Els Concerts de Vivers mostren el seu costat solidari amb 'Corazonadas'\nEls Concerts de Vivers mostren el seu costat més solidari amb 'Corazonadas'\nL’espectacle serà el 25 de juliol i una part de la recaptació es destinarà al projecte Papallona\nLes cantants Rozalén, Christina Rosenvinge i Thaïs Morell arriben el pròxim dimecres 25 de juliol als Concerts de Vivers de la Gran Fira de València amb el concert solidari ‘Corazonadas – Recuperem persones, dignitat i justícia’. Una part de la recaptació es destinarà al projecte Papallona desenvolupat per l’Associació Àmbit, entitat que treballa des de l’any 1993 per a la reinserció i l’atenció integral de dones recluses i exrecluses.\n«Estem molt orgullosos que els Concerts de Vivers tinguen, com en anteriors edicions, el seu vessant més solidari», ha exposat el regidor de Cultura Festiva, Pere Fuset, qui ha destacat que «un concert íntegrament fet per dones ajuda a visibilitzar el paper de la dona en l’àmbit musical. En els Concerts de Vivers estem superant el 30 % de dones, mentre que la mitja d’altres festivals està entre el 10 i el 17 %». El regidor Fuset ha presentat aquest matí el concert solidari acompanyat de Carmen Amoraga, directora general de Cultura i Patrimoni de la Generalitat; Javier Vilalta, director de l’Associació Àmbit; i Sergi Almiñana, promotor musical i membre de MusicaProCV.\n«La cultura és la ferramenta de transformació més potent que tenim en la societat i, a més, és transversal. La cultura ens fa sentir i des de l’empatia trobem eixa força transformadora», ha expressat Carmen Amoraga, directora general de Cultura i Patrimoni de la Generalitat. Durant la roda també han estat presents Maria Escalona, de les 40 Jornades Feministes; Carmela Alfaro, de Teixidores de Futur; i el poeta i agitador cultural David Trashumante.\nLes localitats per a l’espectacle solidari ‘Corazonadas – Recuperem persones, dignitat i justícia’ es poden adquirir en la pàgina del festival (https://concertsdevivers.com/entrades/) i en Ticketea (https://www.ticketea.com/) per 25 euros, més despeses de distribució. Les portes del recinte s’obriran a les 19.00 hores i l’horari previst de les actuacions és el següent: Thaïs Morell, 20.30 h; Christina Rosenvinge, 21.15 h, i Rozalén, 22.30 h. Els concerts estaran precedits per un recital de poesia realitzat per dones i amb la participació de Noelia Morgana, Mississippi, Salomé Castro, Catalina Isis, Iris Alemanara i presentat per Ana Sánchez. A més, hi haurà una sèrie d’estands de col·lectius feministes per mostrar el seu treball a la ciutadania.\nMaría de los Ángeles Rozalén és una de les artistes més importants de la música espanyola actual. La gira de presentació del seu últim treball, ‘Cuando el río suena’, ha recorregut quasi tots els racons de l’Estat amb èxit. Tanmateix, en 2013 la cantant manxega ja va aconseguir centenars de milers de visualitzacions amb els seus primers temes i, ara mateix, les cançons ’80 veces’ o ‘Comiéndote a besos’ superen els 12 i els 16 milions de reproduccions, respectivament.\nD’altra banda, Christina Rosenvinge presentarà els temes del seu àlbum ‘Un hombre rubio’. Es tracta d’un treball que va sorgir amb la composició ‘Romance de la plata’, escrita en homenatge al seu pare. Eixe va ser el detonant d’un disc escrit des del ‘jo’ masculí de la cantant, amb l’objectiu d’entendre la soledat de l’home des de dins. A més, hi ha històries de desamor, el relat d’un adolescent africà que travessa l’estret i referències a David Bowie, una de les grans referències de l’artista.\nPer últim, Thaïs Morell és una cantant, guitarrista i compositora nascuda a Curitiba, al sud de Brasil, però resident a València. Amb una extensa formació, és capaç d’endinsar-se en estils musicals diversos: des de la bossa nova a la música folklòrica, passant pel jazz i els ritmes africans. Les seues creacions es poden escoltar en els discos ‘Cancioneira’ i ‘Amaralina’, referències publicades per Sedajazz Records en 2012 i 2015, respectivament.\nEl projecte Papallona es va posar en marxa en setembre de 2016 amb la col·laboració de la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives i de la Conselleria d’Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori. Es tracta d’una iniciativa pionera en Espanya que va implementar una vivenda tutelada destinada a la inserció, recuperació i rehabilitació de dones preses i expresses amb problemes de salut mental greu.\nD’aquesta manera, l’Associació Àmbit i les diverses institucions implicades van abordar les noves necessitats detectades en el col·lectiu de dones que estan en situació de privació de llibertat i pateixen un trastorn mental crònic. Es tracta de perfils amb un alt risc d’exclusió social que, a més, sofreixen una vulnerabilitat per raó de gènere. La primera llar es va obrir en 2017 i atén específicament dones recluses i exrecluses que presenten trastorns mentals greus i que, en la majoria dels casos, també han d’afrontar altres problemàtiques com haver sigut víctimes de violència de gènere.\nValència ofereix una guia digital per actuar en la fase 1\nUna comissió municipal treballa per a consensuar la reconstrucció social i económica de la ciutat i aconseguir una nova normalitat sostenible\nFerrocarrils de la Generalitat projecta establir un límit d'accés als trens en les principals estacions de Metrovalencia


La Cambra i Rubí s’uneixen per ajudar a empreses i treballadors - Diari de Terrassa\nLa Cambra i Rubí s’uneixen per ajudar a empreses i treballadors\nEl conveni entre les dues entitats permetrà desenvolupar projectes i accions formatives adreçades al teixit empresarial i a la ciutadania de Rubí\nEl conveni s’ha signat a la sala de plens de l’Ajuntament de Rubí\nLa Cambra de Comerç, Indústria i Serveis de Terrassa i l’Ajuntament de Rubí han signat un conveni de col·laboració per a desenvolupar i executar conjuntament projectes i accions formatives adreçades al teixit empresarial i a la ciutadania de Rubí i la seva àrea d’influència. Amb aquest acord, les dues institucions es comprometen a col·laborar en l’assistència i la prestació de serveis a les empreses, la defensa dels interessos empresarials i dels treballadors, la investigació en l’àmbit socioeconòmic i la formació i qualificació professional.\nLa Cambra farà difusió dels projectes acordats a les empreses associades a l’entitat, col·laborarà en la seva planificació, execució i avaluació i n’avaluarà i certificarà el resultat. L’Ajuntament de Rubí en farà difusió i facilitarà l’espai on es desenvoluparan les accions en format presencial. Les dues entitats acordaran la contractació del personal necessari, el calendari i els aspectes concrets que requereixi cada formació.\n“Amb aquest conveni posem mitjans i recursos per compensar l’oferta i la demanda, i perquè les dinàmiques del mercat i l’administració conjuntin”, va dir Ramon Talamàs i Jofresa, president de La Cambra. L’alcaldessa de Rubí, Ana María Martínez Martínez, va afirmar que la col·laboració amb La Cambra permetria “oferir una formació reconeguda i homologada que afavoreixi l’accés al mercat laboral i la promoció professional”.\nTemes:Ajuntament de Rubí, Cambra de Comerç de Terrassa


Balears fou la comunitat autònoma on més va augmentar l'atur al 2003\nL'any va tancar amb 39.800 desocupats, un 20,9% més que el 2002\nR.G./Agències | 29 gener 2004\nL'atur va pujar a les Balears en 6.900 persones durant el 2003, fet que representa un increment del 20,9 per cent respecte de l'any anterior, el més elevat d'Espanya, per davant de Galícia (16,07 per cent), Navarra (15,29 per cent) i Canàries (13,86 per cent).\nA la finalització de l'exercici, el nombre de desocupats enregistrats a la Comunitat autònoma va ascendir a 39.800 persones, situant l'índex d'atur en el 9,38 per cent o, el que és el mateix, sis dècimes percentuals menys que al tancament de 2002, segons les dades aportades per l'Enquesta de Població Activa difoses ahir per l'Institut Nacional d'Estadística (INE).\nNo obstant això, durant 2003 es varen crear 11.100 llocs de feina a les Balears, un 2,95 per cent més que l'any anterior, i el nombre total d'ocupats va assolir les 384.400 persones. Malgrat aquestes xifres, el Conseller de Treball i Formació, Guillem de Olives, es va mostrar optimista i afirmà que «als darrers mesos s'ha produït una alentiment del creixement de l'atur a Balears». El conseller augura una millora de les dades d'ocupació al 2004.\nPer la seva banda, el president de Caeb, Josep Oliver, va atribuir l'augment del nombre de desocupats a «l'estancament econòmic que ha patit les Balears els darrers anys i a l'augment de la població activa, sobretot per l'arribada massiva d'immigrants».\nEls sindicats majoritaris de les Illes també es referiren a l'EPA, i manifestaren la seva preocupació. Segons els responsables d'UGT, el Govern balear hauria de prendre mesures urgents «ja que el nostre mercat laboral té problemes estructurals». Des de CCOO recordaren que, a més d'incrementar-se el nombre d'aturats, també havia augmentat la temporalitat i les contractacions a temps parcials. Segons aquest sindicat, la manca de mesures per desestacionalitzar l'economia impedeix la plena ocupació.


