La ingerència constant d’ERC | eljuliet\nLa ingerència constant d’ERC\nConfesse que, des de sempre, he sentit una certa simpatia per Esquerra Republicana de Catalunya. M’he alegrat cada volta que han obtingut uns bons resultats en les eleccions catalanes o les generals. També, de la mateixa manera que sempre m’esforçava per escoltar les al·locucions al Congrés dels parlamentaris del PNB, especialment les d’Iñaki Anasagasti i després les de Josu Erkoreka, he sentit una predilecció només una mica inferior per les intervencions de Joan Ridao, Joan Tardà o Alfred Bosch. I, a més, vull deixar dit ací que considere el seu nou líder, Oriol Junqueras, un polític de gran nivell.\nFoto de família de l’ingrés del Bloc en l’ALE, amb Natxo Bellido a l’esquerra i Àgueda Micó al centre\nNo obstant tot això, esta certa simpatia per ERC conviu, al meu fur intern, amb una rotunda incomprensió cap a algunes de les actituds que, històricament, ha mantingut eixe partit devers el meu país, devers la meua nació: València o qualsevol de les composicions denominatives formades per un nom comú i el gentilici valencià. No pretenc ací, de cap de les maneres, dissertar sobre la nostra llengua comuna, que de tan rica que és, té fins dos noms; ni sobre les concomitàncies culturals o els interessos socioeconòmics que compartim catalans i valencians. Vull, en canvi, exposar el que per a mi són ingerències polítiques que obliden que València i Catalunya mai han conformat una unitat territorial i que tampoc tenen en compte les ingents diferències entre el teixit social i el component identitari dels dos països.\nVaja per davant, això sí, que entenc i defenc que qualsevol partit polític pot presentar-se a l’opinió pública amb el programa que desitge. Que, per tant i al meu parer, ERC por reivindicar davant de qui siga el concepte dels Països Catalans; o, per contra, amagar-lo –com fan– quan entenen que els convé. ERC pot aparéixer davant de l’electorat com un partit defensor d’una Gran Catalunya, amb capitalitat única a Barcelona, o inclús subvencionar una sucursal valenciana amb un altre nom (que, això sí, amaga el pancatalanisme quan està en campanya), i jo no m’atreviré a qüestionar-ho perquè estaria cometent una ingerència cap a la seua autonomia política.\nPerò hi ha una gran diferència entre tindre un discurs determinat, siga quin siga, i pretendre interferir en el discurs d’altres. Això últim, que respon a un comportament paternalista i prepotent, és el que fa sovint ERC amb el Bloc Nacionalista Valencià. Ara, quan per fi el Bloc ha aconseguit ingressar en l’Aliança Lliure Europea com a membre observador, és quan cal recordar que ERC, durant anys, va exercir el dret a veto perquè entenien que eren ells, amb la minúscula representació que ostenten al País Valencià, els únics dignes de fer-ho. I cal recordar-ho perquè, si bé ara han alçat eixe veto, les joventuts del partit republicà (JERC) van calcar eixa mateixa prepotència i van impedir l’ingrés del Bloc Jove fins que estos no acceptaren, com si fóra un dogma de fe, que els Països Catalans són una mena d’arcàdia feliç cap a la qual han de confluir els territoris que compartim cultura i llengua –això sí, i moltes gràcies per la deferència, cadascú al ritme polític que puga–.\nImposar una falòrnia d’eixe tipus, una màxima completament inútil a l’hora de la veritat, només respon a un propòsit: mantindre la ingerència, aparençar que són ells els qui estan situats en un pla predominant i, en conseqüència, fer vore que continuen marcant el camí. Perquè, vegem-ho: imaginem (ja avise que serà molt imaginar) que Catalunya aconsegueix esdevindre estat independent en 2014. Imaginem que el Bloc, integrat en Compromís, assoleix un lloc decisori en la política valenciana a partir de 2015 i que ho fa de categoria, de manera que es converteix en el partit majoritari. Imaginem que, mentre Catalunya inicia amb èxit el seu nou estatus, l’independentisme a València creix com la bromera i, en pocs anys, posem cap a 2023, és viable preguntar al nostre poble si vol ser estat europeu o comunitat autònoma espanyola, i que ix victoriosa la primera opció. No cal que em digueu optimista, perquè ja havia advertit que no era més que una suposició ficcional quasi inversemblant. Doncs bé, suposant tot això, ¿quin trellat, quin efecte tindrà eixa declaració que les JERC han obligat a signar al Bloc Jove? Si els valencians assolírem la independència, ¿correríem com a corderets a tornar a ser dependents, en este cas de Catalunya? Això no té ni cap ni peus.\nCom tampoc no en tindria, com proposen alguns probablement amb bona intenció, suggerir que ERPV, la sucursal valenciana d’ERC, s’incorporara a Compromís. D’entrada, per totes estes ingerències a què he al·ludit. En segon lloc, perquè els republicans critiquen, no sense raó, una certa dilució del missatge nacional valencià del Bloc dins de la coalició. Però, en tercer lloc i sobretot, perquè no s’ajustaria a cap lògica que un partit polític com el Bloc, que aspira a la sobirania plena de la nació valenciana, anara de la mà d’un altre com ERPV, que aspira (encara que només ho diga a voltes) a la creació d’una Gran Catalunya on els valencians siguem convençuts que som catalans. Per descomptat, vull constatar que és lícit que actuen així. Però, per a mi, això no és més que el reflex, en versió catalanista, de l’autoodi que, des de fa dècades, ha provocat i provoca que molts valencians se senten espanyols i parlen a sos fills en castellà.\n14 comments on “La ingerència constant d’ERC”\nMés raó que un sant. Compte no et diguen blaver 😉\nImpecable. Amb persones així seria un gust compartir una confederació independent, amb ,mallorquins i valencians, per exemple, si se donàs el cas. Només des del respecte a la diferència i al dret a ser independents, ens podem entendre. Moltes gràcies\nEstic molt d’acord en què no s’ajustaria a cap lògica que un partit polític com el Bloc, que aspira a la sobirania plena de la nació valenciana, anara de la mà d’un altre com ERPV, que aspira a la creació d’una Gran Catalunya on els valencians siguem convençuts que som catalans, com tampoc no hauria d’anaramb uns que volen continuar a la gran Espanya i on els valencians som convençuts de que som espanyols, tot i que disfressat de federalisme co és Iniciativa-Equo..\nSebastià: No, no és això el que està imaginant Juli, res de confederació amb mallorquins, que ells pareix que sí que volen ser catalans, deixa’ls. Nosaltres, nosaltres que hem tingut una història, i ja no la tenim. Nosaltres, que som valencians, som un poble, però no tenim nació (o país), tenim personalitat, però volen vindre a llevar-nos-la conquistant-nos. Vols confederació?, Castelló, València i Alacant, que no hi ha manera que caminem junts, llevat d’excepcions; Juli és d’Alacant i vosaltres segur que també, però jo sóc de València i m’afligix veure que els d’Alacant són murcians o madrilenys, i els de Castelló catalans o aragonesos. I això és el que imagina Juli, una valència forta, unida i gran, gran amb les nostres tres províncies.\nVull reforçar la idea de Juli amb el que seguix:\nHem estat espanyolitzats, diu Joan Frances Mira en “Critica de la Nació pura”, “els carrers valencians, d’extrem a extrem del País, van plens dels noms del panteó heroic castellà, de Donpelayos, Cidcampeadores, Hernancorteses, Pizarros y Cervantes, d’heroís majors i d’heroís menors………. Si aquest País nostre, es un simple suposar (com fa Juli), shagues quedat o fet independent, ja veuríeu, si n’hi havia d’herois valencians als carrers i als llibres escolars”.\nÉs la nostra història, els nostres símbols, als que es referix Mira en esta part del llibre. Hem de deixar de ser espanyols per a ser catalans?, Com es cridarien els nostres carrers, llavors’, que història estudiarien els nostres escolars?\nSou ignorants i curts … ningú defensa una catalunya gran i lliure o País català a Catalunya. Heu escoltat feixistes espanyols massa temps em sembla, com a màxim hi ha gent a Catalunya qui defensa països catalans ( confederació/federació entre Catalunya/país valència/baleras ). Fins i tot quasi vomito quan es fan homenatge a feixisme espanyol que va dividir el català al 2 per crear odi i divisió entre catalans i valencias, ha functionat a manera perfecte i no passa res … qualsevol lloc a planeta terra a on un partit feixista com el PP pot tenir majoria absoluta no té futur.\nCom que no? Ho va fer fa uns dies Alfred Bosch en un vídeo on diu que la seua nació és Catalunya amb capital a Barcelona i on havia inclós al País Valencià. Que t’agrade la seua proposta no implica que hages de mentir per a defensar-la.\nDiscussió pública sobre l’article al fòrum del Racó Català:\nNovembre de 2005. Congrés Nacional de les JERC en Vic.\nEm telefonen de la Seu Nacional del BLOC. Com que estic vivient en Manresa però encara sóc membre de la Coordinadora Nacional del BLOC JOVE en aquell moment, em demanen que assistisca al Congrés de les JERC en representació del BLOC JOVE.\nEm presente. Vaig a la taula d’acreditacions i em presente. Cara de pòker. Un s’alça. Torna i em diu “espera’t aquí”. Trobe al representant de Galiza Nova, amb qui ja havia coincidit en el Congrés del BLOC JOVE. Ens fem un cafè. No vé ningú de les JERC a indicar-me res. Anem cap a l’acte de cloenda. M’assec al costat del representant de Galiza Nova. Fan l’acte i comencen els agraïments.\nTorn d’agraïments a partits. Els diuen tots menys BLOC JOVE.\nTorn d’associacions culturals. “Gràcies a l’assistència de la Plataforma per la llengua… ….l’associació bloc jove….”\nEl de Galiza Nova es gira cap a mi i em diu “no os arreglais”. I jo “no, perquè no volen”. Vaig acabar d’escoltar l’acte de cloenda, em vaig alçar i me’n vaig anar. Per a què més?\nI ací la seua crònica de l’acte: http://perearagones.wordpress.com/2005/11/22/xx_congres_de_les_jerc/\nAmb articles com aquest em queda el dubte si el nou valencianisme no s’ha passat de frenada i ja cau més a prop del blaverisme que de qualsevol altra cosa…\nAh, i aquesta frase final és delirant total: “això no és més que el reflex, en versió catalanista, de l’autoodi que, des de fa dècades, ha provocat i provoca que molts valencians se senten espanyols i parlen a sos fills en castellà”. Amb una petita diferència: que aquest autoodi amb versió catalanista mi ha renunciat a la llengua! no podem dir el mateix dels blavers, de qui cada vegada n’esteu més a prop. Amb articles com aquests no feu més que conformar-vos com a pur folklorisme. Amb data de caducitat.\nThis entry was posted on 16 Abril 2013 by eljuliet in País Valencià.


