L'Ajuntament de L'Eliana presenta una programació d'activitats en homenatge al centenari\nL'Ajuntament de L'Eliana presenta una programació d'activitats en homenatge al centenari de Berlanga\nPer la seua part l'edil de Cultura, Infància i Persones Majors, Eva Santafé, ha destacat la intenció de la localitat d'aproximar el cinema i la figura de Berlanga a tots els segments de la població mitjançant este reconeixement\nEls assistents de la presentació. EPDA.\nL'Ajuntament va presentar ahir 'l'Eliana Berlanguiana', una programació d'activitats que se celebraran entre els mesos de setembre i desembre amb motiu del centenari del naixement del cineasta Luis García Berlanga.\nEl cicle arrancarà amb les visites guiades del dimecres 15 i el divendres 17 a València per a repassar les vivències i relacions del director amb la seua ciutat natal en enclavaments com el carrer Ribera, l'Estació del Nord, la plaça de l'Ajuntament o el passeig de Russafa. L'activitat inclourà una visita a l'exposició sobre Berlanga al MUVIM.\nEl dijous 16 el Nou Espai acollirà el cicle divulgatiu 'Berlanga i acció!', una xarrada amb Rafael Maluenda, cineasta, col·laborador i amic personal del director que realitzarà un recorregut per la vigència del seu cinema, les anècdotes dels seus rodatges i la visió humorística del seu món.\nUna setmana després, el dijous 23 el mateix espai acollirà la presentació del llibre 'Berlanguiano', de Vicente Muñoz Puelles, que ofereix una visió personal del director mitjançant els records de tota una vida, però va més enllà de les anècdotes puntuals. L'entrada serà lliure fins a completar l'aforament i l'acte arrancarà amb la projecció del curtmetratge de Berlanga 'El sueño de la mestra'.\nPer a concloure setembre, el diumenge 26, el matinal de la Gent Gran celebrarà un concert al Cinema d'Estiu de l'Orquestra Simfònica de la Unió Musical de l'Eliana, que interpretarà diverses bandes sonores i melodies de les pel·lícules del cineasta. L'accés serà amb invitació gratuïta que es pot retirar en www.elientrada.es.\nJa el mes d'octubre, el divendres 15 tindrà lloc un taller sobre Berlanga dirigit a les persones majors, on tindran l'oportunitat de crear el seu propi curt després de conéixer les formes narratives del director i la seua peculiar manera de contar àudio-visualment les històries realistes i no tan realistes.\nEntre el 20 d'octubre i el 15 de desembre, el Cinefòrum se sumarà a l'homenatge a Berlanga amb la projecció de diverses de les seues obres com 'Calabuig', amb la qual arrancarà la seua temporada 2021/2022. 'Esa pareja feliz', la pel·lícula amb la qual va debutar en 1951 i 'Novio a la vista' li seguiran durant el mes de novembre. La candidata a l'Óscar, 'Plácido', tancarà el cicle de 'l'Eliana Berlanguiana' el mes vinent de desembre.\nEl diumenge 21 d'octubre, en el marc de la Fira de la Infància, tindrà lloc una matinal berlanguiana al passeig Secondo Baldin, amb tallers a l'aire lliure per a donar a conéixer i reconéixer la figura del director valencià, el seu cinema i la seua mordaç ironia que li va fer mereixedor de nombrosos reconeixements nacionals i internacionals com el Premi Príncep d'Astúries de les Arts en 1986.\nL'alcalde, Salva Torrent, ha recordat l'aposta de la Consistori per les arts cinematogràfiques baix l'emblema 'l'Eliana, un poble de pel·lícula', que tindrà una continuïtat amb els cicles de Cinefòrum (Clàssics del cinematògraf, Cinema dels diumenge i Llibres en pantalla) fins el mes vinent de maig i amb l'inici de 'L'Eliana Cinema', que arranca aquest divendres i se celebrarà amb nombrosos actes fins dissabte que ve 25.\nPer la seua part l'edil de Cultura, Infància i Persones Majors, Eva Santafé, ha destacat la intenció de la localitat d'aproximar el cinema i la figura de Berlanga a tots els segments de la població mitjançant aquest extens reconeixement.\nSilvia González: "No hay nada como reconocer que tienes miedo, es de ser una persona valiente"\nselect * from banneronline where (seccion='camp_turia' or seccion='todas' or seccion='' or subseccion='l-eliana') and (edicion='44' or edicion='') and archivado!='camp_turia' and cuantos_media=0 and fecha_ini<='2021-09-27' and fecha_fin>='2021-09-27' order by orden,idbanner limit 0,8\nselect * from banneronline where (seccion='camp_turia' or seccion='todas' or seccion='' or subseccion='l-eliana') and archivado!='camp_turia' and cuantos_media=0 and fecha_ini<='2021-09-27' and fecha_fin>='2021-09-27' order by orden,idbanner limit 16,30


Info. variada – Rutes – Esport – Muntanya\nEls esportistes en general, arrossegats per les modes i per un intent de portar el seu cos als límits, a vegades segueixen dietes no recomanables i molt desequilibrades.\nDurant les èpoques d’entrenament, el corredor de muntanya ha de portar una dieta equilibrada, que inclogui aliments de tots els grups. No fa falta seguir cap dieta estranya, ni excloure cap grup d’aliments (excepte que es justifiqui).\n– Consumeix diàriament entre 3-5 peces de fruita com a mínim: t’aportaran hidrats de carboni, fibra i moltes vitamines i fito-nutrients amb propietats antioxidants i antiinflamatoris que t’ajudaran a recuperar abans dels entrenaments i contrarestar els efectes de l’estrès oxidatiu que produeixen els llargs i durs entrenaments.\n– Consumeix una ració de verdura i / o amanida en cada àpat principal. També t’aportarà fibra, necessària per mantenir sa el teu sistema digestiu i netejar el teu organisme d’impureses, a més de vitamines, minerals i fito-nutrients fonamentals per dur a terme totes les funcions de l’organisme.\n– Consumeix abundants aliments rics en hidrats de carbono. Com més gran sigui el consum d’energia (més hores d’entrenament, més intensitat, més desnivell) més fonts d’hidrats de carboni consumiràs. Tria aquells de moderat-baix índex glucèmic (pasta, arròs, cereals i pa integrals, llegums) per als moments allunyats dels entrenaments, i deixa aquells de major índex glucèmic per just després d’entrenar o competir (galetes, cereals infantils, arròs amb llet, patates, fruites seques com panses, orellanes, dàtils, dolços …). Una dieta insuficient en hidrats de carboni pot fer que pateixis símptomes de sobre-entrenament i que baixi el teu rendiment, ja que les teves reserves de glucogen muscular en depenen.\n– Consumeix diàriament diverses racions d’aliments rics en proteïnes. Les necessitats de proteïnes del corredor de muntanya són més grans que les de les persones sedentàries. Les necessites per reparar els músculs després de llargs i durs entrenaments i per recuperar com més aviat per a la següent sessió. Les trobaràs en fonts animals com carns, ous, peix i làctics; i en fonts vegetals com llegums i fruita seca. Incloure un aliment proteic en cada àpat t’assegurarà una bona recuperació muscular i una millor composició corporal.\n– Assegura’t un consum suficient greixos saludables omega 3. Les trobaràs a alguns fruits secs i llavors com les nous, les llavors de lli o sèsam i en els peixos, sobretot en els blaus (salmó, arengades, seitons, tonyina, etc.) . Aquest tipus de greixos t’ajuda a reduir la inflamació que es produeix en els músculs i articulacions com a conseqüència de l’esforç. Consumeix diàriament un grapat de fruits secs; i peix almenys 4 o 5 vegades en setmana.\n– No oblidis hidratar abundantment. L’aigua és necessària per dur a terme totes les funcions vitals i per mantenir la teva temperatura corporal durant els entrenaments. Hauries de prendre un mínim de 1,5-2 l d’aigua o líquids al dia i afegir entre 0,5-2 l més d’una beguda que inclogui també electròlits per cada hora d’entrenament que facis, depenent de la temperatura ambient i del que sues.\n– Prendre suplements alimentaris com el llevat de cervesa, el germen de blat (en forma de comprimits o afegit als teus menjars empolvorat sobre els teus cereals o amanides), la gelea reial fresca, llavors (lli, sèsam, chía), etc., t’ajudarà a cobrir les teves necessitats extra de nutrients (vitamines del grup B, minerals i àcids grassos).\n¿Quan recuperar d’un marató de muntanya?\nLa recuperació d’un marató de muntanya és més ràpida que la d’una en asfalt. Potser perquè la sancada i la biomecànica es més variada i l’asfalt castiga més les articulacions.\nPerò no per això hem de pensar que podem està a tope de seguida altre cop. El nostre cos, els nostres òrgans, pateixen i necessiten temps per repondre la destrucció que suposa un esforç tan gran.\nEncara que muscularment et sentis recuperat, deixa al menys 10 dies per tornar a la rutina normal d’entrenaments. Fes un exercici lleu els primers dies i descansa, no corris, aprofita per anar amb bici (suau), nadar o caminar. No t’estressis. Veuràs com no perds forma i podrás fer una llarga temporada de carreras sense lesions ni esgotament.


Arxius de Desembre 2003 - 2/2 - Blog Espai de Llibertat\nArxiu Mensual: Desembre 2003\nGorka Espiau, portaveu d’Elkarri\nDesembre 2003 - Entrevistes - Autor/s: Espai de Llibertat\t- sense comentaris\nElkarri és el Moviment social pel diàleg i l’acord al País Basc. És una oganització plural i independent. – Què és Elkarri? – Elkarri és el moviment social pel diàleg…\nEudald Canibell, un impressor il·lustrat\nDesembre 2003 - Memòria històrica - Autor/s: Dolors Marín\t- sense comentaris\nA finals del segle XIX, els llibres eren considerats objectes meravellosos, talismans màgics curosament editats, enquadernats, amb guardes treballades i lloms decorats. Eren els portadors del saber i del progrés….\nFrancesc Trillas Tono Albareda Jordi Miralles Txus Sanz Eddy Bonte Espai de Llibertat Josep Sellarès Joffre Villanueva Xavier Bretones Antoni Castells Duran Hungria Panadero David Prujà Ferran Escoda Quique Toledo Gemma Martín David Sempere Xavier Domènech Joan-Francesc Pont Jordi Serrano Javier Otaola Vicenç Molina Oriol Illa Santiago Castellà


Funeral de Mary-Lin\n dijous, 31/10/2019  20:30h  Tarragona (Tarragona)  Cooperativa Obrera\nDirecció I adaptació: Oscar Molina\nActors: Ramon Godino, Jordi Cadellans, Marc Casals, Txema Puigdollers\nEscenografia: Apunta Teatre SCCL\nDisseny Vestuari: Elena Ballester\nImatge Gràfica: Dani Ballesteros\nDisseny il·luminació I so: Dani Gener\nL’Antonio i el seu germà David es retroben al funeral de la mare després d’anys de no veure’s. L’Antonio és un home pragmàtic que s’agafa la vida com un joc d’oportunitats especulatives. En David, en canvi, més idealista, és un artista plàstic que viu a l’estranger, la carrera del qual no va tan bé com presumeix. Encara hi ha un tercer germà, en Santi,\nel més petit dels tres, que no té cap ocupació estable i que confia que els pocs diners que els hagi deixat la mare l’ajudaran a sortir del forat on es troba.\n¿Coneixem realment els nostres pares, fills o germans? ¿Ens coneixen ells a nosaltres tal com som? ¿Fins a quin punt la imatge que ens hem format els uns dels altres al llarg dels anys s’ajusta a la realitat? ¿És que potser ens mostrem tal com som amb la família? I s’hi ho fem, ¿ens veuen ells tal com som en el present o ens continuen mirant amb les\nulleres d’un passat que ja no existeix? ¿I l’amor quin paper hi juga en el gran embolic de les relacions familiars? ¿El sol fet –com se sol dir– de portar la mateixa sang ens atorga privilegis emocionals sobre els nos- tres consanguinis?