Què és l’IPCC? - Blog CREAF\nImatge de capçalera: il·lustració principal del segon informe del sisè cicle d'evaluació de l'IPCC. Autoria de: Alisa Singer, www.environmentalgraphiti.org, IPCC.\nQuè està passant? És hivern i tens la sensació que cada any és més càlid. Llegeixes les notícies i sembla que augmenten els esdeveniments extrems: incendis freqüents, inundacions, sequeres greus, etc. El canvi climàtic no és un problema del futur: ja vivim els seus efectes. Però, com conèixer el seu abast a les diferents regions del món? Ens hi podem adaptar? És possible frenar-lo o reduir els seus efectes? Aquestes són algunes de les qüestions que respon l’IPCC.\nEl conegut com a IPCC correspon amb les sigles del Grup Intergovernamental d’Experts sobre Canvi Climàtic. La iniciativa va ser impulsada per l’organització World Meteorological Organization (WMO) juntament amb el Programa de Nacions Unides pel Medi Ambient (PNUMA) el 1988. El seu objectiu és proporcionar als governs evidències científiques sobre els efectes del canvi climàtic i facilitar el desenvolupament de polítiques d’adaptació i mitigació. Per aconseguir la màxima informació objectiva, la participació en l’IPCC està oberta a tots els països membres de l’organització WMO i Nacions Unides i actualment compta amb 195 integrants.\nEl seu objectiu és proporcionar als governs evidències científiques sobre els efectes del canvi climàtic i facilitar el desenvolupament de polítiques d'adaptació i mitigació. Per aconseguir la màxima informació objectiva, la participació a l'IPCC està oberta a tots els països membres de l'organització WMO i Nacions Unides i actualment compta amb 195 integrants.\nQuines diferències hi ha entre ‘adaptació’ i ‘mitigació’? Per què les consideren per separat? L’adaptació inclou les mesures que necessitem per ajustar-nos als efectes actuals i futurs del canvi climàtic. Per exemple, implementar noves formes d’agricultura en un context en el qual cada vegada hi haurà més sequeres o la planificació i gestió dels recursos naturals. En canvi, la mitigació es refereix a implementar accions per tal que els efectes del canvi climàtic siguin menys greus, per exemple, evitar o reduir l’emissió de gasos d’efecte d’hivernacle a l’atmosfera.\nConferència IPCC, 2014. Autoria: CCO.\nL’IPCC no duu a terme una activitat de recerca pròpia, sinó que basa la seva tasca en avaluar una selecció de milers de publicacions i treballs científics sobre el canvi climàtic. Tot el coneixement el sintetitzen centenars de científics i científiques voluntàries a través d’informes que s’actualitzen periòdicament. Aquesta comunitat científica la conformen persones expertes en diversos àmbits, des del científic fins al socioeconòmic.\nEls informes de l’IPCC també tenen un vincle amb la diplomàcia científica. És a dir, influeixen en polítiques exteriors i acords internacionals. Per exemple, el cinquè informe va aportar evidències científiques sobre el canvi climàtic antròpic i això va derivar en l’Acord de París de 2015.\nCinc informes fins ara\nDes del 88, l’IPCC ja ha elaborat cinc informes. Actualment es treballa en la publicació del sisè, que es divideix en tres parts. La primera es va publicar l’agost de 2021 i recull les bases físiques del canvi climàtic. La segona se centra en els impactes del canvi climàtic, adaptació i vulnerabilitat, i es va fer públic el 28 de febrer de 2022. La tercera part es difondrà en uns mesos i sintetitzarà la mitigació del canvi climàtic.\nImatge de la primera part del sisè informe de l’IPCC. Autoria: IPCC.\nL’IPCC també ha publicat tres documents especials en paral·lel al sisè cicle d’avaluació. En 2018, en van publicar un que alertava sobre els impactes de l’escalfament global, que és d’1,5 °C per sobre dels nivells preindustrials. L’any 2019 van publicar un altre informe especial que abordava temes com ara la degradació dels sòls, la seguretat alimentària i el flux dels gasos d’efecte d’hivernacle en els ecosistemes terrestres. Més recentment, el 2020, se’n va difondre un altre sobre els efectes del canvi climàtic en l’oceà i la criosfera, la part de l’escorça terrestre en la qual es forma el gel.\nAvui es publica l'últim informe del Grup Intergovernamental d’Experts sobre el #CanviClimàtic @IPCC_CH i és contundent. Es confirma que l'ésser humà n'és el causant i pot afectar la vida de milers de milions de persones a tot el món 🌍 Aquests són alguns dels resultats 🧵👇 pic.twitter.com/2K2BK4eNoB\n— CREAF (@CREAF_ecologia) February 28, 2022\nCampanya de Twitter: Desgranem l’IPCC.\nSisè cicle d’avaluació, quines són les conclusions?\nLa primera part va combinar les proves físiques més recents sobre la crisi climàtica, incloent-hi, entre d’altres, estudis paleoclimàtics, observacions i simulacions climàtiques globals i regionals. El resultat? Demostra que el canvi climàtic és generalitzat, ràpid i s’està intensificant a causa de l’activitat humana.\nPel que fa als resultats de la segona part, adverteix que si no es redueixen les emissions les properes dècades i se supera temporalment el nivell d’escalfament establert a l’Acord de París (1.5 °C), es produiran impactes greus, alguns dels quals seran irreversibles. La conca mediterrània és una de les zones que pot sofrir més conseqüències, entre d’altres, fortes sequeres i pujada del nivell del mar.\nAquesta segona part l’han preparada 270 científics i científiques de 67 països diferents. Inclou 18 capítols que analitzaven l’impacte, les vulnerabilitats i l’adaptació al canvi climàtic en diversos àmbits, ecosistemes i continents. Entre els capítols s’hi inclouen l’anàlisi dels ecosistemes terrestres i d’aigua dolça; ecosistemes oceànics i costaners; ciutats i infraestructures, pobresa i desenvolupament sostenible; gestió de riscos, etc.\nL’informe també relaciona la pèrdua de biodiversitat amb el canvi climàtic, gràcies al treball, en part, de Jofre Carnicer, autor de l’IPCC, investigador del CREAF i professor de la Universitat de Barcelona–IRBIO. En concret, l’autor alerta en els seus estudis més recents que les prediccions dels impactes del canvi climàtic sobre la biodiversitat no són fiables si no es tenen en compte els microclimes o els refugis climàtics.\nPots llegir la notícia completa sobre aquesta recerca aquí.


Un pastís a vuit mans?\nAquest cap de setmana hem celebrat amb la nostra estimada tia Leonor, el seu 94 aniversari!!! Hem volgut fer-li aquest pastís i hi hem participat gairebé tots els membres de la família.\nPer això hem triat un pastís fàcil i difícil alhora ja que teníem moltes ganes de provar de fer un pastís de dos pisos per primera vegada, i per altra banda els nostres fills ens volíen ajudar.\nLa veritat és que si no fos per Internet i Youtube no gosaríem a fer tantes coses però veient que no és tant difícil i amb la típica frase de si ell/a pot jo també!, no ens ho hem pensat gaire a l'hora d'engrescar-nos-hi.\nPer començar hem fet dos pastissos genovesos, amb dos motlos diferents, un de més gros i un altre una micona més petit.\nUn cop han estat ben freds els hem farcit: el més gros a capes de confitura de maduixa i buttercream de xocolata i el petit de buttercream de nutella. Finalment, els hem cobert de buttercream de xocolata negra.\nA continuació els hem cobert de fondant sodifer de color blanc i hem pres la mesura del que ocuparia el pastís superior damunt el gros i hi hem posat canyetes (les de beure refrescs de tota la vida) de manera que no sobresurtin del pastís (tallant amb tisores el sobrant), quedant-ne, així, una ben enmig i altres quatre fent una creu.\nUn cop fet això, i veient que no s'ha enfonsat l'invent, ens hem posat a decorar-los.\nPer fer la decoració hem gaudit de l'ajuda dels nostres fills petits que han fet les floretes i les han aferrat tant i tan bé!\nA què és ben xulo?\nPublicado por naturtartes en 20:09\nEtiquetes: buttercream de nutella, buttercream de xocolata, confitura de maduixa, fondant, pastís genovès\nu bouba 4 de novembre de 2014 a les 9:44\nMe he quedado con las ganas de verlo por dentro y de probarlo ya ni te cuento.\nPor Tutatis qué cosa más buena!!


Amanda T - Club TR3SC\nAmanda T és una obra que fabula la tràgica història d'Amanda Todd, la jove canadenca que amb quinze anys es va suïcidar després d'anunciar els seus motius per la xarxa. Després d'aquest succés va haver-hi més casos similars en els quals també està basada l'obra. L'assetjament, el despit, la necessitat de reconeixement o la solitud, són temes que alimenten la història. En les últimes escenes, el presentador d'un xou sensacionalista buscarà els veritables motius i culpables del citat succés. Malgrat el retrat d'una societat falsa i un sistema cruel, Amanda T també pretén recollir la paradoxa i la fricció absurda, per moments fins i tot còmica, de la necessitat de visibilitat i èxit a les xarxes socials.\nIntèrprets:Laia Manzanares Xavier Sàez (del 9 al 12 de gener) i Isak Férriz (del 13 al 20 de gener)\nDates: del 12 al 20 de gener