Marco nomena oficialment als pregoners del 75 aniversari de les festes de la Magdalena | Castelló Extra\nDesprés d’acceptar el càrrec i sonar la Marxa de la Ciutat, Prades i Osorio han cantat el Pregó. Prades, els versos de l’insigne poeta castellonenc Bernat Artola i Tomás, anunciant a la ciutat la festa; i Osorio, el de l’altre cèlebre poeta de Castelló Vicent Pau Serra i Fortuño, anunciant la festa dels xiquets i les xiquetes. L’alcaldessa ha donat l’enhorabona a tots dos “per ser la meua veu per a dir a la ciutat de Castelló que ja el dia és arribat de la nostra Magdalena” i dirigint-se al públic ha dit que confia que “entre tots i totes fem del 75 aniversari de la Magdalena, les millors festes del món”.\nEl pregoner ha agraït l’encàrrec de l’alcaldessa i ha instat als presents a “viure el pregó amb il·lusió i amor per les festes i les tradicions”, mentre que el pregoner infantil ha reconegut que per a ell “recitar el Pregó és la culminació de la meua trajectòria festera infantil i un somni complit”.


Durant els mesos d'hivern, poques són les persones que no passen per un constipat, refredat o una grip atès que amb la baixada de les temperatures el sistema immunitari es troba més exposat a l'entrada de virus i bactèries. La bona notícia és que incloure el consum de certs aliments, pot ajudar a millorar l'escut protector davant les agressions externes de l'hivern. Avui és el torn dels denominats "productes del rusc".\n¿Quins productes del rusc coneixes?\nÉs possible que hagi confiat la protecció del seu sistema immunitari en algunes ocasions a les abelles i que aquests insectes fabriquin algunes substàncies antimicrobianes molt potents.\nLes abelles fabriquen pròpolis a partir de diferents resines que van recol·lectant de brots i escorces dels arbres i on hi afegeixen cera i les seves pròpies secrecions salivals. Després, col·locaran aquest pròpolis a les parets de l'interior del seu rusc per impermeabilitzar i impedir l'entrada de bactèries, virus i fongs.\nA nivell nutritiu, consumir aquest pròpolis ens aporta a prop de 300 substàncies bioactives entre les que destaquen l'àcid cafeic (que estimula la resposta immune) i varis flavonoides, com l'apigenina que frena la multiplicació dels virus i té a més acció antioxidant.\nExisteixen moltes tipologies i qualitats de pròpolis, així com de mels, ja que la composició nutritiva d'aquests productes dependrà dels arbres i flors característics de cada regió, als que s'hagin apropat les abelles per recollir "matèria primera". Per exemple, la mel de flors s'obté del bruc, el til·ler, l'acàcia o el romaní i la denominada mel de rosada procedeix de l'avet.\nAixí la mel és un fluït dolç i viscós produït per les abelles a partir del nèctar de les flors o de les secrecions de parts vives de les plantes que les abelles recullen i barregen amb substàncies pròpies per després emmagatzemar a les bresques, on maduraran. Les característiques físiques, químiques i organolèptiques de la mel venen determinades pel tips de nèctar que recullen les abelles. És una solució que elaboren les abelles per alimentar a les seves larves i assegurar-se de la subsistència durant l’hivern.\nLa composició nutricional de la mel és molt complexa, una barreja d’hidrats de carboni, diverses enzimes, aminoàcids, àcids orgànics, minerals, substàncies aromàtiques, pigments, ceres, etc. La seva elevada concentració en sucres converteix la mel en un aliment calòric motiu pel qual haurà de consumir-se amb moderació en casos d’excés de pes així com en les persones diabètiques. Els principals sucres són la fructosa (38%), la glucosa (31%) i petites quantitats de sacarosa (1-2%). El contingut en minerals és més aviat modest. L’element més abundant és el potassi seguit de clor, sofre, calci, fòsfor, magnesi, etc.\nEs tracta del producte més preuat de les abelles i és que tal i com suggereix el seu nom, està reservat pràcticament a l’abella reina, a excepció de les larves de l’abella obrera en les seves primers fases de creixement. La seva riquesa en nutrients és tan excepcional que l’abella reina pot viure fins a 6 anys mentre que una abella obrera no viu més de 45 dies.\nConsumir Gelea Reial aporta, des del punt de vista nutricional, un 15% d’hidrats de carboni (fructosa i glucosa), un 15% de proteïnes, una bona quantitat d’algunes minerals i vitamines del grup B així com vitamina E i un curiós àcid gras específic d’aquest aliment (10-HDA) del qual els estudis apunten a la seva excepcional capacitat d’endarrerir l’envelliment de l’organisme. Una altra substància curiosa i única, que els experts han anomenat “royalsina” té efectes antibiòtics especialment actius.\nSi decideix incloure algun d’aquests productes ha de saber que és important comprovar la qualitat i la procedència dels mateixes, es consumeixin com a aliments o com a extractes, frescos, en ampolles, càpsules o liofilitzats. Apostar per productes del rusc de qualitat ajuda a les defenses naturals a passar millor l’hivern.