Isabel Pantoja torna a la presó\nLa cantant havia estat vint dies ingressada en un hospital de Sevilla per una afecció renal. Va ingressar tot just quan acabava un permís penitenciari que li havien concedit\nEFE Sevilla Actualitzada el 24/08/2015 13:40\n260x366 Julián Muñoz i Isabel Pantoja / EFE Julián Muñoz i Isabel Pantoja / EFE\nLa 'tonadillera' Isabel Pantoja ha tornat aquest dilluns a la presó de dones d'Alcalá de Guadaíra (Sevilla), on compleix una pena de dos anys per blanqueig de capitals, després de passar vint dies ingressada en un centre sanitari per la malaltia renal que pateix. La cantant ha arribat al centre penitenciari "desmillorada" per la seva estada a l'hospital i ara haurà de seguir una dieta alimentària "rigorosa", així com un tractament mèdic per controlar l'estat dels seus ronyons, han apuntat a Efe fonts penitenciàries.\nLa sortida de la cantant de l'hospital privat Infanta Luisa de Sevilla, situat al barri de Triana, s'ha produït aquest matí. Pantoja hauria d'haver tornat a la presó el 5 d'agost, després d'un permís ordinari de set dies. Tot i això, un dia abans va ingressar a l'hospital afectada d'una "nefropatia diabètica", una malaltia renal que és responsable de prop del 30% dels malalts en diàlisi periòdica i que també és la primera causa de trasplantament renal en els països occidentals.\nQuan va ingressar a l'hospital, des del jutjat de vigilància penitenciària es van concedir a la cantant fins a tres permisos extraordinaris de set dies per la malaltia. L'últim d'ells no ha arribat als set dies, que es complien a les dotze de la nit de demà dimarts, perquè el seu estat de salut ha millorat.\nPer concedir aquestes sortides, el jutjat de vigilància penitenciària ha tingut en compte l'opinió dels metges forenses que han visitat la cantant a l'hospital, que van recomanar el seu internament sanitari. El jutjat també ha escoltat el dictamen favorable de la Fiscalia per concedir el permís a Pantoja, així com l'opinió de la junta de tractament de la presó.\nPantoja compleix dos anys de presó, després de la sentència de l'Audiència de Màlaga que assegurava que la 'tonadillera' va permetre el blanqueig dels il·lícits beneficis obtinguts per la seva parella, l'exalcalde de Marbella Julián Muñoz, "en la seva corrompuda i delictiva activitat" al capdavant de l'Ajuntament. La Justícia també va imposar a la cantant una multa d'1,14 milions d'euros pels mateixos fets, dels quals ja ha pagat 347.000.\n5 maneres de fer una truita de patates


Magione Papale Relais L'Aquila Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 41 allotjaments a L'Aquila.\nVia Porta Napoli 67/I, Sant'Elia, L'Aquila, Itàlia, 67100 - Veure al mapa\nEl Magione Papale Relais està situat als afores de L'Aquila, a 2 km del centre de la ciutat, i està envoltat de vegetació. Disposa d'una piscina, internet Wi-Fi gratuïta i un restaurant gurmet. Les habitacions disposen de TV LCD per satèl·lit. Les habitacions del Magione Papale tenen aire condicionat, bany privat i minibar i n'hi ha que tenen vista sobre el jardí. Cada matí se serveix un bufet d'esmorzar que inclou pastissos casolans i opcions salades. El restaurant, que va ser guardonat amb una estrella Michelin, està especialitzat en cuina de l'Abruzzo i en els clàssics italians. L'estació de tren de L'Aquila és a 3 km de l'establiment i la catedral de San Massimo a 2,3 km. Trobareu instal·lacions d'equitació al costat.\nTots els tipus de viatgers (196) Parelles (94) Viatgers en solitari (34) Famílies amb infants petits (23) Famílies amb infants grans (20) Grups (24)


El dolç èxit d''Una pastelería en Tokio'\nLa pel·lícula de la japonesa Naomi Kawase conquista la taquilla i recapta més de 730.000 euros des del novembre\nLa distribuïdora espanyola la va encertar al canviar-ne el títol original i adreçar-se al públic madur i femení que omple les sales\nDiumenge, 10/01/2016 | Actualitzada 07/02/2018 - 19:20\nFa gairebé 30 anys que Ignacio Julià va publicar Feed-back. La leyenda de los Velvet Underground (1986), llibre que va acompanyar una generació, o més, en el camí cap a la banda de culte per excel·lència, i ara en tanca un cicle amb Catálogo irracional (Alternia Editorial), on centra el focus en el que va ser el líder de la formació, Lou Reed. Una obra que no es veia capaç d’abordar. «Ja havia escrit molt sobre el tema, i la seva mort i la del meu pare van ser cops molt durs», confessa el periodista barceloní. «Però un parell d’amics em van convèncer per fer una guia d’audició que les noves generacions poguessin tenir com a obra de referència».\nCatálogo irracional, amb pròleg de Dean Wareham (Galaxie 500, Luna), recorre la trajectòria de Reed a partir de 43 cançons, des d’Heroin (1967) fins a Junior dad (2011), però sense cenyir-se a una narració cronològica, disposant les pistes informatives a partir d’una noció de relat: així, la seva infància i adolescència, amb trastorns psicològics que van derivar en sessions d’electroxoc, en centren un capítol tardà, Little sister (1983), en boca de la seva germana Merrill. «Explicar-ho al principi hauria sigut un espòiler», justifica Julià, que va optar per aquesta estructura inspirant-se en La historia del rock’n’roll en diez canciones, de Greil Marcus.\nJulià, fundador de la revista Ruta 66, és el periodista musical que més a fons i amb més continuïtat ha escrit sobre Lou Reed a Espanya des dels anys 70, i aquí associa l’evolució de l’artista amb les seves vivències des que, el 1975, el va veure al Palau d’Esports. Allò no era com un concert de Jethro Tull. «Rock’n’roll cru, mantenint una distància amb el públic. Al final van entrar els grisos i va ser un espectacle fantàstic», assegura.\nAmb els anys, l’autor va tenir ocasió d’aconseguir «certa intimitat» amb Reed i el seu entorn, i d’extreure conclusions. «Podia ser un gilipolles o no, depèn de qui tingués al davant, però sense aquell caràcter estrany no hauria fet aquesta obra. Elton John mai farà Lulu», reflexiona. Hi ha una defensa davant els que el pinten com a bèstia negra. «En llibres com el de Howard Sounes sembla la pitjor persona de la humanitat, com si no hagués existit Hitler», retreu, si bé reconeix que Reed «podia passar de la tendresa líquida a la roca en un segon».\nLletres com a poemes\nQuan va morir, el 27 d’octubre del 2013, va ser portada dels diaris perquè «havia superat la figura del rocker i era un escriptor autor d’unes lletres que es podien llegir com a poemes», destaca Julià.\nAquests relleus expliquen per què un periodista que està a punt de complir els 60 manté viva aquesta fascinació juvenil. «De la mateixa manera que un catedràtic d’història segueix fascinat per Felip II, o un d’art segueix estudiant els esbossos de Picasso», raona Julià, que dóna una de les claus quan situa el poder de Lou Reed en la seva manera de dirigir-se a l’oient. «A diferència de Roger Waters, no parlava a la multitud, sinó de persona a persona: seré el teu mirall (I’ll be your mirror). Ell era perfectament conscient que et posaves uns auriculars per escoltar-lo i ja et tenia enganxat».\n'Una pastelería en Tokio', elegia del dorayaki .\nEl toc dolç de Kawase\nTemes: Tòquio Pel·lícules


El Consell Comarcal del Segrià presenta el Pla de reactivació socieconòmica | Consell Comarcal del Segrià\nInici Àrees i serveis El Consell Comarcal del Segrià presenta el Pla de reactivació socieconòmica\nEl Consell Comarcal del Segrià presenta el Pla de reactivació socieconòmica\nPresentació al Consell d'Alcaldies\nEl Consell Comarcal del Segrià ha presentat aquest dijous al Consell de les Alcaldies el Pla de reactivació econòmica COVID de la comarcaque té per objectiu recuperar l’activitat econòmica i promoure accions de desenvolupament local i estratègic als municipis del Segrià, especialment afectats per les restriccions derivades de la pandèmia.Després de fer la diagnosi de la situació amb entrevistes a les 37 alcaldies del Segrià, s’han plantejat propostes en diverses línies d’actuació: agricultura i ramaderia d’alt valor afegit, emprenedoria, digitalització, energia renovable i sostenible, territori atractiu i territori de les persones.\nS’han fet dos tipus de diagnosi: un mapa econòmic segons variables com la disponibilitat de fibra òptica, sòl industrial, l’edat de la població, l’existència de residències d’avis, centres de dia i instituts de secundària, l’estat de l’enllumenat públic i la tipologia del municipi (micropobles, municipis rurals o semiurbans); i un mapa de serveis a la gent gran tenint en compte variables com les residències i centres de dia, comerços d’alimentació, caixers automàtics, farmàcia, CAPs, centres de serveis, i l’envelliment de la població.\nL’estudi econòmic conclou que el fet que el Segrià sigui una comarca bàsicament agrícola i amb municipis amb poc teixit comercial ha fet que la Covid-19 hagi tingut poca afectació a nivell empresarial. També s’han detectat diverses problemàtiques estructurals com constants talls de llum de la xarxa elèctrica, poca implantació de la fibra òptica en micropobles malgrat arriba al 65% del territori i mala cobertura, baix relleu generacional en l’agricultura, manca de vivers i espais de coworking, poca oferta de locals i naus industrials malgrat que hi ha un 81% de sòl industrial disponible, la necessitat d’oferir més serveis per a la gent gran i manca d’allotjaments turístics. Pel que fa a la població, el 62% dels municipis té una població envellida degut a la manca d’oportunitats professionals per als joves i manca d’habitatge, principalment de lloguer.\nUna altra de les conclusions de la diagnosi és que la comarca està clarament diferenciada en tres zones: el nord (amb pobles semiurbans, població jove, polígons industrials, bona mobilitat, tecnologia i serveis), el Baix Segre (municipis rurals i agrícoles, amb població envellida, manca de fibra òptica i de serveis), i el Segrià Sec (amb micropobles de població envellida i pocs serveis, sense fibra òptica ni sòl industrial disponible).\nPel que fa al mapa de gent gran, la principal conclusió és l'envelliment de la població i manca de serveis al sud de la comarca. També destaca el fet que 21 municipis han començat les gestions o tenen la intenció de crear un centre de serveis i recursos per a la gent gran, però els projectes els frena l'alt cost que suposen.\nA partir de la diagnosi, es concretaran les accions de dinamització i es buscaran vies de finançament.\nLa primera acció es posarà en marxa de l'abril al juny i és un curs gratuït de 24 hores de Comunicació digital i xarxes socials per a persones autònomes i petites empreses del Segrià amb l’objectiu de donar un impuls a aquest negocis. El curs es farà presencialment en grups reduïts i amb les mesures de protecció de COVID a Almenar, Torrefarrera, Albatàrrec, Alcarràs, La Granja d’Escarp i Torrebesses. Cal inscripció prèvia en aquest formulari.\nAltres accions que es proposen són: crear una xarxa de suport empresarial, fer una diagnosi dels projectes d’economia circular a la comarca i promoure taules de debat, impulsar bancs d’oficis municipals, detectar barreres en l’impuls d’accions d'eficiència energètica en els edificis públics, fer una diagnosi dels recursos naturals i patrimonials i espais per a gent gran o lluitar contra el despoblament rural amb una base de dades de serveis dels municipis.\nEl Pla de reactivació socioeconòmica COVID-19 és un projecte subvencionat pel Servei Públic d’Ocupació de Catalunya, finançat pel Servicio Público de Empleo Estatal i cofinançat en un 50% pel Fons Social Europeu.\nPla de reactivació econòmica Covid


6 morts i 7 desapareguts en un greu incendi al nord de Califòrnia\nTres de les víctimes són una dona de 70 anys i els seus dos besnets de 4 i 5 anys, mentre que les flames segueixen fora de control\ndilluns, 30 de juliol 2018 - 12:31h\nEls bombers lluiten a contra-rellotge contra les flames | AP\nAlmenys 6 persones han mort i 7 segueixen desaparegudes a causa del greu incendi que crema sense control al nord de Califòrnia, als Estats Units. El foc va començar a principis de la setmana passada i ja ha cremat més de 36.000 hectàrees de vegetació en el comptat de Shasta d’aquest estat de l’oest del país nord-americà.\nUna de les històries més dramàtiques que han deixat fins ara les flames és la de tres de les víctimes mortals que formen part de la mateixa família. Es tracta d’una dona de 70 anys i els seus dos besnets de 4 i 5 anys que han estat trobats morts per culpa de l’incendi. Les altres víctimes son dos bombers i el conductor d’una excavadora.\nL'incendi ha calcinat tot el que s'ha trobat al seu davant | Agències\nEl foc que crema al nord de Califòrnia segueix fora de control i ja ha multiplicat la seva extensió en les últimes hores. 3.400 bombers treballen a la zona, ajudats per 17 helicòpters i diversos hidroavions. Fins ara, només s’ha aconseguit controlar poc més d’un 5% de l’incendi, que ja ha destruït més de 500 habitatges.\nA més, 38.000 persones han estat evacuades dels voltants de la ciutat de Redding, on hi viuen 90.000 habitants. De fet, les flames amenacen en arrasar aquesta localitat, ubicada a uns 250 quilòmetres de Sacramento, la capital de l’estat. El subministrament d’electricitat també s’ha vist afectat.\nCondicions meteorològiques molt adverses\nL’incendi està alimentat per les males condicions meteorològiques que pateix la zona. Aquesta última setmana s’han registrat temperatures de fins a 43º a la zona amb forts vents que han permès la ràpida propagació de les flames.\nA tot plegat, se li ha de sumar el fet que la vegetació de la regió és especialment seca, fent de combustible perquè el foc avanci amb molta facilitat.\n89 incendis a tot Estats Units\nLes flames avancen sense control | Agències\nActualment, hi ha 89 incendis forestals de grans dimensions a 14 estats dels Estats Units, especialment a l’oest del país, segons dades del Centre Nacional Interagencial conta Incendis. El del nord de Califòrnia és un dels més agressius de tots els focs registrats des de Texas fins a Oregon.\nA Califòrnia ja s’ha declarat l’estat d’emergència pel greu incendi, mentre que en el que portem d’any les flames ja han arrasat prop de 1,7 milions d’hectàrees a tot el país, pel damunt de la mitjana dels últims anys en aquestes dates, que és de 1,5 milions d’hectàrees.\nBombers Estats Units Estiu Calor Temperatures Defunció Incendi Forestal Vent