Efecte niu – Una mare i la seva tribu\nEtiqueta: Efecte niu\nFa dies que us volia parlar de la nostra habitació Montessori pel peque. La idea me la va donar una mare amiga quan els nostres fills tenien 2 i 3 mesos respectivament i li estic molt agraïda perquè crec que ha estat un gran encert. L’Ot es mou lliurement, juga, investiga, puja i baixa del llit i ara que ja te 17 mesos ja fa una bona temporada que comença a dormir allà cada cop més estona. Però això ja us ho explicaré en un altre post.\nCristina F. Victory (Barcelona, desembre 2017)\nCom ens vàrem decidir per una habitació Montessori, quan no en teníem ni idea\nQuan estava embarassada a casa vàrem fer un trasllat intern. Una bogeria!! Pis petit de l’eixample amb dos adults i un gos, l’habitació del peque en aquell moment era l’estudi de feina del pare, estàvem sense pressupost per canviar de casa, i sobretot sentíem l’inexorable pas del temps amb la crescuda de la panxa. Així que ens vàrem veure obligats a traslladar el despatx del pare al menjador i convertir l’antic estudi en l’habitació del nen.\nEn aquestes circumstàncies, quan penses en l’habitació del bebè et venen moltes idees al cap, algunes massa bucòliques i la majoria poc pràctiques que només veus quan tens al nen allà. Per això m’alegro de dir que tot i que com a pares novells hem comès molts errors, en el cas de l’habitació la cosa ens ha anat força bé. No perquè ho preparéssim molt, sinó perquè el temps no ens donava per més abans del dia D 😛 i així després vàrem poder prendre una decisió més pràctica.\nTeníem clar que volíem fer collit amb el peque sense data final prevista, així que en teoria la seva habitació era un tema “menor”, no calia decidir bressol, color dels mobles i decoració definitiva perquè ell no s’hi estaria al principi. Simplement que fos un lloc pràctic per deixar les coses. Però l‘efecte niu em va atacar cap a la setmana 32. Vaig sentir que necessitava enllestir l’habitació per la seva arribada. Era més una preparació psicològica. D’acord carinyu, estem preparats perquè vinguis i ens canvïis la vida de dalt a baix. Però a la vegada no sabia com havia de ser, ni el meu xicot ni jo la visualitzàvem, i això ens frenava. Una habitació diu molt de tu, de com ets, i nosaltres encara no sabíem com seria Ot.\nL’arribada de joguines, el munt de roba, el mini bressol de collit, l’hamaca pel futur i fins i tot un bressol històric de la família va desencadenar la meva taquicàrdia però amb una mica d’ordre i de distribució mental de l’espai em vaig anar calmant. Aquí anirà l’armari, aquest cup d’emmagatzematge serà el canviador i aquí ja li posarem el bressol. Bé, en realitat no vàrem arribar a tant perquè abans de col·locar els mobles, l’Ot va decidir avançar-se 17 dies. Anem una mica justos, oi? 🙂\nAixí que amb el nen a casa la cosa es feia difícil d’enllestir i durant un parell de mesos, el canviàvem al menjador o a la nostra habitació. Jo em sentia mala mare total, però el temps no ens donava per més. Així que un dia vaig reclamar al pare amb crits de desesperació post part acabar la “punyatera habitació” (literal) i ens vàrem posar a buscar opcions. Llavors jo ja m’havia interessat per les pedagogies alternatives, però no pensava que pogués ser una opció per l’habitació fins que una mare amiga que estava en una situació semblant em va dir que ells farien una habitació Montessori. Així que em va picar la curiositat.\nPerquè una habitació Montessori?\nLa imatge clàssica d’habitació de bebè no ens agradava i havíem valorat fer una habitació de nen més gran. Però jo sentia que allò no quadrava encara. Per això em vaig quedar realment sorpresa quan vaig buscar informació i em vaig adonar que aquella era el tipus d’habitació que el pare i jo buscàvem però no sabíem que existia. Sí, sí, els “pares hippies” no en teníem ni idea. 😛 Era una mescla entre habitació de bebè i de nen més gran, sense colors pastels ni temes nyonyons que ocupen tota la paret. Un espai diàfan que respira pau i tranquil·litat i a la vegada resulta molt estimulant. I és que quan veus una habitació Montessori penses que realment és una habitació pensada per ells, a la seva mida, la qual cosa és fantàstica per els peques però reconec que nosaltres a vegades ens deixem l’esquena 😉\nPer altra banda hi havia certs motius conceptuals i estètics que ens agradaven:\nLlit arran de terra i tot al seu abast: Perquè així es facilita el moviment del nen i la seva lliure exploració. Això quadra molt bé amb el tema del moviment lliure. Si donem ales al nostre fill perquè es mogui lliurement mentre juga o investiga, com pot ser que la seva habitació no estigui pensada per això? No tenia sentit. En canvi amb aquest tipus d’habitació ho tenen tot a mà: les joguines, el llit i la roba. És ideal per ells.\nA més a la que va començar a gatejar, de nit si es despertava, es posava a gatejar. Del nostre llit ha caigut alguna vegada, però del seu mai, perquè la distància és tan baixa que ell la pot salvar fàcilment, tot i la foscor.\nAfavoreix la independència del nen i l’ordre: El fet que tot estigui al seu abast ens permet deixar-li escollir amb què vol jugar segons el moment o el dia. De mica en mica sense massa consciència ell sol comença a prendre decisions, sense importància pel món dels adults però importants per ell. O no és important per nosaltres escollir com passarem el nostre temps lliure? A més, aquesta accessibilitat et permet fomentar que reculli o endreci amb més facilitat, ja que ell mateix ho pot guardar tot. Però el que més em va sorprendre és llegir que molts bebès de manera espontània aprenen a col·locar cada joguina al seu lloc. Quan l’animés i l’ajudes a endreçar no cal que li diguis on van les coses, ells saben que els llibres van a aquell prestatge i els ninos a l’altre.\nPot semblar impossible però ara que és més gran, veiem els resultats. Només cal dir-li, Vinga endrecem els llibres o Fes un petó de bona nit als ninos i ell sap on anar a buscar-los i deixar-los. Una altra cosa és que en vulgui fer-ho perquè ha trobat una cosa més interessant en aquell moment 😛\nEls fa sentir segurs a la seva habitació i tenen més ganes de passar-hi estones: Tot això que hem dit (llit i joguines al seu abast, podem moure’s i decidir amb què jugar lliurement, podem començar a vestir-se o agafar la roba, etc) fa que els nens es sentin més segurs a la seva habitació. I per tant que a poc a poc comencin a tenir més ganes de passar-hi més estones. Segurament sempre voldran estar amb nosaltres (ja sigui jugant al menjador o dormint al nostre llit), però de mica en mica es fan fent el seu espai dins la casa.\nAvis: Una habitació Montessori no et salvar de tenir joguines per tot el pis o tenir el menjador ocupat amb un ampli racó infantil 😉 Però tard o d’hora les coses tornen a la seva habitació i ells ho saben 😛\nDecoració senzilla però estimulant: Res de colors llampants o parets amb colors estressants. Es tendeix al color blanc com a fons o colors que relaxin i la decoració i l’estimulació ve donada per làmines d’animals, fotografies de la família, etc. Variant segons la necessitat cognitiva del moment. No és el mateix un bebè que només mira el sostre que una criatura d’un any i mig que gaudeix identificant objectes i persones. Per això es recomanen mòbils de bebè amb formes senzilles i colors bàsics.\nMirall: Un clàssic de tota habitació Montessori que lamentablement nosaltres encara no hem incorporat. Es recomana posar-los a partir dels 6-8m quan comencen amb el moviment. Però aquí logísticament no vàrem trobar el moment 😦 😦 Si busqueu propostes per la xarxa, veureu que li donen moltíssima importància. És un element clau a l’habitació sobretot en les primeres edats perquè en mirar-se desenvolupen la psicomotricitat. Es veu que els ajuda a aprendre consciència del seu cos i de com moure’l. Nosaltres per compensar-ho el posàvem estones al costat d’un moble amb vidre on es reflectia o quan era més gran davant del mirall del rebedor i el del bany. Li encantava!\nAquest Nadal farem una altra visita a Ikea i agafarem el mirall petitó irrompible que tenen per posar-li al costat dels abrics. A veure si l’estimulem a començar a vestir-se més sol. De moment només intenta treure’s coses Hahaha.\nMontessori per qualsevol butxaca\nPotser us penseu que Montessori és sinònim de car; però no té per què ser així. Si busqueu per Pinterest i internet, veureu que la xarxa està plena de propostes, algunes amb molt de disseny i preus desorbitats, però si us fixeu, també trobareu d’altres molt DIY, perquè això és com tot. Si estàs disposat a invertir-hi temps i posar-hi el teu toc, el resultat pot ser molt més econòmic. La nostra habitació, bé l’habitació de l’Ot, és producte de reutilitzar mobiliari que ja teníem, mobles de Ikea adaptats per nosaltres, decoració H&M Home i un avi molt manetes. Jo diria que no hem arribat als 1.000 € ni de conya. I us estic parlant de:\nLlit de nen de Ikea (Estructura, somier i matalàs) + Roba de llit i Nòrdic\nArmari de fusta baixet (DIY per l’avi amb fustes de Leroy Merlin i molt d’amor)\nDecoració vària (de H&M Home, Ikea i de petits artesans): Catifa de jocs, mirall, banderoles, marcs, etc…\nMirall: Ja sabeu que no l’hem posat encara. Miralls n’hi ha molts, però és important que no es trenqui, pensat per nens, i això ens va frenar. Fa poc faig descobrir que a Ikea en tenen un de mides petites, però sempre es poden posar al costat més d’una.\nMolta gent es gasta molt més o el mateix en habitacions prefabricades. Així que si us animeu, penseu que no necessiteu grans pressupostos, sinó moltes ganes i imaginació. Busqueu molts exemples per donar-vos idees i seguiu les normes bàsiques:\nHabitació dividida en 4 àrees: Descans: Lli; Activitat: L’estora i el moble de les joguines, llibres, etc; Cura personal: Canviador, armaris al seu abast i penjadors per les jaquetes; Lactància/Alimentació: Nosaltres no li hem dedicat gaire espai a la lactància dins l’habitació per una qüestió d’espai i de preferències personals. El sofà del menjador de dia o el nostre o el seu llit en plena nit són més còmodes 😉\nIntenteu que tingui el màxim de coses al seu abast: Llit baix, joguines, etc\nAdapteu l’habitació perquè tot sigui segur per ells i es puguin moure lliurement i de forma segura\nMirall: Un clàssic que els ajudarà en molts sentits 😉


Inici > Xavier Melloni fa una “aproximació contemplativa i mística” a sant Ignasi\n(Jesuïtes ) “Quan s’acosta el cinquè centenari de l’arribada d’Ignasi a Catalunya, el Xavier ens ha regalat un original, inspirat i càlid text d’aproximació a Sant Ignasi”. Així ha parlat sobre Xavier Melloni el seu company jesuïta Josep Rambla, aquest dilluns a Barcelona. En el llibre Èxode i èxtasi en Ignasi de Loiola Melloni, ofereix, segons Rambla, “una aproximació contemplativa i mística”. Considera que els llibre parla d’un peregrinatge al fons de nosaltres mateixos, que esdevé un camí vers una meta mai assolida del tot. “Hi ha una tensió d’anar sempre més enllà”.\nMelloni ha explicat que el llibre Èxode i èxtasi en Ignasi de Loiola. Una aproximació a la seva Autobiografia  sorgeix de l’aproximació i aprofundiment que ha pogut fer a l’Autobiografia i altres textos d’Ignasi al llarg de la seva trajectòria a la Cova Sant Ignasi. “Si El Crist Interior va ser la meva confessió de fe cristiana, aquest llibre és la meva confessió de fe ignasiana”. Ha destacat, per exemple, com en el seu Diari Espiritual sentim a Ignasi en tota la seva vulnerabilitat i fragilitat, en uns moments en què ja és Superior General de la Companyia de Jesús.\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/xavier-melloni-fa-aproximacio-contemplativa


Terme 3: violència masclista, violència de gènere, violència contra les dones, violència sexista, vi...\nDarrera modificació: Alfred Rivera Alonso (22/05/2009 19:59)\nTerme: violència masclista, violència de\ngènere, violència contra les dones, violència\nsexista, violència vers les dones, violència envers\nActe o amenaça de\nviolència física, sexual o psicològica, o\nprivació arbitrària de llibertat que un home exerceix contra una dona que\nés la seva parella o exparella.\nQüestions que plantegem:\nQuina considereu que és la denominació més\nadequada per a designar aquest concepte? Quina és la forma\nmés utilitzada, la forma preferent, en la legislació\nsobre el tema? Pel que fa a la definició, la considereu\nadequada? D'altra banda, com se'n diu o com se n'hauria de dir de l'acte\no amenaça de violència que una dona exerceix contra\nun home que és la seva parella o exparella?\nPel que fa al terme, fora convenient distingir tots\naquests tipus de violència i no englobar-les totes juntes.\nEn aquest sentit és molt suggerent la distinció que\ntrobem a la wikipedia: http://ca.wikipedia.org/wiki/Viol%C3%A8ncia_contra_les_dones\nque porta treballant-se molts anys. Segons la definició existent en aquest document el terme\ncorrecte seria "violència contra les dones". La\nviolència de gènere es podria interpretar en tots dos\nsentits (home->dona; dona->home) i el mateix cas pel que fa a\nla violència sexista, tot i que en el nostre imaginari\nfiguren les dones com a víctimes en general.\nDes del meu punt de vista els termes anteriors es divideixen en dos grups: per una banda, tenim el grup genèric de la violència de gènere, violència masclista i violència sexista; i per una altra banda tenim un subgrup de l'anterior amb termes com violència contra les dones, violència vers les dones o violència envers les dones.\nAquesta separació de conceptes s'entén perquè la violència de gènere no afecta només les dones sinó també tots aquells homes que no excerceixen una forma de "masculinitat" dominant, és a dir, que dissideixen de l'expressió de gènere "masculina" socialment acceptada i això inclou tant a homes heterosexuals, com a homes homosexuals i bisexuals. A més, la violència de gènere també afecta a les dones lesbianes i bisexuals, amb l'agreujant de la doble discriminació que pateixen les primeres pel fet de ser dones i, a més a més, tenir una orientació afectiva i sexual en la qual l'home resta al marge.\nPer tant, l'homofòbia (lesbofòbia, bifòbia i transfòbia) també és violència masclista, violència de gènere i sexisme ja que el masclisme implica la defensa i supremacia d'un gènere social que es vol creure com a superior.\nAixí, quan es parla de violència de gènere o de violència masclista, caldria tenir en compte aquests aspectes i, si cal, especificar cap a qui va dirigida l'agressió per tal de tenir constància dels diferents tipus de víctimes d'aquesta tipus de violència.\nPer una altra banda, també s'hauria de tenir en compte que dins de les parelles homosexuals també s'estan donant casos de violència. Com anomenaríem aquest tipus de violència? També és violència de gènere?\nUna dona que agredeix, físicament o verbal un home també comet violència de gènere?\nAlfred Rivera Alonso\nD'acord amb una part del que diu la Sandra.... la violència de genere i sexista estarien en el mateix calaix, però la masclista, tot i ser del mateix grup, presentaria uns trets clarament diferenciadors... Violència: "El uso intencional de la fuerza o el poder físico, de hecho o como amenaza, contra uno mismo, otra persona, grupo o\ncomunidad, que cause o tenga muchas probabilidades de causar lesiones, muerte, daños psicológicos, trastornos del desarrollo o privaciones" (WHO, 2003).\nMasclista: actituds, conductes i pràctiques socials amb tendències discriminatòries cap a la llibertad de les dones. En aquest cas, parlem d'un tipus de violència amb aquests trets. Entenc que la violència masclista és aquella violència que, a més a més, inclou una intenció clarament discriminatòria cap a les dones.. fent un símil, potser no massa afortunat... semblant a la violència xenòfoba... que és violència, però a més inclou trets clarament discriminatoris, la qual cosa l'hauria de fer més rebutjable encara (si es pot) i, potser, més punible, amb les dificultats que pot presentar el fet de demostrar que es tracta (en cada cas personalitzat) d'una violència masclista, de la mateixa manera que es fa difícil pels fiscals & cia demostrar que una violència és o ha estat xenòfoba. Etiquetes


El somni de la Copa de la Reina es queda un partit abans\nPublicat 9 de març de 2020. 10.14 hores. -Webmaster-.\nEn un ambient espectacular, amb més de 5000 espectadors, la primera de les semifinals de la Copa de Reina, entre l’equip amfitrió del Perfumerias Avenida i l’equip de la jugadora colomenca Tania Perez, el RPK Araski.\nL’equip local va superar per 45 a 60 a l’equip basc en un partit molt igualat que van dominar per 14-13 en el primer període, però que poc a poc les salmantines van agafar el domini del marcador per un 23-26 al descans.\nTornant de vestidors, Perfumerias Avenida va continuar dominant el partit però ja va ser al darrer període quan, ja una màxima avantatge de 12 punts, el lloc a la final ja tindria el color de les salmantines.\nA diferència del partit dels quarts de final, on va ser la millor dels seu equip,Tania Perez no va estar gens encertada, ja que es va quedar sense anotar després de cinc intents de 2 punts i un intent des de la línia de 3 punts. Va jugar 29 minuts, essent molt vigilada per l’equip rival, sumant 1 rebot defensiu, 2 assistències, 1 recuperació i un 3 negatiu en valoració final.