Apartament amb vistes al mar a la Gran Reserva, Empuriabrava, Roses\nApartament en venda amb vistes al mar a Empuriabrava\nApartament a la Gran Reserva amb vistes al mar, piscina comunitària i garatge\nBonic apartament al centre d'Empuriabrava, a poca distància a peu de la platja, situat al complex Gran Reserva. Aquest apartament amb una fantàstica terrassa al terrat consta d'una sala d'estar / menjador amb balcó, cuina oberta, bany i 2 habitacions. El dormitori té aire condicionat. Mitjançant una escala, aneu a la terrassa del terrat on també hi ha un espai per a la rentadora i la caldera. Des de la terrassa teniu una vista impressionant sobre la badia de Roses. Al garatge soterrat teniu una plaça d’aparcament de manera que mai tingueu problemes per aparcar el cotxe. Podeu utilitzar les piscines comunitàries del complex Gran Reserva\nGaratge: Sí Balcó: Sí\nRef. OA A732


Miquel Amengual: «El repte és que el català arribi a tots els treballadors del sector turístic, visquin aquí o siguin temporers»\ndimecres, 3 de juny de 2020 23:39h\nT.M. | 04 octubre 2019\nMiquel Amengual és un jove historiador pollencí que actualment president l'Obra Cultural Balear de Pollença i és membre de la Junta Directiva de l'OCB País.\nQuan va néixer la delegació de l'OCB a Pollença?\nLa delegació va néixer oficialment l'any 1979, encara que abans ja s'havien organitzat cursos de català al Club Pollença.\nQuines són les fites més importants de l'OCB a Pollença durant aquests 40 anys?\nD'aquella primera època destacaria quatre coses: el periòdic El Gall, principal raó de ser de la delegació; el nomenament del pintor Dionís Bennàssar com a fill il·lustre; la creació de l'escola de música i l'acte de resposta al Decret de Nova Planta, amb la participació de Biel Majoral i Antoni Artigues. Darrerament, segurament el lipdub de la campanya 'Mallorca M'agrada!'\nQuins actes de celebració estan prevists?\nHem fet una taula rodona amb antics membres de l'OCB de Pollença, en la qual també s'hi projectaren imatges, i de cara a la Diada estam pensant un acte centrat en la figura de Xesca Ensenyat, primera presidenta i que enguany fa deu anys que va morir.\nPollença manté un alt dinamisme cultural en l'actualitat, no és així?\nAixí és, ara mateix Pollença compta amb diverses entitats culturals actives, ja sigui l'Ateneu, associacions de música tradicional o juvenils. A més, la Biblioteca Pública manté una programació constant. Afegiria que gràcies a l'impuls de l'OCB, el dia de Sant Jordi s'ha convertit en una data fixa del calendari cultural pollencí.\nQuins reptes té la llengua catalana avui a Pollença?\nSegurament els mateixos que a tot el litoral turístic mallorquí: arribar a tots els treballadors d'aquest sector, visquin aquí o siguin temporers. Demostrar que utilitzar el català no ha de ser motiu de conflicte, sinó mecanisme d'integració i de comunicació, de crear comunitats entre els mallorquins i mallorquines i diferent origen, independent d'on hagin nascut. A més, cal fer visible la llengua catalana al turista, que sigui conscient que és la llengua pròpia del territori que està visitant.\nLa nostra delegació necessita sobretot un grup de gent que permeti mantenir una activitat estable i que faci pinya, ja que la falta de mans pot fer que tot i les ganes, el cansament acaba desembocant en períodes massa llargs d'inactivitat.


José Martí destaca que La Vuelta Ciclista a Espanya servirà per a donar a conéixer el patrimoni d'Ares del Maestrat a tot el món\n1:31 am - Sunday, 9 August 2020\nJosé Martí destaca que La Vuelta Ciclista a Espanya servirà per a donar a conéixer el patrimoni d’Ares del Maestrat a tot el món\nEl president ha rebut Esther Querol, alcaldessa de la localitat, dins de la ronda de contactes que està realitzant amb els primers edils de tota la província.\nEn aquest sentit, el president ha recordat el nombrós patrimoni històric, cultural i medi ambiental d’aquesta localitat: les restes de l’antic castell sobre la “mola” que presideix el poble i que presenta muralles àrabs i vestigis ibers; les pintures rupestres (localitzades en La Cova Remigia i altres abrics del barranc de Gasulla) que van ser declarades per la UNESCO patrimoni de la humanitat, juntament amb la resta de l’art rupestre llevantí; la Nevera de la Mola d’Ares, situada a 1.200 metres d’altitud, que acull un museu a la Casa del Nevater; les construccions de pedra seca; o el Barranc dels Molins, un conjunt de cinc molins d’aigua, que constitueixen amb les seues basses de recollida i sistemes de conduccions, una de les mes singulars obres d’enginyeria hidràulica, vestigis d’una època preindustrial, entre altres.\nPrevious articleUn camió accidentat a Paterna provoca 9 quilòmetres de retenció en el bypass\nNext articleLa Guàrdia Civil investiga a una persona per un incendi forestal a Soneja


