beneficis: la Unió Esportiva Olot. El seu president, Joan Agustí Alfara, defensa, amb fets sobre la taula, que un altre futbol és possible. En una xerrada a l’Ateneu Barcelonès, Agustí va anar exposant el futbol que somia, l’esport pel qual es lluita en una ciutat, Olot, on han passat de tenir un equip enfonsat a somiar en un possible ascens a Segona A. Seria un pas més en el creixement d’un entitat que va arribar a caure, entre deutes, a la Tercera Divisió territorial.\nL’Olot, un club que va començar a donar puntades de peu a una pilota quan els joves locals es deixaven seduir per l’esport dels estiuejants de Barcelona -alguns d’ells fundadors del Barça, com Joan Gamper-, proposa sentit comú en un esport negoci que trenca somnis a les ciutats catalanes. La segona ciutat catalana, l’Hospitalet, té el primer equip a Tercera, on també juga el Terrassa, el club gran de la tercera ciutat. Una població, Terrassa, que aquest any té derbi, per la presència del San Cristóbal al mateix grup que l’equip vermell. Badalona i Sabadell, la quarta i la cinquena ciutats per habitants, tenen els clubs a Segona B, patint per trobar l’estabilitat. En un futbol ple d’aventurers que compren clubs a l’estranger sense cap mena de sentiments, gastant, arruïnant i fugint, el futbol català necessita referents com l’Olot. El Girona viu el seu millor moment en part gràcies al capital estranger, de la mà del City, i el Nàstic baixarà a Segona B el mateix any de la fallida del Reus.\nL’Olot és el cas més semblant a projectes com l’Eibar o el Leganés, que demostren que amb seny pots tenir un club a Primera o Segona, a prop d’equips gegants. Si Madrid i el País Basc tenen tants equips a Primera (gairebé el 50% de la Lliga entre les dues comunitats), ¿per quina raó Catalunya no pot aspirar a més? L’Olot no permet a ningú tenir més del 10% de les accions, obliga els directius a assegurar que el club no tindrà pèrdues i juga amb el 80% dels futbolistes de comarques gironines o Osona. Cuida el futbol femení, la lluita social i aspira a seguir creixent amb un discurs que reivindica el talent de casa. ¿Un altre futbol és possible? Amb gent que estima el futbol i la terra, segur que sí.


Llocs web de Cites per a adults - EL XAT DE VÍDEO. Cites en línia!\nBahamians a Aprendre : Intercanvi, i Casar-se .\nEl més impressionant i sorprenent terra a Porto\nNo és cap casualitat que estan immersos En el món del color, la llum I el gustAquestes boniques platges de sorra, vegetació exòtica I bella sortides i postes de sol Colonitzar en totes les tonalitats de la coral. A més a més, l'esplendor i De la natura mateixa és un impressionant Bellesa, la imaginativa caràcter d'homes que Estan orgullosos d'aquest país. Segons un estudi sociològic, rus dones han Visitat aquest meravellós país en almenys un Curt període de temps, hi ha una Manera de créixer inusual fruits, i és La més sexy masculí residència a la Terra, independentment de la seva ubicació. Ha de ser un final de matrimoni, Que és la Bahames tradició. Perquè el país s'ha obert.\nÉs divertit i fins i tot rebel A la bella naturalesa que els homes Els agrada.\nFinalment, les Bahames per aquest ciutadà. Primer, el Senyor Bahames assenyalar que els Homes, especialment vols saber sobre la vida. Es pot dir que l'èxit d'Aquesta part no pot ser determinat per La tossuderia d'aquest tipus de coses. No em tingui equivocat.\nBahames, que satisfà tothom és segur per A les nenes\nVan ser molt tranquil·la.\nCom un home que escolta en silenci A la seva dona, He de compromís.\nAquesta és una rara, fins i tot Valent llei.\nBahamians són molt tossut i basar-se Només en el que no s'espera D'ells.\nBahamians saber ser molt estrictes, amable i Pacient, amb les seves dones. Normalment és molt difícil d'aconseguir. Més que fer, el més lluny que Són de la seva problemàtica. Però la plenitud d'una persona cada Vegada és més i més evident, i És la cosa de la seva meravellosa màster. Això és difícil per a tots dos, Tant psicològicament i econòmicament.\nAixò pot ser confús i cobdiciosos.\nHeus aquí com es fa. Si vostè té prou diners per tenir Una esposa. Bahamians són molt francès. Segur - aquesta és segur, perquè la capçalera Hi han de ser. Es pot veure immediatament que aquest us Permet repensar amb suau sensibilitat, i un Autònoma persona és diferent. Ell estima a formar part de la Família i és una capritxosa marit. Es veu ràpidament comú i totes les Qualitats que fan que una gran cuidador, Com ara el càstig de la ira, Però no infantil entusiasme. Si voleu descarregar el codi font explicant Els passos, no hi ha una altra Possibilitat que eren incorrectes. No obstant això, és necessari que la Qualitat és sempre activat. Es pot tractar de forma gratuïta. Només en aquest cas, hi ha una Gran oportunitat, si vostè és un Bahames, Si us plau. A més a més, la cuina, la Tecnologia, el cànon i la fiabilitat, la Cura, la lleialtat i la creativitat", recorda.\nHi ha somnis que es poden complir Des d'aquesta merda client desitjos de La por.\nMentre Bahamians tant pot pensar que tot Això és conegut com una persona.\nEl risc està realment justificat, i si Tens sort, després il·limitat sort.\nComplir amb la seva altra meitat\nTambé es pot indicar la presència d'una càmera web\nCites sobre aquest lloc de Cites per a tothom qui vol trobar amor i està interessat en ellEn el lloc web, les condicions són absolutament gratuïta per a buscar nous amics o ànimes bessones. Aplicacions especials del lloc, com ara"un Petó i vaig a presentar-vos","Valent parella","Anem a parlar","Bar de Cites"i altres, ajudarà en la forma d'un joc per trobar una interessant interlocutor o candidata a ser la seva parella. En primer lloc, vostè haurà de registrar-se en el lloc, que és i serà necessari la primera vegada que visita els recursos. En segon lloc, un cop a la pàgina principal del lloc, podeu veure el nombre de participants que actualment estan registrats en el sistema.\nNomés entre aquestes persones es farà la cerca es duen a terme, és a dir, una persona.\nMostra el que ets (noi o noia), que voleu trobar (noi, noia, o amb amics), de quina edat, ciutat, país, l'home viu en (suggereix automàticament la ciutat on es viu). La cerca avançada és proporcionada per a usuaris més avançats. Tercer, només podeu veure les noves cares d'usuaris registrats que estan en el lloc en aquell moment. En quart lloc, especialment per la conveniència dels usuaris, es pot veure la part superior de noies o nois de la ciutat que es definitivament intentar entrar en el futur. I, finalment, fifthly, vostè té l'oportunitat de trobar companys de viatge per viatjar en el país escollit. Fins i tot si vostè comença a comunicar-se amb gent nova, però no està segur de la seva eloqüència, vostè haurà d'utilitzar una pista. Per fer-ho, feu clic al"Inici de xat"el botó i seleccioneu els creadors de la salutació que trobareu interessant i original.\nDubta de la seva relació. Aquí, és la prova que vostè té dret a trobar HuffPost Itàlia\nDate ak Rostov-sou-Don Gratis Date sit\nfoto de Cites de matrícula la ruleta de xat noia lliure sense inscripció Cites en línia sense vídeo ruleta de xat en línia vídeo divertit per a nens la ruleta de xat amb les noies sense necessitat de registre la ruleta de xat sense necessitat de registre per a la lliure xat de vídeo en línia lliure vídeo de Cites perfils Lloc de cites de matrícula lliure