Aquests beneïts àtics\nEls terrats, a Reus. Obra de LoCa Studio: Daniel Lorenzo i Carlota Casanova\n6 min. 17/05/2020 00:00\n987x678 Aquests beneïts àtics\nTEXT: CRISTINA ROS / FOTO: POL VILADOMS\nHan quedat enrere aquells temps en què els àtics es consideraven el pitjor pis de qualsevol edifici. Tant era així que, si el bloc tenia porteria, l’àtic era sovint la casa que els veïns cedien al porter. És el cas de l’apartament auxiliar que avui ens ocupa, que en un altre temps va ser l’habitatge petit, enfonsat i fosc de l’antic porter d’una finca del centre de Reus i que, un cop desaparegut el servei de porteria i traspassat a la comunitat de veïns, va ser adquirit per la família que viu al pis just a sota.\nQuan van posar el projecte de reforma en mans de LoCa Studio, el gabinet de Barcelona dirigit pels arquitectes Daniel Lorenzo i Carlota Casanova, els propietaris no tenien un programa definit per a l’apartament de 60 m 2 que acabaven d’adquirir. Això sí, volien un espai agradable que els permetés gaudir del contacte amb l’exterior, amb una gran entrada de llum natural i que no estigués connectat directament amb la seva residència.\nEl fet de rebutjar una escala interior els obria un escenari tan atractiu com útil. Un apartament auxiliar, on els fills adolescents poguessin anar guanyant independència per a l’estudi o per convidar els amics, on els pares trobessin la tranquil·litat per treballar o per fer celebracions, o també el lloc per oferir intimitat a familiars i amistats quan anessin uns dies a Reus a visitar-los. Posats en el context actual, també és un lloc molt adequat per viure el confinament. Diuen que avui, però també abans de la crisi sanitària, Els Terrats -nom que LoCa va donar al projecte-és l’espai preferit i més sol·licitat per la família. Un espai auxiliar que ha esdevingut central per a tots els habitants del pis de sota.\nLes dimensions duplicades\nAconseguir anivellar aquell àtic enfonsat amb els terrats de l’edifici i treure partit dels avantatges de la coberta catalana era la clau de l’èxit, la funcionalitat i la confortabilitat del nou apartament. Ho va permetre la creació d’un terra de fusta esglaonat i, sobretot, l’obertura total de les façanes de sud i nord, fins al punt de crear un espai unitari de dimensions duplicades. Perquè, un cop obertes de bat a bat les vidrieres de llibret, les terrasses, també d’uns 60 m 2 com l’interior, passen a formar part de la casa i dels usos quotidians. Així, sense límits entre l’espai interior i l’exterior, des de la la terrassa sud, que dona a un tranquil pati d’illa i està a recer de les ventades de la zona, es travessa visualment cap a la serra de la Mussara, que és la que queda al davant de la terrassa nord de l’habitatge.\nLa família propietària del pis de sota no només ha sumat un espai amb més intimitat, que també permet fer vida social, sinó que ha aconseguit que la claror més generosa, la natura i l’aire exterior entrin de ple en la seva vida. Els Terrats, després de l’àrdua rehabilitació, són avui un lloc per menjar -en una gran taula habitualment ubicada a la terrassa sud- i per gaudir de la cuina, que està directament relacionada amb l’exterior. A fora hi ha un banc de cuina per deixar i netejar plats i copes, i també s’hi pot prendre el sol o estar-se a l’ombra amb tranquil·litat plegant o estirant el tendal segons es vulgui.\nConsiderant Els Terrats com a part de l’apartament auxiliar, i tot i aconseguir la plena connexió visual entre un terrat i l’altre, l’espai únic de l’interior té uns usos tan flexibles com pràctics en la seva definició. Els desnivells de la casa afavoreixen la distribució i en fan raonables els usos.\nTransició i flexibilitat\nLoCa Studio va treballar perquè aquest habitatge auxiliar combinés el concepte de transició (una transició absoluta i sense delimitacions) amb el de flexibilitat dels usos. Per això cadascun dels espais dins l’espai únic suggereix una funció, però està obert a moltes altres. Així, de l’escala de veïns, per la qual han d’accedir a l’apartament els propietaris del pis de sota, s’entra a la zona d’estar. Un sofà aprofita la plataforma de fusta per amagar-hi el llit a sota. Tres graons més amunt, just a l’esquena del sofà, una taula pot servir de menjador interior, de taula de treball i també de bufet, a conveniència. Té la cuina al costat, ubicada en una illa el sentit de la qual la dirigeix i l’acosta molt a la terrassa.\nA la part central, la més enfonsada de la casa, tot i ser un espai de trànsit entre els dos terrats, hi ha una tauleta per a l’estudi. És també aquest lloc central el que acull el lavabo de l’habitatge, amb una dutxa que, per desig dels propietaris de poder mirar el cel mentre es dutxen, està coronada per una claraboia que es va obrir al forjat. D’aquesta manera, ni la que havia de ser la zona més fosca de la casa no queda privada de la llum natural. Quatre graons més, un espai molt adequat per a la lectura o la música, i altra vegada l’obertura total, en aquest cas cap al paisatge del nord i el seu vent gairebé constant i potent.\nAmplitud i senzillesa per a un apartament auxiliar que esdevé un refugi familiar al centre de la ciutat de Reus. La senzillesa es troba en la facilitat de la mobilitat i de l’ús però també, i sobretot, en l’economia dels materials utilitzats: fusta, vidre i guix generen un ambient clar i càlid, acollidor per a qualsevol de les necessitats de la família propietària, que somiava en un d’aquests beneïts àtics per obrir la seva vida a l’exterior.\nL’escala a les terrasses o l’espai d’emmagatzematge\nEn el trànsit per guanyar accés directe als terrats de l’edifici, aquest apartament auxiliar, abans enfonsat i fosc, aixeca tres graons el terra als extrems. A nord i a sud, les plataformes de fusta creen un espai en escala que exerceix funcions essencials per a la confortabilitat del petit habitatge. D’una banda, anivella l’interior amb l’exterior difuminant els seus límits fins al punt de reunir-los en un sol espai. De l’altra, distribueix de manera natural les funcions de cadascuna de les parts: la cuina, el menjador, el lloc d’estudi i treball... A més, genera espai d’emmagatzematge per al llit, la roba o els estris d’una casa sense racons.


EL CURRÍCULUM | SÚRIA OCUPACIÓ\nEl currículum vitae (CV) és una eina clau en el procés de recerca de feina. Es tracta d’un document on s’exposa la trajectòria formativa i professional d’una persona candidata a un lloc de treball, amb l’objectiu d’obtenir una entrevista personal. Acostuma a ser el primer contacte que establirem amb l’empresa i, per tant, es pot entendre com la nostra “targeta de presentació”. Cal, doncs, que el seu redactat, estructura i presentació siguin curosos, destaquin els nostres punts forts i ens mostrin com el candidat ideal per cobrir el lloc de treball vacant. La qualitat del CV i de la imatge que en ell projectem pot influir en el nostre futur professional.\nLes estadístiques mostren que un 75% de les candidatures es descarten pel CV abans d’arribar a l’entrevista, de manera que esdevé un instrument de màrqueting personal essencial perquè ha d’atreure l’atenció del qui el llegeix i fer que l’empresa vulgui conèixer-nos. Per aquest motiu, també és imprescindible adaptar el CV a cadascuna de les ofertes de feina a les que ens presentem.\nTot i que no existeix un model o un esquema únic de currículum, la informació sol distribuir-se en els següents blocs o apartats:\nDades personals. Nom i cognoms, telèfon, adreça electrònica. El NIF, l’estat civil, el lloc o la data de naixement no són dades estrictament necessàries. No les incloguis si creus que poden perjudicar la teva candidatura. Si disposes d’un blog, web o alguna altra eina 2.0 que complementi el teu CV escrit afegeix-ho també en aquest apartat.\nFormació. Separem aquest bloc en dos apartats: Formació reglada (ESO, FP, estudis universitaris) i Formació complementària (formació ocupacional i continua, cursos d’especialització, seminaris). Ha de contenir les dates de finalització dels estudis, la titulació obtinguda i el centre on s’han realitzat.\nIdiomes: Destaca el nivell de domini de cada llengua, títols obtinguts i estades significatives a l’estranger.\nInformàtica. Inclou els programes i sistemes operatius que domines, així com les aplicacions web.\nExperiència professional. Cal que doni informació sobre les empreses on s’ha treballat, la durada del contracte, i sobretot les funcions i tasques realitzades en cada lloc de treball\nA banda d’aquests blocs (obligatoris en tot CV) en trobem d’opcionals com poden ser les referències, aficions, voluntariat o les competències clau. Aquests s’inclouen només si el seu contingut complementa i reforça el perfil professional al qual ens presentem o bé si l’empresa ens ho demana (és el cas de les referències).\nAltres blocs opcionals serien l’objectiu professional (recomanat si fem autocandidatura) o les competències clau (quan tens poca experiència o formació relacionada amb la feina a la que vols optar) .\nEscollirem el model de currículum en funció de la nostra trajectòria professional i/o formativa i del lloc de treball al qual aspirem. Cal adaptar el CV a cadascuna de les ofertes de feina a les que volem accedir.\nCRONOLÒGIC INVERS. Es relacionen les diferents experiències professionals en ordre descendent, és a dir, de la més recent a la més antiga. Es tracta de destacar les últimes ocupacions si la teva trajectòria laboral és extensa o si vols trobar feina en allò que has realitzat recentment.\nTEMÀTIC O FUNCIONAL. Es tracta d’ordenar les diferents experiències professionals per àrees o sectors on s’hagi treballat. Les àrees professionals tenen més valor que la variable temps. És indicat quan s’ha treballat en dos o més sectors diferents, quan es volen minimitzar els períodes d’inactivitat laboral o quan es vol canviar d’ocupació.\nPER COMPETÈNCIES. Es destaquen les competències clau desenvolupades en les diferents feines realitzades. Aquestes competències sempre han d’anar vinculades a tasques realitzades i/o a assoliments obtinguts. Sol utilitzar-se si vols canviar de sector professional o si vols treballar a Europa (europass)\nCONSELLS A L’HORA DE FER UN CV\nAdapta el CV a cadascuna de les ofertes de feina a les que et presentes.\nNo posis els motius d’acomiadament o de períodes d’inactivitat en el CV. En tot cas ja ho explicaràs a l’entrevista de feina.\nParla només de l’últim nivell d’estudis obtingut (No cal que parlis del títol de la ESO si tens estudis universitaris, per exemple).\nSigues concís, breu i clar. Dos folis com a màxim.\nSi l’empresa et demana el CV en paper, que aquest sigui de qualitat. No utilitzis fotocòpies.\nSi adjuntes una fotografia (és quelcom opcional) que sigui recent i que s’ajusti a la teva imatge real.


