“CINC LLIÇONS DE LA COVID-19 PER ALS CATALANS”\nFèlix Rabassa i Martí“CINC LLIÇONS DE LA COVID-19 PER ALS CATALANS”\nAquesta maleïda malaltia que és la Covid-19 ens hauria de servir, si més no als catalans, per aprendre unes quantes lliçons com a poble i com a societat que vol ser madura.\nEn primer lloc, el discurs bonista i ingenu favorable a obrir fronteres sense cap mena de restricció, hauria de ser foragitat. Les fronteres calen. I molt. Les fronteres són necessàries per protegir les nacions i cal que els pobles, les nacions que formen els estats siguin prou lliures i sobirans per decidir el grau de permeabilitat que hi volen aplicar. En el cas català les fronteres amb Espanya i amb França són encara més necessàries. Catalunya necessita disposar d’un estat independent amb fronteres definides i fortes que ens protegeixi de les agressions exteriors i de qualsevol amenaça que ens pugui venir de fora. Aquest suposat independentisme de pa sucat amb oli que predica que hem d’esborrar les fronteres no s’aguanta per enlloc i fa molt mal a l’objectiu d’esdevenir un estat independent.\nLa segona lliçó que hauríem d’aprendre de la desgràcia de la Covid-19 és que tenim uns dirigents polítics rendits a l’ocupació espanyola. Tenim una classe política especialista a plorar i llepar-se les ferides i a incomplir reiteradament les promeses electorals i el solemne mandat democràtic que el poble català va emetre el Primer d’Octubre del 2017. El president Torra, en aquesta greu crisi nacional, no ha exercit de president de la Nació. Els presidents de les nacions prenen decisions i les fan executar i el president Torra no ha mogut ni un dit durant aquesta crisi, més enllà de plànyer-se per les decisions del govern espanyol. El seu grup polític (JxC, PDeCAT o com s’anomeni) ha destacat per la seva inoperància, igual que ERC, partit de govern desaparegut en combat a l’hora de defensar els drets dels catalans. La CUP, d’altra banda, fa temps que no se la veu per enlloc.\nAnem per la tercera lliçó col·lectiva que hauríem d’aprendre’ns de memòria. Formar part d’Espanya és una enorme desgràcia per als catalans. La crisi de la Covid-19 ens ho està demostrant. Espanya, històricament, de sempre, ha estat governada per una colla de dèspotes sense cap mena de sensibilitat per la vida humana, pròpia o aliena, i els catalans sempre serem els súbdits més oprimits per la casta governant a la monarquia hispànica pel simple fet de ser catalans, independentment de la llengua que parlem, dels partits polítics que votem o de la talla de peu que calcem. Fins ara el colonialisme espanyol ha espoliat tots els nostres recursos econòmics per endur-se’ls a Castella, ha maldat per eliminar la nostra llengua i la nostra personalitat nacional i ara ens enfonsa en una crisi sanitària que en cas d’haver-la poguda gestionar nosaltres mateixos de ben segur que ens hauria estat menys dolorosa.\nQuarta lliçó. Catalunya necessita ser totalment autosuficient des d’un punt de vista alimentari. Cal que el 90% dels aliments que es consumeixen a Catalunya, com a mínim, siguin produïts a Catalunya. No podem dependre de la producció de països estrangers. De moment no estem patint desabastiment perquè la desgràcia que ens ha caigut a sobre sembla que almenys encara no afecta els canals internacionals de producció i distribució d’aliments. Però si aquesta crisi s’intensifiqués, el fet de tenir al costat de casa els productors d’aliments facilitaria molt la seva distribució. D’altra banda, si la crisi tingués a veure amb els carburants, veuríem com el fet de poder alimentar la població catalana amb productes d’aquí seria cabdal per poder assegurar que a cap català li manqués un plat a taula. El govern de Catalunya hauria de tenir com a objectiu estratègic número 1 potenciar el sector agroalimentari català. Cal promoure el sector primari català; que pagesos, pescadors i ramaders puguin guanyar-se la vida amb dignitat i que cada cop n’hi hagi més. Cal posar a produir noves terres de conreu, cal promoure que molts joves catalans es facin pagesos, cal que les nostres administracions ajudin la indústria agroalimentària nostrada. I cal que nosaltres, els catalans, siguem responsables a l’hora d’anar a comprar menjar. Hem de comprar productes alimentaris catalans de tota mena: peix, fruita, verdura, vi, oli, aigua… Si no ho fem així, el país, després d’aquesta greu crisi, se’ns enfonsarà econòmicament.\nI cinquena i darrera lliçó, molt relacionada amb la quarta. Quan tot torni a una relativa normalitat, els catalans hem de ser responsables i solidaris amb els nostres compatriotes. Cal que gastem els nostres diners en la nostra gent. Quan puguem començar a fer vida normal, esmercem els calerons en els nostres restauradors. La Noguera, el Rosselló, la Segarra, el Baix Ebre i la Garrotxa són indrets meravellosos, molt més que Cancun, Bali o la Patagònia. Comprem oli de les Garrigues, vi del Priorat, arròs de Pals o del Montsià, aigua del Montseny i pomes de l’Empordà. Llegim i comprem llibres de na Margarida Aritzeta, d’en Joan-Lluís Lluís, d’en Jordi Cabré i d’en Salvador Macip, posem per cas, editats per la munió d’editorials catalanes que lluiten cada dia per editar en la nostra llengua. Hem d’exercir un consum patriòtic sa i necessari per a la nostra economia, per a la nostra consciència nacional i per al nostre amor propi com a catalans.\nAra que ens trobem al bell mig d’aquesta gravíssima crisi humanitària que de ben segur cap de nosaltres no s’hagués ni tan sols imaginat que podríem arribar a viure només ens resta captenir-nos amb responsabilitat. Ara ens toca estar-nos a casa i esperar que tot plegat torni, tard o d’hora, a alguna cosa semblant a la normalitat. Ara mateix aquesta és la nostra principal responsabilitat patriòtica.\nCatalà de Blanes, nascut el 1976. Independentista. Nacionalista. Historiador de formació i escriptor de fantasia de vocació. Amant de la llengua, la literatura i la història catalanes.


Dinamics, Llunatics - 26• Jun•17\nDinamics, Events, Llunatics - 26• Jun•17\nDinamics, Events, Llunatics - 20• Jun•17\nLes fotos guanyadores del 2n Ral·li Fotogràfic Joventut: Categoria Infantil (participants fins a 14 anys): Millor foto: Alba Soler. Millor reportatge: Paula Mocholí. Categoria Llunàtics (de 15 a 30 anys): Millor foto: Tamara Vidal. Millor reportatge: Patricia Pons. Categoria Dinàmics (a partir de 31 anys): Millor foto: David Medina. Millor reportatge: Patricia Cardona. Pròximament, a [...]\nDinamics, Events, Llunatics - 09• May•17


Campus Tecnològic d’Estiu a Pineda - Ràdio Palafolls\nInici » Campus Tecnològic d’Estiu a Pineda\nCampus Tecnològic d’Estiu a Pineda\nMarc Ferri , maig 8, 2013\t / 606 0\nLa localitat de l’Alt Maresme serà la seu per primera vegada el tercer Campus Tecnològic “ClauTIC Camp” iniciat l’estiu passat a Mataró. Aquesta activitat va dirigida a nois i noies de vuit a quinze anys que els interessi la robòtica i tinguin ganes de divertir-se dins d’un campus didàctic d’estiu.\nL’objectiu del ClauTIC és ensenyar als participants a muntar i fer funcionar un robot fent servir una eina fàcil de programar coneguda com “Legos Minstorm”. A més, també es tractaran diferents temes de la tradició catalana, com ara el Modernisme de Dalí o els Castells a través de les eines tecnològiques. És, doncs, una bona manera d’aprendre aspectes tecnològics i culturals d’una manera divertida.\nEn el Campus hi haurà grups de quatre nois i noies i cada grup tindrà un robot. A més, tots els equips s’hauran de coordinar per dur a terme un objectiu en comú, segons ha explicat Ràdio Pineda. El Campus es farà la darrera setmana de juny, tot el mes de juliol i la primera setmana de setembre a l’antiga Biblioteca de la Plaça de les Mèlies. L’horari serà de 9 del matí a 2 del migdia i les inscripcions es poden formalitzar per setmanes. Els preus oscil•len entre els 145 € i els 180€ per setmana. Els que vulguin fer dues setmanes o repetir, ho podran fer durant la última setmana de juliol, on realitzaran treballs nous i més avançats.\nPer més informació sobre el campus, que compta amb el suport de l’Ajuntament, es pot consultar la plana web clautic.com.\nJornada d’infermeria de pacients crònics a Malgrat\nLleugera davallada de l’atur a PLF\nBlanes suspèn el projecte de remodelació del carrer Colom.\nMarc Ferri, agost 31, 2020\nMarc Ferri, desembre 1, 2018\nIntervenen a Blanes més de 100 quilos d’anxoves que es venien sense cap mena de garantia


Catalunya Subterrània: 2018-01-07\nCoordenades: X = 430173 Y = 4620263 Z = 612\nAmplada: 70 m Fondària: 21 m\nSinònim: Balma de Torrents (o de Can Torrents)\nEs localitza al NE de Sant Quirze Safaja, just al torrent de l'Espluga, al que dóna nom.\nPer arribar-hi, partirem de les proximitats de Can Torrents, situat uns 400 m a l'est del poble. Aquí surt una pista que remunta el torrent i ens situa a la balma en menys de 10 minuts.\nConeguda de temps immemorials, la cavitat va ser excavada arqueològicament de manera parcial el 1960.\nL'historiador Francesc Roma ens diu al seu blog:\n“Les referències arqueològiques ens duen fins a una època preneolítica, potser uns 9.000 anys abans de la nostra era. Més recentment, Pladevall (2009; 30) creu que aquest podria ser l'emplaçament del mas Espluga medieval (vers 1370) i remarca unes possibles restes de parets a la banda de llevant de la balma. Segons Garcia-Pey (2009; 99) també és coneguda com a balma de Torrents, topònim que trobem en un document de 1752, en el qual Francesc Torrents diu que és l'amo de dues peces de terra que són del “Manso Torrents, ó Esplugas”.\nLa primera topografia coneguda va ser feta per Lluís Auroux l'any 1980, publicada al Catàleg Espeleològic de Catalunya, Vol-6 (1982), de Borràs, Miñarro i Talavera i posteriorment reproduïda al catàleg de Jordi de Valles, Vol.-5 (2015).\nLa pista que ens porta a la balma entra a la mateixa pel cantó occidental i transcorre parcialment pel seu interior dibuixant una curvatura.\nAl poc d'entrar, un massís de concreció calcària ocupa bona part de l'amplada de la balma. És a les seves proximitats per on es precipita l'aigua del torrent de l'Espluga quan porta aigua.\nEn el sector central la balma assoleix la màxima fondària, 21 m. El terra és relativament pla, polsós, gairebé sense blocs. L'alçada mitjana es manté sobre els 6-7 metres. Un mur de pedra ha estat construït per a protegir el traçat de la pista, ja que el terreny és força inclinat cap al torrent.\nArribats al sector oriental, entrem al tram més bonic per les concrecions calcàries que hi trobem. Aquestes formen una mena de mur que arriba a obstruir els últims 20 m de la boca de la balma, originant-se una mena de cova entre la concreció i el fons de la balma. Alguns petits murs artificials fets de pedra tanquen alguns orificis que trenquen la continuïtat de la massa de concreció.\nCoordenades: X = 430034 Y = 4619989 Z = 617\nA mig camí de la pista que de Can Torrents condueix a la balma de l'Espluga surt per l'esquerra un corriol ascendent. El seguirem cosa de dos o tres minuts i ja intuirem l'entrada de la cova, que queda a la nostra dreta una mica enlairada sobre el camí.\nSi continuéssim el corriol, arribaríem al mirador de la Campana, situat a la part alta del poble, des d'on també podem anar.\nJust a la boca de la cova hi ha una pintada en pintura groga mig esborrada on encara es pot llegir “Spelunca. Cova Xaloc”. La primera topografia va ser efectuada per Lluís Auroux i reproduïda als mateixos dos catàlegs espeleològics de Catalunya esmentats en tractar la balma.\nEntrem a la cova per sota d'un bloc. Tot seguit ens hem d'arrossegar fins a arribar a una estretor a l'altra banda de la qual la galeria s'eixampla i canvia de direcció. A una petita grimpada de metre i mig segueix immediatament un pou de 2 m, bastant estret, al fons del qual s'inicia una galeria que esdevé impracticable als pocs metres.\nLa cova està excavada en conglomerat. El terra és polsós i no hi ha formacions.\nDades: Ferran Cardona –Josep Cuenca – F. Xavier Samarra\nFotografies - F. Xavier Samarra\nPublicat per jdevalles a 02:27 Cap comentari:


Toros, vila i crespo - Diari de Girona\nToros, vila i crespo\nfrancesc cruanyes 01.08.2010 | 02:00\nMatar jueus, apallissar la dona, perseguir els homosexuals. Durant segles, algunes d'aquestes pràctiques s'han dut a terme fonamentant-se en la tradició. En temps més reculats també eren habituals les execucions públiques, la crema d'heretges, lliurar cristians als lleons. I fer-ne befa, transformar-ho en un espectacle. La claca aplaudia i els governants reien, satisfets.\nVa ser la intel·ligència humana, i no el simple pas del temps, la que va corregir aquests costums. Contràriament al que avui esgrimeixen il·lustres diputats i alcaldes com ara els de Figueres o Lloret, va caldre una acció legislativa expressa per eradicar unes maneres de fer -i de divertir-se- que atemptaven contra els drets fonamentals. No pas sempre, però a vegades la llei va per davant del seny. Seria possible, avui, defensar que no cal prendre mesures ni castigar aquell que discrimina algú en funció de la seva orientació sexual? Qui gosarà afirmar que clavar un mastegot a la parenta forma part de les "llibertats individuals"? Qui advocarà perquè aitals comportaments -aficions!- vagin caient pel seu propi pes? Va, no fem riure...\nEmparar-se en el liberalisme per justificar determinats vots és tan perillós com prohibir perquè toca. La cosa del PSC sí que és identitarisme a la contra. Però en el cas de Santi Vila i Xavier Crespo hom té la sensació que han actuat per caprici estètic i amb poca responsabilitat històrica. El partit els ha deixat fer per allò tan convergent: "mira que plurals que som". Tots dos són prou lletrats per saber que a tot poble li calen ordenances; sinó, a hores d'ara encara veuríem amb bons ulls que els gossos es caguessin amb impunitat a la plaça de l'Ajuntament. I pobre d'aquell que gosés sancionar la llibertat personal dels seus amos!


MCV, SA > Empresa\nMCV és una empresa creada a l’any 1982 amb la finalitat de desenvolupar, dissenyar i fabricar equips i sistemes relacionats amb el medi ambient.\nEn els seus inicis es va limitar a la producció d’equips manuals per a la captació de gasos i partícules en immissió, sense deixar de banda però, la investigació en el camp dels equips i tecnologia.\nAixò va permetre que a partir de 1986 s’iniciés la fabricació d’analitzadors i equips automàtics amb el desenvolupament de models i patents pròpies.\nActualment MCV disposa d’unes instal·lacions àmplies i funcionals a Collbató (Barcelona), al peu de l'autovia A-2, que permeten afrontar, a més de la producció d'equips en sèrie, qualsevol projecte de gran envergadura, com la construcció d’unitats mòbils, estacions de mesura per a xarxes automàtiques o radars meteorològics.\nL'activitat de MCV inclou diferens àmbits:\nMCV disposa a les seves instal·lacions d’una estació completament equipada amb analitzadors automàtics i meteorologia, on els equips treballen en condicions reals de manera ininterrompuda i es sotmeten a tests continus de funcionament i esgotament. Aquesta experiència acumulada es tradueix en un assessorament tècnic acurat i precís que dóna resposta als clients a través del Servei d'Assistència Tècnica.\nEn els darrers anys s'ha produït una especilització en els camps de la contaminació atmosfèrica i la meteorologia, i és precisament en aquests sectors on es concentren el 80% dels esforços de l'empresa, fet que la situa en una posició de lideratge dins del mercat nacional d'aquests sectors.\nL'empresa es troba situada dins d'una propietat de 50.000 m2 dels quals n'hi ha 2.000 d'edificats que donen cabuda als diferents serveis.\nEls mitjans tècnics de l'empresa s'organitzen per àrees com per exemple: taller de mecànica de precisió, taller d’electrònica, laboratori de disseny, laboratori de calibració, departament de desenvolupament d'aplicaciones informàtiques, departament d'assistència tècnica. L'empresa compta amb instal·lacions auxiliars com magatzems, secció d’embalatge i expedicions, etc.\nEl capital humà de l'empresa està format per un equip de 30 persones, la majoria amb formació tècnica especialitzada en els camps de l'electrònica, enginyeria, telecomunicacions, informàtica i mecànica.\n02 MCV interior\n03 SAT MCV\n04 Lab. Calibració\n05 Magatzem 1 MCV\n06 Magatzem 2 MCV\n07 Moll del magatzem\n08 Cabina pilot\n09 Entorn MCV


La Fundació Althaia continua recollint diners pel futur hospital de dia d’Oncologia de Manresa - Canal Taronja Comarques Centrals\nIniciNotíciesGeneralLa Fundació Althaia continua recollint diners pel futur hospital de dia d’Oncologia de Manresa\nAquest cop va ser en el concert de Nadal que es fa cada any al Museu de la Tècnica de Manresa. La Coral Font del Fil de Manresa juntament amb dues formacions més va tornar a protagonitzar el Concert de Nadal i Solidari que organitza el Museu de la Tècnica i la Fundació Parc de la Sèquia. Un esdeveniment que enguany anava a benefici del Hospital del Dia d’Oncologia que la Fundació Atlhaia vol posar en marxa la proper primavera.\nA banda de la Coral Font del Fil amb repertori totalment Nadalenc a dalt l’escenari del Museu de la Tècnica també van actuar-hi el grup de Guitarres de l’Escola de Música de Navàs i també la Coral Infantil Formiga, tots amb un repertori bàsicament Nadalenc. En un concert on no s’havia de pagar entrada sinó que funcionava amb el sistema de taquilla inversa. Els assistents donarien la voluntat a l’acabar el concert.De moment la Fundació Althaia porta ja recaptats amb les diverses accions que ha portat a terme per recaptar fons per l’Hospital més de 250.000 euros, se’n necessiten però molt més.\nLa proper acció a benefici d’aquest nou Hospital oncològic serà el proper 2 de gener al Teatre Kursaal de Manresa amb la representació del musical “Hello Dolly”.


ohhhquinsdissenys: Procés de disseny\nles fases del disseny. extret de http://www.anima.es/ca/empresa/proces\nNecessitat. En primer lloc cal partir d’una necessitat a la qual cal donar solució, el nostre projecte estarà dirigit a satisfer-la.\nAnàlisi. Aquesta etapa, consisteix en analitzar els factors que intervenen en la nostra necessitat. Serà interessant estudiar com s’ha resolt aquesta necessitat fins al moment i la recerca d'informació, tot allò que permet definir millor els requeriments i el disseny: condicions funcionals, constructives , econòmiques, estètiques, ecològiques, de seguretat...\nDisseny. A partir dels requeriments i de l’experiència acumulada s’estableixen els criteris disseny. A partir d'una generació d'idees s'escull quin disseny s'adapta més als requeriments i es concreta la forma, materials... Caldrà fer un procés de planificació de la construcció definint les diferents etapes o fases, preveure els materials a emprar en la seva construcció, dibuixar els plànols constructius de les peces de què constarà, les eines de treball, els costos, l’aspecte final, l'ergonomia, el reciclatge al final de la seua vida útil, entre d’altres.\nLa fase de disseny és la part central del procés de desenvolupament i llançament d’un producte nou. En la fase de disseny el producte adquireix forma i bona part de la personalitat i l’estil que tindrà; en aquesta etapa desenvolupen un paper destacat la conjunció dels aspectes estètics i els funcionals, entre altres.\nTambé en la fase de disseny es decideix com es fabricarà el producte, tenint en compte els aspectes tècnics, econòmics, ergonòmics, normatius i mediambientals. Es defineixen els materials, els colors i les textures, i es prenen decisions que afectaran, posteriorment, els processos de muntatge, embalatge, transport i instal·lació. Els dissenyadors han de preveure també com interactuarà l’usuari amb el producte, quin ús se’n farà, com es repararà en cas que sigui necessari i com es reciclarà al final de la seva vida útil.\nDesenvolupament. Un cop definit l'objecte cal construir-ne un model o prototip. Una vegada acabada la construcció cal passar a la fase d'avaluació per tal de comprovar que es compleixen els requeriments establerts a la fase de disseny i verificar que efectivament resol la necessitat per a la qual ha estat creat. Si cal s'esmenen aquells aspectes que no han acabat de funcionar o que es poden millorar, modificant el disseny o bé si no acaba de ser el que se cercava cal analitzar de nou el punt de partida. Una vegada hem avaluat el nostre prototip, s'ha d'elaborar la documentació definitiva o memòria tècnica per a la seva fabricació.\nConstrucció. Una vegada s'ha validat el model es construeix l'artefacte definitiu o es comença la fabricació en sèrie amb els documents elaborats dins la memòria tècnica per finalment comercialitzar el producte.\nExtret de http://ca.wikipedia.org/wiki/Proc%C3%A9s_tecnol%C3%B2gic\ni de http://www.anima.es/ca/empresa/proces\nLes fases també estan detallades a http://www.xtec.cat/~jrosell3/pt/\nPublicat per visual i plàstica a 17:16\nEtiquetes de comentaris: procés de disseny


El vel d'Harmonia: Carnaval a la fi del món\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 10:01\nGalionar 31 de gener de 2016, a les 11:38\nVaig adquirir aquest llibre que esmentes fa un parell d'anys a Barruera, i em va fer xalar de valent. Costa ara imaginar-se l'escenari d'aquella Vall de Boí que el llibre descriu tan bé, però és cert que en pocs anys ha evolucionat molt. Recordo com era fa 40 anys, quan hi vaig viatjar per primera vegada, i la diferència és notable. I els seus habitants també. En aquella primera visita, passejant per un camí a prop del riu, ens va sortir un home, escopeta en mà, amenaçant-nos a clavar-nos una perdigonada perquè creia que anàvem a collir carreretes (bolets) i no en volia saber res dels forasters... Actualment ja tenen clar que el progrès els ha vingut gràcies al turisme, i que el Romànic és alguna cosa més que esglésies velles...\nTeresa Costa-Gramunt 31 de gener de 2016, a les 12:09\nTot ha canviat molt, la meva generació, i potser també la teva, ha vist encara carros i cavalls a les carreteres com a vehicles de transport d'un poble a l'altre, i no pas lluny de casa nostra... Felicitem-nos dels avenços, malgrat que hi hagi coses que no ens agradin, però és que no hi ha res perfecte, oi? La Vall de Boí és un indret que desprèn una certa màgia...