LA CRÒNICA – Actuació Vigílies de Sant Narcís – Colla Castellera Esperxats de l'Estany\nEl dissabte 27 d’octubre vam realitzar la última de les tres actuacions dins el marc de l’exigent mes d’octubre. Era la segona vegada que actuàvem durant les Vigílies de la Festa Major de Sant Narcís a Girona. Per no trencar la tònica de la temporada, les previsions meteorològiques prèvies a la diada alertaven de l’alt risc de pluja en el moment de l’actuació i no van fallar. Aquest fet, però, no va provocar l’anul·lació de la diada. Aquesta es va traslladar al bonic monestir de St. Pere de Galligants. Una vegada més, havíem de realitzar castells de 7 en un recinte cobert (concretament hem realitzat 6 dels 15 que hem descarregat dins d’un lloc cobert), la qual cosa tampoc ens sorprenia. Segurament, el fet que les actuacions més importants les realitzem durant els mesos de maig i octubre, dos dels mesos més plujosos de l’any, no hi deu tenir res a veure.\nAbans de començar a redactar la crònica com a tal heu de complir les normes obligatòries per tal de poder llegir aquesta crònica. En cas de no fer-ho, el vostre dispositiu s’apagarà automàticament.\nHeu d’estar asseguts/des en un sofà o similar. Es prohibeix rotundament llegir-la asseguts en un altre lloc com cadira, tamboret i ni molt menys es pot fer dempeus.\nNo podeu menjar ni beure durant la lectura d’aquesta.\nHeu de portar posada alguna peça de roba blauverda.\nNo podeu escoltar música de fons.\nQuan acabeu de llegir-la heu de dir VISCA, amb els braços alçats com si acabéssiu de ballar una sardana.\nCom podeu deduir estem de broma com sempre i la podeu llegir com us vingui de gust (ara bé, si algú vol dir VISCA al final, es vol gravar i ens ho vol fer arribar no li direm pas que no). Simplement vam trobar curiosament divertides algunes de les normes que vam haver de complir durant l’actuació dins el monestir. Lògicament som conscients que en un monestir, i més si a l’interior hi ha restes arqueològiques de gran rellevància històrica (algunes procedents de les ruïnes d’Empúries), sol tenir unes normes específiques. De fet, hem d’agrair a l’Ajuntament de Girona que va facilitar la celebració de la diada cedint aquest equipament municipal. A veure si els ajuntaments d’altres comarques veïnes com per exemple el Pla de l’Estany prenen nota ;). Ah, per cert, si voleu saber quines eren les normes que vam haver de respectar, haver vingut!!\nDesprés de xerrar molt i no dir res, ens centrarem en l’actuació que vam realitzar les dues colles. Podreu deduir que les dues colles ho vam fer molt bé, ja que quan fem introduccions tan llargues ja sabeu que és perquè l’actuació ha estat molt avorrida pel que fa als castells. Aquest any érem només dues les colles que en vam prendre part: els amfitrions, els Marrecs de Salt i nosaltres, els Esperxats de l’Estany.\nEls Marrecs van agafar-se l’actuació de manera tranquil·la i es van plantejar 3 castells que tenen més que dominats. Van iniciar l’actuació descarregant un 5 de 7 absolutament quiet i sense massa història. En segona ronda, van descarregar el que possiblement era el castell més exigent de la jornada, la torre de set. A més, el castell presentava canvis al tronc respecte l’alineació habitual. El castell va tenir algun moviment lateral i es va girar una mica sobretot a partir de l’aleta. Tot i això, el castell es va descarregar amb molta solvència, no sense haver-lo de treballar-lo una mica. Té molt mèrit poder fer canvis en aquestes estructures tan difícils i amb tants pocs assaigs. Per tancar les rondes de castells van descarregar un bonic 7 de 7. En ronda de pilars, van descarregar un vano de 5.\nEls Esperxats, igual que la temporada passada, teníem marcada aquesta data de color vermell al nostre calendari des del principi de la temporada i volíem realitzar una actuació de màxims per tancar un Octubre increïble. Volíem descarregar una altra vegada els dos bàsics de 7, el sostre de la colla. Però a vegades, la importància d’un castell no la fa l’alçada, ni la dificultat d’aquest. Algunes vegades, el castell tècnicament més “senzill” pot ser el més especial d’una diada o el que faci més il·lusió a la colla. Això és el que va passar aquest dissabte amb el pilar de 4 que vam descarregar per obrir la diada. El tronc d’aquest el formava una persona que feia molt temps que no pujava i que tota la colla apreciem moltíssim! No vam poder evitar emocionar-nos una miqueta =)\nPilar de quatre descarregat per part dels Esperxats de l’Estany.\nPer primera vegada aquesta temporada, vam decidir obrir la diada amb el 4 de 7. El castell va pujar una mica lent però molt ferm durant tota l’execució i mantenint unes mides gairebé perfectes. Fet que va provocar que tota la colla gaudís moltíssim durant tota l’execució.\nQuatre de set descarregat per part dels Esperxats de l’Estany.\nEn segona ronda, plantejàvem un altre repte. Ni més ni menys que descarregar el 6è 3 de 7 de la temporada, una brutalitat! El castell va pujar amb unes mides molt bones, amb una mica de tremolor constant, però amb molta fermesa i que es va saber treballar durant tot el castell.\nTres de set descarregat per part dels Esperxats de l’Estany.\nEn tercera ronda, vam descarregar un 5 de 6 on hi havia una estrena que ens feia moltíssima il·lusió. Quan s’estrena una canalla sempre fa il·lusió, però quan ho fa una que des del primer dia va mostrar unes ganes terribles de fer castells i a més, la seva estrena s’havia ajornat vàries actuacions per diferents motius, encara fa que n’ hi hagi més. El castell es va mostrar bastant sòlid en tot moment, fet que va facilitar a que un cop acabessin de sonar les gralles es sentissin crits demanant el 5 de 7 (Uhhh, ho van dir, ho van dir).\nCinc de sis descarregat per part dels Esperxats de l’Estany.\nEn ronda de pilars vam descarregar dos pilars de quatre simultanis.\nDos pilars de 4 simultanis (amb dues rodanxes sota les aixelles dels segons) descarregats per part dels Esperxats de l’Estany.\nPer acabar volem agrair als Marrecs per convidar-nos per segon any consecutiu en aquesta diada. Realment és una diada que ens agrada molt i per nosaltres és un plaer actuar dins el marc de les Fires i Festes de Sant Narcís. Ens va saber molt greu que plogués diumenge i que els Marrecs no poguéssiu realitzar la possiblement diada més esperada de l’any per vosaltres. Tot i això, cal remarcar que els Marrecs han dut a terme una temporada espectacular, consolidant-se com a colla de 9 pisos. Felicitats padrins!\nFotografies que queden pel record.\n← LA CRÒNICA – Actuació de Barraques\nLA CRÒNICA – Diada del 3r Aniversari dels Castellers de les Gavarres →


Història | tren groc\nLa història d'aquest tren comença el 1903 amb la promulgació de la llei que autoritzava la Compagnie du Midi a construir una línia de ferrocarril de Vilafranca de Conflent fins a Montlluís. Els primers treballs van començar el 1903-04. El seu nom oficial és "Ligne de Villefranche - Vernet les Bains à Latour-de-Carol", i a vegades amb el sobrenom de Línia de la Cerdanya.\nLa financiació estava garantida pel Consell General de l'època de l'ordre de 5000 francs per kilòmetre. L'obertura d'aquest tram va produir-se en 1910. El treballs van continuar i el 28 de juny de 1911 va arribar a la Guingueta d'Ix (Bourg Madame).\nLa guerra mundial va ralentitzar molt els treballs, i l'últim tram des de La Guingueta d'Ix a Latour de Carol va ser definitivament oberta el 1927.\nAquesta línia ferroviaria va tenir una gran importància fins els anys 60. A partir de llavors, el desenvolupament del trànsit per carretera, i sobre tot la millora de la carretera nacional RN116 (paral·lela al tren) va amenaçar directament la línia que va estar a punt de tancar.\nDurant els anys 70-80 la línia encara estava amenaçada de tancament per no ser rentable, però ha estat salvada per la pròpia empresa, els funcionaris locals i els viatgers. Finalment el tren groc va resultar poc a poc rentable com a tren turístic que va tornar-se definitiva el 2004. Aquest any van arribar uns nous automotors amb grans finestres. En l'actualitat el tren transporta unes 400.000 persones/any.\nDividirem l'història del tren groc en diferents parts:\nTren a vapor de Prada a Oleta\nL'avantprojecte del tren de via estreta va ser una lluita per portar el tren de via ampla fins Oleta per aprofitar els recursos de les mines.\nVia estreta i tracció elèctrica\nLa veritable construcció de la línia, inicialment des de Vilafranca de Conflent fins La Guingueta d'Ix.\nUn mal presagi, abans de començar l'explotació, i durant les proves es queda sense control i accidenta un comboi amb els enginyers a bord.\nTram entre La Guingueta d'Ix i Latour de Carol\nJa en conversacions per unir la Cerdanya amb vàries línies de tren, el tren groc arriba primer a la cita.\nArriben les línies d'ample internacional i ample ibéric a Latour de Carol. Es crea un dels 4 passos fronterers que tindrien els ferrocarrils al Pirineu.\nPyrénées-Orientales - UFR Staps à Font-Romeu : « On va droit vers un drame humain »\nBourg-Madame : les lycéens du Mas Blanc visent le Trophée Jeunes Prévention, aidez-les !\nCopyright de la pàgina web iGuadix 2005-2021. Reservats tots els drets. Les fotos tènen Copyright del seu autor respectiu. Funciona amb Drupal