Música: Ni Temps Ni Espai: DEPT. – Sensacions (Directe televisiu - 2011)\nDEPT. – Sensacions (Directe televisiu - 2011)\nDesprés de 18 anys i 11 mesos, he canviat d'empresa. No ho he fet voluntàriament, i tot ha estat un proces confús i precipitat.\nEl començament de tot, ve donat per la aparença que la meva antiga empresa, podria tenir seriosos problemes de liquiditat, tot i que costava de creure, ja que érem un número important de persones les que portàvem a les arques de l'empresa una benefici econòmic molt eficient i important. Si a més li sumem que ningú estava de braços creuats i la realització d'hores extres era una pràctica habitual, la cosa ja és fa molt difícil de creure que hi haguessin dificultats econòmiques. I l'ultim punt que fa dubtar d'aquestes dificultats, és que tots els clients de l'empresa, eren (o són) grans multinacionals de solvència contrastada. Però la veritat, és que portàvem anys patint retards en el pagament de nòmines i altres despeses. Així doncs, és fa difícil dir quina era (o és) la realitat financera d'aquesta empresa.\nTot va anar molt ràpid, com he comentat abans. Vaig començar el mes, pensant que encara duraria molts anys en aquella empresa. Després vaig començar a organitzar una vaga (per si no ho recordeu, era membre del comitè d'empresa) Més tard. Ens subroguen a uns quants a una altre empresa del grup empresarial, i finalment, uns quant hem estat rescatats per una empresa de la competència.\nUn cop l'ultim pas s'havia anunciat i tots sabíem el que això volia dir, vaig tenir una barreja de sensacions molt estranya.Des de la “satisfacció” personal de haver encertat com acabaria tot, després de haver-ho dit molts cops, i que ningú m'hagués fet cas. Era aquella sensació que sentim quan diem allò de “t'ho vaig dir, i no em vas fer cas”.\nUn altre sensació que tenia, era la d'abandonament dels meus companys. Era una sensació molt desagradable que em feia sentir insolidari, com el capità que abandona el vaixell que s'està enfonsant. No tinc motius per tenir aquesta sensació, ja que en tot cas, com he dit abans, era un mariner que li deia al capità, que si seguia en aquell rumb, el vaixell s'enfonsaria.\nI l'ultima sensació era la d'alleujament, ja que quan semblava que tot acabaria molt malament per tothom, i veient com començaven a quedar-se pel camí altres companys i companyes, he sigut dels afortunats que en l'ultim moment, he pogut escapar-me, no per voluntat pròpia, sinó perquè altres m'han empés, i puc seguir treballant com fins ara, amb l'esperança que l'angoixa de saber quin dia cobraríem cada mes, s'ha acabat.\nLa cançó d'avui doncs, és “Sensacions” de Dept. És tracta d'una cançó d'aquelles difícils, ja que és d'aquelles a mig temps, en la que es necessita la col·laboració de que escolta la cançó, per tal de sincronitzar-se amb ella. Poso un directe televisiu de l'any 2011. Dept. És un grup pel que hi tinc una especial simpatia, i penso que no té el reconeixement que es mereix.\nM'alegro que has pogut trobar una sortida, no és gaire normal avui en dia pel que llegeixo i algunes persones que conec. Ha de ser molt angoixant no saber si tindras feina d'aqui un temps, o quan ho has perdut, si en tornaras a tenir :(\nSalutacions i anims!!\n19 d’abril de 2014 a les 20:42\nen el meu cas, l'angoixa, venia per si era jo el que hauria de pendre la decisió de plegar. Ja que tot té un limit, i els retards en el pagament dels salaris, o de les despeses que posem de la nostra butxaca i que despres són compensades, crea una situacio molt molt molt desagradable.\n20 d’abril de 2014 a les 0:39\nDesprés de 19 anys al mateix lloc no deu ser senzill canviar, així que molta sort!\n1 de maig de 2014 a les 5:58\nGràcies. De moment, el fet de canvia, ja ha estat un cop de sort. I de moment, sembla que en la nova empresa, les coses es fan més organitzades.\n16 de maig de 2014 a les 1:04