Marta Madrenas: 'La Fundació Princesa de Girona sempre ha estat una estratègia de màrqueting monàrquic'\n'20-S': Relat de la trampa de l'estat espanyol a Sánchez i a Cuixart\t'20-S': Relat de la trampa de l'estat espanyol a Sánchez i a Cuixart\n'Arribats a Brussel·les vam fer de país normal, vam actuar conjuntament', carta de Ramon Tremosa a Oriol Junqueras\t'Arribats a Brussel·les vam fer de país normal, vam actuar conjuntament', carta de Ramon Tremosa a Oriol Junqueras\nGirona es gira d'esquena a Felipe VI\tGirona es gira d'esquena a Felipe VI\nLa ponència política del PDECat reivindica la DUI i opta per institucionalitzar la República\tLa ponència política del PDECat reivindica la DUI i opta per institucionalitzar la República\nPere Navarro serà el nou delegat del govern espanyol a la Zona Franca\tPere Navarro serà el nou delegat del govern espanyol a la Zona Franca\nLa suspensió de càrrecs dels presos polítics i exiliats és il·legal\tLa suspensió de càrrecs dels presos polítics i exiliats és il·legal\n[VÍDEO] Els organitzadors dels Jocs Mediterranis neguen cap error per part seva\t[VÍDEO] Els organitzadors dels Jocs Mediterranis neguen cap error per part seva\nTorra denuncia pressions espanyoles als EUA per impedir que hi parli de política\tTorra denuncia pressions espanyoles als EUA per impedir que hi parli de política\nTorra proposarà a Sánchez un referèndum pactat amb l’estat\tTorra proposarà a Sánchez un referèndum pactat amb l’estat\nEl sobiranisme lamenta que els Jocs Mediterranis se celebrin enmig de la repressió i sense les seleccions catalanes\tEl sobiranisme lamenta que els Jocs Mediterranis se celebrin enmig de la repressió i sense les seleccions catalanes\nMarta Madrenas: ‘La Fundació Princesa de Girona sempre ha estat una estratègia de màrqueting monàrquic’\nEntrevista a la batllessa de Girona, que ha prohibit l'entrada de Felipe VI a la ciutat perquè lliuri els premis de la Fundació Princesa de Girona\nLa batllessa de Girona, Marta Madrenas, ha tancar les portes de Girona a Felipe VI. No solament va donar suport a una moció que el declarava persona non grata –a la qual temps enrere s’havia oposat–, sinó que ha refusat de cedir l’Auditori de Girona perquè s’hi faci el lliurament de premis de la Fundació Princesa de Girona (FPdGi), que es fa avui. És un gest contundent i sense precedents, i ha obligat la fundació a cercar un altre espai fora de Girona. Serà a Vilabareix, en un espai propietat dels Germans Roca.\n—La monarquia espanyola ja no és benvinguda a Girona. Va ser una decisió difícil?\n—La relació que jo entenia que havia de tenir la ciutat amb la casa reial va canviar substancialment després d’escoltar el discurs del 3 d’octubre del rei, en què va passar per alt absolutament la violència que centenars de persones van rebre dels cossos de seguretat de l’estat. Que a més la van rebre de manera desproporcionada, que era gent pacífica i, a sobre, no hi va fer referència. Va fer costat totalment i absolutament a una de les bandes. I jo, com a representant de la ciutadania de Girona, on vàrem rebre molt i de valent, vaig entendre que la monarquia s’havia exclòs tota sola de voler participar en les vicissituds del poble català. El rei es va excloure de la ciutat.\n—Quan ho vàreu decidir?\n—Ho vaig decidir quan vaig veure que vindria el moment que ens demanarien la cessió de l’Auditori, que és un espai municipal i públic. És cert que enguany hi havia obres quan me’l van demanar. Alguns van interpretar que no era valenta i que no era clara. Que em desviava de la qüestió i que les obres eren una excusa, vaja. Però no era així. Vaig reafirmar-m’hi i vaig dir que no podia ser per les obres, perquè era veritat, però vaig precisar que quan no hi hagués aquest motiu, l’any vinent penso proposar al patronat de la Fundació de l’Auditori que no se cedeixi per a un acte de la Fundació Princesa de Girona.\n—I abans d’això, després del referèndum, vàreu declarar-lo persona non grata. Però algunes altres vegades us hi havíeu oposat.\n—Sí, però m’agradaria que es veiés la diferència. Abans que passés això del 3 d’octubre, unes quantes vegades i durant cinc o sis anys, al ple s’havien proposat mocions per a declarar-lo persona non grata o que el batlle o batllessa de la ciutat no anés als premis. I nosaltres sempre ens hi havíem oposat perquè interpretàvem que la monarquia no havia tingut cap gest contra Girona ni els ciutadans de Girona. Crèiem que no s’havia de caure en fórmules de crear tensió possiblement innecessàries. Tot això ho he defensat jo mateixa en plens. Ho he dit jo, això. Havia votat en contra de tenir actituds d’aquestes. Però, és clar, el 3 d’octubre ho canvia tot.\n—La casa reial espanyola o la fundació, us van demanar que reconsideréssiu les decisions?\n—No, mai. De fet amb la casa reial no hi ha hagut mai canals de comunicació. I amb la fundació ens havíem reunit un parell de vegades, quan venien a la ciutat. Participàvem en l’acte dels premis, però poca cosa més. Aquesta fundació, de fet, dient-se ‘Princesa de Girona’, pretenia acostar la monarquia a la ciutadania, que és clarament republicana; i a l’inrevés, que la ciutadania pogués acostar-se més a la institució. Tot això sempre ha estat una estratègia de màrqueting monàrquic. En definitiva, no hi havia arrelament. Tenia un punt artificial.\n—Heu rebut crítiques de gent que no us ho esperàveu?\n—Moltes. És que tot plegat supera la independència, perquè Catalunya és un país molt republicà, amb molta sensibilitat republicana. I he llegit felicitacions de gent que em deia: ‘Dono suport a la seva decisió, tot i que jo no sóc independentista.’ Molta gent. I també molts republicans espanyols, evidentment.\n—Us agradaria que hi hagués més consistoris que prenguessin aquesta decisió?\n—Jo no diré mai què han de fer els altres ajuntaments. Cadascú ha de decidir la seva manera d’actuar. No vull ser líder de res ni exemple de res. Cadascú ha de trobar la millor manera de representar la seva ciutadania. Ara, si creu que la millor fórmula és aquesta, no s’ha de tenir por d’anarf endavant i fer allò que creguis.\n—Enteneu que els germans Roca hagin decidit de cedir un espai a la fundació perquè s’hi lliurin els premis?\n—Tenint en compte la trajectòria d’íntima complicitat amb la nostra ciutat i amb el barri de Germans Sàbat i la manera com han ajudat la ciutat tantes i tantes vegades que els ho hem demanat, jo no tindré mai paraules de crítica a la família Roca. Són dels imprescindibles de la nostra ciutat.\n—Finalment, fa poc que heu anat a declarar davant la fiscalia per la cessió de locals. En quin punt es troba la denúncia?\n—Exactament, no ho sé. Això sí, sé que continua viva perquè l’altre dia vaig haver de declarar. A mi em preocupa que, havent-hi hagut el canvi de govern i que representa que hi ha un govern progressista, l’endemà d’haver entrat no hagin donat les instruccions a la fiscalia perquè arxivin aquestes denúncies. Això que dic no és cap atac contra la independència judicial. Això és així. Els governs donen instruccions a la fiscalia. Doncs no entenc com encara no han donat la instrucció a la fiscalia. Que surtin en llibertat tots els presos polítics i que s’arxivin les causes contra els set-cents batlles. Per cert, també posaria en dubte si es prevarica quan només es va en contra de cinc o sis. Decideixen contra qui van i això és clarament prevaricador. Per tant, fan una política continuista.


Què és la Luffa i quins beneficis ens aporta usar-la? - Born Bio\nQuè és la Luffa i…\nEl seu nom científic és Luffa cilíndrica, prové de la família Cucurbitaceae i és una esponja natural vegetal. Molta gent desconeix l’existència de les esponges de Luffa però no per això hem de menysprear la poderosa capacitat per tenir cura de la pell de la pell que ens aportarà amb cada ús, tant en sec com humit. Vols saber com?\nAquestes esponges de bany, també conegudes com a cogombre o Fregall d’esponja (Colòmbia), Paste (Costa Rica), o Buchados Paulistas (Brasil); compten amb una important producció a Espanya, concretament a Caldas de Reis, Pontevedra. Gràcies a la climatologia del lloc i a l’ús d’aigua termal a 43°, els especialistes en l’extracció d’aquesta esponja vegetal creen un format íntegrament ecològic, sense utilitzar cap mena de producte químic. D’aquesta manera, la Luffa no deixa residus nocius en la pell, com sí que fan altres esponges sintètiques. No obstant això, realitzarem una anàlisi desglossat amb cadascuna de les raons per les quals acabaràs decantant per aquesta esponja natural.\nPer què hauríem d’apostar per la Luffa?\nPer raons estètiques: aquestes esponges exfoliants estimulen la circulació sanguínia. Amb això, es prevé la cel·lulitis i es redueix l’excés de greix. Un exemple concret d’això el trobem en el seu poder per prevenir l’acne i els punts negres. Amb l’ús d’uns discos petits i aplanats, arribarem amb efectivitat a aquells racons de la nostra cara que demanen que els tractem amb especial atenció, més que un simple rentat d’aigua i sabó.\nUna fórmula regenerativa: Són un exfoliant natural que tindrà cura la nostra pell des de l’exterior, fins a l’interior. Si la nostra dermis no acumula brutícia i pol·lució de l’exterior, acabarà per tenir una aparença externa lluminosa i, al mateix temps, estarà sana i cuidada per dins. L’esponja de Luffa, també prevé l’enquistat capil·lar, i elimina les pells mortes.\nRespectuosa i agradable: Pot semblar que en pronunciar la paraula ‘exfoliant’ creguem que aquest format arrasarà amb les pells sensibles. No obstant això, a l’ésser 100% natural, aquestes esponges vegetals seran curoses amb la nostra pell i poden combinar tant amb pastilles com amb gels escumosos o olis essencials. Les esponges dissenyades amb l’ergonomia d’una manyopla compleixen aquestes funcions a la perfecció i faran de del teu bany un veritable ritual de relaxació.\nUna ajuda per al planeta: Són més duradores que una esponja convencional i estan produïdes de forma artesanal, lluny de les produccions en massa que involucren materials nocius com derivats del petroli. D’aquesta manera, es comercialitzen esponges que són naturals i biodegradables. A més, són perfectes per a utilitzar-les amb sabons sòlids i així reduir l’ús de plàstics en el bany i substituir-los per residus naturals, innocus per a l’ésser humà.\nsubscriute a la nostre newsletter\nQuins altres usos els podem donar?\nA més de netejar la nostra pell amb profunditat, per què no usar-la com un fregall natural? És possible que alguna vegada t’hagis adonat que quan el fregall de la cuina es fa vell, perd aquesta part que té per funció rascar les nostres paelles i plats. Mai t’has parat a pensar en el que realment està succeint? Efectivament, micropartícules de plàstics estan anant a parar a la nostra vaixella i a les canonades.\nEsperem que amb totes aquestes raons hagis arribat a la conclusió que la Luffa ha de passar a formar part de les nostres vides i així millorar la nostra salut i la de la planeta!\nCategoria: Sense categoria 17 març, 2020 Deixa un comentari\nAnteriorPrevious post:Sopa de MisoSegüentNext post:Creps sense gluten de coco i tapioca amb salsa de xocolata