Tarragona 2016: d’abril 2009\nPotser és publicitat subliminal què ens convida a renovar el nostre matalàs...\nO potser és un nou servei de les nostres sempre atentes autoritats als Sense Domicili Fixe.\nO potser una mena de llit elàstic per als xiquets i xiquetes...?\nQui lo sap?\nPublicado por Cèsar Llamborda los 15:41 6 comentaris: Vincles\nPetits forats negres decoren alguns pilons de la nostra ciutat: tot un homenatge a Joan Oró? O una campanya per fer més popular a ciència?\nPublicado por Cèsar Llamborda los 23:40 2 comentaris: Vincles\nPublicado por Cèsar Llamborda los 15:57 5 comentaris: Vincles\nNova col·laboració de l'amic Jordi Sanvisens, a qui agraïm la feina:\nSi les dones dels constructors de la nova Plaça de Braus haguéssin tingut un embaràs de '9 mesos' com les obres de la plaça, els haguéssin pogut portar directament a parvulari només néixer. Quina poca vergonya!\nA part de fotre'ns els cuartos amb totes les obres de Tarragona, ens ho passen per la cara!\nTraieu el cartell almenys, que les obres fa anys que hauríen d'estar enllestides! Esperem que després les 'corrides' i els concerts estiguin a l'altura del pressupost. Volem un FIB a Tarragona!\nAtentament: Text i fotografies de Jordi Sanvisens\nPublicado por Cèsar Llamborda los 17:09 4 comentaris: Vincles\nJo em conto entre els tontos, entre els tontos que des de bon principi no vam pescar la gran utilitat que tenen aquests plafons informatius.\nSort en tenim dels operaris municipals, que a mi particularment m'han fet descobrir la utilitat d'aquest element tant útil del nostre mobiliari urbà, que a pocs metres de la sempre glamourosa cartellera municipal ens convida a gastar.\nPublicado por Cèsar Llamborda los 09:52 1 comentari: Vincles\nNo està mai de més oferir noves perspectoves de les coses... en aquest cas, sabates.\nPublicado por Cèsar Llamborda los 11:36 6 comentaris: Vincles\nRealment no sembla una grua, sembla una passarel·la.\nPublicado por Cèsar Llamborda los 21:24 1 comentari: Vincles\nEl colom s'ho mira, s'ho repensa... i potser finalment decideixi projectar la caguera des d'un esglaó més amunt.\nPublicado por Cèsar Llamborda los 13:22 1 comentari: Vincles\nAquest divendres lal matí a senyal de trànsit va aparèixer tombada, trencada, humiliada.\nI avui dilluns deixarà d'estar tombada, trencada, humiliada.\nPotser els agents de mobilitat han decidit deixar-la així, llençada al mig del carrer durant aquest curt període de temps perquè tothom vegi l'imprescindible que és la seva lloable tasca.\nI potser per demostrar que són uns cracks del civisme aquest matí de dilluns els membres de la brigada municipal -no ràpida- s'afanyen a tornar la senyal al seu estat original sense taps a les orelles. malgrat el soroll del seu martell pneumàtic. I és que...\nPublicado por Cèsar Llamborda los 08:16 3 comentaris: Vincles\nQualsevol petit sacrifici, si és per un futur millor diuen que és benvingut.\nPublicado por Cèsar Llamborda los 21:39 3 comentaris: Vincles\nCom sempre la cartellera municipal de la Via augusta informa el sofert ciutadà i l'ingenu guiri abastament.\nAra fins-i-tot de temes prohibits per la llei, com ara la cria i venda il·legal de gossos de raça.\nSerà que a Tarragona som diferents?\nPublicado por Cèsar Llamborda los 21:09 1 comentari: Vincles\nEs diu quan un esportista dóna per finalitzada la seva carrera professional, oi? Llavors, de quin jugador del Nàstic deuen ser aquestos 'kets' ?????\nLa foto está feta a Enginyer Cabestany, a la cruilla amb Estanislau Figueras...\nAtentament: Els vostre company Jordi Sanvisens\nNota de servei: El text i les fotos són de Jordi Sanvisens, a qui agraïm la col·laboració. Aquest cop no m'he pogut resitir i vull demanar-vos que us fixeu bé en les fotos (si cliqueu a sobre es fan grosses). la composició d'aquesta primera és genial ja que sabatilles, semàfor i punxa de les monges fan una vertical gairebé perfecta. I la segona foto... quan l'he vist he pensat que en format postat seria ideal per anunciar els tant cacarejats jocs del meditarrani del 2017, els dels milions d'euros, als quals evidentment també donem tot el nostre suport. Aprofitem per animar-vos a enviar fotos i comentaris a cesarllamborda (arroba) gmail.com\nPublicado por Cèsar Llamborda los 08:45 6 comentaris: Vincles\nFranchesco Ferreti, Hippienet, és un crack... i s'ha fet ressò ben aviat del post de divendres a la tarda.\nEns envia una imatge molt treballada.\nGràcies Franchesco Ferreti, per fer d'aquest blog el blog de tothom :-)\nUs animem a no defallir en el noble acte d'enviar fotos i textos des d'una perspectiva relacionada amb la temàtica del blog als nostres correus electrònics.\nPublicado por Cèsar Llamborda los 15:56 Cap comentari: Vincles\nPensava... que deu ser millor... que quan els cordons de les sabates es trenquin aquestes caguin...\nA.- Sobre un cotxe, impactant al vidre del davant.\nB.- Sobre un cotxe descapotable, impactant a la closca del xòfer directament.\nI mentrestant els sabatots penjant a l'estil novayorquès van florint i proliferant per Tarragona.\nPublicado por Cèsar Llamborda los 15:25 3 comentaris: Vincles\nEl missatge et convida a passar en la bella llengua de Garcilaso de la Vega... d'aquesta manera els viatges dels trens podran fer volar la imaginació al seu pas per la ciutat on la primavera és eterna, diuen.\nAra bé... si està "Cortado por obras", com és que els peatons passen igualment) Hi ha ganes de priavera vora el mar, penso.\nPublicado por Cèsar Llamborda los 08:16 Cap comentari: Vincles\nAquest canó apunta una mica desecaixat... però apunta ferm, malgrat tot i tothom.\nPublicado por Cèsar Llamborda los 16:34 1 comentari: Vincles\nEtiquetes: Escala Reial


Affichage des résultats 11 - 20 parmi 69.\n27/09/2018 - 30/09/2018 Terrassa\nCreativitat, innovació i noves tendències són els tres ingredients principals de l'11a edició del Festival Terrassa Noves Tendències. Submergeix-te en un mar de propostes de creació escènica contemporània: espectacles, representacions, itineraris, coproduccions... No t'ho pensis, vine!\n27/09/2018 - 30/09/2018 Granollers\nEl Festival Panoràmic Granollers explora la relació entre el cinema i la fotografia i promou i incentiva la recerca de nous llenguatges i narratives audiovisuals.\nMataró, un passeig per la història\nDescobreix Mataró fent un tast per la seva història a través d’anècdotes i lectures, tot passejant pels seus carrers, edificis i places, i gaudint dels seus racons més singulars.\nUna finestra al Miocè\n23/09/2018 - 23/12/2018 Hostalets de Pierola\nL'exposició Una finestra al Miocè t'aproximarà a les principals troballes paleontològiques i et respondrà per què a Hostalets hi ha tants fòssils i restes de primats. No et perdis aquest viatge a 12 milions d'anys enrere!\nPasseig pel litoral. Coneix el Quetx Ciutat Badalona\nPuja a bord del Quetx Ciutat Badalona per gaudir d'una excursió pel litoral de la ciutat navegant com els antics comerciants d'espècies. Vine a conèixer aquest emblemàtic veler i tots els seus racons!\nFestival Art al Comerç de Viladecans\n22/09/2018 - 30/11/2018 Viladecans\nGaleria d'art urbana on hi trobaràs pintura, escultura, fotografia, actuacions musicals i molt més tot passejant pels carrers del Barri Antic i centre comercials de Viladecans.\nLa verema més refrescant\n22/09/2018 Sant Sadurní d'Anoia\nUna experiència ben intensa a Codorníu amb cocktails i sorpreses. T'hi apuntes?\nSecrets de Museu temàtic: l’armari masculí de totes les èpoques\nSecrets de Museu és un itinerari guiat pels espais menys coneguts del CDMT. Descobreix-lo!\nGin & Tapes a Arenys de Mar\n21/09/2018 Arenys de Mar\nJornada gastronòmica amb la ginebra com a protagonista. T'ho perdràs?\nLa Pionera de la Mercè\n21/09/2018 - 23/09/2018 Barcelona\nLa Pionera és un espai a l'aire lliure ple de paradistes que, amb il·lusió, exposen i venen productes i serveis de nova creació.