Slider Google PAY\nDeixa les targetes a casa.\nAfegeix les teves targetes de Caixa d’Enginyers a Google PayTM\ni no tornaràs a treure la cartera.\nContenido Google PAY\nPaga de manera més ràpida i segura\nGoogle Pay és la manera més senzilla de pagar en milions de llocs, amb el dispositiu que portes sempre amb tu. A més, molt segura perquè les dades de la teva targeta no es comparteixen amb tercers.\nAfegeix una targeta i podràs pagar tant en botigues físiques com en apps i webs.\nAfegeix les teves targetes a Google Pay\n1. Descarrega l'app des de Google Play o App Store o visita pay.google.com.\n2. Comprova si el teu telèfon té NFC i actíva'l.\n3. Inicia sesió en el teu Compte de Google i afegeix les teves targetes de Caixa d'Enginyers.\nJa pots pagar amb Google Pay!\nCom pagar en botigues\nSi una botiga accepta els pagaments contactless, pots pagar amb el teu telèfon. També pots pagar allà on trobis un d'aquests símbols, tot i que no és necessari veure el logotip de Google Pay per poder fer-lo servir en botigues:\n1. Activa (pagaments fins a 20€ a Espanya) o desbloqueja (pagaments superiors a 20€ a Espanya) el teu telèfon.\n2. Apropa la part de darrere del teu telèfon al terminal de pagament.\n3. Segueix les instruccions que apareixen a la pantalla del terminal de pagament. Per a pagaments superiors a 20€ a Espanya, hauràs d'introduir el PIN de la teva targeta.\nCompra realitzada! Apareixerà un símbol de verificació blau a la pantalla del teu mòbil.\nCom pagar en apps i webs\nPaga amb Google Pay a qualsevol web o app on vegis algun d'aquests botons de compra.\n1. Selecciona Google Pay com a mètode de pagament.\n2. Escull una targeta de Caixa d'Enginyers.\nComença a fer servir Google Pay\nPots consultar més informació sobre como afegir una targetes, verificar-la, pagar en botigues, online i sobre la seguritat dels pagamens amb els vídeo-tutorials de Google Pay.\nQuè passa si perdo el mòbil?\nGoogle Pay requereix que configuris un bloqueig i desbloqueix de pantalla per a la majoria de les compres en botiga.\nEl bloqueig de pantalla ajuda a evitar els fraus en cas de que perdis el teu telèfon. A més, en els dispositius Android es pot bloquejar i esborrar la informació de forma remota amb la funció "Trobar el meu dispositiu".\nGoogle Pay és una marca registrada de Google LCC. Google Pay (ES) – Una forma de pagar encara millor\nConsulta aquí els Termes i Condicions del servei de Pagament amb mòbil de Google Pay.


La Catalunya encongida del tripartit - Josep Maria Pelegri - Els blogs d'e-noticies\nNo és el nostre model. Tampoc ho és el de l’Àrea Metropolitana centralitzada que propugna el tripartit. Nosaltres defensem Catalunya en tota la seva extensió i proposem un reequilibri territorial i inversor que apropi totes les comarques, que redueixi el temps entre les distàncies, que aprofiti el potencial de cada sector, de cada zona, sense que ningú no hagi de renunciar als seus orígens per manca d’oportunitats.\nPer treballar en la nova llei electoral, en hi trobaran sempre. La única condició inequívoca que posem és que cap de les demarcacions catalanes perdi representativitat. Creiem en la necessitat d’apropar el progrés als ciutadans allà on siguin, en lloc de dur els ciutadans a les zones més afavorides. No volem empènyer ningú a marxar de casa seva per la manca d’oportunitats, per l’oblit de les administracions a l’hora de modernitzar el territori. Volem fer més fàcil la vida i la competitivitat tant a les zones rurals com a les grans ciutats.\nEl nostre model de país no passa per despoblar grans zones de Catalunya, per concentrar la població a les àrees metropolitanes. Justament volem l’equilibri per no perdre la riquesa del nostre país, guanyada generació rere generació. Aquest equilibri territorial és la premissa clau i irrenunciable de nostre model. I això no és negociable. I reivindicar-ho no ens fa ser irresponsables -ans al contrari- i tampoc no vol dir que anem a la contra.\nÉs hora que els socis del tripartit desvetllin els seus motius per voler que la gran majoria del territori català estigui menys representat al Parlament. CiU no creu que així es defensi Catalunya en la seva totalitat. Per aquest motiu, no entenem que una llei electoral vagi contra el territori, sinó que defensem la que és postula a favor de tots. Dubto, francament, que el tripartit vulgui el mateix, ja que torna a assenyalar culpables per amagar que no té arguments. Així ens va.\nEls blogs d'e-noticies - Josep Maria Pelegri - La Catalunya encongida del tripartit