El pessebre és un món: Aquest any no hi ha hagut pessebres\nAquest any no hi ha hagut pessebres\nEn el marc de la societat de la informació en el que estem tot allò que no apareix als mitjans no existeix. Tot i que l’afirmació és taxativa i discutible si que és veritat que acabem atribuint un rang de realitat a allò que veiem als mitjans i allò que no apareix passa absolutament desapercebut. Aquesta nova realitat que constitueixen els mitjans és en la que ens hem de moure. Les entitats de cultura popular han de saber jugar amb les regles dels mitjans si volen fer-se presents en la societat.\nAquesta és la base de les sessions de treball que vaig estar desenvolupant quan a finals de l’any passat vaig participar com a docent en uns cursos de formació per a entitats, promogut per la Diputació. De l’experiència en vaig treure dues conclusions: hi ha entitats molt preocupades per fer bé les seves tasques de comunicació, i les entitats que es despreocupen d’aquest aspecte denoten també altres mancances relacionades amb la seva forma de gestionar l’entitat.\nDurant aquest passat Nadal he observat com ha estat la presència del pessebrisme en alguns mitjans de comunicació. Una vegada més hauríem d’afirmar que no hi ha hagut pessebres. Hi ha hagut pessebres vivents i prou. He fet una repassada exhaustiva per les notícies que han aparegut a l’Avui i a La Vanguardia entre els dies 25 de novembre i 15 de gener. El pessebre directament com a notícia apareix en relació al pessebre de la Plaça de Sant Jaume de Barcelona, als nous caganers de l’any i a un pessebre del Prat que ha estat malmès. De resquitllada apareix en relació a una obra d’en Perejaume a la Fundació Miró, quan es parla de les tradicions de Nadal, i en alguns articles d’opinió en el marc del debat sobre la presència de símbols religiosos en una societat laica. La Vanguardia va publicar un interessant article sobre el pessebre a Nàpols el dia 12 de desembre.\nLa proporció entre notícies directament relacionades amb el pessebrisme i notícies relacionades amb els pessebres vivents és d'1 a 10, és a dir hi ha deu vegades més de presència dels pessebres vivents que de pessebres, en els mitjans observats. Tot i que no he fet una observació rigorosa de El Periódico i de la ràdio i de la televisió, crec que les xifres deuen ser molt semblants. A El Periódico, que vaincloure en el diari durant tres setmanes un quadern central dedicat al Nadal i les seves tradicions, van publicar una breu referència plena de tòpics i llocs comuns a càrrec de Joan Soler Amigó, i poca cosa més.\nD’entrada em venen al cap algunes reflexions: d’una banda els professionals del periodisme fa anys que quan es refereixen al pessebre no saben sortir dels tòpics del caganer i de Sant Francesc. Aquest fet el podem atribuir o bé a una pobra autoexigència professional o a una pobra capacitat de difusió per part de qui li convé donar-se a conèixer. Des del món pessebrista no s’està vetllant gairebé gens per fer present el pessebre als mitjans de comunicació. La Federació Catalana, que hauria de liderar aquest propòsit, fa uns anys que descuida sistemàticament aquesta vessant de la seva feina, fins al punt que fins i tot la pròpia pàgina web que gestionen està incompleta, desfasada i no serveix com a punt de referència informativa per als mitjans, ni per al públic.\nEstic convençut que el fet pessebrístic és mediàticament interessant. De fet quan s’han promogut accions dedicades a fer-ne difusió els mitjans han respost bé. Però aquesta és una feina que cal fer amb constància, amb planificació, amb ofici i dedicació. És cert que en mitjans d’àmbit local la presència és molt més habitual i més fàcil de promoure, però també és cert que cal poder mostrar el pessebrisme amb tota la seva riquesa en els mitjans de gran abast.\nEls valors i les virtuts que té aquest art són innegables i van molt més enllà de les exposicions de pessebres que fem. Si els propis pessebristes no s’esmercen en donar-los a conèixer difícilment tindran un lloc en el farcit món d’oferta cultural i d’oci que tenim al davant. Cada any llegim laments de pessebristes sobre la difícil continuïtat d’algunes associacions de pessebristes. Malgrat això el pessebrisme està vivint potser el moment més daurat de la seva història, amb un bon nombre d’associacions, amb molts pessebristes no associats que mantenen la seva afecció, amb moltes famílies i entitats que continuen fent el pessebre i que hi troben el gust de practicar aquest art.\nAra bé, tot això pot seguir quedant desapercebut si no hi ha una clara voluntat i predisposició de fer-ho saber. Hi ha una important feina per fer en aquest sentit.\nPublicat per Enric Benavent a les 17:35\nDe fet, quan parlo amb alguna persona sobre la meva afició de col.leccionar figures de pessebre, normalment et miren de reüll, i fins i tot amb algun que altre moviment de llavis burleta, que normalment s'acaba quan els hi expliques de què va el tema, o bé els hi mostres les figures i s'adonen de la seva bellesa.\nAmb el pessebrisme en general passa el mateix, sembla tema tabú, però de fet a les exposicions, concursos etc... sempre hi ha una gran gentada. Crec que qui falla som nosaltres, els pessebristes, cada un en la seva dimensió,que no sabem vendre prou bé el producte.\nDe fet jo mateix, tant que m'estimo el pessebris-me, què faig apart de col.leccionar figures, o recollir publicacions antigues?, sóc membre d'alguna associació? la resposta és no. Engego algun dels projectes que tinc pendents? Mai tinc temps...\nNo hem d'esperar que els periodistes treballin per nosaltres, en tot cas som nosaltres els que els hi hem de fer la feina, que de ben segur tindria èxit.\nEncara recordo la sorpresa que vaig tenir el 22-12-2002 llegint l'Avui, una entrevista a Joan Castells! Encara conservo la plana\n27 de març de 2008, a les 20:45\n31 de març de 2008, a les 12:35\nSi haguéssim d'atendre una reflexió així de cada gremi o sector de la societat els periodistes ho deixaríem estar tot plegat, perquè no arribem mai enlloc, vist així.\n1 d’abril de 2008, a les 22:25\nClar, des de la perspectiva del periodista és comprensible el que dius. El que jo vull dir és que qualsevol entitat que vulgui fer-se present en el món mediàtica s'ho ha de treballar, ha de dedicar-hi temps, dedicació i diners.\nLa feina de comunicació no és fàcil ni té resultats immediats, però cal fer-la amb constància. Només si tenen punts de referència informativa sobre les diverses activitats els periodistes podran deixar els tòpics a l'hora d'informar. Només si les entitats que fan l'esforç de generar notícies i de tenir una política comunicativa pensada i planificada podran fer-se un forat en el complex món de la comunicació.\n5 d’abril de 2008, a les 12:56\nSi, temps de calvaris!\nTemps de calvaris?


Extingit l'incendi d'indústria de Palafolls (Maresme) - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nExtingit l'incendi d'indústria de Palafolls...\nExtingit l'incendi d'indústria de Palafolls (Maresme)\n·\tSegons el SEM finalment van ser tres els treballadors evacuats a l'hospital de Blanes per intoxicació lleu de fum i un d'ells amb cremades als braços\nEls Bombers de la Generalitat han donat per extingit, al voltant de les 00.37 hores d’aquesta matinada, l’incendi a l’empresa de reparació i manteniment de Palafolls (Maresme). Els efectius, que van poder donar ja per controlat el foc poc abans de les 23.00 hores de la nit, s’han anat retirant del lloc paulatinament.\nSegons dades actualitzades del Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM), a causa de l’incendi finalment van ser tres els treballadors que van evacuar a l’hospital de Blanes amb símptomes d’intoxicació de fum i un d’ells amb cremades de tercer grau als braços. A banda, tres bombers també van requerit assistència sanitària, dels quals dos van ser evacuats al mateix hospital, però ja van ser donats d’alta.\nRecordem que l’incendi, el qual els Bombers van poder donar en fase de control a les 21.00 hores, va cremar totalment una nau de 1.200 m2 i quedant parcialment afectada l’estructura. A l’interior van cremar set autocars, una caravana, una motos, quatre elevadors, a banda d’eines i material divers. A més, també va resultar afectat parcialment un autocar que hi havia a l’exterior.\nCerdanyola del Vallès, 13 d’abril de 2017


Locazione Turistica Il Borghetto.1 Barberino Di Mugello Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 54 allotjaments a Barberino Di Mugello.\nLocazione Turistica Il Borghetto.1Apartament-, Barberino di Mugello, Barberino Di Mugello, Itàlia, 50031 - Veure al mapaExcepcional9,6Basada en3comentarisLocazione Turistica Il Borghetto.1Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nConvenientment situat a Barberino Di Mugello, Apartment Trilo Barberino del Mugello és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Trilo Barberino del Mugello és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar per garantir el més gran comfort possible als seus clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, renta vaixelles, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartment Trilo Barberino del Mugello no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Locazione Turistica Il Borghetto.1 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 250 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Propietaris demanen que Escaldes faciliti la reforma o construcció d’habitatges de lloguer\nEs pregunten per què es manté el preu de la cessió obligatòria en tipus màxims, mentre que la rebaixa en altres parròquies està estimulant la incorporació al mercat de nous pisos i apartaments\n2 min. Andorra la Vella 18/10/2020 07:00\n651x366 Una obra a ple rendiment al centre d'Andorra la Vella / ARA ARXIU Una obra a ple rendiment al centre d'Andorra la Vella / ARA ARXIU\nDiversos propietaris de béns immobles situats a Escaldes-Engordany han explicat que els preus vigents a la parròquia en concepte de cessió fa inviable que puguin reformar o construir edificis per fer-hi habitatges de lloguer. Asseguren que no volen vendre el seu patrimoni, però que els costos de la cessió obligatòria encareixen tant les operacions que surt més a compte no fer res o bé destinar-ho a la venda especulativa.\nEn aquest sentit, diuen no entendre perquè el comú escaldenc no dona més facilitats a les promocions immobiliàries destinades al lloguer d’habitatge. Mentre en altres parròquies s’apliquen descomptes per estimular la construcció d’aquest tipus de pisos, a la setena parròquia es mantenen els paràmetres pre-crisi i per la construcció d’un edifici per llogar es continua demanant el 15% de cessió obligatòria. Aquest percentatge, per exemple, és del 7% a Andorra la Vella, cosa que ha reactivat la construcció de nous immobles i, de retruc, està incorporant més oferta a la borsa d’habitatges de lloguer.\nEls propietaris amb qui ha parlat l’Ara afegeixen que quan es tracta d’edificis que per l’orografia del terreny o la ubicació no és possible la construcció de places de pàrquing en les plantes inferiors, els projectes s’encareixen encara més ja que per cada habitatge construït, si no es poden acreditar places d’aparcament al voltant, s’han d’abonar al voltant d´uns 20.000 euros per cada pis o apartament.


4 dates claus de Catalunya molt nostres - Mussap - www.mussap.cat\n4 dates claus de Catalunya molt nostres - Mussap\n4 dates claus de Catalunya molt nostres\nCatalunya és plena de tradicions populars que conformen la nostra cultura i avui us portem 4 dates claus de Catalunya molt nostres que no tots coneixem i justament per això volem donar-li la rellevància que mereixen.\nLa primera d’elles és probablement la més coneguda, ja que l’any 2005 va ser reconeguda per la UNESCO com a Patrimoni de la Humanitat. Es tracta de la Patum de Berga que es du a terme durant la Setmana de Corpus i és una festa popular única a Catalunya que s’ha mantingut pràcticament sense cap interrupció des del segle XV. El moment culminant de la Patum són els plens, que converteixen la plaça Major de Berga en un infern de foc. Els principals protagonistes de la festa ballen seguint el ritme del tabal i de la música que Joaquim Serra va compondre a finals del segle XIX.\nLa segona que explicarem són les Festes del Tura d’Olot que són considerades unes de les festes majors més importants de les comarques gironines i, per extensió, de tota Catalunya. L’any 1997 el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya les va declarar Festes d’Interès Nacional i l’any 1998 aquesta festa va ser convidada a les primeres jornades d’anàlisis sobre les festes populars, amb altres celebracions tan importants com els San Fermines de Pamplona, Les Falles de València o la Setmana Gran de Sant Sebastià. Al mateix temps, aquest esdeveniment que aplega milers de persones cada any, ha guanyat dos premis ARC a millor programació musical en directe de Festa Major de Catalunya i no només això, sinó que durant les festes d’Olot els gegants, els nans i els cavallets surten als carrers de la ciutat.\nSi ens traslladem al nord de Catalunya, arribem a Montblanc on se celebra la Setmana Medieval els dos caps de setmana que volten la Diada de Sant Jordi, el 23 d'abril. Compta amb un extens programa d'actes, que es renova parcialment cada edició i s'enriqueix amb noves aportacions tecnològiques i artístiques. Es representa la Llegenda de Sant Jordi que és l'acte més emblemàtic amb un espectacle de llum i música. També es du a terme el Mercat Medieval que és un dels primers que es va celebrar a Catalunya i aplega a 130 parades, exclusivament de productes artesans, distribuïts pels carrers i places del nucli antic gòtic.\nI per últim explicarem la Diada dels Raiers, una festa que recupera la memòria de l’antic ofici de transportar els troncs pel riu de la Noguera Pallaresa com es feia fins als anys 30 del segle passat. L’ofici dels raiers va ser molt important a aquesta vall durant dècades i després de 40 anys sense raiers, el 1979 es va celebrar la primera de les Diades amb l’objectiu de recuperar el patrimoni cultural i històric. La festa va ser declarada Festa Tradicional d’Interès Nacional el 2002. Els raiers comencen la seva travessia a la presa de La Llania i duen a terme nombroses activitats relacionades amb els raiers sigui a la Pobla de Segur o al Museu dels Raiers al poble veí El Pont de Claverol. La festivitat conclou amb el famós descens de rais per Noguera de la Pallaresa.\nTotes aquestes tradicions que us hem volgut apropar avui, són molt de la nostra terra, de la nostra cultura -en definitiva- molt nostres i conèixer-les és el primer pas per poder conservar-les al llarg dels anys.