Anna Moragas Blog: Welcome to Fabulous Las Vegas\nLa primera sortida de cap de setmana a Califòrnia va ser Las Vegas. Després de més de 6 hores travessant el desert de l'estat de Nevada, sense aire acondicionat a l'autobús i ple de joves alcoholitzant-se, per fi vam arribar a la ciutat de les llums, la festa, l'entreteniment i, com no, de l'aposta. Sembla increïble com al mig del no-res s'hi pot ubicar aquesta mena de món paral·lel al planeta Terra. Realment, tot és possible a Las Vegas. Potser per aquesta raó molts americans decideixen passar-hi uns dies en ocasions especials i desconnectar del món real.\nLas Vegas és coneguda també com "La ciutat del pecat"; dia i nit milers d'individus passen el dia apostant als milers de màquines que s'hi troben, sense adonar-se'n ni tan sols de l'hora que és. Altres decideixen invertir el seu temps ballant i bevent als luxosos i sofisticats clubs. Per mi hauria estat un pecat marxar de la ciutat sense haver provat sort a una de les màquines dels casinos. A part, però, també vam disfrutar d'una petita "limo-party".\nAquest va ser el nostre hotel, l'Excalibur. Tots els hotels a Las Vegas giren entorn una temàtica o imiten algun lloc emblemàtic, com l'Estàtua de la Llibertat o La Torre Eiffel. En el nostre cas, l'allotjament simulava un castell medieval de l'època del Rei Artur.\nAprofitant l'escapada, dissabte vam passar el dia al Grand Canyon del Colorado, a l'estat d'Arizona. Sens dubte és un dels llocs més impressionants en els que he estat. Altra vegada vam haver de fer ruta amb autocar durant més de 4 hores, però va valdre la pena.\nPublicat per Anna. a 22:52\nEtiquetes de comentaris: around the world, Grand Canyon, Las Vegas\nAnna, què és una Limo-party?\n21 d’agost de 2012 a les 10:23\nAnna. ha dit...\nÉs una limosina-festa!! :)\n21 d’agost de 2012 a les 11:52\nEstel Carbó ha dit...\nMolt xules les fotos! Veig que aprofites al maxim!\nPel que fa a l'Urban Outfitters, en tens un a Gaslamp (mola molt aquest districte!):)\n21 d’agost de 2012 a les 12:32\nRecent gratuated in Advertising and PR. I feel the blog as a way to express myself, find curiosities and communicate with the cyber world.\nFalling in love with music, books, travelling, advertising and shows.


La Comissió d'Habitatge participa a les jornades "Com garantim el dret a l'habitatge i l'energia des dels municipis?" | TSCAT\nLa Comissió d'Habitatge participa a les jornades "Com garantim el dret a l'habitatge i l'energia des dels municipis?"\nEl 29 de novembre, la Comissió d'Habitatge del Col·legi va prendre part en les jornades "Com garantim el dret a l'habitatge i l'energia des dels municipis?", organitzada per l'Observatori DESC i Enginyeria Sense Fronteres.\nAmb l'objectiu de debatre sobre mecanismes de protecció del dret a l'habitatge i l'energia, es van organitzar aquestes jornades on es van compartir eines innovadores en l'àmbit dels desnonaments i els talls de subministraments i es va reflexionar sobre nous reptes a nivell jurídic i social.\nEn aquest sentit, la membre de la Comissió, Gemma Barba, va participar a la taula de debat dedicada a "Nous serveis municipals per aturar els desnonaments i els talls de subministraments", en la qual va parlar, entre d'altres temes, de quina és la mirada des de la Comissió en relació a l'emergència habitacional.\nLes membres de la Comissió d'Habitatge que van assistir a la jornada


Els pilots de la Catalunya central culminen l'etapa marató sense grans canvis - Regió7\nEls pilots de la Catalunya central culminen l'etapa marató sense grans canvis\nJaume Betriu, Isidre Esteve, Àlex Haro, Marc Calmet, Gerard Farrés i Armand Monleón superen una jornada dura i continuen en cursa\nEl pilot Joaquim Rodrigues, enfront de la immensitat del desert REUTERS / HAMAD I MOHAMMED\nEl Toyota Gazoo Racing conduït pel sudafricà Giniel de Villiers, amb el copilot d'Òdena Àlex Haro al seu costat, ha arribat en la 19a posició a la meta de la vuitena etapa del Dakar, disputada avui entre Sakaka i Neom, de 709 km, 375 dels quals cronometrats. Aquest recorregut ha estat la segona part de l'etapa marató que va començar diumenge.\nDe Villiers i Haro han tardat 30 minuts i 17 segons més en completar el trajecte que la parella formada pel pilot qatarí Nasser Al-Attiyah i el seu copilot francès Matthieu Baumel (Toyota Gazoo Racing). Carlos Sainz i Lucas Cruz (X-Raid Mini JCW Team) han quedat segons, a 52 segons dels vencedors.\nEn la general, es manté el domini dels francesos Stéphane Peterhansel i Edouard Boulanger (X-Raid Mini JCW Team), que tenen un marge de 4 minuts i 50 segons sobre Al-Attiyah i Baumel. Sainz i Cruz són tercers, a 38.55 dels primers. De Villiers i Haro són 9ens, a 3h.26.50.\nPer la seva part, l'olianenc Isidre Esteve i el copilot Txema Villalobos (ToyotaHilux Overdrive-Repsol Rally Team) han entrat en el lloc 36, a 59.33 d'Al-Attiyah. En la general, ocupen el lloc 23, a 6h.06.30 del liderat.\nEn la categoria de motos, victòria del xilè José Ignacio Cornejo (Monster Energy Honda Team), que es referma en el liderat amb un marge, però, escàs d'1 minut i 6 segons sobre l'australià Toby Price (Red Bull KTM Factory Team). El castellonenc Joan Barreda (Monster Energy Honda Team) és cinquè, a 16.05 de Cornejo, i Laia Sanz 24a, a 3h.39.56.\nJaume Betriu (FN Speed-KTM Team) manté la línia regular de les darreres etapes i ha quedat el 20è, a 19 minuts i 35 segons de Cornejo. En la general, el pilot de Coll de Nargó ja és el 18è, a 1h.55.21 del líder.\nMarc Calmet (FN Speed-Rieju Team), de Guardiola de Berguedà, ha superat amb èxit l'etapa marató en el seu primer Dakar i ha arribat a meta en la 56a plaça, a 1h.42.26 del vencedor. En la general, figura en el lloc 42, a 11.09.16 de Cornejo.\nEn l'apartat de buguis, el manresà Gerard Farrés i l'igualadí Armand Monleón (Monster Energy Can-Am) han\narribat a meta en la 17a posició, a 41 minuts i 36 segons del duet format pels xilencs Francisco López i Juan Pablo Latrach (South Racing Can-Am).\nEl liderat és pel nordamericà Austin Jones i el brasiler Gustavo Gugelmin (Monster Energy Can-Am), amb López i Latrach segons a 19 minuts i 51 segons. Farrés i Monleón són 16ens, a 5h.13.57 del cap de la cursa.\nDemà dimarts tindrà lloc la 9a etapa, amb inici i final a Neom, de 579 km, 465 dels quals seran cronometrats. La sortida tindrà lloc a la vora del mar Roig, i els pilots aniran posteriorment cap a pistes ràpides i amb molta sorra. L'organització considera aquesta jornada com una de les més dures del Dakar 2021.


Petites gotes fredes tremolant. Roger Casero Gumbau. Girona: La rutina de les vacances\nLa rutina de les vacances\nA l'estiu l'important és trencar la rutina!\nEn més d'una ocasió jo també m'he servit d'aquesta frase referint-me a les vacances, destacant que més important que el seu destí, és el canvi de ritme que ens aporten!\nPerò amb el pas dels anys un s'acaba adonant que per vacances tot sovint el que fem és canviar de rutina, més que trencar-la! Al capdavall som animal de costums.\nFa més de 10 anys que a principis d'agost passem uns dies a Sant Antoni de Calonge i inevitablement he anat solidificant una certa rutina, que resumidament podria ser més o menys aquesta:\nEm llevo relativament d'hora, a partir de les 8, i enguany mentre a la resta de llits la família segueix amb els ulls clucs esgarrapant el darrer somni, jo m'endinso de bon matí en la lectura.\nA partir de les 9 toca anar a buscar el diari i, si s'escau, el pa; esmorzar i fer un xic d'endreça i fer via, jo, cap a la platja, per plantar el parasol com si d'una bandera es tractés, després d'haver conquerit un tros de platja, a primera línia de mar.\nAquests dies a la platja sobretot faig vida sota el parasol, amb un llibre entre mans; és curiós com a mesura que m'he anat fent gran, també les meves filles, passo més estona fora de l'aigua que no pas dins... Les hores de lectura guanyen, i per molt, les de bany!\nLa platja també té la seva dosi de quotidianitat: amics, coneguts i saludats amb qui, estiu rere estiu, compartim platja; persones, sobretot els saludats, de mal reconèixer en un altre context i període de l'any... i amb més roba!\nCap a les 2 preparar el dinar, breu migdiada i a la tarda una hora de biblioteca, connectat jo, fent deures elles! A la tarda, si el temps acompanya, platja de nou, on hi berenem i ens hi estem fins que l'ombra dels apartaments més alts, primer, i més baixos, després, ens foragiten de la sorra i desfilem per les dutxes abans de preparar el sopar, sopar i deixar-nos caure pel passeig...\nAlteren aquesta rutina visites esporàdiques d'amics o familiars, o persones noves que, per uns dies, també poblen la platja; destacable enguany una dona apersonada de veu rogallosa que no tenia per màxima virtut la discreció... O un pare amb dos fills pre-adolescents que feien bona l'estrofa de la cançó d'en Serrat: "Niño, deja ya de joder con la pelota!"\nFugim d'una rutina per caure'n en una altra, com qui fuig del foc i cau a les brases! Que per molts més anys sigui així, que s'eternitzi tan com sigui possible la rutina de les vacances!\nSerà senyal que en tinc (ergo segueixo treballant) i que tinc on passar-les!\nLa rutina de les vacances... benvinguda sigui!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 21.8.13\nEtiquetes: estiu, personal anecdotari, vacances\nAbelles. #SalvadorEspriu #AnyEspriu\nLa dona que sempre anava amb bicicleta\nAmors tancats a pany i forrellat\nBaralla de dos cecs captaires #SalvadorEspriu #Any...\nLes tablets a l'estiu, una alternativa més!\nSi vull, m'empresono dintre del meu clos #Salvado...\nMoltes pantalles, poques finestres\nDiversos són els homes i diverses les parles #Salv...\nLa pobresa infantil i el Pacte per a la infància a...\n#MinutsMusicals amb Love of lesbian i el seu #medi...\nla set feia el riu maligne... #SalvadorEspriu #Any...\nL'horari d'estiu 2013 del "Petites gotes fredes tr...