El cant dels ocells - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAquest article és sobre la cançó. Per a la pel·lícula del 2008 d'Albert Serra, vegeu «El cant dels ocells (pel·lícula)». Per als sons que fan els ocells, vegeu «Vocalització dels ocells»\nnadala i cançó de bressol\nMartin Schongauer: Madonna al jardí de les roses amb ocells (1473)\n2 Lletra tradicional\n3 Anàlisi de la melodia\nL'any 1705 una versió paròdica d'El cant dels ocells va ser impresa en fulletons degut a l'arribada a Barcelona de l'arxiduc Carles III.\nPau Casals va popularitzar la versió més coneguda de la cançó, la qual interpretava al començament de tots els seus concerts des del seu exili, l'any 1939. La seva versió s'adapta al ritme de bressolar i per això, segons Joan Amades, és utilitzada com a cançó de bressol.\nFruit del sentiment catalanista de Pau Casals, sentiment confrontat amb els seguidors del franquisme, i d'una conferència a la seu de les Nacions Unides (I am a Catalan) on va interpretar aquesta cançó, El cant dels ocells ha esdevingut un símbol de pau i llibertat a arreu del món, però de manera significativa a Catalunya, on se sol usar per acomiadar als difunts el dia de l'enterrament i és considerada símbol nacional.\nPau Casals fou convidat a tocar en la presa de possessió del president J.F. Kennedy l'any 1961. 50 anys després es va tornar a tocar la cançó a Washington DC amb la presència de la vídua de Casals, Marta Casals, rebent l'ovació dels més de 2.500 assistents.\nDe la cançó se n'han enregistrat nombroses adaptacions, d'entre les quals són remarcables el seu arranjament per a vuit violoncels o el seu arranjament per a piano i violoncel. D'altres versions són la del saxofonista Pedro Iturralde, que s'inicia amb un solo de saxòfon i desemboca amb un conjunt per a orquestra de jazz, això com les de cantautors com Lluís Llach, de cantants lírics com Victòria dels Àngels, de compositors com Frederic Mompou que la va arranjar per a guitarra sola, o de grups de rock com Pastorets Rock o Companyia Elèctrica Dharma. Abans de Casals, Pep Ventura va compondre'n una sardana.\nAquí la lletra tradicional, amb els enllaços als articles dels ocells que es mencionen.\nque pertot dona olor\nAnàlisi de la melodia[modifica]\nPrimers sis compassos de la melodia en Mi menor\nCompassos del 7 al 23 de la melodia\nAquesta peça ha estat arranjada múltiples vegades per diversos autors i, per tant, l'harmonització de cada autor és diferent, si bé s'assemblen en els trets fonamentals. En canvi, la línia melòdica sempre es manté (amb petites variacions), tot i que és força comú trobar-la en una altra tonalitat.\nCada cop que comença una estrofa del text la melodia es repeteix. Aquesta melodia està formada per dues parts diferenciades, A i B, i compta amb una repetició de la part B. En ser una cançó de bressol tradicional, la peça compta amb una melodia lírica amb un caràcter fràgil i malenconiós. La part A va des del primer compàs fins al segon temps del sisè. La primera B, des del tercer temps del sisè compàs fins al segon temps del compàs 15, i la resta fins a completar els 22 compassos formen la repetició de la B.\nLa frase més famosa d'aquesta peça és l'inici de la part A, on després d'un començament anacrúsic amb un salt de quarta es presenta una escala ascendent des de la tònica fins al cinquè grau. A la següent frase apareix per primer cop l'alteració que crea la sensible, que cau en un cinquè grau en comptes de resoldre a la tònica. L'última frase d'aquesta part conté també una sensible que no resol a tònica, sinó que baixa per graus conjunts fins al cinquè grau. En aquesta baixada però, es crea un interval de segona augmentada, molt poc emprat en la música clàssica occidental però bastant característic de la tradició musical ibèrica a causa de la influència aràbiga. Aquesta és una frase suspensiva, ja que harmònicament acaba amb una semicadència formada per un quart seguit d'un cinquè grau.\nLa part B comença amb el tercer grau augmentat creant una sensació de la tònica en mode major. Comença una escala ascendent fins al sisè grau que cau cap al quart. A la següent frase la melodia salta fins al setè grau, aquest cop en major a causa de la manca de la sensible. Tot seguit, baixa per graus conjunts i una brodadura inferior fins al cinquè grau emprant l'harmonia del tercer, que és major. A l'última frase, la melodia baixa fins al segon grau torna a pujar fins al cinquè, que resol finalment sobre la tònica i crea una cadència autèntica perfecta. Després es torna a repetir la part B amb una petita variació rítmica a la primera frase.\nA part de la melodia i l'harmonia implícita, és bastant comú que l'acompanyament que l'aguanta utilitzi alguns recursos melodicorítmics que intentin imitar els sons dels ocells, com es troba en el piano de l'arranjament de Pau Casals.\n↑ Joan Amades. Folklore de Catalunya. Cançoner. Pag. 14 (notes a la cançó El cant dels ocells)\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 «El cant dels ocells». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ «Washington recorda Pau Casals i el seu "El cant dels ocells" amb un concert multitudinari». 3cat24, 28-07-2015. [Consulta: 6 juny 2011].\n↑ ««El cant dels ocells» de nou, a Washington». Nació Digital, 26 gener del 2011.\n↑ Sandaran, Juli «Arranjament per a 12 violoncels del Cant dels Ocells». 1976.\n↑ Pujol, Emili «Estudi 45 (el cant dels Ocells)». 1950.\n↑ Casals, Pau «Arranjament de Pau Casals». 1870.[Enllaç no actiu]\nVegeu texts en català sobre El cant dels ocells a Viquitexts, la biblioteca lliure.\nVersió de Pau Casals d'El cant dels ocells (YouTube)\nVersió d'El cant dels ocells cantada per l'Escolania de Montserrat (YouTube)\nCarta que descriu el primer cop que Pau Casals va tocar El cant dels ocells en públic l'any 1941\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=El_cant_dels_ocells&oldid=27769661»


Més informació sobre l'edició 2020 Accedeix a la col·lecció Guies per a una docència universitària amb perspectiva de gènere\nEl programa és un exemple de col·laboració institucional per impulsar la formació de futur professorat de català a les universitats de l’exterior. És un instrument per a la formació didàctica en l’ensenyament de segones llengües\nLes funcions de la terminologia en la mediació lingüística i la comunicació dels sabers, el coneixement i les pràctiques professionals, a debat a les jornades REALITER\n“Terminologia i mediació lingüística: mètodes, pràctiques i activitats” ha estat el tema de la Jornada que organitza anualment la xarxa multilingüe i pluricontinental REALITER. En aquesta edició, la Universitat do Algarve (Faro, Portugal) ha estat l’encarregada d’acollir l’acte que ha tingut lloc els dies 26 i 27 de setembre.\nImpacte de la mundialització sobre les llengües: el cas del català. UPF\n4t Curs llengua i identitat al sud. Universitat d'Alacant\nPremi Francesca Bartrina al millor TFG en estudis de gènere. UVic-UCC\nQuantes paraules coneixes?. Universitat Rovira i Virgili\nReunió del Grup de Treball d'Universitats Saludables de la XVU\nLes universitats històriques en els territoris de la Xarxa Vives d'Universitats\nModalitat universitària. Edició 2020


LA FÀBRICA DE DAMM AL CARRER ROSSELLÓ, CONEGUDA COM LA BOHÈMIA, ES VA ESTRENAR l'any 1905.\nPer Redacció TheNBP | 28 Nov 2020\nEl grup cerveser vol posar a disposició de tota la societat un patrimoni de més de 140.000 objectes, imatges i pel·lícules que ha reunit des del seu naixement l'any 1876 i que són un bon reflex de l'evolució de Barcelona i dels canvis socials.\nDamm és propietari d’un dels principals arxius històrics privats d’Espanya. Es tracta d’una faceta poc coneguda de la companyia cervesera, però ara es vol impulsar amb un pla de digitalització que permeti posar a disposició de tota la societat un patrimoni únic que testifica no només l’evolució de la mateixa empresa, sinó de tota la societat. El llegat de Damm està integrat per més de 140.000 peces, entre les quals destaquen 118.000 fotografies antigues digitalitzades i centenars de pel·lícules que sumen més de 6.100 hores de visualització en sessió contínua.\nTota aquesta riquesa històrica està sent digitalitzada gràcies a la Fundació Damm, que té la custòdia de l’arxiu, ubicat en un espai de més de 1.300 metres quadrats a l’Antiga Fàbrica Estrella Damm, l’emblema de la companyia. En paraules de Demetrio Carceller Arce, president de la Fundació Damm, “és admirable el treball diligent de l’Arxiu Històric de Damm per recuperar i posar a l’abast de tota la societat un llegat únic. Una tasca que es realitza dia a dia, etiqueta a etiqueta”. I és que la fundació ha invertit més d’un milió d’euros en els últims tres anys per recuperar, digitalitzar i posar l’arxiu a l’abast de tota la societat. Carceller Arce destaca que “aquest projecte és un orgull per a la fundació i per a tots els que formen part de Damm”. Cal recordar que l’empresa acumula 144 anys de vida.\nDamm forma part de la història de la publicitat.\nLa història de la companyia, que es pot seguir a través de l’extens llegat de l’arxiu, és també la història de la societat barcelonina, dels canvis d’hàbits, de l’evolució dels mitjans de transport, la història de la publicitat, dels esdeveniments culturals, dels triomfs esportius i també de la solidaritat i la responsabilitat cap a una societat amb la qual el grup ha evolucionat en paral·lel. En aquest sentit, la inversió que està efectuant la Fundació Damm té com a missió convertir l’arxiu històric en un recurs accessible a tots els ciutadans, sigui per interès personal o per a tasques d’investigació, treballs acadèmics i fins i tot produccions audiovisuals, segons explica el president de la fundació que recorda que “el nostre objectiu és poder compartir i posar a disposició de tota la societat els 144 anys d’història de la companyia. El procés de digitalització permetrà a tothom qui vulgui poder accedir a aquest patrimoni des de qualsevol racó de món”.\nI quin tipus d’objectes reuneix la col·lecció? Ampolles antigues, cartells, neveres, calendaris, botes de futbol, balances, caixes, plànols, telèfons, samarretes, para-sols … fins a 24.170 peces que ens traslladen a altres èpoques i documenten els canvis socials, culturals, econòmics, històrics i gastronòmics des de finals de segle XIX fins als nostres dies.\nL’arxiu té documentats més de 24.000 objectes de tota mena.\nRecentment, per exemple, algunes de les peces de l’arxiu han tingut el seu minut d’or en aparèixer en la sèrie Hache, de Netflix. També al Teatro Real de Madrid va utilitzar algunes caixes d’ampolles de cervesa dels anys 70 per ambientar les escenes de l’òpera Carmen, de Bizet. Recentment, s’han incorporat al llegat la jaqueta i les botes que portava l’actor Peter Dinklage —el popular Tyron Lannister de la sèrie Joc de Trons— en un dels últims anuncis estiuencs d’Estrella Damm.\nAmpolles antigues de Damm.\nL’arxiu de la Fundació Damm va començar a reunir-se quan l’empresa va deixar de fabricar cervesa a l’històric edifici del carrer Rosselló, conegut com La Bohèmia, que va funcionar com a fàbrica entre 1905 i 1992. L’immoble, que actualment és un punt de trobada social i cultural de Barcelona, ha acumulat tota mena d’objectes en els seus magatzems que, perfectament, podien haver acabat a les escombraries. No obstant això, tots aquells milers de trastos van ser salvats gràcies a tres empleats de l’empresa que van tenir la visió d’adonar-se que si es perdien aquests objectes, es deixava també morir l’essència de la companyia.\nAixí va ser com Carlos Cervantes, Pedro Peiró i Manuel Peribáñez van decidir rescatar de l’oblit tots aquests materials i posar-los en valor gràcies al suport de la Fundació Damm, fins a configurar una de les col·leccions històriques més potents tant per dimensió com per varietat en aquest sector. Al costat de les fotografies i pel·lícules, entre els milers de peces que integren la col·lecció sobresurten la primera ampolla d’Estrella, produïda en 1876, o una invitació que es va enviar per a l’acte d’inauguració de la fàbrica de Damm al carrer Rosselló a 1905. Es conserva també el primer anunci que va emetre Damm a la televisió, en blanc i negre, a TVE el 1970. Un altre dels objectes curiosos és una caixa de fusta en la qual es conserva una talla de la Mare de Déu de la Vinya, patrona de la cervesa i el vi, que es treia anualment en processó.\nDemetrio Carceller, president de la Fundació Damm.\nLa Fundació Damm, més de 65 anys compromesos amb la societat\nL’arxiu històric és una de les accions que impulsa la Fundació Damm, però el seu vincle amb la societat també s’estableix a través de l’esport. El Club de Futbol Damm va complir l’any passat 65 anys inculcant valors com l’esportivitat, la companyonia, l’afany de superació, la professionalitat i la igualtat de gènere, sent una escola formativa, però també una cantera de talents que han aconseguit la màxima competició.\nEl Club de Futbol Damm és, sens dubte, la cara més coneguda de la fundació que presideix Demetrio Carceller. En 2019, comptava amb 231 jugadors i jugadores de benjamí a juvenil. El club es va fundar el 1954 gràcies a l’impuls d’un grup de treballadors aficionats i ha assolit un reconegut prestigi gràcies al seu esperit formatiu i d’impuls a l’esport de base. Els equips de la Damm són també una cantera recurrent per als grans clubs. Només l’any passat, 32 esportistes del CF Damm van ser fitxats per equips professionals com el RCD Espanyol, el FC Barcelona i el Girona FC.\nI malgrat la seva joventut, el Club de Pàdel Damm, nascut el 2012, ja és un referent formatiu en aquest esport en l’àmbit espanyol.\nA més de tot això, la Fundació Damm col·labora amb entitats socials, culturals i esportives que comparteixen un objectiu comú: ajudar a millorar la qualitat de vida de les persones per contribuir a la construcció d’una societat millor.\nNormal fa referència a la descripció de la proposta gastronòmica,...\nEls reptes de la Boqueria\nUn estudi de l’Escola Universitària Mediterrani aposta per què el...\nTeràpies amb música i animals per millorar la malaltia rara de l’Iván\nLa Fundación Mutua i Feder ofereixen teràpies, com zooteràpia, musicoteràpia,...\nLa Torre Bellesguard acull aquest cap de setmana un mercat gastronòmic\nLes foodtrucks i la música envairan aquesta obra d'Antoni Gaudí...\nL'entitat financera dóna 21.000 euros a la Fundació Benito Menni,...