Inici Notícies La Fira de Santa Llúcia obre les portes amb bon temps i altes expectatives de públic\nLa Fira de Santa Llúcia obre les portes amb bon temps i altes expectatives de públic\nEl cònsol major de la parròquia, Josep Miquel Vila ha donat per inaugurada aquest dissabte al matí una nova edició de la Fira de Santa Llúcia. Les parades de la mostra, una de les més tradicionals i la més antiga de les que se celebren a la parròquia, estan concentrades entre la plaça de la Germandat i l’avinguda Verge de Canòlich.\nLa mostra compta amb una vintena de parades en les què es poden trobar productes diversos i també els propis de les dates nadalenques entre els quals objectes de decoració, torrons, dolços, figures per guarnir els pessebres, arbres, material de cuina, roba d’abric feta a base de llana ... i es podrà visitar fins a les 19 hores del diumenge dia 2.\nLa comitiva oficial integrada, a banda dels cònsols major i menor, pel ministre Álvarez Marfany, així com per diversos consellers, ha vist com el rector de la parròquia, mossèn Pepe Chisvert ha fet la benedicció de la fira. De la seva banda, el cònsol major ha declarat als mitjans que s’espera superar el miler de visitants "en una de les fires més antigues d’Andorra".\nCom cada any, s'han programat activitats per als més petits: tallers infantils, animacions de carrer... I com a novetat, destacar la Fira del Playmobil instal•lada a la vela del Prat Nou. En paral•lel, s'ha tornat a apostar per la creació d'un espai gastronòmic en un terreny situat al costat de Casa Comuna. Així, durant la fira, de les 12 a les 15 hores, es farà una degustació que inclourà 3 ostres i 1 copeta de vi blanc a càrrec del restaurant Cantàbric a taula. Costarà 3,50 euros i comptarà amb l’animació musical del DJ Reivilo amb música dels anys 60,70 i 80.\nTambé es projectaran dues pel•lícules a l’auditori Rocafort, una el dissabte a les 17 hores i una altra el diumenge a les 12. I per als més menuts de la casa, s’ha instal•lat una caseta del Pare Noel a fi que li puguin lliurar les cartes. Tot el programa de la mostra es pot consultar a www.santjulia.ad\nEl proper 15 de desembre els lauredians triaran entre tres llistes\nEl ballet de Sant Petersburg torna a Sant Julià de Lòria\nEl temporal de les darreres hores provoca importants danys a la parròquia\n5a Diada dels Castellers d'Andorra\nContacontes en francès a Biblioteca


El Benefit Finding - Gabinet Psicològic Mataró\nEts aquí: Inici1 / Blog2 / Notícies3 / El Benefit Finding\nDe vegades sembla que esperem a perdre o a que passi alguna cosa per valorar allò que tenim. És famosa la frase “no valorem a algú o alguna cosa fins que ho perdem”. Doncs bé, res més lluny de la realitat, en certs moments aquesta afirmació sembla complir-se de manera gairebé literal. Aquest és el cas del Benefit Finding, un fenomen descrit recentment que fa referència a la reacció psicològica davant el càncer que porta a algunes persones a apreciar detalls de la seva vida que fins llavors havien obviat o oblidat. Així, tot i que es va començar a descriure específicament per a aquesta patologia, s’ha comprovat que és més que adequat aplicar-lo a moltes altres situacions, especialment relacionades amb certes malalties.\nS’ha postulat que l’aparició d’aquest fenomen està relacionat amb l’afrontament de l’estrès i el malestar emocional. D’aquesta manera, apareixeria com un mecanisme que ens permet esmorteir el patiment per la situació que estem vivint. Com sabem, hi ha diferents maneres de combatre els estressors tant externs com interns, però no tots resulten eficaços. A nivell general, diferents estudis han evidenciat que el estar en possessió de certs recursos psicològics i socials, possibilita trobar beneficis en relació als esdeveniments vitals estressants, permetent a més desenvolupar intervencions preventives per millorar la salut i el seu afrontament. En concret, el suport social percebut resulta especialment important en la millora del nostre estat físic i mental. També és important remarcar que el terme aquí descrit afecta persones de qualsevol edat, i es considera un mecanisme inconscient i automàtic. És com si tinguéssim un escut que s’activa davant les situacions d’alt patiment i sobretot davant aquelles que resulten incontrolables.\nÉs necessari passar per aquests moments per valorar i apreciar més la nostra vida? La resposta és no, però sembla que en aquestes ocasions ens veiem especialment obligats. Per això, des d’aquí volem emfatitzar la importància que té centrar-nos i valorar el present. El fet que apareguin fenòmens com el descrit evidència que moltes vegades ens tornem autòmats del nostre dia a dia. Estem tant centrats en el passat i en el futur que passem pel present sense processar-lo, i sobretot, sense viure’l!. És cert que la nostra societat està parcialment impregnada de preocupació, per la nostra feina, la nostra família, els nostres amics … I aquesta es descriu com l’estat d’inquietud i malestar relacionat principalment amb possibles esdeveniments futurs, o amb aspectes que ja han passat però que, paradoxalment, busquem remeiar o canviar. Això, quan apareix de manera molt marcada i reiterativa pot donar lloc a certs problemes psicològics com els trastorns d’ansietat o la depressió. Així i tot, en ocasions és cert que sembla inevitable caure en aquesta temptació. Tot i això, hemDe vegades sembla que esperem a perdre o a que passi alguna cosa per valorar allò que tenim. És famosa la frase “no valorem a algú o alguna cosa fins que ho perdem”. Doncs bé, res més lluny de la realitat, en certs moments aquesta afirmació sembla complir-se de manera gairebé literal. Aquest és el cas del Benefit Finding, un fenomen descrit recentment que fa referència a la reacció psicològica davant el càncer que porta a algunes persones a apreciar detalls de la seva vida que fins llavors havien obviat o oblidat. Així, tot i que es va començar a descriure específicament per a aquesta patologia, s’ha comprovat que és més que adequat aplicar-lo a moltes altres situacions, especialment relacionades amb certes malalties.\nÉs necessari passar per aquests moments per valorar i apreciar més la nostra vida? La resposta és no, però sembla que en aquestes ocasions ens veiem especialment obligats. Per això, des d’aquí volem emfatitzar la importància que té centrar-nos i valorar el present. El fet que apareguin fenòmens com el descrit evidència que moltes vegades ens tornem autòmats del nostre dia a dia. Estem tant centrats en el passat i en el futur que passem pel present sense processar-lo, i sobretot, sense viure’l!. És cert que la nostra societat està parcialment impregnada de preocupació, per la nostra feina, la nostra família, els nostres amics … I aquesta es descriu com l’estat d’inquietud i malestar relacionat principalment amb possibles esdeveniments futurs, o amb aspectes que ja han passat però que, paradoxalment, busquem remeiar o canviar. Això, quan apareix de manera molt marcada i reiterativa pot donar lloc a certs problemes psicològics com els trastorns d’ansietat o la depressió. Així i tot, en ocasions és cert que sembla inevitable caure en aquesta temptació. Tot i això, hem de plantejar-nos la possibilitat de considerar l’alternativa que proposem.\nEstratègies com el mindfulness poden ajudar-nos a combatre aquesta tendència i a “millorar el moment”. Promou un estil de vida centrat en l’ara, i buscant especialment no jutjar les nostres experiències, estats d’ànim i pensaments. En aquest sentit, podem arribar a comprendre que les nostres preocupacions difícilment es centren en coses del moment actual, de l’ara, relacionant-se molt més amb prediccions futures i amb valoracions del passat.\nHi ha diferents alternatives terapèutiques que inclouen aquesta pràctica entre els seus objectius. Si estàs interessat i/o consideres que et pots beneficiar, no dubtis en contactar amb el nostre equip de psicòlegs, situat a Mataró. T’oferirem tota la informació i ajuda que necessitis. de plantejar-nos la possibilitat de considerar l’alternativa que proposem.\nHi ha diferents alternatives terapèutiques que inclouen aquesta pràctica entre els seus objectius. Si estàs interessat i/o consideres que et pots beneficiar, no dubtis en contactar amb el nostre equip de psicòlegs, situat a Mataró. T’oferirem tota la informació i ajuda que necessitis.\nhttps://gabinetpsicologicmataro.cat/wp-content/uploads/2019/07/perder-1510.jpg 500 650 admin https://gabinetpsicologicmataro.cat/wp-content/uploads//2019/07/logo_negreEditado.png admin2019-06-14 09:01:482019-07-22 11:59:50El Benefit Finding\nL’Alexitímia El Trastorn d’Estrès Postraumàtic (TEPT) en la infància


Acta del Consell del Pla Integral de Rocafonda - El Palau. 06/09/2006 - Ajuntament de Mataró\nActa del Consell del Pla Integral de Rocafonda - El Palau. 06/09/2006\nData: 6 de setembre de 2006\nEl Sr. José Ramon Soria, representant de l'AMPA de l'Escola Bressol de Rocafonda,\nJosep Bermúdez i Núria Ibran, representant l'AV de Rocafonda-l'Esperança i Ciutat Jardí,\nel Sr. Josep Ma. Manté, representant del grup municipal d'ICV-EuiA,\nel Sr. Miquel Torner, en representació de l'entitat Marxaires Mataró-Canigó,\nel Sr. Cayetano Garcia Ruiz representant del Club petanca Roca 8,\nla Sra. Eva Guitart en representació de l'Associació de Comerciants i Serveis de Rocafonda,\nla Sr. Fina Pavón representant de la Vocalia de la Dona,\nles Sres. Carmen Díez i Conxita García i el Sr. Joan Torras representants de l'Associació de Gent Gran de Rocafonda,\nla Sra. Maria Zaloña, representant de la Federació d'Associacions de Veïns de Mataró,\nla Sra. Visitación Romero, representant del Grup Municipal PSC.\nEl senyor Oriol Batista, President del Consell del Pla integral de Rocafonda- El Palau,\nla Sra. Glòria Brusati, Tècnica dels Plans integrals territorials.\nNo hi ha excusats.\n2. Aprovació de les propostes al procés participatiu d'elaboració del PAM i\nPressupost 2007 (relacionades a l'acta de la sessió anterior)\n3. Presentació dels actes d'inauguració de la Ronda Pintor Rafel Estrany.\nEl President, senyor Oriol Batista incia la sessió donant la benvinguda als assistents i donant pas al primer punt de l'ordre del dia.\nLa senyora Fina Pavón i el senyor Josep Ma. Manté consideren que no és correcte reflectir el l'hora d'arribada dels assistents a la reunió. La senyora Glòria Brusati explica que en un altre Consell es va sol·licitar que es fes així i per això també es feia aquí. Atesa la demanda es deixarà de reflectir l'hora d'arribada dels assistents.\nEl senyor Miquel Torner demana que en l'ordre del dia d'avui s'incorpori un punt per a tractar la retirada del sostre de la nau del carrer Gibraltar. S'accepta la proposta i el senyor Oriol Batista proposa iniciar la reunió amb aquest punt.\nEl senyor Batista explica que en sessions anteriors ja s'havia explicat davant del Consell que la retirada de la teulada d'uralita de la nau industrial del carrer Gibraltar era una actuació a realitzar properament, ja que l'empresa especialitzada, demandada des de feia més de dos anys, estava disposada a intervenir. Hi havia hagut queixes per part de membres del Consell però insisteix en que ja s'havia informat del tema i no era una qüestió a debatre sinó simplement informativa.\nAlguns membres del Consell, senyors Miquel Torner, Josep Bermúdez, Josep Ma. Manté, i les senyores Núria Ibran, Maria Zaloña, consideren que els treballs per enretirar la teulada 'uralita de la nau industrial del carrer Gibraltar no s'han fet amb les mesures de seguretat necessàries:\n€ no es va avisar a les Associacions de Veïns ni es va prevenir a la població del perill que una actuació així comportava.\n€ molts veïns i veïnes van estar mirant com es realitzaven els treballs sense que hi hagués cap mesura de seguretat.\n€ els materials que es retiraven de la teulada van estar exposats a l'interior de la nau i de l'elevador, amb el perill d'estendre pols d'amiant en el barri.\n€ no creuen que els treballadors tinguessin cap mena d'especialització no consideren que sigui tant difícil encarregar un treball com el realitzat\n€ tot i ser una informació facilitada al Consell, creuen que caldria haver escoltat les veus que es manifestaven en contra d'aquesta actuació.\nEl senyor Oriol Batista presenta un informe elaborat pels serveis tècnics de Prohabitatge Mataró on es fa una valoració correcte de l'actuació realitzada, tant pel que fa a l'especialització i formació dels treballadors com per les mesures de seguretat adoptades.\nEls membres del Consell sol·liciten que, per evitar que succeixin de nou actuacions similars, cal establir conjuntament una metodologia i un procés per acabar de decidir quin serà el futur de la nau del carrer Gibraltar. Cal implicar al barri, ja que és una actuació important per aquest. En aquest punt sorgeixen divergències entre alguns dels integrants del Consell, ja que d'una banda es defensa la proposta municipal de construir habitatge social per a poder iniciar una dignificació de l'habitatge al barri; i per l'altra banda, s'està en contra de la construcció de nous pisos que puguin densificar encara més el barri.\n2. Aprovació de les propostes al procés participatiu d'elaboració del PAM i Pressupost\n2007 (relacionades a l'acta de la sessió anterior)\nS'expressa l'acord amb les propostes presentades, però el senyor Miquel Torner fa notar que mancaria incloure algunes actuacions que sortien a la llei de barris:\n- adquisició d'habitatge\n- millora del transport públic, especialment per cobrir les mancances del cap de setmana.\n- urbanització dels carrers de El Palau\nLes propostes seran incorporades i presentades al govern municipal pel PAM 2007.\nEl senyor José Ramon Soria, assenyala que les obres de la Ronda Pintor Estrany han finalitzat però encara hi ha carrers tallats i un sentit de la marxa tancat. Això crea malestar entre els veïns i veïnes.\nEl senyor Oriol Batista explica que el proper dia 30 de setembre s'organitzarà un acte festiu d'inauguració de la Ronda Rafael Estrany. Es vol organitzar un acte central institucional acompanyat d'activitats promogudes per les entitats del barri i, per aquest motiu, convida a aquelles que estiguin interessades a participar-hi.\nEl senyor Cayetano García explica que l'Associació de petanca Roca'81 està organitzant el 25è aniversari de l'entitat i podria ser interessant aprofitar la inauguració per a fer alguna activitat relacionada.\nEls senyors Torner, Manté, Torras i la senyora Zaloña manifesten el seu desacord amb la intervenció realitzada a la Ronda Estrany, especialment amb el carril bici que:\n€ ocupa més del 50% de la vorera reduint considerablement el pas de vianants\n€ els bancs estan ubicats massa a prop del carril bici i pot causar algun accident\n€ l'espai de prioritat invertida de la Ronda Estrany és inútil ja que els cotxes no ho respecten i cal senyalitzar-ho millor.\nEl senyor Torner considera que no s'han respectat els acords tant en l'ubicació del carril bici, que es va sol·licitar que estigués en els marges de la Riera de Sant Simó, com amb la grandària del futur aparcament en superfície que ocuparà la major part de la zona verda.\nFinalment el senyor Batista resolt, comentant que aquesta actuació ja s'ha tractat àmpliament en diferents sessions de treball, i per tant es donarà trasllat d'aquestes queixes al servei d'obres.\nEn primer lloc es respon a dues qüestions sobre l'Av. Amèrica que el senyor Miquel Torner va realitzar en la sessió anterior. Així doncs, s'explica que s'ha iniciat la tercera fase de les obres, ja que ateses les dificultats en l'execució de les dues fases anteriors es va veure la necessitat de continuar amb l'execució de la tercera fase per tal d'acomplir els terminis establerts en el calendari previst per a l'obra. L'inici d'aquests treballs va ser comunicat per carta a les dues Associacions de Veïns i no es va fer fins que no es va tenir oberts els dos sentits de la marxa del tram central. D'altra banda, s'ha avançat també el projecte de concessió del mobiliari i pèrgoles, previst per a una fase de treball posterior. D'altra banda, s'explica que el tractament dels arbres no ha estat diferenciat en cada tram. El manteniment dels arbres depenia de l'afectació de l'obra, és a dir, de si el tamany de l'obertura arribava fins al punt on estaven els arbres o no.\nEn el tram central aquesta afectació incloïa els arbres, mentre que això no succeïa en el primer tram. Els arbres del tram central van ser sotmesos a un estudi per a valorar la possibilitat de trasplantar-los a un viver mentre durava l'obra. L'estudi va establir que els arbres no estaven en prou bon estat com per a sobreviure i per aquest motiu no es van trasplantar.\nEl senyor Torner, però, no es mostra satisfet amb l'explicació i considera que la resposta es poc acurada.\nEl senyor Bermúdez demana poder conèixer el projecte de pèrgoles i mobiliari urbà per a l'Av. Amèrica, i la senyora Pavón demana conèixer la tasca dels mediadors ciutadans i considera que caldria estudiar la possibilitat de desenvolupar un projecte d'horts terapèutics.\nEl senyor Torras manifesta que els gossos fan les seves necessitats en la gespa del talús del cementiri malgrat estar prohibit. Demanda un major control.\nEl senyor Torner exposa un seguit de qüestions:\n€ demanda limitar la velocitat del carrer Santigo Rusiñol i fer actuació contundent sobre els cotxes aparcats.\n€ anuncia la signatura el conveni per a tirar endavant el projecte de la Llar Cabanellas\n€ demanda quina serà la finalitat de l'espai exterior annex a l'equipament del carrer Colòmbia, ja que considera que la proposta de fer unes pistes de petanca és una pèrdua de possibles equipaments pel barri.\nEs tanca la sessió a les 22'00h.\nResum dels acords de la sessió:\n1. Establir conjuntament una metodologia i un procés per consensuar quin serà el futur de la nau del carrer Gibraltar. Cal implicar al barri, ja que és una actuació important per aquest.\n2. Incorporar les darreres propostes realitzades al PAM 2007\n3. Presentar en el proper Consell Territorial el projecte de mobiliari de l'Av. Amèrica i el projecte de Mediació Ciutadana President del Pla integral de Rocafonda-El Palau Secretaria del Consell del Pla Integral de Rocafonda-El Palau\nOriol Batista i Gàzquez Glòria Brusati i Massaguer\nMataró, 12 de setembre de 2006