La història | Casal Català dels Hostalets de Pierola\nCasal Català dels Hostalets de PierolaL’entitatLa història\nEs diu que el 10 de Maig de l’any 1918 un grup de veïns dels Hostalets va fundar la “Unió Regionalista Hostaletense”, societat político-cultural que tenia entre d’altres, “l’objectiu de lluitar per aconseguir la implantació de l’autonomia a Catalunya”.\nLa unió disposava d’un petit local (Cal Batista, c. Major, 1), que comptava amb un cafè-bar i una petita sala. Atès el reduït espai, a l’hora de fer algun tipus d’actes i espectacles per a la Festa Major s’havia de recórrer a llogar un envelat, que es muntava on ara hi ha la plaça del Dr. Conde (la placeta).\nEs feu així fins l’any 1925 en què mentre a l’envelat es representava “Terra Baixa”, una forta tempesta obligà a suspendre l’acte.\nQuatre dels assistents, es varen refugiar a Cal Sr. Enric Cucurella (actual Torre del Sr. Enric): ell mateix, el Sr. Joan Vallès, el Sr. Joan Subirats i el Sr. Casimir Orriols, van decidir en aquell moment finançar la construcció d’un edifici que un any més tard seria el Casal Català. Bona part de la gent del poble participà en les obres treballant-hi, de manera que entre el setembre de 1925 i el juliol de 1926, les obres acabaren just a punt per la Festa Major.\nFaçana de l’edifici del cafè-bar des del c. Isidre Vallès\nEn aquell moment, l’arrelament de la societat al poble era força important, ja que sabem que comptava amb 153 socis familiars, és a dir, aproximadament la meitat de les famílies dels Hostalets. Val a dir que en aquella època només els homes comptaven com a socis titulars.\nDes d’un primer moment, el Casal Català es convertí en una de les entitats motor de l’activitat cultural i recreativa del poble, sempre en competència amb La Cooperativa.\nJa des que es va inaugurar, pel Casal hi desfilaren les millors companyies de teatre, així com famoses orquestres, fins que l’any 1936 esclatà la Guerra Civil i es troncà tota l’activitat de l’entitat i del municipi.\nAmb l’entrada dels nacionals, un destacament de nacionals i part d’un destacament italià, van instal·lar-se al poble ocupant diferents espais. Un d’aquests espais ocupats fou el Casal.\nEncara hi ha qui recorda com els italians cuinaven pasta sota el castanyer i enllepolien la canalla amb xocolata i confitures.\nQuan es va acabar la guerra, i amb l’església malmesa, se celebrà una missa a la sala-teatre, amb el mossèn i part dels feligresos dalt l’escenari.\nDesprés de la Guerra Civil i sota la dictadura, el Casal hagué d’adoptar diferents noms: “Centro Recreativo de la Falange Española de las Jons” (1939), “Casino Nacional” (1940), “Centro Cultural Recreativo” (1958). No seria fins l’any 1988 quan es va recollir en els estatuts el canvi de nom al que tots coneixem de Casal Català.\nMalgrat tot, és en plena dictadura quan més creix l’arrelament del Casal al municipi, ja que es converteix en l’únic punt de trobada i de reunió a causa per als veïns i veïnes, ja que La Cooperativa havia estat clausurada. El local de La Cooperativa va ser enderrocat a finals de la dècada de 1970.\nEl Casal es convertia en molt més que el bar del poble.\nDurant aquells anys el Casal podia satisfer les necessitats associatives i d’esbarjo de la gent dels Hostalets. Disposava de cafè-bar (l’únic al poble durant molts anys), d’una sala-billar i d’un jardí-terrassa.\nInterior del cafè-bar on malauradament s’hi van haver de pintar les imatges de Franco i José Antonio a la paret.\nAixí mateix, la Sala-teatre donava cabuda a balls, teatres i qualsevol tipus d’espectacles, ja que la societat organitzava les principals festes del poble: Festa Major, Pasqua, carnestotltes, la festa de la Germandat de Sant Sebastià amb el ball de la Garlanda, la festivitat de Sant Cirstòfol, la Fiesta de la Liberación, la dels Quintos, la del Most…\nContràriament al que s’esperava en aquell moment, la tornada a la democràcia no va suposar un ressorgiment cultural de l’entitat.\nFeia anys que el Casal funcionava per la inèrcia de la rutina i la llista de socis s’anava escurçant, de manera que la mitjana d’edat pujava cada cop més. El que va començar com una lleu crisi, es va anar agreujant amb el pas del temps.\nEls canvis d’hàbits que visqué la societat durant aquella etapa va deixant de banda la rellevància de festes tradicionals. A més, tampoc no hi va ajudar que cada cop es feu més pal·lesa la mala entesa entre les Juntes de l’entitat i els membres dels nous consistoris democràtics a l’hora de celebrar festes.\nEls Castellers del Vendrell en una actuació davant la façana del Casal l’any 1969.\nMalgrat la situació social, un dels impediments més importants a que va haver de fer front el Casal fou l’estat de l’edifici, ja que durant anys no s’hi havien fet obres de manteniment de forma continuada i recuperar el seu bon estat suposava una forta despesa econòmica i esforços complicats.\nVal a dir que durant els anys de la transició a la Sala del Casal s’hi celebraren mítings de diferents partits polítics, així com reunions convocades per l’Ajuntament del moment o per l’Associació de Veïns (ara ja despareguda).\nPerò, tot i les dificultats, el Casal va continuar acollint bona part de les festes que se celebraven al poble. Fins i tot en va acollir de noves no vinculades a la pròpia entitat, com ara les activitats de la Setmana de la Joventut que, des de 1977, va fer desfilar per l’escenari del Casal grups musicals, companyies teatrals i artistes ben coneguts: Rosa M. Sardà, Jaume Sisa, Dagoll Dagom, Els Joglars, els Comediants, La Salseta del Poble Sec, l’Orquestra Plateria, la Mary Sampere, el Pepe Rubianes, el Tàpies o la Cubana, entre molts d’altres.\nImatge del jovent dels Hostalets asseguts al pedrís de la placeta, als anys 1970.\nAixí, finalment, es va endegar un procés de restauració que tot i lent, aviat va començar a donar els seus fruits: va tornar a créixer el número de socis i s’acordà un pacte de col·laboració amb altres casals i ateneus de pobles veïns.\nÉs en aquest moment que s’arrengen la teulada i el sostre de la sala, es refà la tanca de pedra, es crea un nou accés a la sala pel carrer Catalunya i es modifica tota la instal·lació elèctrica.\nA més, es reforma també el cafè-bar i al cap de pocs anys, a resultes d’un petit incendi, es millora l’interior per donar-li l’aspecte actual.\nSi teniu informacions i detalls sobre la història de l’entitat que ens puguin enriquir el nostre contingut, us adrecem a escriure’ns a contacte@casalcatala.cat


Príncep Verd - Institut + Sostenible: de setembre 2015\nRecordeu a quin contenidor va cada tipus de residu?\nDoneu una ullada a la presentació que van preparar el curs passat la Fàtima, el Sergio, l'Aya, el Víctor i la Vita.\nPublicat per USEE Príncep de Girona a 5:17 Cap comentari:\nPublicat per USEE Príncep de Girona a 14:21 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Bassa, Bcn Escoles+sostenibles, Hort\nQuè passa amb la roba?\nLa portem al damunt i ens ajuda a configurar la nostra identitat.\nQuantes vegades pensem en qui l'ha fet?\nEn quines condicions laborals?\nDes de fa uns anys diverses organitzacions han endegat campanyes per denunciar la falta de drets de les persones que treballen en algunes d'aquestes fàbriques.\nEls alumnes de la matèria optativa Agenda 21 de 2nESO, el curs passat van investigar sobre aquests aspectes i van descobrir un munt de coses sorprenents sobre aquest tema. Aquestes són les presentacions que van fer per explicar-ho.\nPublicat per USEE Príncep de Girona a 3:22 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Contaminació, Sostenibilitat\nPublicat per USEE Príncep de Girona a 10:44 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Mobilitza't per la selva


Opinió de DL respecte els pressupostos 2017 |\nPàgina d'iniciOpinió de DL respecte els pressupostos 2017\n← El Ple al Carrer núm. 9\nOrdre del dia del proper Ple Ordinari del dimarts 24-01-17 a 2/4 de 9 del vespre →\n2 pensaments sobre “Opinió de DL respecte els pressupostos 2017”\nJosep M Camell Jané (Reus) ha dit:\n14/01/2017 a les 21:39\nMolt bé aquesta presentació dels pressupostos.\nSi son continuistes vol dir que no hi han diferencies significatives sobre la liquidació de l’exercici 2016.\nTrobo a falta la vostre proposta de pressupost per 2017.\n15/01/2017 a les 21:16\nEfectivament, són continuistes perquè es basen en la liquidació de l’exercici 2015 (el que està totalment tancat) i perquè a part de la despesa bàsica, la de sempre, pensem que no hi ha cap esforç en diagnosticar les necessitats i prioritzar les actuacions.\nDes de l’oposició, i amb les dificultats d’accés a la informació que tenim, se’ns fa difícil elaborar uns pressupostos propis curosos i rigorosos. Amb el que sí que estem començant a treballar és en elaborar una proposta pròpia d’ordenances municipals.


Per fi una possibilitat de millorar la democràcia Europea – l’aprofitarem? | JM Simon\nNingú discuteix que qui talla el bacallà en la política econòmica i social Europea no son els ciutadans europeus. Fins al 2008 hi havia qui deia que qui decidien a Europa eren els estats però això també ho han desmentit pels fets; des del 2009 ha quedat clar que qui mana a Europa és Alemanya -amb la crossa francesa i la complicitat d’altres països afortunats-.\nEn un programa de sobretaula d’una cadena d’aquelles que defenen a capa i espasa la sobirania nacional, en vistes a les decisions que s’estaven prenent a Europa, li vaig sentir dir a una comentarista que “… nos deberian dejar votar en las elecciones alemanas”. Més enllà de la incoherència constitucional de molts dels que fan aquests tipus de comentaris aquesta senyora tenia raó en una cosa; en una democràcia representativa els ciutadans tenen, com a mínim, el dret a elegir els polítics que decidiran coses que els afectaran. Vet aquí un dels principals dèficits democràtics de la UE; qui acaba decidint quines mesures s’imposen al nostre país son polítics que han estat escollits arreu.\nVull pensar que la vergonya fa que molts dels que s’omplen la boca amb frases grandiloquents sobre la indisibilitat de les sobiranies nacionals obviin que, al cap i a la fi en allò que comta, ells, elegits pels seus ciutadans per decidir, de fet no decideixen gran cosa.\nEvidentment, no té sentit que ens deixin votar a les eleccions alemanyes perquè, encara que ens deixessin, aquells senyors i senyora tenen la obligació constitucional de defensar els interesos del seu país, si cal per davant de l’interès europeu. El que si que tindria molt de sentit –i que segur que toparia amb la oposició frontal de la senyora aquesta que volia que els espanyols poguéssim votar en les eleccions alemanyes- és que els ciutadans europeus poguéssim escollir els líders Europeus que acaben decidint les mesures econòmiques sota les que ens tocarà viure i garantint alguna mena de solidaritat europea que s’allunyi de l’espectacle actual de supèrbia i humiliació d’uns pobles europeus davant uns altres.\nGent com ara Jose Manuel Barroso, president de la Comissió, o Herman Van Rompuy, president del Consell Europeu, tenen el mandat de mirar per l’interès europeu però no tenen ni la legitimitat ni la força per a imposar-se a la cancillera alemanya o al president Francès. Per a que això fos possible seria necessari un canvi en la llei electoral que permetés eleccions europees que escollissin els líders europeus segons uns programes electorals Europeus que donéssin la possibilitat als ciutadans europeus d’escollir quin tipus d’Europa volen.\nEstem encara lluny de que els ciutadans europeus puguem escollir els líders europeus però si que és possible donar passes en la direcció de millorar la llei electoral europea i aconseguir que les eleccions europees puguin ser realment eleccions europees i no una repetició simultànea de 27 eleccions nacionals vestides amb estelades blaves i grogues.\nEl 26 de gener la Comissió Parlamentaria d’Afers Constitucionals del parlament Europeu va aprovar per una ampla majoria una proposta d’esmena a la llei electoral europea. Una d’aquestes esmenes proposa que en les eleccions europees cada elector tingui dos vots, un per votar els representants nacionals i un per votar representants de llistes transnacionals. Això permetria que a més dels diputats elegits en circumscripcions nacionals, 25 diputats fossin elegits en una circumscripció europea.\nAquest petit canvi provocaria que els partits polítics europeus comencessin a activar-se per a fer campanyes europees amb candidats europeus. Amb el tractat de Lisboa actual fins i tot es podria donar el cas que hi haguéssin caps de llista a les llistes transnacionals que si el seu partit obtingués majoria en el Parlament Europeu poguéssin ser nomenats president de la Comissió Europea. El canvi de legitimitat en el lideratge de la UE seria més que substancial.\nDesprés de ser aprovada a la comissió parlamentaria la proposta d’esmena a la llei electoral es votarà en plenari el dia 14 de març. En el cas que el plenari del Parlament Europeu l’aprovi aquesta haurà de ser aprovada per unanimitat pels estats membres cosa que complica molt les coses. Tantmateix no està gens clar que el plenari del Parlament Europeu aprovi la proposta; molts diputats de tots els colors polítics s’hi oposen per raons diverses. La única manera que aquesta modesta iniciativa pugui progressar és si el poble europeu mostra el seu suport a la proposta i demana als seus representants que hi votin a favor.\nUna manera d’expressar suport a aquesta reforma és signar la següent campanya http://www.more-democracy-in-europe.org/ca, una altra és posar-te en contacte amb els diputats europeus de l’estat per a demanar-los que votin a favor d’aquesta proposta.\nEls progressos d’empoderament polític mai s’han aconseguit sense la mobilització ciutadana. La majoria dels nostres polítics només avançaran cap a una democràcia europea si els hi empenyem. Aconseguir una llei electoral europea és un petit però important pas en la bona direcció.\nTags: Eu democràcia llei electoral europea llistes transnacionals reforma EU\nNo sembla que les coses vagin en direcció d’un aprofundiment de la Unió Europea, però això no fa que la tasca sigui menys important, només més difícil i igual d’imprescindible. És imprescindible tenir un govern europeu escollit pels ciutadans, qui si no ha de governar Europa?\nSembla que no – la democràcia Europea haurà d’esperar… » JM Simon


