ELS NENS DE CHARLIZE THERON: CONEIX LES FILLES DE L’ACTRIU JACKSON I AUGUST - NOTÍCIES\nCharlize Theron és una mare increïble per a les seves dues filles Jackson i August. Conegueu-los\nPot ser que sigui un dels actors més buscats del planeta, però Charlize Theron és molt més que algú que veiem a la pantalla gran una i altra vegada; també és una mare increïble per a dos meravellosos nens, Jackson i August.\nAl març de 2012, la guanyadora de l'Oscar va donar la benvinguda al seu primer fill, la seva filla Jackson, i al cap de tres anys va ampliar la seva família quan l'actriu es va convertir en la mare de la seva segona filla August. Actualment, Charlize està criant els seus dos petits tot sol, tot i que ha deixat clar que la maternitat és una cosa en la qual està pensant des de fa força temps.\nL'única cosa que em vaig adonar quan vaig escollir ser mare (i després vaig experimentar-ho) va ser el poder, i el poder que tenia que vaig triar quan això passava a la meva vida, va revelar a W m agazine’s Cinc coses amb Lynn Hirschberg podcast.\nDins dels secrets de la dieta i l’entrenament de Charlize Theron: així s’adapta l’actriu\nMentre que Monstre l'estrella ha admès tenir mals dies com a pare i, fins i tot, cometre errors, Charlize agraeix que la seva mare, Gerda Maritz, estigui a prop d'ajudar.\nSabia que [necessitaria] que la meva mare m'ajudés si ho faria com a pare solter, el Rossa Atòmica va dir prèviament l’estrella Això . No reconèixer-la en coparentitat seria mentida. Tinc la sort de tenir-ho.\nPocs anys després d’haver criat els seus fills tot sol, Charlize va descobrir que el seu fill gran era transgènere. Durant una entrevista amb Correu diari , va recordar una vegada que Jackson la va mirar als ulls i va dir: 'Jo no sóc un nen'\nAixí que aquí teniu! Tinc dues belles filles que, com qualsevol pare o mare, vull protegir i vull veure prosperar ... Van néixer com són i exactament en el món on es troben a mesura que creixen i a qui creixen vull ser, no és per a mi decidir, va explicar.\nEstà clar que Charlize és una mare fantàstica.\nDesplaceu-vos a continuació per conèixer els fills de Charlize.\nJackson, que va néixer a Sud-àfrica, ha fet algunes aparicions en públic amb la seva mare. Al novembre de 2019, es va veure amb el Bombshell actriu quan anava de camí a l’escola i, a l’octubre d’aquest mateix any, Charlize va donar a la seva filla un dolç petó a la galta quan va deixar Jackson a la parada de l’autobús.\nTot i que no se sap molt sobre la filla de Charlize, sabem que té el suport de la seva mare forta i independent. La meva feina com a pare és celebrar-los, estimar-los i assegurar-me que tinguin tot el que necessiten per ser el que volen ser, el A tot gas 9 va dir prèviament l’estrella Font de l’orgull . I faré tot el que estigui al meu abast perquè els meus fills tinguin aquest dret i se’ls protegeixin.\nAugust va néixer als Estats Units l'agost del 2015. Mentre parlava amb ell Font de l’orgull , Charlize va revelar que a la seva nena li encantava el pensament d’estar enamorada. [Està] convençuda que es casarà cinc vegades i serà de tres nois i dues noies, i només m’encanta que tingui la llibertat de pensar d’aquesta manera, va explicar la nativa de Sud-àfrica. Déu sap el que serà, però m’encanta que se senti prou segura com per explorar al cervell de la seva nena que tot és possible i que anirà a descobrir-ho per ella mateixa.\nPublicitat Des del web Impulsat per Trump està pensant en aquest polític com a company de carrera el 2024TheList.com Meghan, embarassada, vista per primera vegada des del retorn dels Estats Units a HarryPageSix.com Shiloh Jolie-Pitt té un aspecte molt diferent ara com a adolescentNickiSwift.com La doble vida de Todd Chrisley és finalment obertaNickiSwift.com La tragèdia de Teri Hatcher es posa cada cop més tristaNickiSwift.com Què va escriure Derek Chauvin a la mà abans de la convicció per assassinatNYPost.com Desenvolupat per ZergNet Imatge


Raons per a la Segona Vinguda de Crist al món\nJesús Crist que va morir pels nostres pecats, la victòria sobre el mal - Satanàs i el va derrotar. Va mostrar l'univers sencer, que Déu és amor i, no obstant això hem pecat contra la llei de Déu, ens va estimar tant que va donar el seu Fill perquè puguem tornar-hi. No hi ha major prova d'amor que el Creador va morir per la seva creació. Ni tan sols podem comprendre l'amor d'aquesta mida. Penseu si estàvem disposats a morir per alguns dels seus productes!\nJesús va prometre tornar, així que per posar fi a la gran lluita entre el bé i el mal.\nTota la humanitat s'introdueix en la gran controvèrsia entre Crist i Satanàs, el qual és el caràcter de Déu és l'amor, la llei de Déu i l'Estat sobirà de Déu sobre l'univers.\nApocalipsi part Jan 12 descriu la lluita constant entre Satanàs i l'Església,\nApocalipsi Jan part 20 descriu una conclusió victoriosa, la destrucció del pecat i totes les seves conseqüències.\nPoc abans de la vinguda de Crist es produeix en el món i les vides de les persones de polarització són - la gent de peu en dues parts, en virtut dels dos estendards - en ambdós costats de Déu o contra Déu l'enemic. El Senyor Jesús va dir que només hi ha dos campaments de les persones.\nMateu 25,31-32 - "Quan el Fill de l'home vindrà ple de glòria amb tots els seus àngels, s'asseurà en el tron de la seva glòria Totes les nacions es reuniran davant d'ell, i ell es van separar l'un de l'altre com. el pastor separa les ovelles de les cabres. ovelles a la seva dreta, i els cabrits a l'esquerra.\nMateu 24,30-31 - llavors el cel apareixerà la senyal del Fill de l'home, i llavors totes les tribus de la terra es lamentaran, i veuran el Fill de l'Home venint sobre els núvols del cel amb poder i gran glòria. I ell enviarà els seus àngels amb trompeta, i s'ajuntaran als seus escollits dels quatre punts cardinals, des d'un extrem del cel fins a l'altre.\nRomans 2,6-11 - El "pagarà a cadascú segons les seves obres" - aquells que persistentment i fer bones obres, busquen glòria, l'honor i la immortalitat, la vida eterna, aquells que en el seu egoisme, la veritat i es neguen a seguir les infractor, però, la recompensa ira. Tribulació i angoixa esperant l'ànima de cada home que fa el dolent, Jueu primerament i també al grec. Qualsevol persona que fa el bé, el Jueu primerament i també al grec, a continuació, espera per la glòria, l'honor i la pau. Déu ha parcialitat a ningú.\nJesús Crist ve a ressuscitar als morts i es va tornar als creients fidels en directe.\nSí, Crist té poder sobre la mort i no és només paraules. Està demostrat que després de tres dies a la tomba es va aixecar d'entre els morts. Em vaig despertar en els seus últims anys de la mort provada de diverses persones a la vida. Només ell pot donar vida.\nApocalipsi 1,17-18 - Quan el vaig veure, vaig caure als seus peus com mort. Llavors em vaig posar la meva mà dreta i va dir: .. "No et preocupis jo sóc el primer i l'últim amb vida estava mort, i vet aquí que viu pels segles dels segles tinc les claus de la mort i els morts ..\n1 Corintis 15,3-4 - Et vaig donar el principal que al meu torn vaig rebre: que Crist va morir pels nostres pecats segons les Escriptures, va ser sepultat i ressuscità el tercer dia segons les Escriptures.\nMentre que Satanàs està empresonat en la mort de la humanitat, per la forma en que tots sentim que la mort no és aquí, tothom és la defensa d'ella i el desig per la vida, llavors Jesucrist ve a nosaltres de la mort novament acomiadats. En el moment en Crist, la seva poderosa veu desperta als morts a la vida, serà la noia més increïble. En aquest moment finalment trencar el poder de la mort no serà més! Els fidels que viuen per la vinguda de Crist serà canviat.\nJuan 5,28-29 - no es sorprengui, perquè ve l'hora quan tots els que estan en els sepulcres escoltaran la seva veu i sortiran - aquells que han fet el que seran ressuscitats a la vida, però els que actuen malament, Ells es van criar en la cort.\n1 Tessalonicencs 4,13-18 - No, germans, no sabia res dels nostres morts. No estiguis trist per ells igual que altres que no tenen esperança. Jesús, creiem, va morir i va ressuscitar d'entre els morts de la mateixa manera que creiem que també portarà Déu amb Jesús a la vida i els que han dormit en ell. Tenim la paraula del Senyor: Nosaltres que vivim per veure la vinguda del Senyor, no precedirem als que van dormir. Se sent el símbol del despertar, la veu de arcàngel i amb trompeta de Déu, el Senyor mateix baixarà del cel i la primera vegada que els morts en Crist ressuscitaran. Vivim al costat d'ells atrapats en els núvols per rebre el Senyor, llavors estarem sempre amb el Senyor. Animar-nos uns als altres amb aquestes paraules.\nJesucrist vindrà una compensació justa per a tots. Tots ells cridat a la justícia i, finalment, el veiem.\nDesprés de la seva ascensió, Crist sempre s'ocupen de la redempció de l'home. Ell és l'únic mitjancer entre Déu i l'home, no trobem cap altre defensor. Tothom té una opció! La seva actitud cap a l'Evangeli, a Crist, per decidir si Crist en la seva segona famosos van a anar per ell al jutge que el condemna, o rei, que li dóna la benvinguda al seu regne. El fet per mi tot el necessari per a la salvació. Ho vaig a acceptar?\nApocalipsi de Joan 22,12-13 - "He aquí jo vinc aviat, i la meva guardó amb mi, per pagar a cadascú segons les seves obres Jo sóc l'Alfa i l'Omega, principi i al final de la primera i l'última. . "\nHebreus 9,24 - Crist no va entrar al santuari fet amb les mans (que és només l'opinió de la dreta), però en el cel mateix, per a nosaltres davant Déu.\n1 Timoteu 2, 3-4 - Això és bo i agradable a Déu nostre Salvador, que vol que tots els homes se salvin i arribin a conèixer la veritat. Hi ha un sol Déu i un sol mitjancer entre Déu i els homes, Jesucrist home, que es va lliurar en rescat per tots els homes.\nJuan 1:12 - Però per als que el van rebre els va donar potestat de ser fets fills de Déu - a tots els que creuen en el seu nom.\nJesús ve a crear un cel nou i una terra nova. Crist vindrà, per tant, per restablir l'harmonia original i la felicitat en l'univers que va existir abans de la caiguda en el pecat.\nDéu va crear tot perfecte i bonic, però inquietant tot pecat. Jesús acaba aquesta fase trista de la història i establir el seu regne etern.\nApocalipsi de Joan 21, 1-5 - Després vaig veure un cel nou i terra nova. El cel i la terra havien desaparegut i el mar ja no. Jo vaig veure la ciutat santa, la nova Jerusalem, baixar del cel, de Déu, disposada com una esposa vestida per al seu marit. Vaig sentir una veu que deia des del tron: "Heus aquí, jo estic amb el poble de Déu:. A viure amb ells, i ells seran el seu poble i Déu mateix estarà amb ells com el seu Déu, Ell els eixugarà totes les llàgrimes dels ulls i la mort ja no, ni plor, ni clam ni dolor mai serà, perquè les coses anteriors han passat. "Qui estava assegut al tron va dir: Mireu, faig noves totes les coses."\n2 Pere 3, 13 - El cel desapareixeran quan el foc i els elements es fondran, però esperem que el nou cel i nova terra - amb garantia hipotecària.\nDaniel 2,44-45 - En els dies d'aquests reis, Déu del cel establir un regne que mai s'esfondrarà, el regne que no es robin les persones. Aquest regne s'aixafi i tanqueu tots els altres regnes es triga per sempre.\nDaniel 7,13-14 - Mireu, ve amb els núvols del cel, el Fill de l'home per igual. Abans de molt temps va aparèixer davant seu el va portar. Se li ha donat el Govern, la glòria i regne, que honora a totes les persones, nacions i llengües. El seu govern és etern - que no acaba mai, i el seu regne no s'ensorri!\nDaniel 7, 26-27 - Però llavors el tribunal s'asseurà i el desposseeix del poder per ser destruït per sempre i destruït. El regne, el poder i la glòria dels regnes sota el cel seran lliurats al poble dels sants de l'Altíssim. El seu regne durarà per sempre, i tots els dominis li serviran i l'obeeixen. "\nJuan 14,3 - Vaig a preparar lloc per a vosaltres. Quan em sigui i us prepari lloc, tornaré i us prendré a mi mateix, també pot ser on sóc.\nAmén, vine Senyor Jesús.\nNovè Treball i de Vida Cristiana - El Camí a Crist\nDéu és la font de la vida, la llum de l'univers, i l'alegria. Com els raigs de llum basats en el sol, com els corrents de raig d'aigua d'una font en ...\nCa.AmazingHope.net - Raons per a la Segona Vinguda de Crist al món