Borses pujant versus economia minvant\nQuè té a veure el futbol amb el PIB? Una crisi exògena al sistema econòmic\nper Jaume Puig Director general de GVC Gaesco Barcelona. 15 de maig de 2020 05:30\nEn condicions normals s’hauria jugat ja la 35a Jornada de la Lliga de futbol Santander 2019/2020. Donada la suspensió de l’activitat per la Covid-19 s’han jugat només 27 jornades, 18 de les quals durant l’any 2019 i 9 més durant l’any 2020, i se n’han ajornat 8 en total. Qualsevol estadística a posteriori d’espectadors als estadis de futbol de Primera Divisió (aproximadament uns 270.000 per jornada) diria que d’ençà de l’inici de la lliga 2019/2020 el nombre d’espectadors que han anat a un estadi de futbol ha caigut un 23% respecte l’anterior lliga, que l’any 2020 ha patit un descens d’un 67%, o que en el mes d’abril ha baixat un 100%. Unes dades horribles... sempre que es treguin de context, és clar.\nMolts inversors no entenen que des dels mínims borsaris de mitjans de març, i fins el dia 8 de maig, l’índex borsari Eurostoxx-50 hagi pujat un 26,3% (de 2.300 a 2.908), o que l´índex S&P500 hagi pujat un 33,8% (de 2.190 a 2.929). Com és això possible, si el Fons Monetari Internacional (FMI) acaba de dir, tot just al mes d’abril, que el PIB Mundial caurà un 3,0% l’any 2020? L’FMI distingeix a més entre les economies avançades, que cauran un -6,1%, i les emergents, que ho faran un -1,0%. Hi ha fins i tot qui parla d’una dissociació entre els mercats borsaris i l’economia real, o de tot un veritable nou “conundrum”.\n"Ningú preveu que l’interès futur pel futbol minvi per una aturada temporal. El futur del futbol està salvat!"\nTothom pot entendre que la transcendència de la noticia de la davallada d’espectadors als estadis de futbol és molt diferent segons quina en sigui la causa: No seria la mateixa si els espectadors haguessin deixat d’anar als partits de futbol perquè haguessin experimentat una manca sobtada d’interès per aquest esport, per exemple. El que ha passat, com és prou conegut, és que els partits s’han cancel·lat obligatòriament per la Covid-19. La diferència rau en la represa: Si fos el primer cas, el futbol estaria ben llest, ja que els espectadors no tornarien mai més als estadis, mentre que si fos el segon, com és el cas, ningú preveu que l’interès futur pel futbol minvi per una aturada temporal. El futur del futbol està salvat!\nQuelcom molt similar passa amb les xifres del PIB. Si les caigudes del PIB haguessin estat espontànies, fruit d’una implosió de la pròpia economia, d’una eclosió d’una bombolla prèvia, com ara la tecnològica l’any 2000 o la immobiliària l’any 2009, aquestes dades tindrien una gran transcendència. Ara bé, no és que l’economia s`hagi aturat, sinó que ha estat aturada per decret. No es tracta d’una crisi endògena, sinó exògena al sistema econòmic. Algú pretén que l’economia creixi amb les persones confinades obligatòriament a casa seva? La clau rau igualment en la represa econòmica. Si el teixit social i empresarial resta gairebé intacte, com sembla, degut a la escassa temporalitat de la malaltia i a la disponibilitat de finançament transitori, el futur de l’economia estarà igualment salvaguardat. Aquest és el cas de la Xina, on la recuperació econòmica post Covid-19 està sent molt més ràpida del que es podia preveure en ple confinament; aquest és l’escenari que preveu l’FMI pel conjunt del món; i aquesta és l’actitud que estan prenent les empreses cotitzades, que no és altra que focalitzar-se l’any 2020 en el balanç per passar a centrar-se el 2021 en els resultats, és a dir en considerar el 2020 com un any perdut, que senzillament cal deixar passar.\n"No tem el mercat un segon rebrot cap a la tardor? No és que el mercat borsari no sàpiga que això és una possibilitat... Però, l’impacte social difícilment seria el que hem vist"\nPel que fa a la malaltia sabem que ha causat la mort, fins ara, de 300.000 persones a tot el món, segons els registres oficials. Sens dubte es tracta de molta, massa gent, i especialment insofrible i inexplicable en el cas dels col·lectius de risc. Ara bé, de moment és inferior a les 450.000 persones que es moren cada any de grip al món, i per suposat està molt lluny de les més de 40 milions de persones que varen morir a la darrera gran pandèmia de 1918. Per suposat, el confinament general haurà fet minvar el nombre de morts, sens dubte. Tot i això, estaria molt bé, i de fet és ineludible, que es fessin els estudis científics corresponents per tal d’estimar correctament els paràmetres de l’epidèmia, desconeguts a dia d’avui donat que no es coneix ni tan sols el nombre real d’infectats, per tal de posar-li números a l’eficàcia real del confinament general. En qualsevol cas, el patró que la malaltia ha tingut en els diferents països per on ha passat, i el confinament ha estat diferent en molts d’ells, és el d’una durada entre l’inici i el final de les corbes d’hospitalitzats i de morts, de poc més d’un parell de mesos.\nMés info: El Covid-19, els mercats i les Bruixes de Salem\nNo tem doncs el mercat un segon rebrot de la malaltia cap a la tardor, quan torni el fred? No és que el mercat borsari no sàpiga que això és una possibilitat. El que passa és que l’impacte social difícilment seria el que hem vist. Per una banda, als serveis mèdics els agafaria preparats pel que fa als tests i a l’equipament, la qual cosa ha resultat ser molt rellevant (Corea del Sud, Alemanya, etc); per una altra banda es van coneixent tractaments eficaços contra la malaltia (Remdesivir, anticoagulants, ...) i n’arribaran més; igualment la vacuna, tot i que no estarà acabada podrà estar en una fase ben avançada; i finalment si s’arriben a estimar correctament els paràmetres de la pandèmia, sens dubte es coneixerà molt millor com actuar socialment a la mateixa.\n"Qualsevol comparativa del coronavirus amb el xoc econòmic de les guerres mundials és un disbarat de l'alçada d'un campanar"\nLa situació actual no resisteix cap comparativa, epidemiològicament parlant, amb 1918, la pandèmia que matava “als valents”, segons la terminologia de l’època, i no diguem ja pel nombre de baixes; no s’assembla per res tampoc amb crisis de natura econòmica, endògena, com les dels anys 2000 o 2009; i per suposat, qualsevol comparativa amb el xoc econòmic de les guerres mundials, és un disbarat de l’alçada d’un campanar, per molt que s’hagi emprat una nombrosa terminologia bèl·lica en aquest assumpte.


EL PA DELS FERRER: COCA DE MONIATO\nPublicat per Aina Àlvar Alícia a 0:28\nAnònim 16 d’octubre de 2011, a les 9:45\nFamília! Quina il·lusió més gran que hagueu tornat i a sobre pel 15, tot un honor! Aquesta coca ha d'estar de luxe... i els entrepans que us heu menjat són un autèntic pecat de bons!\nmercè 16 d’octubre de 2011, a les 10:55\nUohhhhhhhh!, quina coca!, i quin farcit!... Vaja un soparet... Em fa molta ilu trobar-vos per aquí!, estàveu virtualment missing...Una abraçada.\nJosepb.Menja de bacallà. 16 d’octubre de 2011, a les 18:30\nBenvinguts de nou... aquesta és una coca, que farcida amb els ingredients que hi poseu, "sóna" molt i molt bé¡¡\nA peu coix. Núria Sagués 16 d’octubre de 2011, a les 22:55\nAnònim 30 d’octubre de 2011, a les 11:41\nHe descovert el vostre bloc a través de "la recepta del quinze". A més ahir vaig estar a Baltà farinetes i em van comentar que també sou de Sants. Enhorabona pel bloc, us afegeixo als enllaços del meu, que també és d'una santsenca que fa pa.