Algunes xifres de Burkina - cosir i repuntejar\n1 de marzo de 2011 0 Cristina Junyent Mirar el món Todos los posts\nDesprès d’unes setmanes, he pogut digerir el viatge a Burkina i tot el que comporta. No és nou, és clar, se sap. Però constatar-ho, és difícil de comprendre. De tot el viatge, puc destacar que vaig tenir el privilegi de poder viatjar amb Aigua per al Sahel, que fan pous. És a dir, planegen, executen i revisen l’acció en un temps concret, sense demanar a canvi més que el compromís que tot el poblat s’impliqui en el manteniment.\nÉs un país on no hi ha un sistema fiscal de recaptació ben estructurat. Això vol dir que l’estat té pocs ingressos; i molta ajuda. Parlant amb l’alcalde de Tenkodogó, ens va dir que el seu pressupost anual era, per a 124 petits poblats, de 3.000€.\nUn altre dia, visitem Mme Henriette, que dirigeix la cooperativa de dones Ragussi, ens explica el procés de l’elaboració de la mantega de karité. Elles treballen en exclusiva per a Occitane, que els paga a 3€ el kilo. A canvi, Occitaneha construït unes aules d’alfabetització.\nTampoc no hi ha un sistema de recull d’escombraries a Ouagadougou. Cada nit sentia un aire espès. Ben sorprenent, però van dir que era l’harmattan (el siroco, el xaloc), duent aire del desert. M’ho vaig mig creure, fins que vam trobar S, que va explicar-nos la raó: cada nit, les dones cremen les escombraries davant de casa. Els europeus no ho acostumen a fer, hi ha dones que recullen la brossa. Aleshores el cremen d’avant de casa d’elles.


Un altre invent: No sóc cafetera, però m'encanta beure cafè\nComencem bé, i no són maques les contradiccions! Us ho explico perquè dit així no hi haurà déu que ho entengui. A mi no m'agrada el cafè sol, sóc poc cafetera, no hi entenc massa i normalment el trobo massa amargant; però en canvi no puc viure sense els meus cafès amb llet ( sense massa cafè, si pot ser amb tassa mug i si l'acompanya un bon llibre, ufff). Doncs això ,que no m'agrada el cafè però en bec força ( eufemisme per no dir massa). Tot això ve perquè l'altre dia ens vam comprar un cafetera Nespresso per tal de que cadascú pugui fer el cafè que més de gust li vingui. El cafè és bo, però una mica car i la compra s'ha de fer a le poques botigues que tenen o per internet. Nosaltres vam decidir fer la compra de les capsules per internet i m'encanta la pàgina web que tenen. És una pàgina molt cuidada plena de flash i sobretot m'agrada la part dels cafès on t'explica historietes ,pots descarregar-te fons de pantalla... mira m'hi estic enganxat. Això sí amb tant de flash, intro i musiquetes per aconseguir un enviament et compliquen molt la vida. Les imatges i músiques estan prou bé\nJordi Gonzalez 14 de desembre de 2007, a les 14:37\nA mi m'agradava el café, de petit m'encantava el tallat fet amb café i un toc de llet condensada.\nho vaig canviar tot per un bon té negre amb un toc de canella i un raig de llet al qual li afegeixo una mica de sucre moreno.\nDelicious!! A great taste!!\nSU 14 de desembre de 2007, a les 18:59\nJo sí que sóc cafetera!!!\nI l'any vinent segur que cau una Nespresso a casa! Precisament ahir vaig passar amb l'autobús per Passeig de Gràcia, a Barcelona, i on abans hi havia els cinemes Publi han obert la nova botiga Nespresso... De visita obligada per als molt cafeters!!!\nAh, i bones lectures, és clar!\nSU, meitat cafetera de Llegeixes o què?!\nAnònim 16 de desembre de 2007, a les 22:54\nCom ja saps, ja fa un any que tinc la Nespresso. L'altre dia vaig anar a recollir la cafetera a la botiga perque la tenia a arreglar i de pas vaig compar cafè per no quedar-me sense i vaig comprar una variations de chocolate-orange, que està de mort! de vici!\ndigue'm ariadna 17 de desembre de 2007, a les 15:23\nCafè? Què dir! Odio la llet, des de petita... per costum i tradició, la mare me la feia passar amb un raig de cafè, així que podriem dir, que tan aviat com vaig poder exercir els meus drets, vaig deixar de prendre-la per gaudir d'un fosc i amarg cafè calent i sol... La màgia, per a mi, del cafè és l'aroma, el gust d'ell i de la lectura, la tertúlia i el moment que l'acompanyen...\nMireia 18 de desembre de 2007, a les 19:02\nJordi: el té també m'agrada però sense llet\nSu: Primer de tot gràcies per inclourem al llegeixes o què?. No ho havia vist , estava liada amb el calendari d'advent i no feia la xafardera amunt i avall. La nespresso, ahir vaig estar a la botiga que dius: xula per`hi havia una gentada!\nDigem ariadna: A mi no m'agrada ni el cafè ni la llet; però no empuc resistir ala combinació. Qui m'entengui que em compri


Roques de xocolata | Al caliu de la cuina\n← El nostre corral.\nEmpanades de carn al estil de la Tia Ramona. →\nPublicat el 22 Juny 2012 per alcaliudelacuina\nLes roques de xocolata, es un postre súper fàcil de fer i realment bo. A casa els agrada molt, sobre tot a la meva filla, així que avui he pensat fer-ne unes quantes, pel cap de setmana.\nSegón els historiadors la xocolata es va originar a Mèxic, probablement el 1500 aC. Els olmeques, nadius del golf de Mèxic, ja consumien el cacau. Al segle III, la beguda de xocolata era consumida principalment per la classe alta dels maies amb fins cerimonials. En la seva composició, es barrejava el cacau amb bitxo, vainilla, mel, o altres components. Els asteques (segles XI a XVI), a més de consumir la xocolata com a beguda freda pròpia de classes altes, utilitzaven el cacau com a moneda i ho associaven amb Xochiquetzal, la deessa de la fertilitat.\nVa ser Cristòfor Colom qui va portar alguns grans de cacau per mostrar-los als Reis Catòlics, però ningú no va saber què fer-ne i van ser oblidats. S’atribueix a les monges d’Oaxaca la iniciativa de crear amb el cacau una beguda dolça, tal com la coneixem actualment, amb cacau, sucre de canya i canyella. Va tenir gran èxit i de seguida va ser difosa per Espanya i després per la resta d’Europa.\nEls frares establerts a Mèxic van enviar al port de Barcelona un carregament de cacau juntament amb la fórmula per a la seva elaboració. Va ser traslladat fins al Monestir de Pedra, on els frares van començar a preparar i consumir xocolata, especialment en els períodes d’abstinència. Va obtenir gran popularitat, ja que l’Església catòlica va considerar que el seu consum no trencava el dejuni, i va passar a ser la beguda preferida durant la quaresma, pel seu valor nutritiu.\nUna raó molt important en el plaer de la xocolata és que el seu punt de fusió és una mica menor que la temperatura del cos, de forma que es fon dins la boca. La xocolata conté endorfines que són estimulants per al cervell que produeixen sensacions de plaer, i per això, alguns creuen que és un afrodisíac.\nRecerques recents demostren que el cacau o la xocolata negra té molts beneficis per a la salut, ja que conté antioxidants i preveu la hipertensió. La xocolata també és un aliment ric en calories amb un contingut elevat de greix. També s’ha comprovat que la xocolata és un estimulant feble ja que conté teobromina i cafeïna en petites quantitats.\nIngredients per unes 20 roques.\nPer les roques normalment faig servir ametlla en bastonets, però en aquesta ocasió com no en vaig trobat a la botiga, he utilitzat ametlla amb granet.\nEs important que quant poseu l’ametlla al xocolata ho barregeu be perquè quedi l’ametlla ben coberta.\nRecordeu de refredar les roques a temperatura ambient perquè quedi el xocolata brillant.\nUna resposta a Roques de xocolata\nRetroenllaç: Roques de xocolata | Celler-Adocse


França podria participar en un atac contra Síria encara que no estigui Londres\nEl president francès, François Hollande, ha afirmat aquest divendres que França podria participar en una eventual acció militar contra Síria encara que Regne Unit no estigui en ella i ha defensat la necessitat d'una resposta "ferma" contra el règim sirià per la "massacre química" de la setmana passada.\nEn una entrevista concedida a 'Le Monde', Hollande ha subratllat que "la massacre química no pot quedar impune" i ha defensat que si no s'aconsegueix un acord en el Consell de Seguretat de l'ONU "es formarà una coalició" que "haurà de ser el més àmplia possible".\nAquesta coalició, ha explicat, "es recolzarà en la Lliga Arabe, que ha condenaco el crim i ha alertat a la comunitat internacional" i comptarà amb el suport dels "europeus".\nDesprés de reconèixer que "hi ha pocs països que tinguin les capacitats per infligir una sanció (a Síria) mitjançant els mitjans adequats", ha assegurat que "França està entre ells i està disposada", però que prendrà la seva decisió "en estret contacte amb els seus aliats", avançant que parlarà novament avui amb el president nord-americà, Barack Obama.\nPreguntat pel revés sofert ahir pel primer ministre britànic, David Cameron, després que el Parlament rebutgés una acció militar a Síria, Hollande ha defensat que França podria intervenir encara que no estigui Regne Unit i ha posat l'accent que "cada país és sobirà per participar o no en una operació". A més, ha precisat que té previst parlar avui mateix amb Cameron.\nD'altra banda, Hollande ha deixat clar que no és "favorable a una intervenció internacional que busqués 'alliberar' a Síria o enderrocar al dictador" però sí considera que cal "posar fre a un règim que comet actes irreparables contra la seva població".


Creen un mapa que preveu el comportament del foc i ajudarà en l’extinció d’incendis - À Punt\nCreen un mapa que preveu el comportament del foc i ajudarà en l’extinció d’incendis\nEl nou programari de la Generalitat fa la predicció en funció de la vegetació, la topografia del terreny i la meteorologia.\nZona muntanyosa de la Vall d'Albaida, que va quedar arrassada per l'incendi de Llutxent el 2018 / Europa Press\n06 d'agost 2020 - 16:52\nAvançar-se al comportament del foc és fonamental en les tasques d'extinció. Per això les conselleries d’Agricultura i Política Territorial treballen en el disseny d'un mapa que mostre les zones amb major risc d'incendi. El mapa s'ha creat a partir d'un sistema informàtic d'alta tecnologia que també incorpora imatges per satèl·lit.\nLa prevenció d’incendis forestals és essencial en uns temps en què el canvi climàtic mostra la seua pitjor cara. Per aquesta raó, la Direcció General de Prevenció d'Incendis ha posat en marxa el mapa de perillositat d'incendis forestals, que conté la probabilitat que es pegue foc cada zona, així com la dificultat que suposaria l’extinció d'un incendi.\nEl mapa s'ha desenvolupat a partir d'un programa capaç d'avançar-se i predir el comportament i la propagació del foc a partir de tres paràmetres: la vegetació, la topografia del terreny i la meteorologia, segons ha explicat Miguel Ángel Botella, tècnic analista d’incendis.\nEl mapa, a més, com ha afegit Botella, permet planificar les actuacions sobre la vegetació o construccions, la qual cosa permetrà prioritzar les zones on els incendis poden ser més perillosos. Amb aquest sistema de predicció es pot planificar millor l'estratègia d'extinció i, fins i tot, es podria estimar el temps del qual es disposa per a avaluar l’evacuació d'una urbanització, entre altres coses.\nDe moment, el mapa recull les comarques centrals, però en un futur s'espera disposar de l’estudi de tota la Comunitat Valenciana.