El món policial i acadèmic alerta de la normalització de l'assetjament - Diari de Girona\nEls Mossos d'Esquadra adverteixen de la manca de límits i que la majoria d'agressors són a l'entorn proper - Un pèrit judicial informàtic forense avisa de la sensació d'impunitat que dona l'anonimat d'internet\npili turon girona 24.11.2017 | 10:38\nLa normalització de conductes masclistes i agressives, el silenci de l´entorn que les observa i la criminalització de les dones que les pateixen són tres factors comuns en la violència de gènere que afecta les joves, com ahir van coincidir a denunciar la sotsinspectora dels Mossos d´Esquadra Rosa Negre i la professora de la Universitat de Girona Patrícia Melgar, coautora d´una investigació sobre violència de gènere a les universitats.\n«És com si el cos de les dones fos d´ús públic», va afirmar Negre, experta en violència de gènere i cap de la Unitat Regional de Proximitat i Atenció al ciutadà dels mossos. La policia, Melgar i el pèrit judicial informàtic forense Bruno Pérez van oferir, cadascun des del seu àmbit, una radiografia de l´assetjament, el control i els atacs que conformen la violència masclista. Un problema també present a la UdG, tal com va admetre l´adjunt al rector, Carles Serra.\n«Exagerada» violència digital\nL´expert en ciberseguretat Bruno Pérez va alertar de la «falsa seguretat», l´anominat, la manca de responsabilitat i la sensació d´impunitat amb què els joves utilitzen internet. El pèrit judicial va advertir de l´«exagerada quantitat de violència de gènere digital» que professionals com ell detecten diàriament, «un problema molt greu» –va dir– davant del qual va instar a «extremar la vigilància» i que els va portar a crear l´associació Stop Violència de Gènere. Pérez va exposar alguns casos reals: telèfons punxats amb programes espia que es poden comprar per 250 € i que activen la càmera de vídeo, el micròfon i descarreguen informació; el control de la parella amb un dispositiu de 49 euros que extreu les dades del cotxe; o infants de 9 anys amb smartphones de 900 euros, sense control adult.\nEl fet que la UdG faci un pas més en la lluita contra la violència de gènere és una bona notícia per a la sotsinspectora Rosa Negre, qui va explicar que en l´àmbit universitari «hi ha casos de mutilació genital femenina, matrimonis forçats i violència sexual» i que «les noves generacions continuen mostrant comportaments de desigualtat» que s´han normalitzat, especialment en l´oci nocturn. Aquí, la policia va deixar clar que «no es pot culpabilitzar ningú perquè hagi begut o vagi vestit d´una determinada manera». Des del seu punt de vista, «la societat no té clar els límits», pel que va considerar fonamental informar d´on són i de les conseqüències legals de traspassar-los. També va advertir que la majoria d´agressors pertanyen a l´entorn –«el company de classe, de feina, el veí», va detallar– i que la víctima sovint no denuncia perquè el seu comportament es posa en qüestió. «Una relació sexual ha de ser consentida de principi a final», va subratllar, alhora que va incidir en la importància de denunciar o, sinó, almenys buscar suport psicològic.\nA partir dels resultats del primer informe sobre violència de gènere a les universitats espanyoles –del que Diari de Girona va informar al gener–, la professora de Pedagogia Patrícia Melgar va denunciar «permissivitat davant situacions que objectivament són violència masclista», pel que va demanar un esforç per posar-hi nom, implicar les institucions i denunciar-ho.


Pàgina d'inici\tAgenda\tVolant com voltors\n12 d'abril de 2014 - Alinyà (Alt Urgell)\nAquesta excursió tan completa et permetrà combinar senderisme, observació de voltors, gastronomia i vol en parapent. Una jornada inoblidable en un entorn fantàstic. Començarem fent una ruta des de la Rectoria fins al mirador dels voltors per un sender molt atractiu. Allà, observarem com els voltors s'alimenten a l'interior del Punt d'Alimentació i podrem distingir les quatre espècies de voltors del vell continent, ja que volaran a pocs metres per sobre nostre. El mirador disposa de telescopis; tot i així, es recomana portar binocles (també hi ha l'opció de llogar-los in situ). S'ha de dur roba de temporada que no tingui colors estridents, calçat adequat, esmorzar i beguda.\nDesprés d'haver fet gana, gaudirem d'un bon àpat casolà envoltats de natura i tranquil·litat a la casa rural Cal Celso, que es troba situada al bell mig de la vall. Un cop recuperades les forces, ens dirigirem al centre de vol de parapent d'Organyà, on realitzarem un vol d'uns 15-20 min en un parapent biplaça. Organyà és un lloc privilegiat per veure el Pirineu, la serra del Cadí, el Pedraforca i el pic de l'Orri, entre altres. Mentre voles et faran un reportatge fotogràfic. Recorda de portar un USB per poder-te'l endur després. De tornada veurem els reportatges a la botiga i farem una degustació d'embotits casolans.