El Festival Deleste reunix a 1700 persones al Palau de la Música - Infoguiavalencia.com\nAssistència històrica la que ha obtingut el festival Deleste este dissabte en la seua setena edició. El Palau de la Música, seu d’enguany, ha acollit 1700 persones, xifra rècord del festival.\nLes dotze propostes musicals que han configurat el Deleste 2018 durant tot el dissabte han aconseguit omplir el Palau. Dins de la nova filosofia d’obrir este espai a totes les músiques ha sigut, este dissabte, un autèntic temple de la música rock, indie i pop.\nExterior Palau de la Música – Festival Deleste (foto: María Visuals)\nDotze propostes musicales en un Deleste de rècord\nSens dubte l’actuació dels granadins Los Planetas era el plat fort d’esta edició del Deleste. I no han defraudat. La Sala Iturbi plena ha seguit l’àlbum Una semana en el motor de un autobús, el més important del grup. Los Planetas han estat acompanyats pel quintet de corda Cosmotrio i David Montañés al piano.\nEn la mateixa sala, convertida en Escenario Cervezas Alhambra, també han actuat La Bien Querida, Sr. Chinarro i El Petit de Cal Eric. Per part seua, i des de primera hora del matí, han actuat Fuego Amigo, el grup revelació de la temporada Els Jóvens, Wind Atles, Marem Ladson, Els Invaders, Els Punsetes i Tversky i la fi de festa al Hall dels Tarongers (El Saló) ha sigut a càrrec de The Basement Sound System.\nSala Iturbi del Palau de la Música – Escenario Cervezas Alhambra del Festival Deleste (foto: María Visuals)


Les cendres d'un altre volcà islandès en erupció podrien arribar al nord d'Espanya dijous\nLes cendres del Grímsvötn, el volcà islandès que va entrar en erupció aquest dissabte, podrien arribar a l'espai aeri espanyol al voltant de dijous. Aquesta nova erupció arriba un any després de la de l'Eyjafjallajökull, que va acabar suposant la clausura del trànsit aeri per a tot Europa. Ara per ara, el núvol de cendres del Grímsvötn ja comprèn uns disset quilòmetres i ha obligat a tancar l'espai aeri islandès.\n22/05/2011 - 18.31 Actualitzat 23/05/2011 - 08.59\nEl núvol de cendres del Grímsvötn\nL'Agència Europea per a la Seguretat en la Navegació Aèria, Eurocontrol, ha confirmat que el núvol de cendres del Grímsvötn podria arribar a la Península dijous, si bé també ha afegit que el temps d'arribada depèn en gran mesura de la continuïtat que puguin tenir les erupcions del volcà.\nSegons les previsions de l'agència, el núvol de cendres podria assolir les costes d'Escòcia dimarts, i les franceses i espanyoles dijous. Les emissions d'aquest volcà han provocat el tancament de l'aeroport internacional de Keflavík, el més important d'Islàndia, i les autoritats aèries preveuen que en les pròximes hores "les cendres del volcà s'estendran per tot el país".\nTot plegat fa témer que es repeteixi el caos aeri que va provocar fa un any un altre volcà, l'Eyjafjallajökull. En aquella ocasió, el trànsit aeri va quedar paralitzat durant setmanes a tot Europa i va provocar pèrdues milionàries, però els experts, que no descarten del tot "una gran emissió", creuen que és "poc probable" que una situació com la de l'any passat es repeteixi.\nEn una reunió de l'Eurocontrol per analitzar la situació en què han participat Espanya, França i el Regne Unit, s'ha descartat que el trànsit aeri es vegi afectat "almenys en les pròximes 24 hores", sense comptar estrictament l'espai islandès. Tot i això, l'Agència farà un seguiment estret de l'evolució de les cendres a partir d'informacions aportades per l'Institut de Vulcanologia i l'Oficina de Meteorologia britàniques.


(55636) 2002 TX300 - Uniopèdia, el mapa conceptual\n(55636) 2002 TX300 és un objecte del Cinturó de Kuiper descobert el 15 d'octubre de 2002 pel programa de detecció d'asteroides NEAT.\n19 les relacions: Any julià, Àrea, Cinturó de Kuiper, Diàmetre, Grau sexagesimal, Kelvin, Metre per segon, Metre per segon al quadrat, Near Earth Asteroid Tracking, Objecte clàssic del Cinturó de Kuiper, Quilogram, Quilogram per metre cúbic, Unitat astronòmica, (55565) 2002 AW197, (55637) 2002 UX25, 15 d'octubre, 2002, 2006, 22 de setembre.\nEn astronomia, un any julià és una unitat de temps definida exactament com 365,25 dies o 31.557.660 segons.\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Any julià · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Àrea · Veure més »\nEl cinturó de Kuiper és una àrea del sistema solar que s'estén des de l'òrbita de Neptú (a 30 UA) fins a 50 UA del Sol.\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Cinturó de Kuiper · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Diàmetre · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Grau sexagesimal · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Kelvin · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Metre per segon · Veure més »\nEl metre per segon al quadrat (símbol: m/s2) és una unitat derivada del Sistema Internacional d'Unitats per a mesurar l'acceleració d'un cos.\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Metre per segon al quadrat · Veure més »\nEl Near Earth Asteroid Tracking (NEAT) és un programa usat per la NASA i el Jet Propulsion Laboratory per descobrir objectes propers a la terra.\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Near Earth Asteroid Tracking · Veure més »\nObjecte clàssic del Cinturó de Kuiper\nUn objecte clàssic del cinturó de Kuiper és un objecte del cinturó de Kuiper que orbita a més de 41 UA del Sol i no presenta ressonàncies orbitals amb els planetes exteriors del sistema solar.\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Objecte clàssic del Cinturó de Kuiper · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Quilogram · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Quilogram per metre cúbic · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і Unitat astronòmica · Veure més »\n(55565) 2002 AW197 és un objecte del cinturó de Kuiper descobert el 10 de gener de 2002 per Michael E. Brown i altres.\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і (55565) 2002 AW197 · Veure més »\n(55637) 2002 UX25 és un objecte del Cinturó de Kuiper que orbita al voltant del Sol a 42 UA de distància, es va descobrir el 30 d'octubre del 2002 pel programa de detecció d'objectes transneptunians Spacewatch.\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і (55637) 2002 UX25 · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і 15 d'octubre · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і 2002 · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і 2006 · Veure més »\nNou!!: (55636) 2002 TX300 і 22 de setembre · Veure més »\n(55636) 2002 tx300, 2002 TX300.