Infants valents al món | Diari ARA\nEl canvi climàtic, la fam o els abusos afecten milers de nens i nenes 30 anys després de l'aprovació de la Convenció sobre els Drets de l'Infant\nFa 30 anys, el 20 de novembre de 1989, les Nacions Unides van signar el tractat més ratificat de tota la història: la Convenció sobre els Drets de l’Infant. L’aprovació dels 54 articles de la Convenció –les negociacions es van allargar una dècada– va fixar als calendaris de tot el món la data en què se celebra el Dia Universal de la Infància.\nLa Convenció sobre els Drets de l’Infant es va convertir en llei el 1990, després de ser firmada i acceptada per 20 països, Espanya inclosa. Actualment, la convenció ha estat acceptada per tots els països del món, excepte els Estats Units, que al·legen “motius de sobirania”.\nLa celebració del 30è aniversari de la Convenció sobre els Drets de l'Infant arriba en un moment en què al món hi ha més països en lluites internes o internacionals que en qualsevol altre moment en la història dels últims 30 anys. Els conflictes armats, els desastres naturals i les epidèmies posen en risc els drets i els avenços conquerits, i exigeixen a les societats i els governs que reforcin la protecció als més vulnerables.\nDescobreix els motius per no abaixar la guàrdia –i també les raons per a l’esperança– en aquest interactiu que recorre cinc històries de vida d’infants que han hagut de ser valents quan haurien de ser, sobretot, infants.\nAbans de començar,\n¿sabries dir quins d’aquests drets estan reconeguts actualment per la Convenció sobre els Drets de l’Infant?\nAls infants que pertanyen a una minoria ètnica, religiosa o lingüística no se’ls pot negar mai el dret a gaudir de la seva cultura, a professar i practicar la seva religió i a utilitzar la seva llengua.\nEls infants tenen dret al descans, al joc i a les activitats d'esbarjo adequades a la seva edat, i a participar lliurement en la vida cultural i les arts.\nL’infant té dret a un nom i a una nacionalitat i, fins on sigui possible, al dret a conèixer i a ser educat pels seus pares.\nEls infants tenen dret a ser protegits contra l'explotació econòmica i contra qualsevol activitat que pugui ser perillosa o entorpir la seva educació.\nEls infants tenen dret que es respecti la seva vida privada i la de la seva família, a la intimitat del seu domicili i a que ningú ataqui la seva imatge.\nEls nens i nenes tenen dret a rebre informació a través dels llibres, els mitjans de comunicació i tot allò que sigui important per al seu benestar i el seu desenvolupament.\nEls estats membres tenen el compromís de protegir l'infant de l’explotació i dels abusos sexuals, incloses la prostitució i la participació en espectacles o materials pornogràfics.\nEls infants tenen dret a opinar i que aquesta opinió, a més d’escoltada, sigui tinguda en compte d’acord amb la seva edat i la seva maduresa en totes les decisions.\nEls infants refugiats tenen dret a una protecció especial que els permeti viure en un entorn segur i on tots els seus drets siguin respectats i garantits.\nEls estats membres han d’assegurar el reconeixement del principi que tant el pare i com la mare tenen responsabilitats compartides en l'educació i el desenvolupament de l'infant.\nEn realitat, tots i cadascun dels drets del test estan reconeguts per la Convenció sobre els Drets de l'Infant. El tractat defensa que no hi ha drets de primera o segona classe: tots són igual d’importants i un no es pot exercir sense considerar la resta.\n9 anys. Illes Vanuatu. A causa del canvi climàtic, la seva família no te prou menjar\n17 anys. Espanya. La Sabba es va casar als 14 anys i el seu marit abusava d'ella\n8 anys. Síria. Una explosió ha deixat la Hanaa sense la possibilitat de caminar\n8 anys. Líbia. Voldria viatjar a Europa però ha vist a la tele que la gent s'ofega al mar\n15 anys. Sudan del Sud. Cada dia camina molts quilòmetres per aconseguir aigua\nL’estat de la infància al món\nEl conflicte prolongat, la inestabilitat política, el deteriorament dels serveis públics i una economia disfuncional han afectat casi 1,6 milions de libis. Es calcula que 823.000 persones, entre les quals 241.000 infants, necessiten assistència humanitària.\nEls països de l’Amèrica Llatina i el Carib acullen almenys a 2,4 milions de refugiats i migrants veneçolans. Els fluxos migratoris –alts i impredictibles– estan portant al límit les capacitats dels països receptors i estan augmentant en les comunitats d’acollida la demanda d’uns serveis i unes estructures que ja estan greument limitades.\nUns 500.000 nens afectats pel conflicte a l’est d’Ucraïna necessiten protecció i assistència humanitària urgentment, inclús l’accés a aigua potable, entorns d’aprenentatge segurs, atenció a la salut de qualitat i suport psicosocial.\nConca del llac Txad (Camerun, Txad, Níger, Nigèria i República Centreafricana)\nGairebé 21 milions de persones al Camerun, el Txad, el Níger, Nigèria i la República Centreafricana estan afectats per conflictes en curs. A Nigèria el desplaçament va augmentar el 2018, ja que cada setmana es desplacen un promig de 4.000 persones, principalment dones i infants. Al Camerun, gairebé mig milió de persones han hagut de desplaçar-se internament i les vulnerabilitats segueixen en augment. A la República Centreafricana, 1,5 milions d’infants, dos de cada tres nens del país, necessitaran assistència humanitària aquest 2019.\nRepública Àrab Siriana i la subregió\nGairebé vuit anys després del començament del conflicte a la República Àrab Siriana, uns 13,1 milions de persones necessiten assistència humanitària, inclosos 5,6 milions d’infants, dels quals 493.000 viuen en zones de difícil accés. Més de 2,5 milions d’infants viuen com a refugiats a Egipte, l’Iraq, Jordània, el Líban i Turquia, on la demanada de serveis bàsics, com la salut i l’educació, segueix superant la situació de resposta de les institucions i les infraestructures.\nA l’Afganistan, es calcula que 3,8 milions de nens necessitaran protecció i assistència humanitària el 2019 a causa de l’augment de la violència i els desastres naturals, inclosa la sequera i l’hivern, que minarà encara més l’accés als serveis bàsics essencials.\nCrisi de la població rohingya a Bangladesh i Birmània\nDes de l’agost del 2017, més de 730.000 rohingyes, entre ells 400.000 infants, han fugit de la violència a Birmània i s’han assentat al districte de Cox’s Bazar, a Bangladesh. A Birmània, 600.000 rohingyes segueixen fent front a problemes importants, com ara la falta de llibertat de circulació, la discriminació i l’accés limitat als serveis bàsics.\nLa crisi humanitària provocada pel conflicte al Iemen és considerada com la de més emergència del món, ja que més de 22 milions de persones necessiten assistència humanitària. Es calcula que 12 milions de iemenites, inclosos 2 milions de nens, necessitaran ajuda alimentària el 2019.\nA la República Democràtica del Congo s’ha produït una escalada important de la violència i el conflicte armat. Uns 12,8 milions de persones corren el risc de patir casos d’inseguretat alimentària i malnutrició aguda, un augment del 30% des del 2017. Els infants afectats per l’Ebola encara necessiten l’assistència adequada.\nMalgrat la signatura d’un acord de pau, la situació humanitària segueix sent greu al Sudan del Sud, on persisteix la violència (inclosa la violència per motius de gènere), una greu inseguretat alimentària i nutricional, trastorns econòmics i brots de malalties. Més de 4,5 milions de persones han estat expulsades de les seves llars, 6 milions necessiten serveis d’aigua, sanejament i higiene, i 2,2 milions d’infants no assisteixen a l’escola.\nAl voltant de 2,8 milions de persones, entre les quals 1,5 milions d’infants, han estat desplaçades a Etiòpia, i es tem que el nombre de persones afectades segueixi augmentant. L’acord de pau signat amb Eritrea va donar lloc a més de 14.000 noves arribades entre el 12 de setembre i el 20 d’octubre del 2018, i l’afluència ha continuat aquest 2019.\nL'estat de la infància en xifres\ninfants moren cada dia abans dels cinc anys per causes que es poden prevenir amb mesures molt senzilles com vacunes, aigua potable o una alimentació adequada.\nd’infants en edat escolar primària no poden anar a l’escola. Dels que hi van, 250 milions en surten sense coneixements bàsics en matemàtiques i lectura.\nMés de 28 milions\nd’infants s’han vist obligats a fugir a causa de la violència, i 73 milions treballen cada dia en les condicions més extremes.\nEn alguns indrets del món no hi ha ni una gota d’aigua apta per al consum. Cada pastilla potabilitzadora converteix entre 4 i 5 litres d’aigua bruta en aigua potable.\nLot de 270 pastilles potabilitzadores\nLa llet terapèutica és un tractament molt eficaç per als infants més menuts que pateixen desnutrició. En només tres dies de tractament, l’infant pot recuperar 2 quilos i sobreviure.\nLlaunes de llet terapèutica\nLes vacunes salven vides. Amb un lot de 56 dosis es pot salvar la vida de 28 nens. Cada nen necessita 2 dosis. El 2018 es van vacunar 18 milions d'infants i adolescents.


Rosaspage - Mecanoscrit del segón origen (Manuel de Pedrolo)\nMecanoscrit del segón origen\nManuel de Pedrolo (Edicions 62)\nSense cap mena de dubte, la intrigant novel·la "Mecanoscrit del segon origen" és un dels relats més populars i llegits de la literatura catalana moderna, aconseguint un gran èxit literari. Tanmateix, aquesta popularitat s’incrementà quant TV3 en realitzà una sèrie inspirada en el text original.\nEl llibre relata la situació d’una parella de joves en un mon post-apocalíptic, on desprès d¡’un fet misteriós que gairebé aniquil•la la raça humana s’han d’enfrontar en una situació d’extrema anarquia. Comentar també que aquest llibre compta amb el pròleg de l’autor lleidatà Francesc Vallverdú.\nAquest llibre fou editat per Edicions 62 a mitjans dels anys vuitanta. El seu estat és usat tot i que en bones condicions, sense cap de les seves gairebé 190 pàgines trencades, tacades o separades del llom.\nPreu llibre: 3 Euros\nSi desitja més informació sobre aquests llibres (fotografies, informació personalitzada...) per favor, empleni aquest formulari i faci click en el botó Sol•licitar informació.\nAdquirir aquests llibres\nSi desitja adquirir aquests llibres, per favor completi el següent formulari i faci click en el botó Enviar comanda.\nEls articles s’envien mitjanant correu postal certificat (carta o paquet blau segons el pes total del paquet).


La Paeria planteja per al 2022 una Diada de Sant Jordi en format híbrid — Consum, Comerç i Mercats\nEt trobes a:Inici/Notícies/La Paeria planteja per al 2022 una Diada de Sant Jordi en format híbrid\nLa Paeria planteja per al 2022 una Diada de Sant Jordi en format híbrid\nDijous 08, juliol del 2021\nEls regidors Jaume Rutllant i Marta Gispert han mantingut una trobada amb les associacions de floristes, editors i llibreters que han valorat molt positivament l’edició celebrada el passat mes d’abril\nL’Ajuntament de Lleida planteja per al 2022 la celebració de la Diada de Sant Jordi en format híbrid. Els regidors Jaume Rutllant i Marta Gispert han mantingut aquest dimecres una trobada amb les associacions d’editors, floristes i llibreters per valorar l’edició del passat mes d’abril i, també, per treballar propostes de cara al proper any.\nEls sectors que han participat en la trobada amb els regidors han valorat molt positivament la darrera edició, destacant l’espai de la Rambla com a alternativa per ubicar les parades, ateses les restriccions que venien determinades pel Procicat; la bona resposta de la ciutadania, superant les expectatives inicials, així com la comoditat de l’espai per als autors/es i escriptors/es que van poder fer la signatura de llibres en un únic punt.\nDe cara a la Diada de Sant Jordi 2022 s’ha proposat que sigui una celebració en format híbrid, és a dir, continuar comptant amb l’espai de l’Avinguda Francesc Macià/Rambla de Ferran i ampliar-lo en cas que sigui adient i la situació ho permeti, així com buscar altres espais en diferents zones de la ciutat per donar cabuda i activitat a diferents associacions de comerciants. A més, també s’ha plantejat complementar l’activitat de les parades amb d’altres de caire cultural, diverses -sempre que la situació sanitària ho permeti- per fer de la Diada una jornada encara més festiva. Així mateix, des del sector llibreter han proposat dinamitzar tota la setmana de Sant Jordi.