Expedició de cèdules d’habitabilitat per la PAH - Arquitectura Sense Fronteres\nExpedició de cèdules d’habitabilitat per la PAH\nProjecte: Expedició de cèdules d’habitabilitat per la PAH\nContrapart: Plataforma d’Afectats per la Hipoteca (PAH)\nBeneficiaris: persones en situació d’infrahabitatge destinataris de la PAH\nDescripció: un total de 116 actuacions en el marc del dret a l’habitatge. Ens hem centrat en l’expedició de cèdules d’habitabilitat, reduint el seu cost al del desplaçament d’un tècnic més el de les taxes administratives, i assessorament a les diferents plataformes de Barcelona i àrea metropolitana principalment. També vam enviar un escrit a tots els grups parlamentaris, i es va mantenir una reunió al Parlament de Catalunya a la que van assistir, a part de representants de ASF y la PAH, representants de la CUP, el PSC i CiU.\nA aquesta reunió el representant de CiU va facilitar una nota interpretativa de la legalitat vigent, emesa per la Secretaria d’Habitatge i Millora Urbana i adreçada al Col·legi de Notaris, a la que es comunica la possibilitat d’exoneració de cèdula per als casos de dació en pagament i, conseqüentment, la no obligatorietat de lliurar-la per part dels afectats. Encara i així des de ASF seguim considerant que, tractant-se d’una situació com la exposada, aquesta exoneració hauria de quedar expressament ratificada mitjançant la modificació de la Llei del dret a l’habitatge, que és la que ho regula.\nDia de treball a la Mula\nProtecció del patrimoni històric del barri de Vallcarca


Gran èxit de la campanya Guíxols Gaudeix Nadal, amb més de 350 butlletes participants – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nGran èxit de la campanya Guíxols Gaudeix Nadal, amb més de 350 butlletes participants\nBy Paul Marca|2021-01-11T16:39:17+02:0011 de gener de 2021|Sense categoria|0 Comentaris\nEl matí de dilluns, 11 de gener de 2021, s’ha celebrat a la Sala de Plens de l’Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols el sorteig relatiu a la campanya comercial Guíxols Gaudeix Nadal. La iniciativa, impulsada pel consistori en coordinació amb l’associació Guíxols Comerç i Turisme, ha resultat tot un èxit després que s’hagin presentat a l’Oficina de Turisme 361 butlletes participants. Són gairebé 100 butlletes més que la proposta Guíxols Gaudeix que es va dur a terme durant els mesos d’estiu a la ciutat, tota una fita tenint en compte que el temps de què disposaven els usuaris era la meitat del que van tenir en la passada època estival.\n“Hem aconseguit consolidar la iniciativa: els usuaris ja van a les botigues demanant la butlleta”, comenta la regidora d’Esdeveniments de Ciutat, Núria Cucharero. La mateixa edil sosté que, a banda de l’impacte econòmic, “la proposta també anava destinada a conscienciar sobre la importància de fer despesa als establiments de la població per, d’aquesta manera, contribuir a què la roda de l’economia local continuï rodant tot i les circumstàncies crítiques del moment”. Cucharero ha especificat que “més de 250 establiments i comerços han format part del Guíxols Gaudeix Nadal”.\nRecordem que la proposta es va iniciar el 27 de novembre de 2020, coincidint amb el Black Friday, i s’ha allargat fins a la diada de Reis de 2021. A part de Núria Cucharero, la rifa ha estat també encapçalada per l’Alcalde de Sant Feliu de Guíxols, Carles Motas, i el vicepresident de l’entitat Guíxols Comerç i Turisme, David Novi. La sort s’ha repartit entre tres butlletes:\n◾ 1r premi [val de 2.000€]: Laura Catalán Gonzalez.\n◾ 2n premi [val de 1.000€]: Sonia Agüera Riera.\n◾ 3r premi [val de 500€]: Tina Faz Tejero.\nLes guanyadores ja han estat informades i podran gastar els seus respectius vals fins al 14 de febrer d’enguany.


Guia Maresme 2005: Gegants, nans i bestiari del Maresme\nLes Biblioteques Municipals del Maresme, amb la intenció de fomentar el coneixement del llegat cultural de les nostres viles, oferim per Sant Jordi, com és costum, una guia de recursos, en format especial de postal, sobre éssers d'origen remot i obscur, posseïts d'un encís que ha fet ballar i vibrar petits i grans de totes les generacions.\n"Hi ha gegants en el llegendari, en el rondallari; hi ha gegants en el discurs religiós i en el mitològic. Bons o dolents, a causa de la seva grandària, magnifiquen les virtuts o els defectes dels humans fins a convertir-se en símbols d'aquestes qualitats que volem destacar. Entre l'home i el gegant hi ha una atmosfera de proximitat i distància, admiració i temor, projecció i simbologia. Els estudis antropològics tenen molta matèria d'estudi en aquesta zona volàtil del subconscient col·lectiu."\nGuanyabens i Calvet, Nicolau. Els Gegants de la ciutat de Mataró. Mataró: Patronat Municipal de Cultura, 1999. Pàg.15\nEls Gegants, els nans i el bestiari apareixen, entre altres motius, per la necessitat de refermar la identitat local, per fer-la símbol de la comunitat. Les biblioteques municipals també volem potenciar la nostra identitat local i, com sempre, volem obrir una porta a la cerca documental, a la tradició oral i a la investigació local, i ser un símbol de la comunitat, ser un centre local d'informació.\nQuan obriu la guia, hi trobareu les postals ordenades alfabèticament per pobles, amb l'adreça, els horaris de la biblioteca i la figura o les figures que cada localitat vol exhibir en aquest treball. A continuació, les citacions bibliogràfiques del fons de col·lecció local de cada biblioteca i, a sota d'aquestes, la indicació d'on es pot localitzar el document.\nI tots, a través d'Internet, podreu navegar/viatjar pels llocs web que us recomanem.\nCada una de les biblioteques participants ha obtingut la informació gràcies a la col·laboració de les regidories de cultura, de les colles geganteres, de les personalitats enteses en la matèria o, simplement, ha extret la informació de la documentació citada. La nostra especialitat no és pas la d'historiadors, i no pretenem exposar en aquesta guia la descripció històrica d'aquestes figures; això no obstant, volem mostrar unes notes breus del conjunt de les figures de cartró de la comarca del Maresme.\nEl servei de préstec interbibliotecari, de les biblioteques que treballem en xarxa, us pot facilitar la consulta de qualsevol d'aquests documents i prestar-vos-els.\nUs convidem a visitar les biblioteques i les figures de cartró de les nostres poblacions.\nBiblioteques Municipals del Maresme, 2005\nData de creació: 22/09/2014