Tarraco Festes: El Ball de Diables i la Víbria participen divendres al Correfoc de la Festa del Quadre de Santa Rosalia a Torredembarra\nEl Ball de Diables i la Víbria participen divendres al Correfoc de la Festa del Quadre de Santa Rosalia a Torredembarra\nAquest proper divendres 14 de juliol el Ball de Diables de Tarragona i la Víbria se'n van cap a Torredembarra per a participar al Correfoc de les Festes del Quadre de Santa Rosalia i que organitza el Ball de Diables de Torredembarra, en el qual també hi participaran altres elements de foc, bèsties i diables convidats.\nEls altres elements de foc participants en aquest correfoc a Torredembarra seran: el Ball de Diables de Sitges Colla Vella, Ball de Diables de Mataró i el Ball de Diables del Morell. També hi seran la Virgilia de Torredembarra i el Ball de Diables de Torredembarra com a organitzadors del correfoc.\nA més enguany els organitzadors del correfoc de les Festes del Quadre de Santa Rosalia estan d'aniversari, en fan 30 anys el Ball de Diables de Torredembarra. El Correfoc donarà inici a dos quarts d'onze de la nit (22:30h) des del Passeig de la Sort i fins a la Plaça del Castell, on ompliran els carrers d'espurnes, foc i fum.\nPublicat per Tarraco Festes en dimarts, de juliol 11, 2017


Estrenem la plaça dedicada a la sindicalista antifeixista Conxa Pérez | L'Eixample\nEstrenem la plaça dedicada a la sindicalista antifeixista Conxa Pérez\n21/06/2021 - 20:19 h\nHomenatge. La descoberta de la placa es farà dissabte 3 de juliol a les 10 h a la Superilla de Sant Antoni, amb un aforament limitat per garantir la distància de seguretat.\nLa placeta que es troba a la confluència dels carrers de Tamarit i del Comte Borrell, a la superilla de Sant Antoni, portarà el nom de Conxa Pérez Collado (Barcelona, 1915 – 2014), una sindicalista lligada durant molts anys al barri a través del Mercat de Sant Antoni. La descoberta de la placa es farà dissabte 3 de juliol, a les 10 h. En el decurs de l’acte es retrà un homenatge de record a la seva vida i se celebrarà una actuació musical a càrrec de Sabina Witt.\nNascuda al barri de les Corts, als 13 anys va començar a treballar en fàbriques i molt aviat va ser una sindicalista destacada i militant de la CNT i de la FAI. Durant la Guerra Civil, es va implicar en la defensa de la República, tant al front com a la reraguarda. Després de la guerra, va passar pel camp de concentració d’Argelès, i va tornar a Barcelona el 1942. Ja a Catalunya, va ser empresonada a la presó de dones de la Reina Amàlia per combatre el feixisme. Durant 50 anys va estar al capdavant d’una parada als Encants del mercat de Sant Antoni, on amagava companys, propaganda i material clandestí, i que va ser punt de trobada de militants anarquistes.\nEl nom de la sindicalista catalana va ser triat per la Vocalia de Dones i de Memòria Històrica de Sant Antoni i aprovat pel Ple del Districte de l’Eixample el 7 de març de 2019, amb l’objectiu de continuar feminitzant el nomenclàtor de carrers de Barcelona.\nAforament limitat en la descoberta de la placa\nDonat l’actual context sanitari, l’aforament de l’acte es limita a un màxim de 40 persones per tal de garantir la distància de seguretat. Per assistir-hi cal fer la inscripció en aquest enllaç.


L'Editorial Bromera publicarà Herta Müller, la Premi Nobel 2009 - VilaWeb\nLlegiu, en exclusiva, un fragment de la novel·la 'L'home és un gran faisà en el món'\nL'editorial Bromera publicarà al català l'obra de Herta Müller, recent guanyadora del Premi Nobel de Literatura. Fins ara era inèdita en català. Bromera ha competit amb tres editorials més que negociaven per obtenir els drets de publicació. Al voltant del 10 de desembre, dia en què es lliuraran els guardons, Bromera publicarà dues novel·les: 'L'home és un gran faisà en el món' (podeu llegir-ne un fragment, en exclusiva) i 'La bèstia del cor'.\nBromera ha contractat de moment quatre títols. A més dels ja dits, de cara a la primavera del 2010 també publicarà el llibre de relats 'En terres baixes', que és el primer que va publicar i que va ser censurat a Romania i fins molts anys després no es publicaria íntegre a Alemanya; i la seva darrera novel·la, 'Atemschaukel' (encara no té títol en català), que segons la crítica internacional, és l'obra més poderosa de l'autora. Però Herta Müller té vint-i-dues obres publicades fins ara, entre les quals hi ha també poesia i assaig. La voluntat de Bromera és no quedar-se amb aquests quatre títols inicials, sinó apostar per l'autora i anar oferint tota la seva obra al català, segons que ha explicat a VilaWeb el director literari, Joan Carles Girbés.\nBromera ha aconseguit els drets de publicació contra pronòstic. Com va anr la negociació? Diu Girbés: 'De vegades no és una qüestió de diners només aconseguir els drets. En qualsevol negociació de drets totes les editorials interessades tenen unes virtuts que encaixen amb el que vol l'autor. Hi ha una part contractual i una altra part més relacionada amb el catàleg, la seriositat etc. En el nostre cas, diria que va pesar la il·lusió amb la qual vam defensar la voluntat de publicar-la i també el fet que siguem una editorial independent, que no formem part de cap gran grup. De fet, Müller a Alemanya publica en una editorial independent.'\n'Ens fa moltíssima il·lusió publicar Herta Müller. Però el fet que encara no es trobés editada en català m'ha fet reflexionar: Com és que cap editor català ha apostat fins ara per aquesta autora? El dia que es va saber la guanyadora del Nobel, molts editors vam patir la síndrome del 'Herta què?'. És una autocrítica que vaig anotar al bloc ('Tirant al cap'). De vegades els editors no posem prou atenció en autors que tenen un gran potencial com la Herta Müller, i en canvi aquesta és part de la nsotra feina.'\nBromera ja té precedents en publicar premis Nobel, perquè en el seu catàleg figuren les obres del turc Orhan Pamuk (Premi Nobel 2006) i de l'egipci Naguib Mahfouz (Premi Nobel 1988). Però Joan Carles Girbés ens confirma que Bromera no persegueix els Nobel de Literatura per sistema. En el cas de Herta Müller, què el va fer decidir d'apostar-hi? Respon: 'Encara sota la síndrome del 'Herta què?', vaig començar a cercar informació de l'autora per internet. Vaig trobar fragments de la seva obra en anglès, en castellà; vaig descobrir la seva vida... De seguida em va interessar i la vaig imaginar en el nostre catàleg: Herta Müller té una veu molt personal, és especialment atractiva la seva escriptura, però no és una escriptora amable, parla d'emigrants, de desposseïts... És una realitat que convé reivindicar perquè no es repeteixin els fets terribles que ella explica.'\nGirbés també destaca la seva sensibilitat: 'Són històries dures les que planteja, però explicades amb molt de sentiment. Aquesta autora té la capacitat de crear imatges a partir de la quotidianitat, fer de la quotidianitat metàfores brillants. I això és la força de la paraula. Això és la gran literatura.'\nLa literatura d’aquesta autora està impregnada de vivències personals. Ella mateixa ha dit que tot el que ha escrit està relacionat amb el que li va tocar viure durant trenta anys sota una dictadura, la de Ceaucescu a Romania. Müller va néixer en un poble romanès amb majoria de parla alemanya.\nEl faisà i la bèstia al cor\nSegons una nota de l'editorial, 'L’home és un gran faisà en el món' (que té 128 pàgines i el tradueix Ramon Monton) retrata la desintegració d’una comunitat germànica a la Romania rural, dins d’una atmosfera opressiva d’insòlita cruesa. I 'La bèstia del cor' (que tradueixen Laura Albinyana i Josep Franco), distingida amb el premi IMPAC (que atorguen els bibliotecaris a Dublin a un llibre traduït a la llengua anglesa), narra la història d’un grup d’amics, estudiants, professors i enginyers que sucumbeixen a la dictadura romanesa i se suïciden.\nL'escriptora germano-romanesa Herta Müller s'emporta el Nobel de Literatura