Salgado diu que els 9.000 milions són estimatius i espera un "excel·lent" acord\nActualizado 17/6/2009 18:22:48 CET\nERC adverteix al Govern que el 15 de juliol es "veuran les cares per bé o per mal"\nLa vicepresidenta segona del Govern i ministra d'Economia, Elena Salgado, ha assegurat avui que la xifra de 9.000 milions d'euros d'aportació de l'Estat per al nou model de finançament autonòmic és "una estimació" i ha subratllat que la negociació continua per arribar a un "excel·lent" acord amb totes les comunitats autònomes.\nSalgado ha recordat que "l'estimació" de 9.000 milions d'euros l'ha fet divendres passat en la roda de premsa posterior al Consell de Ministres "a l'hora d'explicar el dèficit de l'Estat en aquest any 2009".\nLa ministra va respondre així en el Ple del Congrés al diputat d'ERC Joan Ridao, davant de qui ha reconegut que "és evident" que se segueix negociant "i és evident també" que el Govern té "l'esperança" d'arribar a un "excel·lent acord" amb totes les comunitats autònomes.\nTot i això, Ridao ha apuntat que, tot i que s'està "a les portes d'un imminent desenllaç" del procés de negociació, li consta que s'han acostat postures "però no el bastant". "Hem tingut fins ara molta paciència, aviat es complirà un any de la data plasmada a l'estatut", ha advertit a la ministra.\nEn aquest context, ha acusat al Govern d'estar "jugant a la ruleta russa" per intentar acontentar a la Generalitat però alhora "donar oxigen" a l'oposició i ha avisat que amb aquesta actitud l'executiu està fins i tot "incomodant" als socialistes catalans.\nSalgado ha recordat que un nou model de finançament no es tracta "només de xifres", sinó de donar resposta a les necessitats de les comunitats, i ha instat a Ridao a "confiar" en el Govern del qual ERC forma part a Catalunya.\nEn aquest punt, el diputat d'ERC ha reconegut que l'Estat té moltes despeses en aquest moment però li va recriminar que són conseqüència de "la seva cap dolenta". "Han tingut diners per gairebé tot excepte per a les comunitats autònomes", ha lamentat abans de recordar despeses com el xec nadó, la devolució de 400 euros o la supressió de l'impost de patrimoni.\nEn una interpel·lació posterior amb el diputat d'ICV Joan Herrera, Salgado va tenir oportunitat de referir-se un altre cop a la nova finançament autonòmic i va garantir que les comunitats tindran "recursos addicionals" per fer davant de la crisi econòmica.


Documents d'Església: Missatge de Joan Pau II per a la 36a Jornada Mundial de les Comunicacions Socials\n“Els mitjans de comunicació social al servei de la pau autèntica, a la llum de la Pacem in terris”\nMissatge del Papa per a la 37a Jornada Mundial de les Comunicacions Socials\n1. L'encíclica Pacem in terris del beat papa Joan XXIII va arribar com un far d'esperança per als homes i dones de bona voluntat en els foscs dies de la Guerra Freda. En afirmar que l'autèntica pau requereix “guardar íntegrament l'ordre establert per Déu” (Pacem in terris, 1), el Sant Pare esmentava la veritat, la justícia, la caritat i la llibertat com els pilars d'una societat pacífica (ibid., 37).\nEl poder creixent que adquirien els moderns mitjans de comunicació social fou una part important del rerefons de l'encíclica. El papa Joan XXIII tenia molt en compte aquests mitjans quan cridava a la “serena objectivitat” en l'ús dels “mitjans d'informació que la tècnica ha introduït” i que “tant serveixen per fomentar i estendre el coneixement mutu dels pobles”; alhora que desacreditava “els sistemes d'informació que, violant els preceptes de la veritat i la justícia, fereixen el bon nom de qualsevol país” (ibíd., 90).\n2. Avui, mentre recordem el quarantè aniversari de Pacem in terris, la divisió dels pobles en blocs contraposats és gairebé només un record dolorós, però encara la pau, la justícia i l'estabilitat social estan absents en moltes parts del món. El terrorisme, el conflicte a l'Orient Mitjà i en altres regions, les amenaces i contra-amenaces, la injustícia, l'explotació i les violacions a la dignitat i la santedat de la vida humana, tant abans com després del naixement, són realitats que causen consternació en els nostres dies.\nMentrestant ha crescut enormement el poder dels mitjans per modelar les relacions humanes i influir en la vida política i social, tant per al bé com per al mal. D'aquí l'actualitat permanent del tema elegit per a la 37a Jornada Mundial de les Comunicacions Socials: “Els mitjans de comunicació al servei de la pau autèntica, a la llum de la Pacem in terris”. El món dels mitjans encara ha d'aprendre molt del missatge del beat papa Joan XXIII.\n3 . Els mitjans i la veritat. L'exigència moral fonamental de tota comunicació és el respecte i el servei a la veritat. La llibertat de cercar i dir la veritat és un element essencial de la comunicació humana, no tan sols en relació amb els fets i la informació, sinó també i especialment pel que fa a la naturalesa i el destí de la persona humana, a la societat i al bé comú, a la nostra relació amb Déu. Els mitjans massius tenen una responsabilitat irrenunciable en aquest sentit, ja que constitueixen l'escena on avui dia s'intercanvien les idees i on els pobles poden créixer en el coneixement mutu i la solidaritat. És per això que el papa Joan XXIII va defensar el dret a “buscar la veritat lliurement i, dintre dels límits de l'ordre moral i el bé comú, manifestar i difondre les pròpies opinions”, tot això com a condició necessària per a la pau social (Pacem in terris, 12).\nDe fet, sovint els mitjans presten un servei valent a la veritat; però a vegades funcionen com a agents de propaganda i desinformació al servei d'interessos estrets o de prejudicis de naturalesa nacional, ètnica, racial o religiosa, d'avidesa material o de falses ideologies de tendències diverses. Davant les pressions que empenyen la premsa a cometre aquests errors, és imprescindible que hi hagi una resistència en primer lloc per part dels propis homes i les dones que treballen en aquests mitjans, però també de l'Església i d'altres grups amb responsabilitat.\n4 . Els mitjans i la justícia. El beat papa Joan XXIII va tenir paraules eloqüents a la Pacem in terris sobre el bé comú universal, “el bé universal, és a dir, el que afecta tota la família humana” (n. 132), que cada individu i tots els pobles tenen el dret de compartir.\nLa projecció global dels mitjans comporta una responsabilitat especial pel que fa a aquest aspecte. Si bé és cert que els mitjans solen pertànyer a grups amb interessos propis, privats i públics, la naturalesa intrínseca del seu impacte en la vida requereix que no afavoreixin la divisió entre els grups --per exemple, en nom de la lluita de classes, del nacionalisme exacerbat, de la supremacia racial, la neteja ètnica o d'altres. Enfrontar els uns contra els altres en nom de la religió és un error particularment greu contra la veritat i la justícia, com ho és també el tractament discriminador de les creences religioses, ja que aquestes pertanyen a l'espai més profund de la dignitat i de la llibertat personal.\nQuan es fa una crònica acurada dels fets, s'expliquen bé els temes i es presenten honradament els diversos punts de vista, els mitjans acompleixen el seu deure essencial d'impulsar la justícia i la solidaritat en les relacions humanes a tots els nivells de la societat. Això no significa treure importància a les injustícies i a les divisions, sinó anar a les seves arrels perquè puguin es puguin arribar a comprendre i a resoldre.\n5 . Els mitjans i la llibertat. La llibertat és una condició prèvia de la pau veritable, com també un dels seus fruits més preuats. Els mitjans serveixen la llibertat quan serveixen la veritat i, per contra, obstrueixen la llibertat en la mesura que s'allunyen de la veritat i difonen falsedats o creen un clima de reaccions emotives incontrolades davant dels fets. Només quan la societat té lliure accés a una informació veraç i suficient, es pot dedicar a buscar el bé comú i a emparar una autoritat pública responsable.\nSi els mitjans estan per servir a la llibertat, ells mateixos han de ser lliures i usar correctament aquesta llibertat. La seva situació privilegiada els obliga a estar per sobre de les meres preocupacions comercials i a servir les veritables necessitats i els interessos de la societat. Si bé existeixen normatives públiques sobre els mitjans, adequades a la defensa del bé comú, de vegades el control governamental no hi és. En particular, els reporters i comentaristes tenen el deure exigent de seguir les indicacions de la seva consciència moral i de resistir davant les pressions que els empenyen a “adaptar” la veritat per tal de satisfer les exigències dels poders econòmics o polítics.\nEn concret, cal no tan sols trobar la manera de garantir als sectors més febles de la societat l'accés a la informació que necessiten, sinó també assegurar que no siguin exclosos d'un paper efectiu i responsable en la presa de decisions sobre els continguts dels mitjans, i en la determinació de les estructures i les línies de conducta de les comunicacions socials.\n6 . Els mitjans i l'amor. “L'home que està irritat no obra segons la justícia de Déu” (Jm 1,20). En la clímax de la Guerra Freda, el beat papa Joan XXIII va expressar un pensament que combinava la senzillesa amb una gran profunditat sobre el que comportava el camí de la pau: “Cal que la norma suprema que avui se segueix per mantenir la pau sigui substituïda per una altra totalment distinta, en virtut de la qual es reconegui que una pau internacional veritable i constant no es pot recolzar en l'equilibri de les forces militars, sinó nimés en la confiança recíproca” (Pacem in terris, 113).\nEls mitjans de comunicació són actors clau en el món actual, i han d'acomplir un paper molt important per construir aquella confiança. El seu poder és tal que amb poc temps poden suscitar una reacció pública positiva o negativa respecte dels esdeveniments, segons els seus interessos. El públic assenyat s'adonarà que un poder tan enorme requereix els més alts nivells de compromís amb la veritat i amb el bé. En aquest sentit, els homes i les dones dels mitjans estan especialment obligats a contribuir a la pau en totes les parts del món, derrocant les barreres de la desconfiança, impulsant la reflexió sobre el punt de vista dels altres i esforçant-se sempre per aplegar els pobles i les nacions en una entesa i un respecte mutus i, més enllà de la comprensió i el respecte, en la reconciliació i en la misericòrdia. “Allà on dominen l'odi i la set de venjança, allà on la guerra causa el sofriment i la mort dels innocents, és necessària la gràcia de la misericòrdia per asserenar les ments i els cors i construir la pau” (Homilia al Santuari de la Divina Misericòrdia de Cracòvia-Lagiewiniki, 17 d'agost de 2002, n. 5).\nEncara que tot això sembli un repte enorme, de cap manera és demanar massa als homes i a les dones dels mitjans. Tant per vocació com per professió, estan cridats a ser agents de pau, de justícia, de llibertat i d'amor, i a contribuir amb la seva labor important a un ordre social “basat en la veritat, establert d'acord amb les normes de la justícia, fonamentat i amarat per la caritat, i realitzat sota els auspicis de la llibertat” (Pacem in terris, 167). Per això, en la meva oració en aquesta Jornada Mundial de les Comunicacions Socials demano que els homes i les dones dels mitjans assumeixin més que mai el repte de la seva vocació: servir el bé comú universal. D'això depenen, en gran mesura, la seva realització personal i la pau i felicitat del món. Que Déu els beneeixi, els il·lumini i els enforteixi.\nVaticà, 24 de gener de 2003, memorial de sant Francesc de Sales.