navarro+vicedo arquitectura estrena web | navarro+vicedo arquitectura\nEstrenem nova web i amb ella il·lusions renovades de cara a allò que volem que siga este estudi i el nostre treball, que realitzem amb tota la dedicació que se li pot donar a una professió tan vocacional com l’arquitectura.\nVenustas, firmitas i utilitas (bellesa, fermesa i utilitat), els tres principis de l’arquitectura postulats per Vitruvi han estat i van a estar presents en tots els nostres treballs. Però no només estos. La professió de l’arquitectura ha canviat molt estos últims anys incorporant noves idees i obrint-se al món a molts més nivells que aquells tradicionals de projecte i direcció d’obra. Les noves generacions d’arquitectes experimenten, busquen i troben noves vies que facen les nostres vivendes i ciutats més còmodes, més contemporànies, més estètiques, més eficients i més compromeses socialment.\nÉs esta vocació de suma la que es troba en la base del nostre estudi en el que conflueixen dos generacions d’arquitectes disposats a sumar coneixement, experiència i noves idees.\nJuan R. Navarro duu més de 25 anys exercint la professió i a més a més de la seua sobrada experiència com a arquitecte ha sigut professor associat en el departament d’estructures de la Universitat Politècnica de València, amb un ampli coneixement en estructures de formigó armat.\nJosé Vicedo, arribat a la professió en 2010 i màster en Arquitectura Avançada, Paisatge, Urbanisme i Disseny, aporta noves idees i una perícia especial per a donar resposta als diferents condicionants d’un projecte.\nEsta suma d’experiència i noves idees es la que volem aportar a la professió i la societat. La que et podem aportar a tu per a solucionar sempre de la millor manera els nous projectes que afrontem. Per això estrenem també este blog en el que esperem parlar d’arquitectura, contar-vos les nostres experiències professionals i compartir el nostre coneixement amb vosaltres.


Sant Miquel del Corb - goigsdelignasi jimdo page!\nSant Miquel o la Pobla del Corb.\nDe molt antic existía la vila o poble de Sant Miquel del Corb, força poblat en altres temps, que era a mig camí entre Balaguer i Menàrguens.\nJa als 2 de març del 1217 un tal Gullem Piquer deixà al monestir de Santa Maria de Bellpuig ( les Avellanes) una vinya “ fora de les portes de la vila del Corb”. Als llibres oficials dels segles XIV i XV de l’arxiu de Balaguer hi surt algunes vegades “la pobla del Corb”, detall que ens fa saber que aleshores estaba forças poblada aquesta vila.\nEn temps del P. Jaume Caresmar, del monestir de les Avellanes (darrer terç del segle XVIII), llevat de la capella dedicada a l’arcangel Sant Miquel, no restaven al Corb més que ruines.\nUna de les confraries dels pagesos de Balaguer, era per cert, la de Sant Miquel del Corb. I a la capella del Corb se celebrava cada any un aplec, el dilluns de Pentecosta o de Pasqua florida, en el qual oficiava la missa el rector de Menàrguens, acabada la qual hom feia una proceso. (extret del llibre “Història de la ciutat de Balaguer” de Fra Pere Sanahuja, o.f.m. pg. 361)\nSegons l'Enciclopèdia: Església del municipi de Balaguer (Noguera), al SW de la ciutat, a la plana del Corb, estesa a ponent de la séquia de Menàrguens; era parroquial del lloc de la Pobla del Corb, esmentat encara el 1558, però que al s XVIII ja era arruïnat.\nEn el fogatge de l'any 1553 hi havia 17 focs


ERC intensifica la pressió a Junts i reclama un acord entre Sant Jordi i l'1 de maig: "Cal posar data a la investidura" ~ EbreDigital.cat\nUn acord entre el 23 d’abril i l’1 de maig. És el termini que ha fixat ERC per arribar a una entesa amb JxCat que serveixi per investir Pere Aragonès. En una roda de premsa telemàtica on ha comparegut tot el seu equip negociador, Esquerra ha intensificat la pressió a Junts: “Cal posar data al ple d’investidura“, ha apuntat el diputat Sergi Sabrià. La portaveu i secretària general adjunta, Marta Vilalta, també ha preguntat quan Junts deixarà de posar el partit per davant del país i assumir la seva “responsabilitat“. Els republicans han insistit que no hi ha esculls sinó “excuses” de JxCat, de qui opinen que està immers en discussions internes del partit. “Per què Junts està bloquejant la investidura?“, ha preguntat Vilalta.\nVilalta ha concretat els cinc àmbits del document d’ERC, centrat en l’estratègia independentista; l’enfocament de la legislatura al Parlament però també per coordinar l’acció al Congrés i a l’exterior; les prioritats i els fonaments de la “nova Generalitat republicana“, i la coordinació per garantir la “lleialtat” i el “respecte” dins el nou executiu, que ERC espera que sumi a Junts.\nPer ERC, aquesta proposta està “a punt” per ser desplegada, a l’espera que Junts s’hi posicioni en global: “Qui ha de dir si està a punt per fer passos endavant és JxCat“, ha reiterat Vilalta, que ha apuntat que l’única resposta ha estat “parcial” i només sobre l’acció de Govern.\nDesprés de dos mesos de les eleccions, i 20 reunions amb JxCat després -l’última divendres passat-, Sabrià ha fixat calendari. L’expresident del grup parlamentari d’ERC ha concretat que l’acord s’ha de produir abans de l’1 de maig ja que no hi ha “cap entrebanc” que pugui evitar una entesa aleshores: “No entendríem que no es materialitzi“, ha subratllat. Alhora, ha instat indirectament a la presidenta del Parlament, Laura Borràs, a fixar la investidura: “Cal posar data al ple i fer efectiu el Govern“.\nTant Sabrià com Vilalta han apel·lat, en diverses ocasions, a la “responsabilitat” de Junts, i han afegit que no hi pot haver “excuses ni dilacions” ja que “no hi ha esculls“. “No pot ser que els problemes de dins de Junts es converteixin en els problemes del país“, ha etzibat Vilalta.\nDe totes maneres, ERC no ha concretat què farà o quin escenari preveu en cas que no hi hagi acord abans de l’1 de maig. Vilalta ha rebutjat que es tracti de cap “ultimàtum“. Sí que ha criticat que Junts ajornés el seu Congrés Nacional per al cap de setmana del 7 i 8 de maig, quan s’havia de celebrar a priori a finals d’abril: “Ho hauran d’explicar“.\nParal·lelament, JxCat oferia una roda de premsa, on la seva portaveu, Elsa Artadi, ha replicat a ERC que “calen més reunions i menys declaracions“. Preguntada per aquestes paraules, Vilalta ha respost que Esquerra no vol “ni més reunions ni més declaracions, sinó un acord d’investidura i de Govern“.\n“Fa dies que ho hauríem pogut tenir. No entenem perquè no hi és. Per ERC no és i no serà. Si algú anteposa els seus problemes interns i bloqueja el país, ho haurà d’explicar“. Finalment, Vilalta ha acusat Junts de tenir el país “hipotecat i en stand-by” per resoldre les seves desavinences internes.