El Col·lectiu francoalgerià 66 denuncia la influència de Zemmour - La Clau\nSegons una enquesta recent, el polemista rep entre un 12 i un 15%\nDimecres, 6 d'octubre de 2021. 16:00h\nÉric Zemmour © Comunicació Éric Zemmour\nLa reducció de visats concedits als magribins és denunciada per El Col·lectiu francoalgerià 66, que observa una "zemmourizació de les ments".\nEn vista de les eleccions presidencials del 10 i 24 d’abril de 2022, la revelació del potencial electoral del controvertit Eric Zemmour preocupa el Col·lectiu francoalgerià. El seu representant, Farid Mellal, denuncia la reducció del lliurament de visats, a alçària de 50%, a nacionals del Marroc, Algèria i Tunísia. Aquesta decisió del president de la República, Emmanuel Macron, crea un "clima nauseabund" que testimonia una "zemmourització dels esperits", destaca l'associació.\nLa mesura del govern “margina una població estigmatitzada durant molt de temps” mentre corre el risc d’« afectar greument els intercanvis familiars de franceses i francesos d’origen nord-africà », un estat de coses que establiria un “ciutadania de dos nivells”, afegeix el Col·lectiu francoalgerià. També subratlla una "greu contaminació del debat públic" mitjançant la promoció de "les tesis més extremistes". Farid Mellal descriu Éric Zemmour com un autor "que demana la puresa de la raça francesa", en un "increïble grau d'ignominia".\nZemmour, amb 17% pot ser a la segona volta\nLa darrera enquesta Ifop-Fiducal encarregada pel canal LCI i el diari Le Figaro, publicada dilluns 4 d’octubre, acredita Eric Zemmour de 12 a 15% de les intencions de vot a la primera volta de les eleccions presidencials. Aquest últim, que s’ha declarat candidat, esmicola la candidatura de Marine Le Pen (Reagrupament Nacional), que ha caigut del 18% al 21% des del darrer estudi realitzat pel mateix institut. Però un altre estudi, realitzat per Harris Interactive i publicat aquest dimecres 6 d’octubre, obre les portes de la segona ronda al periodista d’extrema dreta. Queda segon en intencions de vot, amb un 17%, per davant de Marine Le Pen, que baixa fins al 15%.\nPerpinyà: el Consell Departamental presenta una denúncia contra Zemmour


lletres de tinta impresa: Poble Sahrauí, la riquesa d’un territori causa de perversa esclavització\nPoble Sahrauí, la riquesa d’un territori causa de perversa esclavització\nUn any després que Aminetu Haidar, activa pacifista pels drets d’autodeterminació del Poble Sahrauí i pel Drets Humans, ocupara portades de premsa i mitjans de comunicació, motivara articles d’opinió, moguera consciències, ens movilitzara a eixir al carrer, i remoguera preocupacions interessades, la realitat del poble sahrauí torna a mostrar el seu drama. Ara amb major cruesa si cap que llavors, perquè no és només una persona la violentada, sinó una població. I perquè, endemés, ha passat un any sense que la situació dels sahrauís tinguera la més mínima millora.\nUn any que ve a sumar-se als anterior, i en fan 35, o més.\n35 anys d’ocupació i lluita: A 1975 les tropes espanyoles abandonaren el territori del Sàhara donant pas a l'ocupació militar marroquí. Aviat, començaren els enfrontaments armats entre l'exèrcit d'Alliberament Popular Sahrauí i l’exèrcit marroquí. La lluita armada va durar fins a 1981, 16 anys de guerra que acabaren quan el Consell de Seguretat de les Nacions Unides creà el pla de pau en 1991, així com una Comissió especial per al Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO). El fracàs de la MINURSO és evident. L’ ONU ha mantingut durant tots estos anys una neutralitat còmplice amb les violacions dels Drets Humans i no ha actuat per a exigir i garantir la celebració d'un referèndum. Els sahrauís continuen la lluita pacífica.\n35 anys d’exili en la dura hamada: La població civil sahrauí va haver de fugir a la regió algeriana de Tindouf, la zona més inhòspita i pedregosa del desert del Sàhara, on es crearen 5 campaments de refugiats. S'estima que hi viuen 165.000 habitants. Sense aigua corrent, xarxa elèctrica, a penes treball i falta de mitjans en educació i sanitat, sobreviuen gràcies a l'ajuda humanitària.\n35 anys de divisió de territori i famílies: Amb l’ocupació marroquí el territori saharià va quedar dividit. Marroc va ocupar una zona rica de substancioses mines de fosfats, així com la zona costanera amb gran riquesa de pesca. El Marroc practica la tortura i la pressió sobre la població sahrauí que s’hi manté, els prohibeix el dret de manifestació pacífica, segresta, tortura, viola i empresona en condicions infrahumanes, tant a homes com a dones.\nLa zona alliberada pel Front Polissari és una franja de desert àrid, poblada de mines antipersona (més de 5 milions) que causen gran quantitat de víctimes entre la població nómada i el bestiar.\nEn mig, separant ambdues parts hi ha el mur de la vergonya. Més de 2.700 kilòmetres de murs d'arena, pedra i camps de mines. Amb sistemes de detecció, radars, búnkers i un fort sistema de vigilància de marroquí. Va ser construït per Marroc, entre 1980 i 1987, per a defensar les ciutats més importants i garantir la usurpació dels recursos naturals.\n35 anys de guanys i impunitat per als ocupants: Grans ingressos econòmics amb els rics recursos naturals del Sàhara: les mines de fosfats i la pesca. Controlant una important situació geogràfica pel pas fronterer d'Àfrica a Europa ( d'immigració, narcotràfic, terrorisme…). Invisibilitat i silenci ( forçat amb amenaces) del conflicte en els mitjans de comunicació.\nMés de 35 anys de reclamar i esperar: La celebració d'un referèndum per a l'autodeterminació del Sàhara Occidental, tal com l'ONU va proclamar en 1965.\nLa no violació dels Drets Humans en els territoris ocupats del Sàhara.\nLa fi de l'ocupació del Marroc en el Sàhara i el cessament de l'espoli de les riqueses naturals que no li pertanyen.\nEl Poble Sahrauí manté des de 1991 la lluita pacífica i democràtica, mentre que El Marroc no ha dut a terme les condicions de l'alt el foc i continuen explotant bombes antipersona. El Marroc és el 2n país que més resolucions de l'ONU incompleix, després d'Israel.\nAmb aquest breu recull de dades, estretes de diferents mitjans, sume la meua veu a les que criden en favor de la llibertat del Poble Sahrauí, ocupat per les riqueses del seu territori, subjugat amb les modernes formes de perversa esclavització col.lectiva.\nSáhara y el muro del que nadie quiere hablar\nAudios sobre el Aiun\nPublicado por pepa guardiola en 15:10


El Museu de Belles Arts mostra la història "no reconeguda" de les titelles - Castellonplaza\nCASTELLÓ. Cultura de la Generalitat, a través de l'Institut Valencià de Cultura, inaugurarà aquest dijous la primera exposició temporal de l'any 2022 en el Museu de Belles Arts de Castelló. La mostra Una història de titelles romandrà en la sala del pati d'etnologia fins al 27 de març.\nEl delegat territorial de l'IVC a Castelló, Alfonso Ribes, ha destacat que aquesta mostra vol reivindicar el paper, "no sempre reconegut", d'un art teatral en el qual es troben espectacles amb un gran nivell, "no només des del punt de vista d'elaboració artesanal, sinó també amb obres i textos molt interessants".\nAprofitant la inauguració de la primera exposició temporal de 2022 en el Museu de Belles Arts de Castelló, Ribes ha avançat que, aquest trimestre, "l'objectiu de l'IVC és reforçar les activitats complementàries en el recinte museístic". En aquest sentit, ha destacat les trobades culturals, com la presència aquesta setmana, en el Club de Cultura, del director del Museu Regna Sofia, Manuel Borja-Villel, i, pròximament, de l'hispanista Ian Gibson. A més, es continuarà amb l'oferta d'activitats didàctiques o tallers familiars.\nL'exposició Una història de titelles està organitzada entre l'Institut Valencià de Cultura i la Universitat d'Alacant. La mostra reivindica el paper de les titelles al llarg de la història de la cultura. Les marionetes ressorgeixen amb una ampla varietat de modalitats durant la segona mitat del segle XIX -autòmats, ventriloquia, espectacles òptics- i acaben renovant tècniques en el XX -guant, guinyol, fil, teló de putxinel·li, ombres, entre unes altres-.\nEn els últims anys han aparegut una sèrie de companyies professionals que han fet l'experimentació necessària per a obrir nous camins estètics i discursius en els escenaris i fora d'aquests, com en la publicitat, la televisió o el cinema, segons ha informat el Consell en un comunicat. Aquest recorregut històric des de l'antiguitat fins a l'actualitat es podrà gaudir en el Museu de Belles Arts de Castelló fins al 27 de març, amb entrada gratuïta.\nD'altra banda, el Teatre Principal de Castelló tenia previst inaugurar aquest dijous el cicle 'Els dijous al Principal' amb la representació de l'obra 'Proyecto Meitner', però per motius aliens a l'Institut Valencià de Cultura, la representació ha sigut cancel·lada.


El Vendrell s'omple de ciclistes amb la Cursa Social\nEl Vendrell s'omple de ciclistes amb una concorreguda edició de la Cursa Social\nMés de 200 persones han pres part a l'esdeveniment de la Penya Ciclista Baix Penedès\ndilluns, 18 de febrer 2019 - 13:40h\nCiclistes a la novena Cursa Social del Baix Penedès. | Cedida\nGran diumenge de ciclisme al Vendrell el que s'ha viscut aquest 17 de febrer, amb una concorreguda novena edició de la Cursa Social que organitza la Penya Ciclista Baix Penedès. En total hi van prendre part prop de 200 ciclistes, convertint-se en la primera cursa que esgota les inscripcions a Catalunya en el que es porta de temporada. Dins dels nombrosos participants tarragonins, hi van prendre part dos ciclistes de la Penya Ciclista Baix Penedès, vuit de Runnbikes del Vendrell Club Esportiu, i sis del Camp Clar Tarragona. En aquesta edició també han participat un total de 41 ciclistes de fora de l'Estat.\nTres corredors es disputen la victòria\nEl recorregut de la cursa (de 77 quilòmetres) constava de tres voltes que passaven per diferents municipis del Baix Penedès, com ara la Bisbal del Penedès, la Joncosa del Montmell i el Vendrell, d'on es feia la sortida i l'arribada. La cursa se la van decidir entre tres corredors, guanyant al final Corentin Navarro (de l'equip francès Vel Sprint Narbonnais), que va superar a l'esprint a Albert Masana (Montsià Club Esportiu) i quedant a cinc segons Llibert Sendrós (Repetxó Club Ciclista de Vilafranca).\nEl grup perseguidor, encapçalat per Joan Font Bartolí, que va fer quart, va entrar a vint segons del guanyador. En la categoria de corredors locals, hi van participar Javier Ornia, Manu Arroyo, Aitor Casas, Sergi Guasch i Juanjo Sarmiento que es va emportar el primer premi (Runnbikes del Vendrell Club Ciclista). Durant tot el matí hi va haver un temps magnífic, que va permetre la presència de molts seguidors, sobretot a l'arribada al Vendrell.\nEls guanyadors de la novena Cursa Social del Baix Penedès. | Cedida\nUna escola ciclista al Baix Penedès\nLa cursa va ser enregistrada per un professional dels drons, i s'elaborarà un tràiler promocional sobre el projecte de fer una escola de ciclisme al Baix Penedès que involucri els catorze municipis de la comarca. Aquest projecte, dirigit per Joan Vidal i Robert, va ser presentat fa uns dies a l'Ajuntament del Vendrell. Mentre es desenvolupa el circuit per fer els entrenaments, el president de la Penya, Javier Ornia Torres, està en negociacions amb el Kàrting Vendrell i una altra entitat de Calafell per trobar un espai provisional.\nUna cinquantena de ciclistes reclamen més seguretat a les carreteres des del Vendrell.