Alguna cosa fa olor de cinema a Dinamarca | Judith Vives\nAlguna cosa fa olor de cinema a Dinamarca\nJudith Vives. Mataró.\nL’eclosió del vídeo digital va impulsar als anys 90 el moviment Dogma, que va internacionalitzar el cinema danés. Però no és un cas únic. Els joves cineastes romanesos van prendre el relleu fa uns anys i ara són els grecs. Tres exemples de cinematografies emergents que estan marcant la ruta.\nEl cap de setmana passat, el de pitjor recaptació de la historia segons es lamenten els distribuïdors i exhibidors espanyols, la pel·lícula més vista en sales va ser ‘La caza’, del danès Thomas Vinterberg.\nAl festival de cinema online Atlàntida Film Fest, que organitza la plataforma Filmin, s’hi han projectat dues produccions daneses, ‘Brotherhood’ i ‘The truth about men ‘, protagonitzades per Thure Lindhart. Aquest actor és protagonista també de ‘Keeps the lights on’, una producció americana on hi té un petit paper una altra de les grans actrius del cine danès, Paprika Steen, coneguda pels seus papers a ‘Los idiotas’ i ‘Celebración’. Steen és la protagonista de ‘Noche de vino y copas’ d’Ole Christian Madsen, una comèdia danesa que s’ha estrenat aquesta mateixa setmana als cinemes de casa nostra.\nA la passada edició dels Oscar de Hollywood una de les finalistes en categoria de millor pel·lícula de parla no anglesa va ser ‘Un asunto real’, de Nikolaj Arcel, el mateix director de ‘The truth about men’. El protagonista d’’Un asunto real’ és la mega-estrella danesa Mads Mikkelsen, ara també en cartell a ‘La caza’, la pel·lícula amb que va guanyar el premi a la millor interpretació masculina a Canes. Mikkelsen es va fer famós a nivell internacional interpretant el dolent de ‘Quantum of solace’ i ara dóna vida al jove Hannibal Lecter a la sèrie de televisió Hannibal. Mikkelsen també era el protagonista de ‘Walhalla Rising’, una de les primeres pel·lícula de Nicolas Winding Refn, el celebrat director de ‘Drive’ i sí, de nacionalitat danesa.\nHe aconseguit escriure dos paràgrafs sobre el cinema danès actual sense mencionar a Lars Von Trier. Però molt probablement sigui per culpa seva –o gràcies a ell- que el cinema danès visqui avui aquest moment tan dolç. Artífex i autor de referència, juntament amb Thomas Vinterberg, del moviment Dogma que va revolucionar el cinema “alternatiu” a la dècada dels anys noranta, Von Trier no ha deixat de reinventar-se, escandalitzar i fascinar amb les seves pel·lícules i la seva pròpia personalitat, com tothom sap. El que potser no es destaca tant és el paper que ha jugat la companyia Zentropa, fundada l’any 92 per Lars Von Trier i el productor Peter Aalbæk Jensen amb motiu de la producció del seu film ‘Europa’. En aquests vint anys, Zentropa ha produit més de 70 pel·lícules i ha obert diverses delegacions europees, entre elles una a Barcelona.\nVa ser a través de Zentropa que es va vehicular el moviment Dogma, amb pel·lícules com ‘Los idiotas’, que va significar el primer gran impuls al vídeo digital. S’ha parlat molt de l’impacte que el vídeo digital ha suposat en la democratització del cinema: la tecnologia digital ha obert la possibilitat de rodar una pel·lícula a qualsevol que disposi d’una càmera digital. El cinema danès ha sabut aprofitar l’avantatge dels seus pioners per assentar les bases d’una indústria cinematogràfica que ara dóna bons fruits més enllà de la participació ocasional de determinats autors en festivals de cinema.\nLa revolució digital, molt probablement, ajuda a explicar també la gran eclosió del cinema romanès de la darrera dècada, del qual en deixa bon testimoni el Festival de Cinema d’Autor amb la seva retrospectiva “10 anys de cinema romanès”. Com també explica el boom de l’actual cinema grec, on tota una onada de joves realitzadors està testimoniant la crisi a partir de títols radicals, poètics, incòmodes i frescos. Se’n poden veure mostres en films que es projecten al D’A, com la molt recomanable ‘Boy eating the bird’s food’. Tres exemples de cinematografies emergents que estan marcant ara diverses rutes a seguir pel cinema europeu.\nJudith Vives Lars Von Trier Mads Mikkelsen Nicolas Winding Refn Ole Christian Madsen Paprika Steen Peter Aalbæk Jensen Thomas Vinterberg Thure Lindhart


L'esterilització en gossos/es i gats/es. Beneficis i Fals Mites. - Mixers i Tatanus\nPublicat permixersitatanus 16 febrer 2020 14 abril 2020 Publicat enVeterinaria a DomicilioEtiquetes:esterilització, Mites esterilització, soc responsable\nPer a molts de vosaltres esterilitzar la vostra mascota és una decisió molt difícil de prendre. En el següent post explicarem que és l’esterilització en gossos/es i gats/es, descriurem els beneficis que comporta i destruirem els fals mites\nL’esterilització és el mètode mitjançant el qual aconseguim que un animal sigui estèril, és a dir, que no pugui tenir descendència.\nEn alguns casos es pot realitzar mitjançant fàrmacs, l’efecte dels quals són temporals, però el més recomanable per a les vostres mascotes és l’esterilització quirúrgica permanent.\nLa tècnica quirúrgica més utilitzada en gates i gosses és la ovariohisterectomia, que consisteix en la resecció dels dos ovaris i de la matriu. Mentre que en el gat i el gos és la orquiectomia, mitjançant la qual s’extirpen els testicles.\nSón intervencions quirúrgiques rutinàries en qualsevol clínica veterinària, amb un percentatge d’èxit molt elevat, però comporten un cert risc.\nL’edat recomanada per fer-ho és abans de l’inici de a pubertat, al voltant dels 6-9 mesos, abans del primer zel en les femelles.\nEn gates i gosses:\nRedueix el risc de patir tumors mamaris\nElimina el risc de patir tumors ovàrics\nEvita les infeccions de la matriu anomenades piometra\nEvita les pseudogestacions\nEvitem les gestacions, abandonaments i sobrepoblació de gossos i gates\nEvita els tumors testiculars\nPreveu els possibles tumors prostàtics, perianals i la hiperplàsia benigna prostàtica\nEvitem les gestacions, abandonaments i sobrepoblació de gossos i gats\nDestruint Mites sobre l’Esterilització\nMite 1: Les gosses i gates han de tenir al menys un zel ja que sinó el seu creixement es pot veure afectat\nNo existeix cap estudi clínic que ho demostri. Esterilitzar a una femella abans del seu primer zel redueix gairebé a zero la possibilitat de desenvolupar un tumor mamari, ja que aquest és hormonodependent. La probabilitat s’incrementa significativament amb cada zel.\nMite 2. Les gosses i gates han de ser mares com a mínim una vegada per desenvolupar el seu comportament maternal i per reduir el risc de tumors mamaris\nDe la mateixa manera que en el mite anterior, no existeix cap estudi clínic que ho demostri.\nMite 3. Millor no esterilitzar les mascotes ja que canvien el caràcter, es tornen ‘tontos’, i redueixen la seva activitat\nAmb l’esterilització es suprimeixen els comportaments reproductius (marcatge amb orina, agressivitat, marcatge, escapin darrere les femelles… ) en cap cas variaran les seves ganes de jugar i capacitat d’aprenentatge.\nMite 4. Després de l’esterilització s’engreixen\nEl seu metabolisme pot variar pel canvi hormonal produït com a conseqüència de l’esterilització. El que fa engreixar les nostres mascotes és que ingereixin més calories de les que necessiten, per tant estiguin esterilitzats o no adequarem la seva ingesta segons les seves necessitats.\nMixers i Tatanus pel fet de ser veterinària a domicili i no disposar de quiròfan no oferim aquest servei, però sí us podem assessorar sobre el tema.


Montserrat Carulla i la política - El Temps de les Arts\nMontserrat Carulla fent 'La filla del mar' el 1971. Foto: Pau Barceló / MAE. Institut del Teatre\nLa gran actriu Montserrat Carulla ens va deixar la setmana passada als 90 anys després d’una llarga vida dedicada al teatre, el cinema i la televisió. Era independentista. I què?\nVivim uns temps, en aquest racó de món, en què la política ho tenyeix tot, fins i tot la mort. I en què els actors i les actrius s’han convertit massa sovint en portaveus (en gales, en manifestacions, etc.) de les diferents tendències que conviuen a casa nostra. De vegades, perquè volen i perquè són populars. D’altres, sense voler, inquirits per periodistes pesats que els demanen què en pensen d’això o d’allò. Una de les feines més desagraïdes i nefastes que m’ha tocat fer és trucar a algun il·lustre membre de la faràndula per posar-lo contra l’espasa i la paret per preguntar-li, per exemple, si està a favor o en contra de la independència. Els més llestos, se n’escapoleixen, perquè saben que se la juguen. D’altres, cauen en el parany i contesten.\nPoc es devia pensar Montserrat Carulla que la divisa pronunciada en rebre el Gaudí d’Honor de 2013, “soc Montserrat Carulla, actriu, catalana i independentista”, seria el mantra repetit un cop i un altre quan la televisió en fes el seu obituari. O que el seu fill, Roger Peña, s’hauria de queixar per carta a l’editora del Telenotícies pel tracte “indigne” que havia rebut la notícia de la seva mort.\nMontserrat Carulla i Josep Maria Benet i Jornet assajant ‘Revolta de bruixes’, el 1981. Foto: Colina / MAE. Institut del Teatre\nÉs important que Carulla fos independentista a l’hora de resumir la seva carrera artística? Si li va causar ‘problemes’ laborals, sí. Si no va ser així, gens. Com tampoc no va ser un tema a tractar quan va desaparèixer, fa prop de sis mesos, Rosa Maria Sardà, que estava als antípodes de Carulla en termes nacionals. L’una xerrava als actes de l’ANC i l’altra, als de Societat Civil Catalana. Hem de valorar-les per les seves simpaties polítiques? O pel seu paper de Mag a ‘La reina de la bellesa de Leenane’ o el d’Antònia a ‘La rambla de les floristes’?\nEl teatre és un art efímer i, per tant, la feina dels intèrprets sempre corre el risc de passar als terrenys nebulosos de l’oblit i, com a molt, aspira a formar part de la memòria personal dels que l’han gaudida, que també s’esvairà quan aquests desapareixin. Queden fotos, potser vídeos, però res comparable al moment precís en què l’actriu entomava una rèplica i responia, amb el cos, amb la veu, mentre tu, espectador, en seguies cada gest. I Carulla era genial en això, en concentrar mirades i records.\nPere Arquillué i Montserrat Carulla fent ‘Coral romput’ al Lliure (2008). Foto: David Ruano\nLa majoria del públic d’avui no la va poder veure fent ‘La filla del mar’ o ‘Ronda de mort a Sinera’ amb Ricard Salvat. O ‘Primera història d’Esther’ amb Lluís Pasqual. O ‘Hamlet’ amb Pere Planella. Però potser sí que la recorden sota la tutela de Mario Gas a ‘El temps i els Conway’. O sota les ordres de Joan Ollé, el director que més la va trucar en els últims anys. Puc dir que aquell ‘Coral romput’, al Lliure de Montjuïc de fa dotze anys, és una de les grans experiències teatrals de la meva vida. Ja tenia 78 anys.\nCarulla era independentista, sí. I què?, em pregunto. Perquè, sobretot, va ser una gran actriu. I molt popular. De vegades, aquest adjectiu, quan parlem en termes culturals, sembla un antònim de ‘bo’. Res més lluny de la realitat, perquè si un intèrpret és capaç de mantenir-se al peu del canó durant 60 anys no és per altra raó que perquè sap fer molt bé la seva feina.\nEl problema ve quan les teves opinions sobre un tema concret fan que treballis menys. O, directament, que et vetin. Això li ha passat a actors com Willy Toledo, per exemple. O ho va patir tot el sector teatral, amb la malauradament famosa pujada de l’IVA de 2012, una venjança en tota regla del govern del PP contra els de la “cella”… La mort de Carulla, per cert, no va sortir ni esmentada al Telediario de TVE. Per què devia ser? La resposta és òbvia.\nCarulla a ‘El quadern gris’, al Lliure, el 2009. Foto: Josep Aznar\nEls generadors de tota mena d’embolics soles ser els periodistes que, mandrosos, decideixen preguntar-li a l’actor de torn què en pensa de Trump, el covid o la beatificació de no sé qui en lloc de fer-ho pel ‘Macbeth’ que està a punt d’estrenar al Nacional. I l’entrevistat, que està en directe i no pot fugir, diu la seva, com qualsevol que s’atura al bar a petar la xerrada amb els parroquians. De vegades, segons com de grossa la digui, aquella frase passa a integrar un titular llampant, perquè aquí la cultura importa molt menys que qualsevol altra cosa. I així ens va.\nL’opinió d’un artista sobre qualsevol tema és en la seva obra. En el cas d’una actriu, en les obres que ha fet. Cada peça suposa un compromís. I no només quan s’interpreten herois bons, sinó també els malvats. Àlex Rigola, per exemple, em va explicar que quan va dirigir el ‘2666’ de Roberto Bolaño a la Schaubühne de Berlín, la companyia va fer-li canviar un trosset de la seva dramatúrgia referent al nazisme, perquè deien que allò no havia passat així.\nMontserrat Carulla (al centre) a ‘La plaça del Diamant’ (2004). Foto: David Ruano\nMoltes vegades, les paraules d’un actor són desmentides per la feina. Vull dir que tu pots ser molt feminista però, amb la teva companyia, no haver tirat mai endavant un muntatge escrit i/o dirigit per una dona. O acceptar fer ‘El mercader de Venècia’ sense matisos tot vomitant antisemitisme a dojo.\nMontserrat Carulla va ser una actriu compromesa amb el seu temps i ho va demostrar a bastament damunt dels escenaris. Si va canviar Madrid per Barcelona als anys 60, quan aquí feia molt fred, va ser per alguna cosa, així com va fer les ‘Troianes’, ‘Maria Rosa’, ‘La plaça del Diamant’ o ‘La reina de la bellesa de Leenane’. A més, tenia el do del teatre. I això ho poden dir ben pocs.\nLa indigència dels servidors del teatre Un país sense artistes La companyia com a salvavides La decepció dels servidors del teatre\nEtiquetes Actors, Montserrat Carulla, política, Rosa Maria Sardà Navegació per les entrades