Un hotel amb encant | EL CINÈFIL\nOpinió 4 d'octubre de 2016 Iaia Toneta 0\nLa Iaia ens desbudella la pel·lícula 'The Shining'\nSembla que fos ahir que aquest fabulós mitjà en català dedicat al cinema i a les sèries de televisió obria la paradeta, però ja fa mig any que funciona i que una servidora dóna la seva opinió sobre el setè art de forma setmanal. Que si penícules amunt, que si sèries avall, que si dibuixos animats… En fi, tot un reguitzell d’articles que espero que hagueu llegit amb atenció! Però ara, l’edat no perdona i hauré de baixar aquest ritme tan trepidant. El metge m’ha dit que em prengui les coses amb més calma, així que a partir d’ara els meus articles seran cada quinze dies. Millor! Els podré fer de més qualitat!\nPerò ara anem al gra, que és el que ens interessa. Tal com vaig explicar pel twister, per celebrar aquests sis mesos de El cinèfil, us he deixat participar en una votació per escollir la penícula que voleu que comenti. Això és democràcia, i no lo del PSOE! I de les quatre candidates possibles, quatre clàssics de la gran pantalla, la vencedora ha estat… El resplandor! Així que agafeu provisions i roba d’abric que marxem a passar uns dies amb Jack Nicholson i la seva família. Bueno, i algú més, pel que sembla…\nEl resplandor, o The shining en versió original, és una penícula d’Stanley Kubrik. No, no és el del dau de colors. El del dau es deia Rubik, però aquest film també és tot un trencaclosques d’escenes i misteris que fins al final no sabem com encaixen entre elles. Aquest es diu Kubrik, i potser us sonarà d’altres films com La chaqueta metálica, La naranja mecánica o 2001: odisea en el espacio. La història està basada en una novel·la d’Stephen King. Mira, només d’escoltar aquest nom i pensar en la seva obra, ja me vénen esgarrifances! I no és perquè sigui republicana…\nLa penícula ens porta a un allunyat hotel muntanyenc i a una entrevista de feina com a cap de manteniment que acaba d’allò més bé. A en Jack Torrance, paper que interpreta Jack Nicholson, no li diuen “Ja li trucarem”, sinó que surt del despatx amb el contracte sota el braç. Aquí ja veiem el primer misteri del film! Ara els empresaris s’ho miren més abans de posar un desconegut a l’empresa. O això, o el protagonista té algun enchufe… Així que l’home, amb la dona i el fill, agafen el cotxe i cap a la muntanya!\nUna de les primeres coses que veiem sobre el fill d’en Jack és que és una mica especialet. Té una mena d’amic imaginari, en Tony. El nen posa el seu dit índex al costat de la boca i el mou, i fa una veu tot desagradable mentre representa que parla aquest tal Tony. Poca broma! Això és una de les coses més horripilants de la penícula. Veure aquella pobra criatura fent coses com aquelles… No us hi vulgueu trobar! Doncs resulta que aquest nen té poders! Pot veure coses que passaran! Ara, només desgràcies, que posats a veure el futur, ja podria veure la combinació guanyadora de la 6/49.\nUn cop a l’hotel, mentre tot el personal recull i els darrers clients marxen, a en Jack ja l’avisen: s’estaran mesos aïllats, sense que ningú visiti l’hotel, i això és perillós perquè pot trastocar qualsevol, per molt ben moblat que tingui el cap. Però clar, si a més aquest és escriptor… Ja parteix amb desavantatge, que aquests novel·listes moderns estan tots tocats de l’ala! I si a més poses que es queda sol amb la dona i el fill… Això ja l’acaba de desequilibrar, que una cosa és no poder parlar amb ningú, i l’altra de molt diferent és estar setmanes i setmanes a soles amb la parella. Ja ho diuen: després de les vacances és quan més divorcis hi ha! Bé, també hi ha tot el tema d’uns assassinats que hi va haver anys enrere, i els seus respectius esperits, però això són assumptes sense massa importància.\nTot transcendeix amb certa normalitat a l’hotel un cop els tres protagonistes estan sols. Bé, la normalitat que es pot demanar en aquests casos: “No me molestes cuando estoy escribiendo, que me cortas la inspiración!”. Pobra dona, casar-se amb un escriptor! Segur que sa mare ja la va avisar abans de casar-s’hi, però ella per dur la contrària… Per sort, el nen va a la seva, i amb tot l’espai que té, que allò és un senyor hotel, es dedica a voltar amb el tricicle. Fins que un dia… –ara hauria de caure un llamp per espantar-vos una mica– en Danny, així s’anomena la criatura, troba oberta la porta de l’habitació 237. I com que el cuiner li va dir en el seu dia que mai dels mais entrés a l’habitació 237… el coi de nen entra a l’habitació! Ja se sap. Si vols que un nen no faci una cosa, no la hi prohibeixis o la farà a la primera oportunitat que tingui.\nI aquí comencen els problemes! Fenòmens paranormals que assetgen a tots els membres de la família de diferent manera. Al nen se li apareixen dues nenes bessones enmig del passadís, agafades de la mà i amb la mirada fixa… Un calfred només de veure-les, i d’imaginar la feinada que devien donar als seus pobres pares! En Jack, per la seva banda, es troba una dona a la banyera. Ui, quin susto, direu. Ai, bandidos! Que us veig a venir, que esteu a punt de dir que ja us agradaria a vosaltres entrar al lavabo i trobar-vos aquesta escena. Marranots! Però poc després d’engrapar-la i fer-li un petó, l’escriptor descobreix que en realitat s’està arrambant massa a una vella arrugada i fuig corrent. No sé què us passa amb les iaies, si som el més carinyós que podreu trobar!\nPer sort, sempre hi ha àngels de la guàrdia que es cuiden de nosaltres, i en aquest cas, el cuiner de l’hotel, que està de vacances a Florida –que vindria a ser com el Benidorm d’aquí–, intenta contactar amb ells. En veure que resulta impossible de parlar-hi, el bo del cuiner agafa un avió i se n’hi va. Després dirà que no desconnecta de la feina… És clar, ell té una mena de poder semblant al del nen, i ja intueix que a l’hotel n’hi passa alguna. I té raó! En Jack ja s’ha trastocat del tot, i la dona i el fill… encara més veient el panorama! I és que la Wendy, l’esposa que ho ha deixat tot, descobreix que el marit no ha escrit cap novel·la, sinó centenars de pàgines amb la mateixa frase.\nEl cuiner arriba a l’hotel i… tururut violes! Quina merda de premonicions té algú que no és capaç de veure que li clavaran un cop de destral? Ui, perdoneu pel vocabulari…Però és que em poso nerviosa perquè després l’escriptor sonat intenta carregar-se la dona i el fill i si explico més coses acabaré fent spoilers i ja sabeu que no, que jo d’spoilers no en vull fer perquè si us digués com acaba la història, malament aniríem! I això que en Jack Nicholson fa un gran paper. Amb aquell somriure i aquella expressió tan característica seva, jo també sortiria cames ajudeu-me davant seu!\nEn fi, que si heu de mirar El resplandor serà millor que no ho feu sols. O sí, si la companyia que teníeu planejada es dedica a l’escriptura de novel·les o a la tala d’arbres amb destral. Jo la vaig mirar amb el meu marit, en Ramon, i vam decidir, després de veure-la, que mai més buscaríem hotels tranquils per passar les vacances. Salou, Lloret de Mar, Blanes… Que la solitud una estoneta està bé, però massa temps acaba trastocant a qualsevol!


L’Ajuntament impulsa un programa d’activitats infantils durant l’estiu - Diari de Rubí\nL’Ajuntament impulsa un programa d’activitats infantils durant l’estiu\nUna vuitantena de persones obtenen el certificat d’acollida\nL’alcaldessa, acompanyada pel regidor d’Educació. / Localpres-Ajuntament\nL’Ajuntament de Rubí posa en marxa un programa d’activitats educatives i inclusives que coincideix amb l’inici del desplegament del Carnet 360, una iniciativa per acostar els infants a les activitats que es fan a la ciutat.\nEs tracta d’una programació que es concreta en quatre eixos: Estiu d’oportunitats als barris, Estiu d’oportunitats per a la població jove, un projecte pilot d’inclusió al Casal Ramon Llull i Lleure inclusiu als Casals d’estiu. “Rubí és i vol ser una ciutat inclusiva i educadora i aquest estiu, més que mai, apostem per desplegar activitats que generin oportunitats educatives a tota la infància de la ciutat”, ha explicat l’alcaldessa, Ana M. Martínez.\nEstiu d’oportunitats als barris és un programa de jocs i activitats inclusives que tindran lloc a espais públics del Pinar, el 25 de Setembre i Les Torres.\nEstiu d’oportunitats per a població jove es divideix en dues propostes: un casal d’estiu per a població nouvinguda i tallers de reforç educatiu. El casal per a persones nouvingudes s’adreça a joves de secundària i està obert a població jove que vulgui aprendre a millorar la llengua catalana i la cultura rubinenca. Els tallers de reforç educatiu estan pensats per a repassar les competències bàsiques i facilitar l’aprenentatge i va dirigit a les famílies.\nEl tercer eix és el projecte d’inclusió al casal del Ramon Llull, que pretén promoure l’espai com a entitat educativa inclusiva, promovent l’acceptació i la normalització de tothom en àmbits com la diversitat funcional, la diversitat sexual i cultural.\nPer últim, en tots els Casals d’estiu s’inclou la contractació de monitors-vetlladors d’inclusió per donar suport individual en funció de la ràtio d’infants amb necessitats educatives especials i també per oferir formació sobre inclusió als professionals dels casals.\nRubí ha tornat a renovar el segell que reconeix Rubí com a Ciutat Amiga de la Infància i aquesta programació s’inclou dins d’aquest projecte: “La renovació és per nosaltres la constatació que ens mantenim en la bona direcció i ens encoratja a continuar treballant com fins ara per incorporar la mirada dels nens i nenes en la creació de polítiques públiques, així com a garantir la igualtat d’oportunitats”, ha dit Martínez.\nD’altra banda, continuen els tallers artístics d’estiu que ofereix l’Escola d’Art i Disseny (edRa) i l’Escola Municipal de Música Pere Burés, que complementen l’oferta lúdica i educativa durant tot el mes de juliol.


Tot i que no existeix cap llei que obligui a la persona amb EM a comunicar el seu diagnòstic, pot ser convenient fer-ho a la feina si s'està preparat, ja que, a mesura que els símptomes resulten visibles, els companys poden preocupar-se si no saben què passa. Quan es decideix informar sobre la malaltia, és important educar al respecte. No tothom sap què és la EM, què significa per a un mateix i com portar la situació.\nExisteixen petits ajustos per acomodar el lloc a la persona amb EM. Les necessitats canvien durant la malaltia, per tant, és necessari actualitzar aquestes adaptacions. En la majoria de casos, es tracta d'ajustos simples que no resulten cars. Aquestes son algunes opcions que la persona responsable pot oferir a la persona amb EM per poder seguir fent la seva feina:\nPot ser que els símptomes de l'EM dificultin seguir amb una feina de jornada completa fora de casa. Existeix la possibilitat de sol·licitar el certificat de discapacitat si no és possible continuar fent les tasques que la feina exigeix.\nÉs important conèixer-se un mateix i ser conscient de les limitacions imposades per la malaltia. Si la feina ens està consumint tota l'energia, si els problemes cognitius afecten a la capacitat de treballar, si el desplaçament es complica massa o si s'han esgotat les opcions per poder seguir treballant, és necessari deixar de treballar i demanar el certificat de discapacitat.\nAnna, a les 08.12.2020\nDarrera actualització a les 04:01:14 20 de octubre de 2021


9 % dels grups fa classes presencials amb total normalitat. - Diari Serpis\n9 % dels grups fa classes presencials amb total normalitat.\nEl 99,9 % dels grups fa classes presencials amb total normalitat.\n- A les comarques de València, el 98,6 % dels centres educatius no té cap grup escolar confinat. El 99,9 % dels grups fa...