El 9 Esportiu - Més notícies de El 9 Esportiu/Més esport - 5\nEls Pioners, a les semifinals.\nEl triomf de l'equip francès del Black Panthers de Thonon-Les Bains contra l'Alphen Eagles (0-46) a Holanda va atorgar la classificació per a les semifinals del l'Efaf Cup als Pioners de l'Hospitalet...\n13/05/13 02:00\t-\nTriple empat a The Players.\nEl nord-americà Tiger Woods, el suec David Lingmerth i el castellonenc Sergio Garcia (205, -11) comparteixen el lideratge del torneig The Players, que es disputa a Sawgrass (Florida), en espera de l'últim...\nNatàlia Garcia, setena en cèrcol.\nLa catalana Natàlia Garcia Timofeeva, que a final de mes competirà en l'europeu de gimnàstica rítmica de Viena, va tancar la seva participació en la copa del món de Corbeil (França) amb un destacat...\nVictòria i rècord de Kilian Jornet\nKilian Jornet va inaugurar el calendari de la copa del món de curses de muntanya amb la victòria a la Transvulcania, amb rècord de la prova inclòs (ell i Luis Alberto Hernando, segon, van rebaixar...\n- EL 9\tL'objectiu és repetir\nCurses de muntanya. Jornet i Picas comencen a la Transvulcania la copa del món d'ultraresistència com a favorits per revalidar el títol\n11/05/13 02:00\t- SANTA CRUZ DE LA PALMA\n- Marc Salgas\tGerard Osorio, amb Espanya.\nLa inclusió del jove receptor sabadellenc és una de les grans novetats de la llista que va donar ahir el tècnic estatal Fernando Muñoz, per disputar la lliga europea de voleibol del 15 de juny contra...\n11/05/13 02:00\t-\nJORDI MERINO “Si les entitats ho volen, trencarem amb la FEDME”\n“El col·lectiu excursionista ha estat sempre molt amatent als temes nacionals i molt arrelat al territori, i atès això vam creure necessari fer aquest pas”“Creiem que altres federacions podrien unir-se a aquesta transició”\n10/05/13 02:00\t- BARCELONA\n- Marc Salgas\tJosé Ignacio Wert discrepa de la sentència de l'operació Port\nPoliesportiu. El ministre vol que se sàpiga qui es va dopar amb Fuentes\n10/05/13 02:00\t- MADRID\n- El 9\tAtletes que volen saber la veritat\nDopatge. Natàlia Rodríguez, Jackson Quiñónez i Rosa Morató, entre altres, es mobilitzen perquè no es destrueixin les proves del judici de l'operació Port\n- El 9\tMarcs idíl·lics per als X Games\nX Games. L'Estadi Olímpic, l'esplanada de l'anella olímpica, la piscina de Montjuïc i el Sant Jordi seran els escenaris de luxe dels X Games que es disputaran la setmana vinent a Barcelona\n- Àlex Masana\tInici Anterior 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Següent Final Més llegides


1a Assignació 2019 >> Totes les Places d'Accés a la Universitat | betevé\nLes notes de tall del curs 2019-2020 es podran consultar a partir del 12 de juliol\nJa s’ha fet pública la 1a assignació de places de la universitat, tot i que les notes de tall del curs 2019-2020 es publicaran aquest divendres. Els estudiants que hagin fet la selectivitat poden consultar a quina de les seves preferències d’estudis hi han pogut entrar. Es pot consultar des d’aquest web.\nLes opcions d’accés a la universitat, però, no estan tancades, perquè, un cop es publiquin les notes de tall, si els estudiants renuncien o canvien de preferència al grau universitari al qual hagin accedit, els següents estudiants de la llista (per ordre de nota) podran entrar en aquesta carrera.\nEls resultats de les assignacions de places es poden reclamar fins al dia 16 de juliol. Per fer-ho, s’ha de presentar una sol·licitud a l’Oficina d’Accés a la Universitat o les seus territorials.\nCom es fa l’assignació de places a la universitat?\nLes sol·licituds dels estudiants per accedir a la universitat s’ordenen per la nota d’admissió. A partir d’aquí les places de cada universitat per a cada grau universitari es van adjudicant fins que s’exhaureixen i el darrer estudiant que aconsegueix la plaça marca la nota de tall per al 2019-2020 en aquest grau i en un centre en concret.\nQuan surten les notes de tall 2019-2020?\nLa Generalitat ha anunciat que les notes de tall es publicaran aquest divendres, 12 de juliol, cap a les 11 h. Mira com consultar les notes de tall del curs 2019-2020 quan es publiquin.\nNotes de tall 2018-2019 [PDF]\nQuè fer si no has aconseguit el que volies en la 1a assignació?\nSi no has aconseguit entrar en la primera preferència en aquesta primera assignació de places a la universitat pots fer el tràmit d’“Assignació definitiva” si l’opció en què has entrat ja et va bé i renuncies a la teva primera preferència o et pots esperar.\nCom calcular la nota de tall del 2019?\nLa plaça assignada en aquest primer pas no es perd i pots esperar a una reassignació de places per aconseguir entrar en una de les teves primeres preferències. En aquest cas, cal fer el tràmit “Continuar en el procés de reassignació de places” al portal d’accés a la universitat. Aquest tràmit es pot fer a partir del 24 de juliol.