L'evasió > Miquel Pueyo i París\nPublished by Miquel Pueyo París on 12 de maig de 2013\nAlgunes de les denominacions que apliquem a la nostra societat (de consum, de l’oci, de l’espectacle…) van aparèixer durant els anys 60 del segle passat. Abans, mai no havia existit una societat que considerés l’oci o una part fonamental de la vida dels seus membres. A la Roma clàssica i a les corts europees hi havia petites minories que vivien de festa en festa, però a la immensa majoria dels homes, dones i nens que han passat per aquest món, els ha tocat treballar de sol a sol, i han hagut d’aprofitar els dies de festa o les estones d’oci per divertir-se i trencar la rutina d’un treball percebut com un càstig bíblic. Aquest és l’autèntic origen de les festes que, amb l’arribada del bon temps i sota l’advocació d’algun sant o verge, celebraven els pobles i les ciutats.\nLa seua pervivència resulta una mica incongruent en una societat que ha convertit l’espectacle, l’oci i la diversió en un bé de consum quotidià. Consumir i divertir-se s’han erigit en la fòrmula majoritària per evadir-se, durant uns dies o uns hores, de la realitat d’un treball i d’una manera de viure –de vegades, fins i tot d’un entorn familiar o social—que, en el fons, són sovint d’una gran buidor. S’ha decretat la fi de la utopia (en part, per la seua tendència a desembocar en el terror, com en la revolució francesa o la soviètica) i ha estat reemplaçada per l’evasió.\nNo estem gens segurs de la nostra capacitat per fer del món un lloc millor per viure, però ens fem la il.lusió que canviant d’amants, de cotxe o de país no hi pensarem tant. Això ho deia el filòsof Joseph Brodsky, en una conferència als estudiants de l’elitista Darmouth College, la novena universitat més antiga dels Estats Units, però els acabava advertint:\n“De fet, podeu ajuntar totes aquestes coses, i pot ser que funcioni una estona. Fins que arribi el dia que us despertareu a la vostra habitació envoltats d’una nova família i un paper de paret diferent (…) amb una pila de factures de la vostra agència de viatges i del psiquiatre, però tindreu la mateixa sensació de cansament en veure la claror del dia que entra per la finestra.”\nPublicat a SEGRE el 12 de maig de 2012\nPrevious Post L’infern\nNext Post Els indignats, la política i el futur


Inici Comunicació Notícies El tractament qualitatiu de dades i la necessitat d'incorporar la visió metropolitana, conclusions del segon debat sobre gentrificació\nLa sala d'actes de la Biblioteca Francesca Bonnemaison reuneix una trentena de persones per al debat sobre la complexitat de mesurar la gentrificació\nLa gentrificació és un tema que està al centre del discurs polític de les ciutats però... es pot mesurar? Com? Quines dades s'han de tenir en compte? Hi ha més gentrificació ara que abans? La voluntat de respondre aquestes qüestions ha estat l'objectiu del segon debat del cicle sobre gentrificació organitzat pel PEMB i que ha reunit Joan R.Riera, autor del llibre “L'Índex de gentrificació a Barcelona” amb expertes com Anna Vergés, directora de l'Observatori Metropolità de l'Habitatge, Màrius Boada, director de l'Oficina Municipal de Dades de Barcelona de l'Ajuntament de Barcelona, Victòria Oliveres, periodista de dades a Catalunya Plural i Carles Crespo, soci treballador de la cooperativa vinculada a l'Economia Social i Solidària, Nusos a la sala d'actes de la Biblioteca Francesca Bonnemaison. Després del debat amb el públic dues grans conclusions: l'indispensable tractament qualitatiu de les dades, sovint complicat, i la necessitat d'incorporar la visió metropolitana al fenomen.\nSegona sessió del cicle de gentrificació a la Biblioteca Francesca Bonnemaison\nJoan R. Riera ha desgranat el seu estudi de la gentrificació a partir de dues definicions, la de ciutat entesa com a “moviment” i la de gentrificació segons va establir Neil Smith: el procés d'expulsió de les classes populars en un territori atribuïble a la inversió de capital, sigui públic o privat. “La gentrificació és un fenomen que neix a partir de decisions humanes, no és un tsunami que apareix del no-res”, ha deixat clar l'autor, que després del seu estudi ha establert què és l'Índex de risc de gentrificació (IRG), que neix de la relació entre l'increment de preus de compra i lloguer en relació a l'increment de la renda familiar i el percentatge òptim de la renda dedicat a l'habitatge.\nDesprés d'estudiar aquest concepte, l'autor del llibre arriba a la gran conclusió que sí que existeix gentrificació a Barcelona, però sobretot en aquells barris que veuen com incrementen els preus de l'habitatge a la vegada que augmenta la renda mitjana. Segons l'autor, barris com Sant Antoni poden pal·liar els efectes per l'estructura de petits propietaris (el 68%). “Si a l'estudi enlloc de tenir en compte la Barcelona dels 10 districtes, haguéssim tingut en compte la Barcelona real, la metropolitana, poso l'interrogant que les conclusions haguessin estat les mateixes”, ha dit Riera que també ha afegit algunes conclusions més: les similituds entre el comportament d'un barri que es gentrifica i un que prospera, tot i que la diferència és qui pateix la gentrificació i qui es beneficia de la prosperitat.\nUna altra de les conclusions és que, tot i que al Carmel no es gentrifica sí que és víctima de la marca Barcelona: els preus de l'habitatge pugen però les rendes no. “És un cas de degradació urbana”; ha assegurat. Finalment, la última conclusió del llibre és que qui té la propietat és clarament determinant de si s'és beneficiari de la prosperitat o víctima de ser gentrificat. “Barcelona té una avantatge respecte Berlín, Londres, Nova York o Seattle: aquí existeix una gran distribució de la propietat privada. Tenim classes populars però amb propietat, com passa a Sant Antoni”, ha afegit.\nUna altra visió ha aportat Anna Vergés, que ha explicat com des de l'Observatori de l'Habitatge de Barcelona (O-HB) es vol posar l'enfoc en la complexitat de mesurar el problema de l'habitatge en general, més enllà del concepte de gentrificació. Des de l'O-HB es vol fer un recull dels principals resultats extrets de temes associats que poden ser causa o efecte en el procés de la gentrificació com problemes d'accés i permanència en l'habitatge (preus de mercat versus renda familiar disponible), definició de mercats tensionats, estructura de la propietat segons tinença o segregació i moviments de població. “Hem vist com l'augment de preu de contractes de lloguer al mercat està incrementant molt a Ciutat Vella, Gràcia, Eixample, però també passa a municipis metropolitans com Sant Cugat”, ha assegurat Vergés que també ha explicat que observant l'oferta i la demanda han vist que hi ha dificultats de la demanada per accedir als preus d'oferta però que, tot i així, hi segueix havent una capacitat alta dels barris de retenir la seva població. “De moment sembla que és majoritàriament una qüestió de canvis dins de la mateixa ciutat”, ha conclòs.\nUna de les dificultats que han sorgit arrel del debat, doncs, és la pròpia definició de gentrificació. Què és i què no és? És per això que des de l'Oficina Municipal de Dades de Barcelona, dins de l'àmbit de l'espai de coresponsabilitat de la gentrificació, un espai municipal transversal que aplega coneixement, mesures i actuacions al voltant d'aquest problema urbà, Màrius Boada ha explicat que es va dissenyar un programa per tal poder mesurar-ne la intensitat i els seus efectes. Per això, ha explicat, es va optar per fer una anàlisi de les dades del Padró Municipal d'Habitants (sense les dades d'identificació) com un font amb un gran potencial analític i predictiu. “Així cada any tenim una foto dels moviments interns de la ciutat, sabem la renda mitjana de cada barri i veiem què ha canviat. Hi ha barris on la foto no canvia, però en d'altres canvia molt i això ens dona el mapa de la gentrificació”, ha explicat. “El principal objectiu de l'oficina és que els gestors polítics puguin prendre decisions fonamentades amb l'evidència. La nostra tasca és que els números s'elaborin amb el màxim rigor”, ha afegit.\nPer la seva banda, la periodista de dades Victòria Oliveres ha apuntat que per parlar de gentrificació les dades han d'estar estandaritzades i actualitzades, especialment perquè 'calcular què és la gentrificació no és fàcil, ni tampoc estandarditzar què passa a Barcelona'. Així, ha centrat la seva intervenció a parlar de la necessitat d'incloure altres factors per explicar un fenomen tan complex com la gentrificació com el turisme, les rehabilitacions d'habitatges, o de definir quan parlem de locals comercials si ens estem referint a comerç de proximitat o grans superíficies. Alhora, també ha posat de manifest la dificultat que a vegades presenten les dades: antiguitat i poca estandardització, i que no sempre les dades oficials responen a la realitat.\nFinalment, Carles Crespo ha parlat del projecte “COCREA- Ciència Oberta i Comunitària” que busca involucrar activament als ciutadans en l'observació i seguiment de la vulnerabilitat del seus barris a la gentrificació. En una fase inicial, ha explicat, s'han recollit dades en 4 àmbits: el canvi en l'estructura de la població, les transformacions comercials, la concentració de determinades zones verdes i l'existència d'estructures d'acollida i suport entre els veïns i entre comerços locals. La seva continuïtat preveu la creació d'una xarxa amb agents educatius i organitzacions socials de barri que, amb validació acadèmica i social, estan atents a la dinàmica del seu entorn, recollint, analitzant i comunicant les dades i meta-dades en un format d'accés obert.\nEl coordinador general del PEMB, Oriol Estela, ha volgut posar l'enfoc en què el quid de la qüestió sobre qui pateix la gentrificació té a veure amb com es produeix la degradació dels barris i per a qui s'orienta la seva rehabilitació. “D'on prové el capital, com els fons d'inversió, és important per entendre les conseqüències”, ha dit, i també ha remarcat que la diferència entre progrés i gentrificació és que la primera és una dinàmica gradual en el temps mentre que la gentrificació actualment es produeix de cop i expulsa el veïnat massivament. “S'està produint la substitució de classes populars i mitjanes locals per classes mitjanes i populars que venen de fora. El fenomen s'ha fet molt complex i avança molt ràpid, a moltes ciutats europees els està passant el mateix”. Per això, ha dit, és important com es recullen les dades i estar alerta a les denúncies que es produeixen a les xarxes socials perquè la gentrificació és un fenomen que sovint és violent a molts llocs.\nTotes les intervencions han servit per reflexionar sobre la complexitat del fenomen urbà, la necessitat de recerques amb dades que tinguin un tractament qualitatiu i, sobretot, la necessitat d'incorporar la dimensió metropolitana a la gentrificació.