Holiday home Tigervej H- 4804 Ebeltoft Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Tigervej H- 4804\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Ebeltoft, Holiday home Tigervej H- 4804 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Holiday home Tigervej H- 4804 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, renta vaixelles, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Holiday home Tigervej H- 4804 és una selecció idònia per a la vostra estada a Ebeltoft.


II Debat extraordinari sobre l’educació pública catalana. Innovació educativa - CCOO Educació Pública II Debat extraordinari sobre l’educació pública catalana. Innovació educativa - CCOO Educació Pública\nHome > política educativa > II Debat extraordinari sobre l’educació pública catalana. Innovació educativa\ndebat educació pública innovació política educativa\nII Debat extraordinari sobre l’educació pública catalana. Innovació educativa\nEl proper dissabte 18 de novembre tindrà lloc el II Debat extraordinari sobre l'educació pública catalana. Innovació Educativa al recinte de l’Institut Barres i Ones i l’Escola Ítaca de Badalona (Carretera Antiga de València 95, Metro:Artigues/Sant Adrià i Llefià).\nAmb el II Debat extraordinari sobre l’educació pública catalana. Innovació educativa volem centrar-nos en la renovació pedagògica o, com s’ha popularitzat en els mitjans, la innovació educativa per informar-nos i obtenir novament una panoràmica global de la situació actual de l’educació pública catalana; exposar i compartir situacions, problemes i diagnòstics; reunir i donar visibilitat a una mostra representativa del mosaic de persones i col·lectius que defensen i treballen per l’educació pública; denunciar el procés privatitzador i mercantilitzador que està vivint actualment l’educació pública a Catalunya; i, finalment, reflexionar sobre el model d’educació pública que volem, i començar a discutir i a construir propostes.\nPodeu consultar aquí el programa i fer la inscripció en aquest formulari.\nPublicat per . a 9.11.17\nItem Reviewed: II Debat extraordinari sobre l’educació pública catalana. Innovació educativa Rating: 5 Reviewed By: .


L'activista ecologista Francisco Quesada rellevarà a Julià Álvaro en Medi Ambient\nOltra nega pèrdua de confiança i incideix que "de vegades es cobreixen etapes".\nÁlvaro ha mantingut algunes discrepàncies públiques amb la consellera Elena Cebrián.\nQuesada és regidor de Compromís a Ontinyent i membre de la Colla Ecologista l'Arrel.\nL'activista ecologista Francisco Quesada rellevarà a Julià Álvaro en Medi Ambient GVA\nEl ple del Consell ha destituït aquest divendres al fins ara secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, Julià Álvaro. Tal com han precisat, amb aquesta decisió es pretén donar un "impuls" a les polítiques de medi ambient i canvi climàtic del Consel.\nÁlvaro ha mantingut algunes discrepàncies públiques amb la consellera d'Agricultura, Medi ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural, Elena Cebrián, per la destitució de Vicent García com a director de l'empresa pública Vaersa.\nEl mestre especialitzat en Ciències, regidor de Compromís a Ontinyent (València) i veterà activista ecologista Francisco Quesada serà el substitut de Julià Álvaro al capdavant d'aquesta Secretaria Autonòmica.\nAixí ho ha explicat la portaveu del Consell en la roda de premsa posterior a la reunió de l'Executiu valencià, que ha acordat el cessament a proposta de la consellera del ram, Elena Cebrián, com ocorre en tots els canvis en el segon o tercer graó del govern, ha precisat Oltra.\nEl Consell ha agraït "encaridament" a Julià Álvaro els serveis prestats des que va accedir al càrrec el 6 de juliol de 2015, però entén -ha dit la vicepresidenta- que "s'ha complit una etapa".\nEixa nova etapa es confia a Francico Quesada, que compta amb quatre anys d'experiència a Ontinyent sent responsable de l'àrea de Sostenibilitat, ha tingut responsabilitats de medi ambient en la Mancomunitat de Municipis de la Vall d'Albaida i és membre fundador i president de la Colla Ecologista l'Arrel (1991-2011). Va ser premi Ciutat Sostenible en Educació Ambiental 2014, concedit pel Ministeri de Medi Ambient.\nEl Consell vol ara impulsar les polítiques contra el canvi climàtic amb accions "visibles i tangibles per als valencians". Oltra s'ha referit a la necessitat de finalitzar el Pla Integral de Residus, el reforç de la protecció d'espais naturals i el canvi del paradigma de la gestió forestal, a més de reforçar la funció protectora del bosc mediterrani per a evitar incendis.\nOltra nega pèrdua de confiança\nLa vicepresidenta ha destacat que Quesada és "molt reconegut pel món ecologista i té molta experiència" en el sector, a més d'un militant "històric d'Esquerra Ecologista".\nEn ser preguntada sobre els motius del cessament de Julià Álvaro, davant les diferències entre aquest i la consellera Cebrián mostrades públicament, ha incidit que "de vegades es cobreixen etapes" i ha negat que es dega a una pèrdua de confiança. A més, ha negat que açò puga generar qualsevol tipus de bretxa entre els partits que sustenten al Consell.\nTambé ha assenyalat que les designacions es realitzen "per currículum, capacitat política i tècnica" i "no per ser un dirigent o no d'una formació política", i que els dirigents responen el Consell, no al partit al que pertanyen.\nSegons ha dit, no està previst "cap cessament de cap alt càrrec", encara que en matèria d'assessors ha precisat que és un tema que no arriba al Consell.\nEl SDDR "no s'ha descartat mai"\nPreguntada sobre si el relleu d'Àlvaro enterra el sistema de retorn d'envasos SDDR, Mónica Oltra ha assegurat que aquest sistema "no s'ha descartat mai, estan en l'ampliació del Botànic", però "una altra cosa són els temps, els ritmes". Així mateix, ha precisat que es tracta d'una part de la gestió de residus i no la més gran, però com a tal estarà present".