Totes les ànimes de l'Església i de la política acomiaden mossèn Ballarín | NacióDigital\nXavier Novell: "Amb ell, s'acaba una generació de capellans extraordinaris" | Francesc Ribera el defineix com un "veí i de prop" i un "custodi d'esperances" | El president, Carles Puigdemont, i diversos dirigents tant de CDC, com d'ERC i de la CUP, diuen adéu al "rector de Catalunya"\nper Pere Gendrau , Berga, 19 de març de 2016 a les 18:52 |\nOriol Junqueras; l'alcaldessa de Berga, Montse Venturós, i Carles Puigdemont, al funeral de mossèn Ballarín | Carles Palacio\nDes de bon matí d'aquest dissabte, 19 de març de 2016, a Berga ha plogut. No ha parat de caure la pluja, fina, des d'uns núvols grisos que embocallaven de tristesa la capital del Berguedà. Era com si la verge de Queralt hagués començat a plorar, i no volgués deixar de fer-ho fins l'hora de dir l'últim adéu a qui havia acaronat, nit rera nit, a dalt del cim que li fa de casa.\nMossèn Josep Maria Ballarín havia deixat anar l'últim alè poques hores enrere, divendres, el dia abans del seu sant. Un estol d'amics i companys de fatigues han passat pel tanatori, però a les quatre de la tarda ha arribat l'hora d'un funeral que, com s'esperava, ha estat farcit de sentiment. Algú que carregava amb les essències de moltes coses, que tenen arrels profundes, se'ns n'ha anat. I això pesa.\nEl funeral de mossèn Ballarín ha omplert de gom a gom l'església de Santa Eulàlia de Berga. Foto: Carles Palacio\nLa cerimònia ha començat amb puntualitat, i al llarg de poc més d'una hora i mitja ha estat un petit regal per a tothom que s'ha acostat fins a l'església. L'Schola Gregoriana de Catalunya. ha cantat tota la missa amb un gregorià perfecte. El rector de Gósol, Ramon Anglerill, ha destacat durant el seu sermó que feia temps que no se sentia una interpretació així, i que aquesta música donava pau. "I això és el que volia mossèn Ballarín", ha precisat.\nAbans, però, les primeres notes que s'han sentit al que es coneix com l'església de Sant Pere pels berguedans, han estat les d'una peça de Mozart, un autor que omplia els seus dies i nits d'estudi. A l'altar, presidia el bisbe de Solsona, Xavier Novell, acompanyat del seu antecessor, Jaume Traserra, i de l'arquebisbe de la Seu d'Urgell, Joan Enric Vives. I els envoltaven una vintena llarga de capellans. Molts, com Ballarín, capellans de poble.\nBenaurances i Francesco\n"Feliços els humils, perquè seran ells els que posseiran la terra", va dir Jesús, i també "feliços els perseguits per ser justos, perquè d'ells serà el regne del cel". El bisbe Novell ha destacat que Ballarín estava "enamorat de les benaurances", i que això es notava en un dels seus llibres essencials, Francesco, sobre la vida de Francesc d'Assís i la veneració que li mostrava. "Amb ell es va acabant una generació de capellans extraordinaris", ha subratllat Novell.\nEl bisbe de Solsona ha demostrat tenir tacte i nas en el seu sermó, perquè ha destacat coses del mossèn, sobretot pel que fa referència a la vida berguedana, triades amb cura. Per exemple, el trio que conformaven amb mossèn Noves i mossèn Serra. "Coneixien i tocaven l'entranya de la vida del carrer Major, l'ànima dels berguedans", ha destacat.\nLes dues ànimes eclesiàstiques\nEl sermó, ha anat a càrrec, en primer lloc, del bisbe Novell. Però, després, per voluntat pòstuma de Ballarín, qui ha parlat ha estat el seu rector, a Gósol, Ramon Anglerill. I aquesta fotografia és la que resumeix, en part, el funeral de mossèn Tronxo. Les dues ànimes de l'església, la més pulcra i ortodoxa de Novell, i la més planera, la més senzilla, la més popular en definitiva del rector, han acomiadat, a la seva manera, un capellà admirat.\nA Berga, el bisbe Novell aixeca algunes reticències. Especialment, arran dels seus sermons a l'ofici de Corpus, per Patum. I el fet que ell presidís la missa creava una expectació tensa per part de les files de tall més progressista dels fidels. Però el cert és que ha trobat un to i un format molt adequats, amb un tracte exquisit pel missatge. Un missatge facilitat per l'evangeli, centrat en el Sermó de les Benaurances de Jesús als seus apòstols.\nFuneral de mossèn Josep Maria Ballarín. Foto: Carles Palacio\nEl torn del rector\nNovell ha fet un més que correcte comiat institucional. El sentiment, aquella església que s'amaga a l'interior i la grandesa de la vida senzilla, ha arribat amb mossèn Ramon Anglerill. El bisbe li ha donat la paraula assenyalant que aquesta era la voluntat de Ballarín, tot afegint divertit que ho feia "sense límit de temps". I el rector de Gósol s'ha mostrat tal com és, només començar: "Em sembla que ja us ho han dit tot".\nPerò no, els que s'aplegaven i omplien a vessar l'església de Sant Pere no ho havien sentit tot. Calia algú que recordés aquella església planera, a tocar, que representava Josep Maria Ballarín. La d'"El bon Déu dels bolets", tal com ha recordat Anglerill. "La del Déu que es va fer de carn i ossos per asseure's davant dels homes i rentar-los els peus". I aquí és on el rector de Gósol no ha pogut amagar les llàgrimes, ni la veu trencada.\nAdéu al vicari\nRamon Anglerill ha recordat moltes coses de mossèn Ballarín. Com que potser va marxar de Queralt "amb tristesa", però va ser feliç d'anar a parar a Gósol, i de trobar "la pau". També ha destacat el paper de la seva inseparable Emília, i de com la seva companyia l'ha fet viure feliç durant tots aquests anys. "Ell s'ha apagat, però la seva llum continuarà brillant per sempre més", ha conclòs el rector de Gósol, que ja des d'ara troba a faltar el seu vicari.\nHi ha hagut molta espiritualitat, molt cristianisme en estat pur, al funeral de mossèn Ballarín. Però, tractant-se d'ell, també hi havia d'haver política. Bé, més que política, país. Molt de país. Ho mostraven les cares que s'hi aplegaven, d'àmbit nacional: el president, Carles Puigdemont; el vicepresident, Oriol Junqueras; el conseller de Sanitat, Toni Comín; l'expresident Jordi Pujol; el portaveu de Democràcia i Llibertat al Congrés, Francesc Homs; i el diputat d'ERC a la cambra baixa Joan Capdevila.\nTambé hi havia representació, i molta, de l'àmbit local, començant per l'alcaldessa de Berga, Montse Venturós, i dels regidors de l'equip de govern de la CUP Oriol Camps, Francesc Ribera "Titot" i Mònica Garcia. També hi eren els exalcaldes Jaume Farguell i Juli Gendrau, a més de regidors de CDC al consistori encapçalats per Antoni Biarnés. Tancaven la representació institucional l'alcalde de la Seu d'Urgell i diputat, Albert Batalla; el vicepresident de la Diputació de Barcelona, Dionís Guiteras; i l'alcalde de Gironella i president del Consell Comarcal del Berguedà, David Font.\nL'expresident del Barça Joan Laporta arribant a l'església de Santa Eulàlia durant el funeral de mossèn Ballarín. Foto: Carles Palacio\nCàrrega de país\nPoques persones, com Ballarín, són capaces d'aplegar tot l'espectre ideològic del país. Però ell n'era una. I és per això que el parlament del regidor Francesc Ribera ha transmès admiració i respecte. El "Titot" ha definit el capellà de Queralt com un "veí de prop", a més d'un "poeta", d'un "fabricant d'adagis i planys" i d'un "custodi d'esperances".\n"Ser d'un lloc i saber que ets d'aquest lloc; allò que val és la consciència de no ser res, si no s'és poble", pronunciava Francesc Ribera davant d'una església en què, per un moment, les diverses maneres d'entendre l'església i la política de casa nostra han aparcat diferències per acomiadar algú molt estimat. "No tingueu por de Déu", es diu al recordatori del funeral. Ell mateix ho va dictar, pocs dies abans, i ho va fer acompanyar d'un senzill "a reveure". Al darrera, una verge de Queralt envoltada d'orenetes, i amb aquella que li alateja damunt de la mà. Adéu, mossèn.\nL'expresident Jordi Pujol i la seva dona, Marta Ferrusola, al funeral de mossèn Ballarín. Foto: Carles Palacio\nFuneral de mossèn Ballarín a Berga\n«El meu Queralt», el llibre pòstum de mossèn Ballarín\nSocietat, Berga, mossèn Ballarín, Josep Maria Ballarín, Berguedà\nTota la màfia junta\nPer Anònim el 20 de març de 2016 a les 13:48\nVaja tota la banda del corre i no miris enrera junta. Em decepciona veure a les CUP peo en fi......tota llealtat es te que pagar d alguna manera mes aviat que tard......\nPer Anònim el 20 de març de 2016 a les 11:49\nSi vols copiar-me els missatges, com a mínim digues que és una còpia. A més, per a ser quintacolumnista cal ser molt intel•ligent, paraula que tu no saps ni si s'escriu amb hac o sense.\nPer Anònim el 19 de març de 2016 a les 22:43\nBallarin a part de ser una persona molt culta, era molt inteligent. I amb aquestes dues qualitats tant importants, és un gran mèrit ser sencill com era ell. La gent dona premis i exalta el ser culte i intel.ligent, però la gent estima a les persones sencilles. El trobarem molt a faltar\nPer Anònim el 19 de març de 2016 a les 21:05\nL'esglèsia catòlica escanyola amb la seva intransigència en va ajudar a tenir en Mn Ballarin una persona-capellà excepcional, del poble i per al poble. Gràcies Tarancón.\nFinni Pel Roig\nPer L´avi Florenci el 19 de març de 2016 a les 20:38\nNen, que no cola. Que ets un quintacolumnista pocatraça i continues sense dominar la gramàtica. Au, vés a escriure al AVUI, que són més de la teva corda.\nUNA GRAN LLASTIMA\nPer Finni Pel Roig el 19 de març de 2016 a les 19:56\nNo tindrem mai mes els seus articles a l´AVUI, amb aquell català tan ric i polit i bonic , amb paraules que em feien recordar-les en boca de la meva mare i de la meva avia .\nSense lider politic i sense rector catòlic\nPer Anònim el 19 de març de 2016 a les 19:30\nCatalunya ja no és res! Visca el nacional-catolicisme català!!!!\nQue li posin una avinguda\nPer Anònim el 19 de març de 2016 a les 19:16\nA altres mosséns els volen treure del nomenclator de carrers, però a mossén Ballarín li posaran una avinguda, perquè, en definitiva, aquí el que compta, ahir com avui, no són els mérits o demérits objectius, sinó si és o no dels "nostres"


Melanie: The Girl with all the Gifts – korova kino bar\n15 d'Octubre de 2016 In aventura, bèl·lica, ciència ficció, horror By Pere Tubert Juhé\nEn alguna de les assignatures de la carrera, no sabria dir si botànica o etologia, vaig sentir a parlar per primera vegada dels cordíceps. Els cordíceps són una filigrana evolutiva, uns fongs paràsits que infecten insectes i altres artròpodes. Erugues, vespes, llagostes, aranyes. Possiblement l’hoste més interessant siguin les formigues. Quan el fong aconsegueix penetrar l’exosquelet envaeix el sistema nerviós de la formiga i en modifica el seu comportament. Fa que abandoni el niu però que no marxi gaire lluny, s’enfili a una fulla i en quedi penjada per les mandíbules. Una vegada fet això, el fong continua el seu creixement consumint la formiga fins a desenvolupar el cos fructífer que eclosiona alliberant les espores de tal manera que caiguin suaument sobre la resta de la colònia.\nUn fong capaç de consumir i controlar els cervells d’insectes privant-los de voluntat. Vaig obrir uns ulls com taronges i el meu cap em va començar a projectar pel·lícules de zombis on els cordíceps tindrien la capacitat d’infectar humans. Vaig començar a salivar.\nThe Hallow (2015) va fer una primera aproximació bastant satisfactòria al tema, tot i que sense referir-s’hi obertament. Ja era només qüestió de temps que ens arribés una pel·lícula com Melanie: The Girl with all the Gifts (2016). Una infecció fúngica, a la qual s’explicita que es tracten d’uns cordíceps, converteix la majoria de la població humana en bèsties voraces sense voluntat. El que sempre n’hem dit zombis. En unes instal·lacions militars s’educa un grup de nens tan especials com perillosos.\nFa dos anys la vencedora del Festival de Sitges va ser I Origins (2014), una pel·lícula que fusionant elements científics amb xarlataneria new age va aconseguir fotre’m de mala llet per com n’havia sigut de mandrosa a l’hora de documentar-se mínimament, més enllà de buscar una mica de vocabulari biotecnològic que li permetés posar moltes vegades gen o pcr o polimerasa o enzim al guió. Estèticament excel·lent, amb un desenvolupament ben treballat i unes bones interpretacions, la manca de treball de fons me la va fer odiar.\nMelanie: The Girl with all the Gifts pateix del mal complementari. Basada en una novel·la destinada a un públic adolescent, el treball de documentació és notable. Tot i algunes llicències per acostar els infectats als zombis, que ja coneixem i ens són fàcilment reconeixibles (jo hauria preferit veure aberracions morfològiques properes a The Last of Us, un videojoc de terror on també cal combatre humans infectats per cordíceps), la infecció i el seu cicle de dispersió resulten creïbles. Fins i tot més enllà d’això, una de les escenes que intueixo que es trobaran més ridícules té tot el sentit en etologia de primats i depredadors en grup. Però quan és l’hora de bastir un relat coherent i fer avançar de manera atractiva la història el director fracassa estrepitosament, desenvolupant tediosament un camí avorrit cap a un final precipitat que en cas d’haver alliberat amb criteri tot el seu potencial podria haver esdevingut icònic. Podria.\nShare the post "Melanie: The Girl with all the Gifts"\nLe Notti del Terrore (Burial Ground)