Holiday Home Type B.2 Arnhem Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Holiday Home Type B.2\nDissenyat tant per oci com per negoci, Two-Bedroom Villa Droompark Hooge Veluwe 5 està situat idealment a Arnhem City Center; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nTwo-Bedroom Villa Droompark Hooge Veluwe 5 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Arnhem. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com aparcament de cotxes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara forn microones, renta vaixelles per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior, parc infantil, jardí. Two-Bedroom Villa Droompark Hooge Veluwe 5 és una elecció inteligents per a viatgers a Arnhem, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal que informeu el Holiday Home Type B.2 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus.


EDiSo - Refundació del Simposi Català de Sociolingüística: Iniciativa Catalana de Sociolingüística\nEn segon lloc, ateses les precàries condicions econòmiques de molts investigadors i la manca de recursos econòmics de l’ICS per finançar-ne la participació, ens proposem fer ús de la tecnologia per tal de reduir al mínim els costos d’organització i assistència. Amb aquesta finalitat, creem l’alternativa low cost que consistirà en la connexió del simposi a una plataforma streaming que en permetrà el seguiment en directe des de qualsevol indret amb accés a Internet. A més d’esborrar els obstacles de tipus econòmic i geogràfic, ens permetrà obrir portes a tots aquells que treballin sobre la sociolingüística catalana arreu del món i facilitar-ne la integració i l’accés dels països en crisi o en procés de desenvolupament. De tota manera, assumim que la presència física en congressos no pot ser substituïda i aquesta proposta low cost representa una via alternativa però no supletòria. El primer congrés en streaming intentarem que sigui el proper 5 d’octubre de 2013.\nEn tercer i últim lloc, volem dinamitzar la producció científica dels participants en el simposi promovent, d’una banda, la publicació d’articles i, de l’altra, la proposta de panells per a congressos. Per exemple, ens referim a la possibilitat de publicar números especials en revistes internacionals, editar llibres i publicar monografies (tots ells escrits per membres de la ICS i publicats per editorials i revistes internacionals) i presentar panells i comunicacions en altres fòrums i mitjans, aprofundint d’aquesta manera en l’impacte científic internacional de la sociolingüística catalana. Paral·lelament, també serà benvinguda la publicació en línia de working papers i de les diapositives de les presentacions al bloc de l’ICS per tal de facilitar l’accés als estudis presentats en el simposi a totes aquelles persones que no hi hagin pogut assistir ni física ni virtualment.\nMaria Rosa Garrido Cristina Aliagas\nText Refundació SCS.pdf [ ] 72 kB


L’esperit de la Transició (Sebastià Alzamora)\nSEBASTIÀ ALZAMORA 21/09/2017 18:06\nSap greu per totes les persones (moltes) que des de la mort de Franco fins aquí es varen comprometre de bona fe en la construcció d’un estat democràtic a Espanya. Però, quaranta anys més tard, el balanç del sistema polític nascut amb la Constitució del 1978 es pot resumir en dues paraules: corrupció i autoritarisme, exactament les dues principals estructures d’estat damunt les quals es va sostenir el règim franquista durant els quaranta anys anteriors, i que va deixar (“ atado y bien atado ”) com a herència. Justificar aquests quaranta anys de democràcia merament formal dient que en el seu transcurs “hem avançat molt” és molt semblant a afirmar que Franco no va ser tan dolent perquè va construir carreteres i pantans i va posar la vejés. Són les societats les que avancen, més o menys en sintonia amb el ritme que marca l’època i el món en què viuen, i sovint ho fan a pesar dels seus governants i no gràcies a ells.\nEl sistema polític nascut amb la Constitució del 78 es pot resumir en dues paraules: corrupció i autoritarisme\nEl cop d’estat i la repressió que el govern d’Espanya perpetra aquests dies contra Catalunya és el certificat de defunció de l’anomenat esperit de la Transició, que havia d’acabar malament perquè es basava en massa mentides, ocultacions i silencis. I humiliacions. No calia tornar a passar per damunt dels vençuts de la Guerra Civil, però es va fer tan aviat com n’hi va haver ocasió (amb la Loapa) i d’aleshores ençà el guerracivilisme i la catalanofòbia han continuat essent, amb més o menys intensitat, les senyes d’identitat de la política espanyola, el seu ADN. Fins que hem arribat a l’esclat d’ara, en què no tan sols l’esperit de la Transició sinó també les llibertats ciutadanes consagrades per la Constitució han saltat pels aires, i ho han fet a mans de qui té la responsabilitat de servir-les i protegir-les.\nEl que està passant i el que passarà en els propers dies significa que hi ha opressors i oprimits, i que s’ha d’escollir estar amb els uns o amb els altres. No hi ha més opcions vàlides, perquè ara el silenci no vol dir prudència sinó complicitat i connivència amb els opressors. Ho dic especialment per l’esquerra, tant espanyola com catalana, que encara intenta fingir que no ho veu clar. Tant o més miserable que la prepotència dels repressors és l’anuència dels qui es parapeten en una equidistància que no existeix.\nQuè espera Miquel Iceta per divertir-nos amb una nova ballaruga? ¿És que Pedro Sánchez va renéixer de les seves cendres polítiques per donar suport, ni que sigui callant, a una situació que avergonyeix el món sencer? ¿Ha consultat Joan Coscubiela al seu fill si vol viure en un país autoritari, comandat pels mateixos que el varen aplaudir amb tant d’entusiasme fa unes setmanes al Parlament? ¿Tots els que porten mesos afirmant que tan culpables són els uns com els altres de la situació encara no han aconseguit distingir entre un estat totalitari i un poble que només demana exercir el dret a vot? L’esperit de la Transició, la gran excusa, s’ha acabat per sempre. I avui estem davant d’un atemptat contra les llibertats que cap demòcrata, cap persona decent, pot acceptar. Ni tan sols callant.


Apartment Orebic 4521a Orebic Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Orebic 4521aOrebic, Orebic, Croàcia - Veure al mapaApartment Orebic 4521aVeure més fotosplatjaVeure més fotosVeure totes les 31 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment Orebic 4521a està situat idealment a Orebic; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Apartment Orebic 4521a, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, plat de dutxa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment Orebic 4521a la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Orebic.\nApartment Orebic 4521a