Sense quarter | L'ombra de l'hegemó\nPublicat el 18 d'agost de 2017 per drake\nSé que encara no és el moment. Com tampoc era el moment quan ens vam haver d’alçar després de l’11M reclamant la veritat abans de fer el dol corresponent. Sé que segurament, tot i el que exposaré ara, potser tampoc s’hagués pogut evitar el desastre.\nPerò ells des del minut 1 han trencat la baralla. Des de la casa reial dient que “la Rambla volverá a ser de todos” fins al Rajoy arribant a misses dites a parlar d’unidad.\nNo és una excusa. Segurament tot i això hauria de callar, encara. Però no puc. Les raons s’amunteguen i m’han de sortir del pap. Perdoneu si no toca encara. Fareu bé de no llegir-ho.\nAhir vam patir un atemptat gihadista a Barcelona. És quelcom que hem de donar per descomptat que pot passar i pot tornar a passar. És el nostre preu per la llibertat de no viure en una societat militaritzada. L’analogia que se m’acut (confio que no massa feridora) és la de l’aigua a l’estiu. Tots sabem que hi haurà morts a les platges i piscines. Unes desenes. I prenem precaucions. Però no deixem de fer-les servir ni hi entrem amb salvavides. La vida s’ha de viure.\nAra bé, les raons s’amunteguen en contra del govern castellà. De l’estructura de poder de Castella. Potser és necessari tenir present que fa només 2 anys la policia espanyola informava als gihadistes que estaven éssent espiats pels Mossos. Potser és imprescindible recordar que el Gobierno de Castella va evitar que els Mossos tinguessin informació de l’Europool. Potser és imprescindible dir que els responsables de la lluita antiterrorista, que són ells, en comptes de fer la seva feina, estaven inspeccionant maletes a El Prat perquè el Gobierno volia protegir els negocis de Feijoo i perquè El Gobierno i AENA havien destinat la meitat de diners a la seguretat de El Prat que a la seguretat de Barajas.\nPotser cal afegir que aquests últims 2 anys, la GC en comptes de perseguir cèl·lules radicalitzades, s’ha dedicat a perseguir catalans pel sol fet de ser sobiranistes.\nPotser cal posar sobre la taula que el Gobierno de Castella va negar a la Generalitat la contractació de 500 policies més i pretenia utilitzar les eines repressives per impedir la contractació. Potser resulta bàsic tenir en compte que Castella es va negar a permetre la reunió de la Junta bilateral de seguretat durant més de 8 anys.\nPerò sobretot, el que resulta imprescindible és tenir present que el Gobierno de Espanya no existeix a Catalunya. A l’hora de la veritat, és el departament d’interior el que pren el control, i sota aquest lideratge, el Govern Català i les màximes autoritats de l’Ajuntament de Barcelona es posen a treballar.\nHi són els que hi han de ser. L’Alcaldesa de Barcelona, com a màxim representant, per si s’ha de fer alguna cosa ràpidament que desbordi la capacitat de qualsevol altre alt càrrec. El president del país que arriba a BCN en el temps imprescindible per venir de Palamós. El vicepresident, el ministre d’exteriors català. Hi són tots, perquè hi han de ser. I han de ser ells.\nPerò el Gobierno espanyol no hi és. I no hi serà fins 7 hores més tard. El delegat del gobierno Millo no és qui ha d’estar present. Ni el ministro del interior (que intenta per twitter associar l’atemptat a ETA, un altre cop), ni la SS que potser està a BCN però no darrera el president com sí que hi són Colau i Junqueres, ni tan sols el ministro del Interior, que no se sap on para.\nNo hi són durant 7 hores. El presidente del Gobierno pot fletar un avió del ejercito, si és convenient, i volar de Pontevedra a Barcelona en 90 minuts, però en necessita 420. I això 45 dies abans que decidim si els necessitem o preferim anar per lliure.\nI encara, quan arriben a quarts d’una de la matinada, en comptes de reunir-se amb els que han estat a primera línia, amb els mossos, amb la guàrdia urbana, amb el departament d’interior de la Generalitat i el gabinet de crisi, va i se’n va al seu búnquer, la delegación del Gobierno, amb la seva Policia Española i la seva Guardia Civil i els seus inútils i després fa les seves declaracions en favor de “La Unidad”.\nNo hi són. Ni poden ni volen guanyar-se el respecte dels Catalans.\nNo hi són, i així és com ha de ser.\nPS: Per cert, si el Gobierno Espanyol va arribar tard, el Rei d’Espanya ni tan sols ha aparegut mentre escric aquestes linies. Potser és que estava a Arabia Saudita amb els seus amics els reis d’Arabia, que es dediquen a finançar EI i a tot aquell que a Catalunya decideixi radicalitzar-se, a veure si de tant en tant surt algun sonat com els d’ahir.


inversió estrangera archivos - Advantia Consultoría y gestoría Andorra\nAndorra qualificada amb un ràting “BBB / A-2” per Standard & Poor ‘s\nLa qualificació més recent de l’agència internacional Standard & Poor’s ratifica Andorra a “BBB / A-2” al mateix temps que conserva la valoració de la perspectiva com a estable. El 2017, Standard & Poor’s va atorgar al Principat aquesta mateixa qualificació, i des de llavors el país l’ha mantingut en els posteriors resultats semestrals que es publiquen de forma regular cada any al gener i al juliol. Per la seva banda, Fitch Ratings, una altra de les grans agències internacionals …\nAl cor dels Pirineus, compartint fronteres amb Espanya i França, es troba Andorra. Un dels països més petits del món, que amb només 468 km ha sabut preservar la seva autonomia. Una de les preguntes recurrents al parlar d’Andorra és si el seu territori pertany a Espanya o França. Sortim ràpidament de dubtes: Andorra és un país independent, les particularitats el converteixen en una petita joia entre muntanyes. Taula de continguts: 1.- Andorra, únic Coprincipat al món 2.- Altres peculiaritats …\nDesprés d’un any 2020 totalment atípic, en què l’activitat econòmica també s’ha vist fortament alterada a causa de la pandèmia per coronavirus, les sol·licituds d’inversió estrangera a Andorra presenten un bon ritme de creixement durant el primer semestre del 2021. Les dades presentades pel Ministre d’Economia fa pocs dies revelen un augment de les autoritzacions d’inversió directa: es van atorgar 535 autoritzacions, un 93% més davant el mateix període el 2019 i un 254% que el 2020). Aquestes xifres posen …\nGrifols crearà a Andorra un complex pioner relacionat amb la investigació científica i la salut. El govern andorrà i el hòlding farmacèutic han anunciat un acord per desenvolupar un centre de recerca que veurà la llum el 2023. Un nou projecte que situarà a Andorra en l’avantguarda de la investigació científica La companyia farmacèutica Grifols ha escollit Andorra per crear un centre d’investigació immunològica dedicat a trobar noves teràpies i cures per a malalties del sistema immunitari. La ubicació és …\nCategories Oportunitats negoci\nAndorra continua sent un tema d’actualitat i tendència en els mitjans de comunicació espanyols, després que el youtuber número u a Espanya, El Rubius, anunciés el trasllat de la seva residència al Principat. No obstant això, poder residir a Andorra desperta cada vegada més interès en un altre tipus d’inversor estranger, a part dels creadors de continguts i nòmades digitals. Perfil del nou inversor Aquest últim any l’interès per traslladar-se a Andorra de manera permanent ha augmentat entre un 15% …\nAndorra ja treballa en una llei que reguli el marc legal de la tecnologia blockchain que obrirà les portes a la regulació de les criptomonedes. Encara no hi ha una normativa vigent que legisli aquest tipus d’activitats, així que el Principat podria ser dels primers països a tenir la seva pròpia legislació. Andorra i blockchain: un pas més cap a la transformació digital És una de les 77 iniciatives que ha proposat el govern andorrà en el pla econòmic Horitzó …\nAndorra es prepara per afrontar les conseqüències de la crisi provocada per la pandèmia de la COVID-19. El govern andorrà ha presentat un nou pla d’actuació sota el nom d’horitzó 23 (H23)”. S’hi estableixen una sèrie de mesures per reactivar l’economia de país. En què consisteix “Horitzó 23”? És un pla estratègic que recull 77 accions, dividides en 20 iniciatives, que giren al voltant de tres eixos principals: benestar social, economia i innovació i altres mesures centrades en la transformació …\nS’incrementen les peticions d’inversió estrangera a Andorra\nAugmenten les demandes per part d’inversors estrangers per establir-se a Andorra durant aquest 2020 tan atípic. Des de principi d’any, ja s’han registrat unes 400 sol·licituds d’inversió estrangera. El teletreball dispara les peticions Les noves circumstàncies de la crisi provocada per la pandèmia del Coronavirus han obligat a adoptar noves formes de treball a causa del distanciament social. Una de les conseqüències és que pren més protagonisme el teletreball. Aquest és un dels motius, juntament amb una fiscalitat més competitiva, …\nCrear una empresa a Andorra i seguir vivint a Espanya. Això és legal?\nQui diu Espanya, diu França, Portugal, Itàlia … O qualsevol altre país europeu en què la pressió fiscal sobre empreses i persones és molt més alta que al nostre Principat. Certament, aquest és un dels dubtes més freqüents entre empresaris i emprenedors captivats per l’atractiu fiscal d’Andorra, però que no volen abandonar el seu lloc de residència habitual. Crear una empresa a Andorra i viure a l’estranger és totalment legal Dubte resolt :). Però no et quedis només amb això. …\nAndorra ja no és un paradís fiscal, però segueix conservant el seu atractiu per a les inversions\nEnrere queda el temps en què Andorra estava inclosa en la llista de paradisos fiscals europeus. La reforma de sistema fiscal i la creació d’un sistema tributari homologable a l’europeu han propiciat la seva sortida d’aquesta llista, encara que el nostre país segueix sent altament atractiu per a les inversions estrangeres. Facilitats a la inversió estrangera Les empreses i societats que desitgin establir-se a Andorra ho tenen molt fàcil ara. Encara que segueix sent imprescindible comptar amb una seu física …


Des de l'Ajuntament es fa difusió de la plaga bernat marbrejat que ataca els arbres fruiters, ornamentals i conreus hortícoles\nEl bernat marbrejat, Halyomorpha halys, és un insecte hemípter originàri d'Àsia (natiu de la Xina, el Japó, Taiwan i les Corees). Es va introduir accidentalment als EUA a finals dels anys 90, i a Europa es va trobar per primera vegada a Suïssa l’any 2007. Gradualment, es va anar trobant a d’altres països europeus. La primera cita a la península Ibèrica ha estat al campus de la Universitat de Girona l’any 2016.\nÉs una plaga molt polífaga que, a Europa, se l’ha trobat en 95 gèneres de plantes. Pot fer molt dany en algunes plantes com ara els arbres fruiters, ornamentals, cultius hortícoles i en conreus extensius. Als EUA s'han registrat greus pèrdues econòmiques en pomes, préssecs, pebrots, tomàquets, blat de moro i soja, i a Itàlia especialment en fruiters, blat de moro i soja. Per estar segur que es tracta d'aquest bernat, el millor és treure una foto del dors i una altra del ventre i penjar-les a l'espai web Natusfera, fent clic aquí, afegint-hi les dades que es demanen, perquè puguem identificar i validar que es tracta d'aquesta espècie.\nÉs important reportar-lo per a poder saber amb més precisió la seva distribució al nostre territori. Tenen dues particularitats en el seu comportament: la primera i més important és que es dispersen per mitjà de l’ésser humà donat que els agrada amagar-se en els vehicles de motor (cotxes, camions, tractors, etc.). Això fa que puguin colonitzar nous llocs ràpidament. La segona particularitat és que hiverna dintre de cases, magatzems, barraques o d’altres construccions fetes per l’home, produeix molèsties a causa del gran nombre d’insectes que poden arribar a entrar en les cases; si bé no transmeten malalties, ni pessiguen, ni ataquen a les persones. La millor manera per eliminar els individus que es troben a casa és utilitzar un aspirador, després submergir-los en un pot amb aigua i sabó, i deixar-los un dia sencer submergits per tal d'assegurar que moren. No s’han de treure del contenidor o bossa de l’aspirador perquè són molt ràpids i s’escapen. No aplicar insecticides perquè són poc eficaços.\nMés informació sobre aquesta plaga fent clic aquí i fent clic aquí.