AMPA CEIP Vall del Ges: d’octubre 2009\nLa Castanyada la celebrarem el dia 30 d'octubre. Els pares col·laboradors ens ajudaran a pelar les castanyes pels petits i posar-les en paperines a partir de les 3 de la tarda. Qui vulgui venir abans per fer el foc està convidat...\nLa Xerrada sobre Transtorns del comportament alimentari\nLa psicòloga i educadora social Olga Gonzàlez ens va fer una xerrada molt interessant sobre alguns Transtorns del Comportament Alimentari. Va explicar-nos algunes pautes per estar alerta i no banalitzar trets que podrien ser patologics. Ens va deixar clar que és una malaltia mental i per tant, cal atenció especialitzada adequada i ens va donar diferents recomanacions:\nPER A UNA BONA RELACIÓ AMB ELS ALIMENTS\n1. Fer al menys un àpat al dia en família.\n2. Menjar tots el mateix.\n3. Sense TV\n4. Parlar del que es menja i de les qualitats que té\n5. Buscar temps per anar a comprar amb els nens per tal de que triïn els aliments.\n6. Deixar-los mnipular els aliments (preparar coses senzilles)\nPER A UNA BONA AUTOESTIMA\n1. Donar oportunitats d'èxit i donar-li confiança en ell mateix\n2. Reconeixer més l'esforç per assolir fites que els resultats obtinguts\n3. Aportar un clima de confiança i parlar amb ells.\nTambé ens ha ofert la possibilitat de contactar amb ella si ho desitgem:\nL'AMPA li dóna les gràcies per compartir els seus coneixements amb tots nosaltres\nXerrada sobre prevenció de transtorns alimentaris\nEl proper 20 d’octubre, a les 8 del vespre, a l’Escola Vall del Ges, es farà una xerrada que porta per títol: ”La prevenció dels trastorns alimentaris:\nl’anorèxia, la bulímia, un repte per a tothom”, que anirà a càrrec de l’entitat Fundació Imatge i Autoestima. L’acte ha estat organitzat per l’AMPA de l’escola.\nAquesta xerrada participativa, que forma part del programa de xerrades “Aprendre amb tu” de la Secretaria de Polítiques Familiars i Drets de Ciutadania de la Generalitat de Catalunya, té com a objectiu formar els pares i les mares en la promoció d’hàbits i estils de vida saludables, alertar-los sobre els principals factors de risc en l’aparició d’aquestes patologies i oferir-los eines per a l’educació dels seus fills i filles.\nLa Xerrada sobre Transtorns del comportament alime...


Contes de Fades: Arranquem motors de nou!!\nFa uns quants anys... per ser exactesquasi tres... vaig encetar aquest blog per un taller de lectura que vaig realitzar i quan vaig finalitzar el blog es va quedar creat i sense vida, sempre he pensat quants blogs com aquest hi hauran per el ciberespai? moltíssims de segur! i sempre m'ha quedat l'espineta de poder d'ur un blog endavant, soc fidel seguidora de molts blogs i en consulte molts altres, i pense perque no jo?\nBo, doncs m'he decidit a portar-ne un endavant! i perquè crear-ne un de nou quan aquest ja el tinc creat? quan baix aquest nom estic en molts altres com a seguidora? no paga la pena fer-ne un altre nou, no cal que aquest es quede mort per el ciberespai! la meva fada particular no m'ho permetria!\nNo sé que és el que escriure, no sé exactament a que el dedicaré, però a veure si puc fer-lo correr de nou. M'interesen moltes coses, la lectura, l'ensenyança ,la cuina, la memòria i la història però en aquesta etapa de la meva vida quan acabe de ser mare el que més m'interesa és el món de la infantesa i la criança, la Criança en respete i amor i el món dels drapets de les xiquetes! Pense que ho tinc prou clar! si no m'equivoque crec que estarà encaminat a la meva maternitat i la meva família.\nVeure'm que és el que passa!!!\nPublicat per Silvia a 19:38\nSóc la fada d'aquest blog ... deixa volar la teva imaginació i viurem històries màgiques!\ncurs e-book (1)


Salou inicia una prova pilot per convertir en zona d’ús exclusiu per a vianants tres carrers perpendiculars al passeig Jaume I — Ajuntament de Salou\nSalou inicia una prova pilot per convertir en zona d’ús exclusiu per a vianants tres carrers perpendiculars al passeig Jaume I\nSalou inicia una prova pilot per convertir en zona d’ús exclusiu per a vianants tres carrers perpendiculars al passeig Jaume I https://www.salou.cat/ca/noticies/salou-inicia-una-prova-pilot-per-convertir-en-zona https://www.salou.cat/ca/noticies/salou-inicia-una-prova-pilot-per-convertir-en-zona\nEls carrers amb circulació restringida exclusiva a veïns i a càrrega i descàrrega seran el Girona i Josep Carner, mentre que el Lleida ampliarà una de les voreres\nTambé es modifica el carril bicicleta que uneix la plaça Europa amb el passeig, instal·lant-se al C/Josep Carner\nLa Policia Local de Salou incia avui les tasques de senyalització vertical dels carrers Girona, Lleida i Josep Carner dins d’una prova pilot que pretén facilitar el pas als nombrosos vianants que transiten per aquests carrers de voreres estretes i crear d’aquesta manera millors condicions per a una illa comercial. Els tres carrers es troben situats perpendicularment al passeig Jaume I i per davant de la plaça de les Comunitats Autònomes. Les darreres setmanes s’han dut a terme les tasques d’informació al veïnat, així com la tramitació administrativa per modificar la concessió de les zones blaves, i entre avui i dimecres es procedirà a la instal·lació de la senyalització vertical informativa així com de les pilones.\nEl regidor de Seguretat Ciutadana, David González, assenyalava que “abans de dur a terme treballs d’obra civil que siguin definitius i més costosos pretenem valorar si les mesures adoptades als tres carrers tenen un comportament satisfactori; si no es generen problemes de mobilitat a la zona”. González ha recordat també que s’està atenent una demanda dels comerciants de la zona i que “estem convençuts que aquest esponjament millorarà el fluxe de veïns i vianants”.\nDins de les modificacions que comportarà la peatonalització del carrer Girona hi ha l’eliminació total de les zones blaves; únicament indicant una zona de càrrega i descàrrega en determinades franges horàries i preveient el pas dels veïns que compten amb un aparcament privat a la zona.\nPel que fa al carrer Lleida s’elimina un tram lineal d’aparcament incorporant tot aquesta amplada a la vorera del carrer; per tant sumant una amplada considerable pel pas exclusiu de vianants; i traslladant els aparcaments de zona blava al carrer Madrid.\nEn el cas del carrer Josep Carner aquest es transforma totalment en una zona de vianants i també queda afectat la part del carril bici que unia el passeig amb la plaça Europa i l’Avinguda Pere Molas.\nSegons han informat des de la Policia Local, per tant, el carril bici que bans passava pel carrer Verge del Pilar, Major i Josep Carner es traslladarà en la seva totalitat al C/ Josep Carner i enllaçarà fins a la plaça Europa.