Jornades d'Enoturisme i Patrimoni Cultural a Catalunya - Escola de Turisme i Direcció Hotelera- EUTDH - UAB Barcelona\nEscola de Turisme i Direcció Hotelera- EUTDH Desplegar la navegació\n15 i 16 de Novembre de 2018\nDijous 15 de Novembre. Lloc: Sala de Graus de la Facultat de Filosofia i Lletres de la UAB. (Cerdanyola del Vallès)\nDivendres 16 de Novembre: "El patrimoni vitivinícola del Vallès. Actualitat i perspectives de futur". Lloc: Masia la Muntada (Sant Llorenç de Savall)\nEn aquest marc tan propici s’ha desenvolupat la proposta que us presentem: les Jornades d’Enoturisme i Patrimoni Cultural a Catalunya, des de la UAB i en col·laboració amb diverses entitats, cellers i empreses del sector. A través de presentacions per part d’experts, de la perspectiva de l’administració pública i del testimoni d’empreses i projectes de recerca o difusió, les jornades tenen com a objectiu visibilitzar la relació existent entre enoturisme i patrimoni cultural.\nEl patrimoni cultural tangible i intangible caracteritza cadascun dels diferents paisatges vitícoles, les zones de producció, les denominacions d'origen i els seus vins, i és element essencial a l’hora d’assolir la diferenciació i la qualitat en el producte enoturístic que ofereix Catalunya. Des dels àmbits de la viticultura, l’arqueologia, la història, la innovació o la recuperació de la memòria històrica i del paisatge, entre d’altres, es treballa en la valorització del patrimoni cultural i la seva inclusió en el discurs enoturístic. Aquestes disciplines donen forma al programa de les jornades, que en l’aspecte territorial cedeix protagonisme al Vallès com a destinació enoturística, tant per la localització geogràfica de la nostra universitat, com per la bona feina de la comarca per posar en valor la seva tradició vitivinícola i patrimonial.\nLa UAB i el vi\nLa vinculació del món de la viticultura i la vinicultura amb la Universitat Autònoma de Barcelona es manifesta a través de diferents treballs i projectes, també a nivell europeu, en els àmbits del turisme, el reciclatge i l’alimentació, entre d’altres.\nLa UAB va ser pionera en organitzar el 2016 el Workshop de Co-creació i d’Innovació Universitat-Empresa, en el marc del 8è Congrés Internacional d’Enoturisme, -per crear un punt de trobada entre la recerca i l’empresa del sector enoturístic-, ofereix un curs en Enoturisme i compta amb grups de recerca que treballen en la valorització patrimonial de Denominacions d’Origen, bodegues i cellers arreu de Catalunya. A més, la Universitat té una gran capacitat per aportar valor patrimonial a les zones productores, i es troba situada entre 3 de les grans Denominacions d’Origen del país: DO Pla de Bages, DO Penedès i DO Alella. Característiques que la fan especialment adient, juntament amb l’actual voluntat política a nivell català de promoure l’enoturisme com una font de desenvolupament territorial i de cohesió social de zones poc desenvolupades, com a impulsora d’unes jornades que volen contribuir a enfortir els vincles amb el territori i amb un sector emergent de l’economia catalana que hi està molt relacionat.


“La temporada està acabada” | Albert Camps | BARCELONA | Tennis taula | L'Esportiu de Catalunya\n“La temporada està acabada” “La temporada està acabada” “La temporada està acabada” “La temporada està acabada” + “La temporada està acabada” E-mail\nJoan Arnau, president de la Federació Catalana de Tennis de Taula FCTT.\n“La temporada està acabada” “La temporada està acabada” “La temporada està acabada” “La temporada està acabada” “La temporada està acabada” E-mail\nEncara no s’ha fet oficial, però la temporada catalana de tennis de taula està acabada. Així ho explica el president de la federació catalana, Joan Anau.\nQuina es la situació de les competicions, estan ajornades? Cancel·lades?\nSeguint el mateix procediment de la federació espanyola aquesta setmana publicarem que cancel·lem totes les lligues, la de tercera nacional i les territorials. Hem de fer una reunió de junta executiva en què amb tota probabilitat prendrem aquesta decisió. Donarem les lligues per acabades a manca d’unes quantes jornades i probablement el que decidirem és que no baixi ningú i hem d’acabar d’estudiar què fem amb els ascensos de categoria.\nTal com estan la situació i el calendari, seria molt difícil reprendre la competició?\nLa federació internacional ha suspès totes les competicions fins al 30 de juny. Hem consultat autoritats, sanitàries, estatals i catalanes, i ens han dit que pel que fa a competicions és difícil que dins el que queda de temporada es puguin reprendre.\nFutur incert i amb maldecaps?\nEsperem que això duri el mínim possible, tot i que no som gaire optimistes. L’opinió de la junta directiva en aquests moments, mentre esperem el que decideixin les autoritats sanitàries, és que aquesta temporada esta acabada. La temporada finalitza el mes d’agost, però tot el que sigui competició oficial estem pensant que ho hem de donar per acabat i en aquest mes d’abril anirem prenent les decisions definitives. Volem ser prudents per si les coses evolucionen bé i es pot fer alguna cosa el mes de juny o el de juliol.\nLa federació estatal va dir que estava pendent de fer o no els campionats d’Espanya de base, com estan els catalans?\nEls de Catalunya s’havien de jugar aquesta setmana a Valls, i d’entrada el que vam fer va ser ajornar-los, però, tal com veiem que esta evolucionant el tema el més probable es que els acabem cancel·lant, i totes les competicions que queden per disputar, el de veterans, l’absolut, algun top.\nD’àmbit internacional també hi havia l’obert internacional de joves de Platja d’Aro al maig?\nVam poder fer l’obert internacional Costa Brava Paralímpic, també a Platja d’Aro, i va ser un èxit. Ens va anar molt just perquè va acabar el 9 de març i la setmana següent va començar el tancament d’instal·lacions. A més a més, tot i ser una competició internacional i que van venir jugadors de força llocs afectats, la veritat és que no van tenir cap informació que hi hagi hagut cap contagi.\nI aquest internacional de joves s’ha ajornat?\nVam sol·licitar l’ajornament a la federació internacional. Ens vam avançar una miqueta i vam comunicar a la ITTF que el volíem ajornar entre el setembre i el novembre, i ho va acceptar. A més, teníem previst un altre torneig internacional paralímpic a Girona pel juny, una darrera oportunitat de classificació per als Jocs. Va ser la mateixa ITTF que ens va dir que l’ajornava fins a la temporada vinent.\nEn l’àmbit federatiu, com us afecta tot, heu demanat l’ERTO?\nSi, el vam demanar a través dels serveis de la UFEC, que he de dir que està fent un treball immens ajudant les federacions. L’ERTO no l’apliquem linealment a tots els treballadors. En aquests moments tenim unes vint persones en nòmina. Algunes nòmines són petites perquè son tècnics que tenen una implicació més puntual i després tenim gent amb una dedicació absoluta. L’apartat dels administratius fa molt de teletreball i hem aplicat ja reunions de junta executiva i comissió tècnica per via telemàtica . Dins tot el negatiu, he de dir que la part positiva serà que hem aplicat de manera habitual reunions de teletreball que estalvien temps i diners.\nAls clubs tot això els crea problemes importants?\nDels aproximadament 120 clubs de tennis de taula, no n’hi ha gaires que tinguin tècnics en nòmina, una vintena. Després, evidentment, a tots els clubs que hagin pagat les inscripcions dels campionats de Catalunya o altres competicions els les retornarà. Per als clubs la temporada que ve serà dura perquè serà molt difícil la situació econòmica. Hi haurà els ajuts oficials, però el nostre esport, per desgràcia, te molt difícil aconseguir patrocinadors. Molts clubs hauran de deixar de cobrar quotes i es poden afeblir molt.\nL'Esportiu. Nacional 07-04-2020, Pàgina 8\nL'Esportiu. Girona 07-04-2020, Pàgina 8


19/06/17. Kapretz, Marie (entrevista). “No entenen el concepte de democràcia d’Espanya”. El Punt Avui. - Gironès per la independència\n19/06/17. Kapretz, Marie (entrevista). “No entenen el concepte de democràcia d’Espanya”. El Punt Avui.\nGIRONA - 19 juny 2017 2.00 h\nDELEGADA DEL GOVERN A ALEMANYA\n“No entenen el concepte de democràcia d’Espanya”\nDestaca que a Alemanya la base del model federal és el debat i no és aplicable a la resta d’estats\nLa compareixença de Carme Forcadell al TSJC va significar un canvi d’inflexió en el procés independentista\nHa d’explicar la situació a Catalunya en un país amb altres interessos en política exterior\nKapretz va participar dijous en el cicle ‘Coneguem els nostres ambaixadors’ de Les Voltes Foto: JOAN SABATER.\nAlemanya té un passat que no oblida, no vol ser líder i és molt cauta a l’hora d’opinar dels altres\nMarie Kapretz (Berlín, 1975) és la delegada del govern a Alemanya des del febrer del 2016. Va arribar a Barcelona per estudiar a l’Escola Massana i s’hi va instal·lar. Casada i amb dos fills, ha estat cap de l’oposició (2011-2015) d’ERC a Cercs (Berguedà).\nCom s’interessa pel procés?\nSempre m’he interessat per temes socials i vivint en un poble petit mires què pots aportar per millorar. Hi vaig fer el pas d’implicar-me en moviments socials des de l’àmbit mediambiental i de memòria històrica. El 2010 vaig participar en la manifestació en contra de les retallades de l’Estatut, en què es va produir el canvi, en què la gent va dir: “Som un poble i volem decidir.” Va ser molt natural.\nLa seva és la d’una mirada de fora integrada al país.\nCom a ciutadana catalana que treballa i viu aquí, també ho pateixo. No et planteges on vas néixer sinó on vius. És de lògica social.\nEl seu blog diu: “De la caiguda del mur de Berlín al procés independentista català.” Hi veu similituds?\nLa resposta simplista de certs sectors argumenta que a Berlín va caure una frontera i aquí en volem construir una. Però jo em fixo molt més en el moviment cívic que hi havia a la RDA que volia millorar les condicions de vida dels seus ciutadans. Al principi no es parlava de reunificació ni de fronteres sinó de renovació democràtica, d’igualtat, de medi ambient... això era el moviment que després va desembocar en la caiguda del mur. I mai es va fer un referèndum. I encara avui en dia hi ha algú a qui li dol que no va poder decidir si volia la reunificació o no. Hi havia molta voluntat i sobretot de Helmut Kohl, que volia ser el canceller de la reunificació. Jo provinc del Berlín capitalista i un estiu vaig impartir classes en un poble de l’ex-RDA i vaig detectar que en el tracte personal era molt més mediterrani; estaven molt acostumats a compartir i a gaudir del que tenien en aquell moment. Vaig adonar-me que a l’oest ens educaven per ser més competitius. Ara ha canviat.\nPrové de la política local. Com ha estat el pas a les relacions internacionals?\nTothom hauria de fer coses per implicar-se en la política municipal. D’alguna manera et dona arrels. El municipalisme t’ensenya a ser ferm en les teves conviccions. Aprens molt a definir les teves idees.\nCom a estructura, és una oficina on hi ha quatre entitats: la delegació, l’Institut Català d’Empreses Culturals (ICEC), l’Institut Ramon Llull i Acció-Catalonia Trade and Investment. Acció també té una segona oficina a Stuttgart, per estar més a prop del sector automobilístic. A Alemanya treballen molt sectorialment i Catalunya també té una oficina de turisme amb seu a Frankfurt, que fa una gran tasca per captar el turisme alemany. Treballem en tres àmbits. Primer, donar a conèixer el talent català en àmbits de creativitat tant artístics com empresarials. El segon és fer costat als 21.000 catalans a Alemanya –hi ha set casals catalans, escoles de català, penyes blaugrana...–. I el tercer eix és explicar la situació política a Catalunya, que en aquests mesos és molt interessant.\nJa hi ha hagut data i pregunta. Com ho va reflectir la premsa?\nSe n’ha fet bastant ressò. Ho van recollir dilluns i també perquè Pep Guardiola, que va llegir la declaració, és molt estimat a Alemanya. També s’ha publicat un retrat del president Puigdemont, explicant el seu rerefons cultural, les seves idees...\nI editorialment què es diu?\nLa premsa alemanya, periodísticament, té un estil distant que a ulls dels lectors catalans pot semblar d’hostilitat. Però no és això. La neutralitat a la premsa a Alemanya és molt important. També hi ha hagut un canvi de relat. Temps enrere no donaven gaire credibilitat al procés independentista, tot i que ho destacaven com a notícia. Però el cas de la presidenta del Parlament, Carme Forcadell, citada al TSJC, va generar un punt d’inflexió, més subtil que blanc o negre. D’altra banda no hem d’oblidar que Alemanya és un país enorme i hi passen moltes coses. I, quant a la política exterior, Catalunya és molt petita i pesa molt més Trump i Putin. La meva feina és precisament aquesta: que no oblidin que a l’octubre hi haurà un referèndum i passen coses importants al sud, al Mediterrani.\nCom veuen el no d’Espanya?\nAlemanya no es vol immiscir en assumptes d’altres països. Té un passat i no el vol oblidar, en aquest sentit està poc inclinada a liderar i ser qui mana. Alemanya el que vol és exportar, que l’economia funcioni. Són molt cauts a l’hora d’opinar però el que no entenen és precisament la falta de diàleg, perquè en el sistema federal alemany hi ha moltes institucions on el debat, la discussió política, és possible. I es diuen de tot i sense miraments! El to no és precisament correcte. El federalisme funciona perquè hi ha molts nivells de debat perquè l’acord sigui estable. I el gran és obligat a escoltar el petit.\nEl tan publicitat, per segons quines veus, federalisme alemany és una opció?\nS’ha de ser alemany per fer el model alemany, i s’ha de ser britànic pel model britànic. S’hauria de buscar el model que funcioni per a Catalunya. Però a Alemanya, el diàleg, el debat i el fet d’arribar a acords són clau. Per això queden despistats per com es comprèn la democràcia a Espanya, no ho acaben d’entendre.