Junts denuncia que el govern Colau ofega les entitats de lleure educatiu de Barcelona\nLa regidora de benestar del Grup de Junts, Neus Munté, registra un Prec a l’Alcaldessa on exigeix el pagament immediat dels gairebé 400.000 euros que havien de servir per garantir que infants i joves poguessin accedir al lleure sense exclusions, i destaca que aquest retard està comprometent la liquiditat d’esplais i agrupaments juvenils.\nPuigdemont saboteja la candidatura de Munté i imposa Forn com 'número 1'\nL'expresident de la Generalitat es surt amb la seva i relega l'exportaveu de Mas a un lloc secundari en la llista posconvergent per a les eleccions municipals a Barcelona.\nEl PDeCat critica les "ambicions personals" de la candidatura de Mascarell\nFonts del PDeCat asseguren que continuen "treballant per la consolidació d'una sola candidatura", però alhora critiquen les "manifestacions d'ambició personal i les propostes personalistes" formulades per Ferran Mascarell.\nERC i PDeCAT se salten el vot de les primàries davant el repte de Valls per a l'Alcaldia de Barcelona\nL'anunciada candidatura de Manuel Valls per a l'Alcaldia de Barcelona ha despertat noves ambicions en els partits independentistes. Tant ERC com el PDeCAT s'han saltat els resultats de les seves respectives primàries.\nMunté aposta per una aliança amb ERC per lluitar contra l'"amenaça real" del oportunisme de Colau\nLa candidata del PDeCAT per Barcelona ha cridat a fomentar la inversió en infraestructures per a "recosir els barris", connectar la ciutat amb l'àrea metropolitana i escoltar a tots els sectors de la societat.\nMunté deixa la Presidència del PDeCAT per centrar-se en la seva candidatura a Barcelona\n"Ara que se celebra l'assemblea, crec que és el moment més oportú per fer-ho de forma ordenada".\nNeus Munté explica que l'objectiu de l'esdeveniment és abordar el procés independentista, el futur del partit i les eleccions municipals.\nNeus Munté ha obtingut un 67,73% dels vots i Carles Agustí el 28,76% a les primàries en què s'ha registrat un 36% de participació sobre un cens de 1.675 associats amb dret a vot.\nEl PDeCAT tria aquest dissabte el seu candidat per a l'Alcaldia de Barcelona: Neus Munté o Carles Agustí\nLa coordinadora general del partit, Marta Pascal; la seva presidenta a Barcelona, Mercè Homs, i la del Comitè Organitzador de les Primàries, Magda Oranich, anunciaran el candidat a les 16.00 hores, en una compareixença al PDeCAT en què també intervindrà el guanyador.\nPascal i Munté visiten Turull, Rull i Forn a la presó: "Ens demanen que hi hagi Govern"\nEls presos han demanat fermesa i serenitat davant la situació actual que viu Catalunya.\nEl PDeCAT ha explicat que el Comitè Organitzador de les Primàries (COP), que presideix l'advocada Magda Oranich, ha validat els dos precandidats.\nL'exconsellera ha oficialitzat la seva candidatura a les primàries del PDeCAT a Barcelona per aconseguir arrabassar-li l'alcaldia a Ada Colau.\nL'exconsellera de Presidència ho anunciarà oficalmente durant els dies, abans que expiri el termini per a presentar les precandidatures.\nMunté admet que la votació del 1-O no va ser un referèndum\nLa exportaveu del Govern va reconèixer anter Pablo Llarena que no se sent "satisfeta" de les seves manifestacions públiques sobre la votació.\nEls tres exconsellers de Puigdemont diuen davant del jutge que van actuar dins de la legalitat\nAfirmen que van cessar dels seus càrrecs per motius personals.\nEl jutge cita el coronel Pérez de los Cobos, quatre exconsellers i l'exdirector dels Mossos\nSol·licita també que es rastregin tres transferències bancàries per uns 140.000 euros realitzades a Brussel·les.\nNeus Munté manté "intacte" el seu compromís i suport a Puigdemont\nJordi Turull substitueix Neus Munté en la conselleria de Presidència i en el càrrec de portaveu del Govern. Turull deixa la presidència de Junts Pel Sí, i sona el nom de Marta Pascal per substituir-lo.\nRajoy titlla la proposta del Govern de "cacicada" i convida a Puigdemont al Congrés\nEl president del Govern central ha rebutjat així la reunió que proposa Carles Puigdemont en una carta que li vol fer arribar en els propers dies.\nSegons ha explicat la consellera de Presidència, Neus Munté, en una resposta parlamentària el muntant està "pendent de tancament" i podria variar.


Holiday home C/Da Valle Castellabate Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHoliday home C/Da Valle\nCastellabate, Castellabate, Itàlia - Excepcional ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday home C/Da Valle\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home C/Da Valle és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Castellabate. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Holiday home C/Da Valle, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen pesca estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Holiday home C/Da Valle és una selecció idònia per a la vostra estada a Castellabate.


Ningú és Perfecte: Final de temporada\nAra a descansar i després...\na continuar treballant: més i millor.\nAmb les nostres limitacions, eh?\nque Ningú és Perfecte ;)\nPublicat per Ningú és Perfecte a les 11:17 a. m.\nTot se sap. Sobretot Noemí Rodriguez continua tancada per vacances i destruint des de l'anonimat de l'ADA a persones falsament denunciades per falsos maltractaments.\nEt creus una Déu, una jutge que ho sap tot i signant articles sense posar el teu nom.\nQuan vas nèixer, la teva mala i fastigosa mare t'hagués tingut de tirar pel forat del WC, ets pitjor que el teu propi avortament que ni un projecte de fill va voler sortir de les teves fastigoses entranyes\nAra ets mare, ja pagaràs ja..\nEm temo - i lamento constatar- que l'únic que escriu des de l'anonimat ets tu.\nTot i que hagués preferit que deixessis la meva mare, la meva filla i la meva salut de banda, si hi ha res seriós que vulguis comentar-me, truca'm i en parlem.\nPuc entendre que estàs enfadat amb el món però crec que hores d'ara necessites més un terapeuta que un espàrring.\njo de tu noemí ultimament sento parlar que pestes. Així que no se de ke va el comentari del anònim anterior pero hauries de reflexionar noia.\nbones vacances! et mereixes el millor del món perquè les persones meravelloses i entregades és mereixen només coses bones.\nEfectivament, i això va pels teus anònims, tot retorna, aquest mal karma els farà agafar un bon mal de panxa en algun moment de l'estiu...\nERIN ha dit...\nLa cobardia es demostra en post com els anteriors, signats per anònims només per insultar.\nEl que insulta es desacredita, el que no dóna la cara també!\nEl que té por de donar la cara pot arribar a dir moltes mentides, de mal tothom en sap fer.\nSi estàs enfadat amb el món però més aviat crec que estàs enfadat amb tu mateix pq no t'agrada com ets...i no m'estranya gens!\nCom diu però un refrany conegut: Tiros tan bajos no alcanzan las águilas.\nDono tot el meu suport a la Noemí i al programa, a la gran tasca que com a periodista ha fet al llarg de la seva carrera i li dono també el meu suport com amiga i com a bona persona que sé que és. Els anys així ho han demostrat,


pau corcelles: L'incansable tertulià\nArticle de l'Empar Moliner al "Diari Avui" (04/03/2010).\nAls programes de ràdio matinals, els tertulians opinen sobre l'incendi d'Horta de Sant Joan. Garlen sobre si no es va tenir en compte "la direcció del vent", sobre si "evacuar" era possible o sobre si "GRAF 0 va estar il·localitzable". S'emocionen -són sensibles- quan escolten les gravacions amb les veus dels bombers i la resta de persones que treballaven aquell dia en l'extinció. Són punyents, però no renuncien a aquell toc imprescindible d'humor. N'hi ha un que, fins i tot, s'atreveix a fer-li una broma sexual a un company a propòsit del que ha dit sobre 25 bombers, he, he.\nFins ahir no en sabien res, d'incendis, però ara semblen més experts que els bombers. Cada matí llegeixen els diaris, escolten les altres tertúlies, en fan una hamburguesa, la regurgiten i cobren. Ja s'han après l'argot i les paraules que ens impressionen. "Aviam! -crida ella-. El que volem saber és si el dispositiu va funcionar!".\nAcceptem-ho. És la democràcia. Com quan, al bar, un ésser humà escolta set segons una cançó de Bowie i pontifica: "És fluixa". O tasta (sense mirar, sense ensumar, sense deixar de parlar i parlar) un vi excel·lent i toca l'ase i et diu "no..." amb cara de pena. Perquè li sap greu trencar-te el cor amb aquella veritat absoluta de persona de món. Segurament fa dos dies que va fer el curset de tast. Ell era el senyor que sempre interrompia les explicacions del professor per fer set preguntes òbvies, fins que se'n cansava i es posava a parlar pel mòbil.\nTinc una idea per a un concurs televisiu. Es tracta de col·locar un tertulià davant d'un panell. Guanyarà el concursant que aconsegueixi trobar un tema sobre el qual aquest tertulià no tingui opinió. "Forats negres; peròs i contres". "Aperitiu japonès: sí o no?". "Després del terratrèmol de Xile el dia és més curt: hi estem a favor o en contra?". Naturalment, no hi hauria guanyador.\nUn amb les celles rostides ha dit...\nMai com ara he vist la lleugeresa amb què els tertulians parlen de temes que desconeixen molt. Potser perquè aquest cop jo sí que sé de què va el tema. En fi...\nEls periodistes sembla que ultimament tinguin la veritat absoluta de tot, poden criticar, opinar i dir el que els sembla en qualsevol moment (es justifiquen dient que tenim el dret d'estar informats de tot ...)\nJo ultimament ja no escolto les noticies pel matí (no es pot aguantar tanta carnisseria)\nCrec que els periodistes haurien de reflexionar sobre el què estan fent.\nApa, vaig a dinar


Arquitectures a la Costa Brava\nTanca el ulls. I pensa en la teva casa ideal, la teva llar somiada. És molt possible que una versió d'aquesta utopia personal estigui emplaçada a la Costa Brava. I no, no vull parlar de les peces clàssiques escampades pel territori, aquelles del primer turisme, com la urbanització de S'Agaró o l'espai íntim de Dalí a Portlligat. Estic pensant en els nous edificis, dissenyats i aixecats en els darrers anys i que proposen formes imaginatives de véncer el buit.\nEn el nostre viatge turístic imaginari per la nova arquitectura de la Costa Brava potser ens hauríem d'aturar a la Casa 108 a Santa Cristina d'Aro, un edifici que es mou amb la topografia, que puja i baixa el fort desnivell com si fos cremallera. Una mica més al nord, l'habitatge Caballero - Santos de Llafranch és una brillant reinterpretació de volums, un joc divertit de geometries imperfectes. De vegades, els edificis es camuflen com si fossin camaleons. La Casa Alda de El Port de la Selva sembla la feixa d'una terrassa. L'edifici Port 7 de El Port de la Selva és transparent com un pedaç de vidre, com si intentés passar desapercebut entre les roques i els pins. Podríem acabar a l'habitatge dissenyat per Jaume Blancafort i Patrícia Reus en aquest mateix nucli, una casa dibuixa entorn una escala.\nL'arquitectura creativa, la curiositat, forma part també dels nous establiments turístics. Un dels equips d'arquitectes més reconeguts del país, l'estudi RCR, va iniciar la seva carrera amb l'Hotel Albons Calm. Un recurs molt enginyós de creativitat i adaptació a l'entorn. L'arquitecte Deulofeu dissenyà l'esplèndid Hotel Molí del Mig a Torroella de Montgrí, perfectament integrat amb el paisatge mosaic de l'Empordà. El nostre viatge virtual ha d'aturar-se ara a les bellíssimes bodegues Bell·lloch, un espai simbòlic construït a base de metàfores: la terra, la vinya, el raïm. I no podem oblidar l'original concepció del nou Gran Casino de Lloret de Mar, del que destaca la seva esplèndida marquesina de més de 50 metres, coberta de LEDs, i la seva coberta verda.\nCom acabar el nostre petit recorregut?. Segurament l'esclat d'innovació més revolucionari és la Villa Nurbs de l'Enric Ruiz Geli. Imagineu-vos uns blocs de gel que es desgelen a poc a poc i que recollim el procés de desgel i el reproduïm a escala en un nou edifici. Villa Nurbs és una casa dual, la part baixa humida durant l'estiu, i la part superior hivernal, amb una coberta que s'obre per rebre els rajos del sol. En aquest edifici s'acumulen diversos enginys, patents que seran aplicats en altres projectes arquitectònics. Però potser el més agoserat de l'edifici és la seva forma provocadora, com el cap d'un insecte de varis ulls.\nA la Costa Brava no només es poden contemplar algunes de les sortides de sol més belles del món. També és un espai creatiu, que reiventa l'arquitectura i proposa nous límits.\nPublicat a bitts Costa Brava\nEtiquetes de comentaris: Arquitectura Art Turismes\nExcel·lent article, Don. No l'he vist al bitt, crec que l'enllaç està malament\ncerrajero Aguadulce ha dit…\nCOMPRA VENTA INMUEBLES SEVILLA ha dit…


“ESTIC SOSPESANT TORNAR-ME A PRESENTAR A PRIMER SECRETARI” « Joaquim Nadal i Farreras\n“ESTIC SOSPESANT TORNAR-ME A PRESENTAR A PRIMER SECRETARI”\nJoaquim Nadal ha estat ratificat com a president del grup parlamentari del PSC. El diputat gironí, primer secretari dels socialistes gironins i històric de la política catalana veu bé el relleu a la cúpula socialista. Nadal augura que si els passos des de la direcció de Barcelona es fan bé està disposat a obrir ell mateix el meló de la seva successió. De moment, insinua que no està disposat a perdre el control de la federació gironina per evitar que acabi en un enfrontament de càrrecs municipals. Per això aposta per una llista unitària al congrés gironí que se celebrarà al febrer.\nQuin balanç fa del resultat del Congrés del PSC?\nEl balanç és molt positiu. Era un congrés complicat, s’ha resolt bé. S’ha resolt amb la integració dels dos candidats minoritaris. S’ha resolt amb un secretariat potent, jove i molt nou. I amb unes quantes decisions que marquen un abans i un després en el funcionament del partit: primàries obertes, votació secreta… Fins i tot, hi podriem afegir una cosa que no satisfà els més radicals, i que tampoc no satisfà del tot els més contraris: la resolució que s’ha pres aquesta vegada respecte al grup parlamentari propi marca clarament un accent més concret que la vaguetat amb què es marcava en congressos anteriors. La virtut de l’esmena Ros-Bustos és que es va convertir en un punt de no-retorn. I tenia un ampli suport majoritari de les agrupacions.\nEn Joaquim Nadal se sent còmode amb aquesta nova direcció?\nJo la vaig votar i em fa sentir molt còmode. Cada dia m’hi sentiré més còmode si les decisions, la lleialtat i la coherència ho acompanyen. Si el PSC ha tingut un problema de credibilitat en els darrers temps, doncs la nova direcció me’n mereixerà més cada dia si en els gestos que fa i en les decisions que pren, guanya crèdit i pes específic.\nEl fet de conservar la presidència del grup parlamentari, és la garantia que la conservarà fins al final del mandat?\nLa decisió que va prendre l’executiva tanca els dubtes que planaven sobre el temps de la meva continuïtat com a president del grup. Segons com sigui el procés de primàries, jo mateix obriré aquest tema. O arribo fins al final o segons com vagin les primàries jo faig un pas enrere per facilitar les coses al partit.\nQuin balanç fa per la delegació de Girona?\nGirona va fer un paper molt notable de presència en el Congrés. Vam tenir un vicepresident de la Mesa, Juli Fernández. Vam presidir una de les cinc ponències, amb Pia Bosch, i Marina Geli va ser-ne ponent. I els delegats i les delegades de Girona van ser ac?tius. I en la configuració de la nova direcció es mantenen les mateixes persones que estaven en la direcció anterior. És a dir, Marina Geli, Iolanda Pineda i jo mateix.\nEl fet que repeteixin els tres representants gironins és un símbol que la renovació no ha arribat a Girona?\nNo, en absolut. La gran renovació la farem en el Congrés de federació. Crec que Iolanda Pineda va ser una renovació una mica sorprenent per a alguns en el congrés anterior i ara tenia tot el sentit que es consolidés. En el meu cas i en el de Marina Geli, enlloc no està escrit que l’experiència, que és un grau, sigui un llast en comptes de ser un capital. Per tant, que el pes institucional de l’actual presidenta i del primer secretari ha condicionat molt? Sí. Però volem renunciar a aquest pes? El fet que un diputat per Girona tingui la presidència del grup parlamentari, mal m’està dir-ho, té un pes polític que passa per damunt de moltes altres consideracions. No és una qüestió personal, sinó que en el joc d’equilibris del partit això juga un paper. Per tant, crec que no, que la gran renovació es situa en la direcció política que ha sortit, i està bé que sigui així, i en la incorporació de membres nous del món municipal d’altres demarcacions que estaven infrarepresentades en l’executiva anterior.\nQuan parla de la gran renovació a Girona, vol dir que no es presentarà a primer secretari?\nNo, no vol dir això. Tenim una dada que és que Marina Geli no vol anar de presidenta. Jo estic sospesant la decisió. Estic parlant amb molta gent per conèixer l’estat d’ànim de la federació. Percebo inquietud, un cert nivell de preocupació, massa projectada cap endins. En canvi, no percebo prou preocupacíó cap allà on és el nostre problema actual, que és la projecció enfora. Més militants, més simpatitzants, més implantació, més presència en la societat civil, més contacte amb la gent. La política no té sentit si no és pensant en les persones. I la política si es redueix a un joc de cadires intern perd tot el sentit del món. Vull conduir la federació cap a un gir, que Pere Navarro, vol fer a tot el partit: aquest partit ha de pensar en les persones i no en el càlcul polític.\nEn tot cas, l’estat d’ànim del PSC gironí, quin és?\nPot haver-hi alguna gent que s’hagués fet una expectativa i que en aquest moment senti alguna mena de frustració. Però la gran frustració, per tot el PSC i aquest és el punt de partida, la gran patacada electoral que successivament ens hem endut en les tres últimes eleccions. Per exemple, respecte a les últimes legislatives el problema és que hem quedat amb la meitat dels vots de fa quatre anys. Això ha de generar un estat d’ànim de preocupació, però al mateix temps no es pot afrontar amb un estat d’ànim melancòlic. Vist que el partit ha iniciat un procés amb profunditat, ens hem de sumar a aquest procés.\nEn Juli Fernández ha deixat veure en diverses ocasions que aspiraria a la primera secretaria del PSC a comarques gironines.\nLa federació de Girona ara té un grup d’alcaldes potents: Blanes, Palamós, Palafrugell, l’Escala, Vilafant, Camprodon, Sant Joan de les Abadesses i Sant Julià de Ramis. Té un grup de caps de llista que van perdre les eleccions però que és potent: Pere Albó, Pia Bosch, Magda Casamitjana, Salt, Olot, etc. També tenim un grup institucional petit, però important amb Àlex Sàez i la pròpia Iolanda Pineda, que també estaria en els caps de llista forts. I a més, el partit a Girona té un Senat propi de molt de pes: amb Joan Manel Del Pozo, avui a la Corporació Catalana de Radiotelevisió; Marina Geli, avui presidenta del partit, Lluís Sacrest, fins ara president del consell de federació; Lluís Maria De Puig, expresident de l’assemblea parlamentària del Consell d’Europa; Montse Palma, 16 anys de diputada al Congrés i Manel Nadal, exsecretari de Mobilitat. Això només és la punta de l’iceberg de molts alcaldes i caps de llista de municipis petits. És evident que d’aquest nucli de diferents sensibilitats i influències n’ha de sortir una nova direcció amb més pes municipal que l’actual. És evident que el meu criteri és que a Girona li convé una candidatura unitària.\nComenta que li fa por la preocupació per les cadires. S’ha aconseguit evitar que tendeixin a assegurar-se el lloc abans que dedicar-se fer política?\nCrec que s’ha aconseguit evitar. I crec que el PSC és molt conscient que la recuperació del nostre pes polític i de la nostra implantació social passa per oblidar les querelles internes i per donar prioritat a la política de veritat.\nPUBLICADA A: http://www.diaridegirona.cat/portada/2011/12/21/sospesant-tornar-me-presentar-secretari/537724.html\n21 Desembre 2011 - Posted by\tJoaquim Nadal | Diari de Girona, Premsa escrita\t| comarques gironines, Parlament, PSC


El govern espanyol compra 640.000 tests que detecten la presència de covid-19 en 15 minuts - El Vallenc\nUn membre del personal del Pius Hospital a la porta d’urgències del Pius Hospital. Font: El Vallenc\nEl govern espanyol ha comprat 640.000 tests que poden determinar si una persona està infectada amb covid-19 en 15 minuts i els distribuirà a partir d’aquest dissabte. Així ho ha anunciat Raquel Yotti, directora de l’Institut de Salut Carlos III en la roda de premsa diària per seguir la crisi del coronavirus, que ja ha contagiat prop de 25.000 persones a l’Estat i ha causat més de 1.300 morts. Segons Yotti, la Moncloa té la capacitat d’adquirir fins a un milió de proves “de manera molt ràpida”. A més, la directora general de Cartera i Farmàcia del Ministeri de Sanitat, Patricia Lacruz ha anunciat que a partir d’avui s’han començat a distribuir 500.000 mascaretes per professionals sanitaris i 800.000 per a pacients. “Hem emès una compra per garantir la cobertura setmanal dels productes essencials per la lluita contra la infecció”, ha detallat Lacruz, que ha insistit que el mercat per aquests tipus de productes es troba “tensat” i és “molt competitiu” en aquests moments.\nD’altra banda, el govern espanyol ha comprat 700 respiradors que han d’arribar al sistema estatal de salut “pròximament”. Lacruz ha admès que la manca de respiradors a l’UCI és “un dels punts que requereix la màxima atenció”.\nTambé es preveu comprar quatre robots que permetran automatitzar el sistema de detecció de covid-19, de tal manera que es podrien fer cada dia 80.000 proves PCR, un test que detecta si hi ha presència de coronavirus a l’organisme. De moment, s’han realitzat 355.000 determinacions, entre 15.000 i 200.000 diàries.\nSegons ha explicat la cap d’àrea del Centre de Coordinació d’Alertes i Emergències Sanitàries, María José Sierra, la letalitat del covid-19 a l’Estat se situa en el 5% dels casos confirmats. Sierra ha insistit a afirmar que tot i que aquest percentatge “pot semblar alt” no té en compte tots els contagiats reals per covid-19. Les proves per confirmar la infecció s’estan fent principalment als pacients hospitalitzats, que suposen el 50% dels afectats a l’Estat.\nel 50% dels hospitalitzats té més de 70 anys, que els menors de 30 anys tenen una incidència del 5 al 10% i que els menors de 20 són entre l’1 i el 2% dels pacients ingressats.\nCap d’àrea del Centre de Coordinació d’Alertes i Emergències Sanitàries, María José Sierra\nPreguntada per les franges d’edats de les persones ingressades, ha dit que el 50% dels hospitalitzats té més de 70 anys, que els menors de 30 anys tenen una incidència del 5 al 10% i que els menors de 20 són entre l’1 i el 2% dels pacients ingressats.\nSierra ha defensat que les mesures de prevenció del virus que s’estan prenent a l’Estat són les adequades i ha dit que “ni tan sols els científics” saben quan s’arribarà al pic de casos de covid-19 a Espanya. A més, ha assegurat que el comitè científic amb sis experts s’ha constituït avui però els contactes ja feia dies que duraven.\nD’altra banda, Rodrigo Gutiérrez, encarregat d’Ordenació Professional del Ministeri de Sanitat ha apuntat que hi ha 50.000 professionals que poden ser contractats pels centres sanitaris per a reforçar plantilles.\nL’encarregat de presentar les dades d’infectats no ha sigut aquesta vegada el director del Centre de Coordinació d’Alertes i Emergències Sanitàries, Fernando Simón, sinó que ho ha fet la cap d’àrea, María José Sierra. Simón presentava símptomes de covid-19 però ha donat negatiu a la prova.\nArticle anteriorMés de 300 ingressats en estat greu a l’UCI pel coronavirus a Catalunya i 180 s’han recuperat, amb 33 altes noves\nActualitatElVallenc.cat - 21 Març 2020 0\nMarlaska prorroga durant 60 dies la vigència dels carnets de conduir que caduquin durant l’estat d’alarma\nEl Ministeri d'Interior ha dictat una ordre per prorrogar, durant 60 dies, la vigència dels carnets de conduir que caduquin durant l'estat d'alarma.


Nous nomenaments de directius al SAAS – FÒRUM.ad\nNous nomenaments de directius al SAAS\nel: 07/07/16 14:40\nEl Servei Andorrà d’Atenció Sanitària (SAAS), continuant amb el desenvolupament de la nova estructura assistencial del SAAS, ha nomenat una Sotsdirecció Assistencial i dues Coordinacions Assistencials. La implantació del nou model organitzatiu respon a l’aprovació del Reglament de creació de la Direcció assistencial i la Direcció econòmica i de recursos generals del Servei Andorrà d’Atenció Sanitària.\nDesprés del nomenament del nou Director Assistencial, el Dr. Joan Martínez Benazet, el Consell Directiu del SAAS ha nomenat Carme Curcó com a Sotsdirectora Assistencial, plaça convocada mitjançant edicte públic.\nTambé s’han nomenat dues coordinadores assistencials amb un procés de selecció fet per via de convocatòria interna al SAAS.\nD’un banda, la Coordinació Assistencial del Centre Sociosanitari El Cedre, que recau en Anna Maria Flujas, que ha estat exercint com a infermera referent del sociosanitari, des de la fusió amb la Residència Solà d’Enclar, ara fa dos anys i mig.\nI d’altra banda, també via convocatòria interna, s’ha nomenat a Anna Xandri com a Coordinadora Assistencial d’Atenció Primària. Xandri és infermera del Centre d’Atenció Primària d’Escaldes-Engordany i en una etapa anterior havia estat directora adjunta d’Atenció Primària.\nLes dues coordinacions estan sota la direcció estratègica de la Direcció Assistencial i la Sotsdirecció Assistencial del SAAS.\nEntrada Anterior: Els artistes Eve Ariza, Jordi Casamajor i Eva Martínez “Zoe”, als nous Tallers d’art\nEntrada següent: Hugues fa la seva primera visita al Consell General


"No le veo sitio a Griezmann en el Barça" - Esports COPE - COPE\n"No le veo sitio a Griezmann en el Barça"\nEscolta el 'Debat Esports COPE' de dilluns amb Poli Rincón, Josep Maria Minguella i la participació de Manuel Oliveros.\nAquest dilluns us expliquem l'última hora del mercat de fitxatges a poques hores pel tancament, amb el Barça intentant les incorporacions d'Èric García i Memphis Depay. Escoltem el balanç econòmic del Barça després de la temporada 2019-2020 de coronavirus i les intencions del club de portar públic al Camp Nou. El nostre analista Pichi Alonso ens explica com està veient les evolucions del nou Barça de Ronald Koeman. I el debat més esbojarrat arriba amb Poli Rincón i Josep Maria Minguella.\nEl programa Esports COPE us acompanya de dilluns a divendres de 15.05 a 16.00 hores amb tota l'actualitat esportiva de casa nostra. Amb Joan Batllori, Manuel Oliveros i tot l'equip repassem l'actualitat del Barça, l'Espanyol, el Girona i el Sabadell.


El Comú de Canillo tanca l’any 2021 amb un superàvit pressupostari de prop de 2,5 milions d’euros\nSessió de comú Sabut celebrada aquest dimarts a Canillo (Comú de Canillo)\nEl comú de Canillo ha celebrat aquest dimarts la sessió de comú Sabut, Dilluns de Quinquagèssima, on s’ha aprovat el tancament de l’exercici pressupostari de l’any 2021 i l’aprovació de romanents per al 2022. En aquest sentit, la corporació comunal tanca l’any 2021 amb un\nA més, s’ha adjudicat un concurs de la Comissió de Dinamització Turística i Cultural per a la contractació del servei de transport circular de persones entre Canillo, l’encreuament del camí de l’Armiana i el Mirador del Roc del Quer (per CS-240), així com la realització d’un esdeveniment d’arts escèniques a la parròquia de Canillo que tindrà lloc el pròxim mes d’agost. També s’ha aprovat l’Ordinació de modificació de l’Ordinació de Preus Públics on s’especifiquen les tarifes per a l’accés al Pont Tibetà Vall del Riu i al Mirador Roc del Quer.\nA destacar que l’administració que encapçalen els cònsols Francesc Camp i Marc Casal ha assolit aquest superàvit de 2,5 milions d’euros havent pagat 6,7 milions de reconduïts de l’any anterior, passant únicament 3 milions de reconduïts cap al 2022 (que representa el 40% de l’import de l’any anterior). S’han adjudicat gairebé 4 milions d’euros en inversió, mantenint tots els serveis de la parròquia. Per arribar a les dades anteriors, no ha estat necessari incrementar l’endeutament ni reduir la tresoreria, que es situa per sobre dels 6 milions d’euros actualment.\nTant els pressupostos del 2020 com el del 2021 van ser “pressupostos de contenció” per a fer front a la pandèmia que va arribar sense preavís. El 2021 es va assolir un pressupost de despeses de 14.407.019 euros, enfront dels 15.709.044 euros de l’any 2020.\nVista la conjuntura econòmica en el moment de l’elaboració del pressupost 2021, es va procedir amb prudència en l’estimació dels ingressos de l’any, tenint en compte la forta dependència dels ingressos d’ENSISA i d’altres partides molt cícliques, com l’ITP, l’impost de construcció i les llicències urbanístiques, que tenen un pes important.\nL’Execució pressupostària de 12.995.460 €, representa el 93,4% del pressupost inicial (sense romanents). Els cobraments assoleixen la xifra de 14.589.565 €, 685.598 € per sobre del pressupost inicial. Els ingressos més rellevants son les transferències de Govern, que suposen un 49% del liquidat. La taxa d’higiene i enllumenat suposa un 9% dels ingressos liquidats. ENSISA suposa un 8% (inclosa la cessió, la concessió i el cànon).\nPer últim, l’impost de construcció, amb un pes del 4%. Pel que fa a les despeses, s’han autoritzat el 90% del pressupost final durant l’exercici. S’han liquidat el 73% de les despeses del pressupost final. A data 31 de desembre s’han autoritzat el 83% de les despeses d’inversió, és a dir, s’han autoritzat 3.624.7660 € dels 4.367.860 € previstos. Aquestes despeses fan referència a les noves inversions i a les reposicions. Les principals inversions que s’han realitzat durant l’exercici 2021 corresponen a l’aparcament Ransol Fase 2, a la reforma del Edifici del Telecabina i al Pont Tibetà de la Vall del Riu així com els seus accessos.\nA més, s’han autoritzat el 91,1% de les despeses de funcionament, és a dir, 7.277.982 € dels 7.987.567 € previstos. Cal destacar que s’han liquidat el 92% de les despeses de personal durant l’exercici 2021. A tancament, l’endeutament comunal consolidat, tenint en compte les empreses participades d’ENSISA i de NEVASA i el Palau de Gel, es situa en el 164%, per sota del 200% del límit que marca la Llei 32/2014 degut a l’increment de l’endeutament d’ENSISA a causa de la crisi sanitària de la COVID. Així doncs, el deute comunal sense les empreses participades se situa en l’11%.\nDurant la sessió de comú s’ha aprovat l’adjudicació directa per a la realització d’un esdeveniment cultural d’arts escèniques, de caràcter exclusiu, per tal de posicionar la marca “Canillo” com a referent de turisme i cultural a l’estiu, per un valor de 100.000 euros.\nTambé s’ha aprovat el servei de transport al Pont Tibetà i Mirador del Roc del Quer per un import de 97.482 euros des del 8 de juny fins al 31 de juliol. Pel que fa a l’article 22 de l’Ordinació de Preus Públics, s’aproven les tarifes d’accés al Pont Tibetà de Canillo i al Mirador Roc del Quer amb una tarifa de 14,50 euros, amb un 50% de descompte adquirint l’entrada al mirador. El preu de l’entrada individual al Pont Tibetà és de 12 euros i de 5 euros al mirador del Roc del Quer. La corporació comunal incorpora una tarifa reduïda per a residents d’Andorra amb un descompte del 25% per l’accés al Pont Tibetà.


A PEU: Caminant a poc a poc s'observa millor la vida: Insubmissió\nL’acte d’insubmissió no és un acte fàcil. Pot tenir les moltes conseqüències i, a vegades, conseqüències greus com molt bé sabem. Algunes persones tenen la valentia d’assumir-les i tiren endavant.\nUs recordeu de Pepe Beúnza? Pepe Beúnza, nascut a Jaén, però veí de Caldes de Montbui, va rebre no fa gaire el premi ICIP Constructors de Pau en un acte al Parlament de Catalunya, que atorga l'Institut Català Internacional per la Pau (ICIP). Beúnza va rebre el premi i el el reconeixement en representació del col·lectiu d'objectors de consciència i insubmisos al servei militar d'Espanya, ja que va ser el primer ciutadà en ser insubmís als anys 70. Beúnza va patir penes de presó des de 1971, un consell de guerra el 1972 i el càstig d'enviar-lo al Sàhara el 1974. Ara, la presidenta del Parlament, Núria de Gispert, li ha lliurat el premi, que Beúnza ha volgut compartir amb els objectors Jordi Agulló, Martí Olivella i Ramon Panyella i l'insubmís Jaume Llansó, que l'han acompanyat a l'escenari durant el seu parlament. La Presidenta del Parlament va fer notar una cosa essencial en el seu parlament. Va destacar "el paper impulsor i de denúncia, el testimoni i el sacrifici personal per una causa que es considera justa" de persones com Pepe Beúnza i dels moviments socials "que volen millorar el nostre present col·lectiu".\nDarrerament es torna a parlar molt d’insubmissió i em sembla que, poc a poc, es van fent passes important en aquest sentit veient com es veu que Catalunya segueix essent un poble sotmès als capricis dels Governs espanyols de torn. S’ha començat amb petits passos, és cert. Però un llarg camí es comença amb un primer pas, petit, discret i potser anònim. Un primer pas que pot fer riure a molts i ser motiu d’escarni. Però caldrà veure com acaba tot plegat. Els integrants de la plataforma “DIEM PROU” han començat una modesta insubmissió fiscal amb Espanya i han decidit que pagaran els seus impostos a l’ Agència Tributària de Catalunya.\nFa pocs dies la taca d’oli s’ha estès a altres àmbits, com són els peatges de les autopistes. Ja ja sorgit una web que es diu NOVULLPAGAR.COM que està preparant una gran campanya per tal que aquests gestos s’estenguin. Tots sabem que la força és en fer pinya, en ser uns quants al principi i en ser molts al final. O potser en poder arribar a ser majoria i tot! Qui ho sap! El cas és que així no es pot seguir i potser ja començaria a ser hora de passar a ser ciutadans i poble sotmesos a ser ciutadans i poble lliure. I qui no diu que el camí sigui amb petites insubmissions en tots els àmbits…\nPublicat per Jaume Pubill Gamisans a 14:40\nEtiquetes de comentaris: Independència, Llibertat, Política, Societat