#esTICenllaçat ha apadrinat 9 projectes d’entitats socials en 9 mesos - CTecno\n#esTICenllaçat ha apadrinat 9 projectes d’entitats socials en 9 mesos\nper Comunicació CTECNO / 14 febrer, 2017 / Sense comentaris\nEl passat 19 d’abril es va iniciar el projecte #esTICenllaçat, una iniciativa d’acció social impulsada pel CTecno amb la col·laboració de la Fundació Real Dreams. La nova àrea d’acció social del CTecno treballa per millorar l’acció i la capacitació en TIC per a les ONG’s de l’àmbit de Catalunya.\nA 9 mesos del tret de sortida, el projecte #esTICenllaçat avança a bon ritme: vint voluntaris amb coneixements tecnològics han permès apadrinar nou ONGs amb necessitats digitals. Els equips de voluntaris acompanyen, implementen i ofereixen formació amb l’objectiu d’escurçar l’escletxa digital del Tercer Sector.\nEl nou espai de voluntariat ha funcionat gràcies a la col·laboració directa d’empreses com IBM, CISCO i BaseTIS, o d’universitats com la UPC, ESADE i l’IED. La suma d’esforços està permetent millorar les capacitats digitals dels 124 treballadors directes de les ONGs acollides al programa.\nEls projectes d’#esTICenllaçat segueixen metodologies molt diverses, tot adaptant-se a les necessitats de cada entitat. Un exemple d’aquesta tasca és la Fundación Comparte, entitat que utilitzava GoogleDrive per coordinar-se amb les contraparts ubicades a Amèrica del Sud. Gràcies a la intermediació d’#esTICenllaçat, un conjunt de voluntaris implementaran el cloud Connexions d’IBM.\nD’altra banda, fins a cinc voluntaris estan acompanyant i implementant les TIC a l’associació Punt de Referència. Aquesta ONG, que acompanya a joves ex tutelats a través de la mentoria social, ha implementat Office 365 per fer més eficients les seves tasques. Actualment, l’equip d’#esTICenllaçat està treballant en l’elaboració d’un pla de comunicació. L’ús eficaç de les noves tecnologies impacta considerablement en la captació de fons de les entitats del tercer sector. En aquesta mateixa línia, un altre equip de voluntaris estan recolzant Banc de Recursos i Ared.\nUn últim exemple de col·laboració entre sectors és el de Cisco i FEDAIA. La Junta d’aquesta plataforma que agrupa a Catalunya 90 entitats que treballen amb infants, joves i famílies en situació de risc treballa ara amb l’aplicació col·laboradora Cisco Spark, una eina totalment encriptada que ja està totalment incorporada a les seves rutines.\nL’elaboració d’una app totalment gratuïta per part de Basetis per l’entitat Sport2Live, la tria del software sanitari més adient per Família i Benestar Social o la col·laboració amb la UPC, ESADE i IED per desenvolupar un prototip que afavoreixi la comunicació entre persones amb DID de la Fundació Finestrelles sumen l’elenc de projectes apadrinats per #esTICenllaçat.\nCap d’aquests projectes hagués estat possible sense l’ajuda i participació de tots els voluntaris que s’han implicat en #esTICenllaçat. Si ets empresa tecnològica o professional amb coneixements TIC amb ganes de col·laborar en la reducció de l’escletxa digital, no t’ho pensis. El programa d’acció social #esTICenllaçat et necessita. Per estar ben informat del que fem segueix-nos a la pàgina de Linkedin i Facebook. Enllaça’t amb les TIC!\nRT @MetaDataCat: El Kit Digital permet a les empreses escollir les àrees que volen digitalitzar i trobar la proposta que s’adequa a les sev… ~ 3 hours, 41 minutes ago\n🏆 Ampliem el termini de participació dels #CatalunyaImpacta fins al 26/05! A través del #Baròmetre iniciem un prog… https://t.co/OAAvMqgokJ ~ 6 hours, 3 minutes ago


El nostre compromís és oferir un servei alimentari de màxima qualitat, tant si es tracta d’administrar una cuina pròpia o hem d’oferir servei de càtering, tenint en compte les necessitats específiques i filosofia de cada centre, i donant molta importància a la basant pedagògica i educativa.\nPer oferir el millor servei alimentari:\n>> Homologuem els proveïdors dins l’empresa. L’homologació contempla la qualitat del producte, acreditacions i qualitat del servei.\n>> Contem amb una consultora d’enginyeria higiènica sanitària , que és la responsable de l’autocontrol basat en el sistema APPCC (Anàlisi de perills i punts de control crítics) que gestiona, avalua i coordina el compliment del sistema, realitzant els anàlisis periòdics tant de les matèries primeres que es reben com dels menjars cuinats que es subministren, així com controls ambientals i de superfícies de la nostra cuina. A més es l’encarregada de la formació en higiene del personal subrogat.\n>> Proporcionem a cuina un dossier amb tots els plats que es cuinaran amb el seu gramatge, valor nutricional i al·lèrgens alimentaris. L’escola podrà demanar-nos informació sobre el document.\n>>Contractem el millor personal i el formem tant en seguretat alimentaria, higiene i manipulació d’aliments\n>> Incorporem un responsable per centre per a poder gestionar i supervisar correctament el servei.\n>> Pel que fa a l’apartat pedagògic, no ens oblidem que l’estona de menjador és un bon moment per adquirir i consolidar els bons hàbits alimentaris i seguir fomentant els valors més importants del projecte educatiu del centre, que sempre tenim present.


I Torneig de l’Amistat, la Solidaritat i l’Agraïment del Club Esportiu de la Guardia Urbana de BCN\n07/05/2018 by Admin in General, Notícies, Fútbol 7\nEls dies 11 i 12 d’abril d’enguany, la Secció de Futbol 7, va participar en el I Campionat de l’Amistat, la solidaritat i l’agraïment, organitzat pel Club Esportiu de la Guàrdia Urbana de Barcelona (CEGUB).\nLa celebració d’aquest campionat coincidia amb el 25è Aniversari de la fundació del CEGUB i la organització va convidar a diversos equips dels Cossos i Forces de Seguretat de l’Estat:\n– Veterans CEGUB\n– GUB Torn nit\n– Guàrdia Urbana de Hospitalet de Llobregat\n– Guàrdia Urbana de Tarragona\n– Cos Nacional de Policia\n– Bombers de Barcelona\n– Policia Portuària\n– Selecció de Policies Catalunya Central\n– ARRO RPMB\n– Club Esportiu Mossos d’Esquadra\nEls equips participants es van distribuir en tres grups de quatre equips. Els dos primers classificats de cada grup passaven directament a la fase final, així com els dos millors tercers classificats dels quatre grups.\nEl nostre equip va quedar enquadrat amb els equips del Cos Nacional de Policia, la Policia Portuària i la Selecció de Policies de Catalunya Central.\nRESULTATS FASE GRUPS\nCEME 4 C. N. P 1\nCEME 3 POLICIA PORTUARIA 0\nCEME 3 POLICIA CATALUNYA CENTRAL 4\nFinalitzada la fase de grups, el nostre equip va passar a la següent fase com a campió de grup.\nEl primer partit de la fase final es va disputar amb la Selecció de Policies de Catalunya Central. L’equip es va classificar per les semifinals, després de vèncer per un contundent resultat de 3 gols a 0.\nA semifinals, ens vàrem enfrontar amb l’equip de l’ARRO RPMB.\nEl partit va estar molt igualat. A la mitja part del partit els companys de l’ARRO gaudien d’un resultat favorable de 2 gols a 0. A la segona part, el nostre equip va aconseguir donar la volta al marcador i col·locar-se amb un resultat de 3 a 2, finalment, però, els companys de l’ARRO van aconseguir un merescut empat a 3.\nCEME 3 ARRO – RPMB 3\nL’empat ens portà a la fase dels penals per poder accedir a la final. La excel·lent actuació del nostre porter, aturant dos penals, ho va fer possible. A la final ens esperava l’equip oficial de CEGUB.\nL’equip va encarar molt bé la final, realitzant un partit molt seriós i va aconseguir deixar la seva porteria a zero amb una gran actuació del porter i de l’equip.\nEl resultat fou de 2 gols a 0, aconseguint la victòria final i el campionat.\nCEME 2 CEGUB 0\nAgrair a tots els equips participants així com al Club Esportiu de la Guardia Urbana de Barcelona, organitzador del campionat, el tracte rebut, deixant un molt bon record als membres del CEME que hi hem participat.\nPrevious StoryVolcat Catalunya BTT 2018 Next StoryMallorca Football 7 Santa Ponça (Mallorca)


Carles Canut serà el nou director artístic del Teatre Romea - Teleponent\nInici Comarques Pirineu Carles Canut serà el nou director artístic del Teatre Romea\nCarles Canut serà el nou director artístic del Teatre Romea\nLa pròxima temporada arrencarà amb un muntatge de la Zaranda i Broggi dirigirà a Manrique en una obra\nL’actor Carles Canut, nascut a Gerri de la Sal (Pallars Sobirà) serà el nou director del Teatre Romea en substitució de Borja Sitjà. El Grup Focus ha destacat que “ha nomenat una figura clau en l’àmbit de les arts escèniques i a u dels millors coneixedors de la trajectòria del Teatre Romea per assumir-ne la direcció artística”. Des de l’any 2000 fins al 2008, Canut va formar part de la companyia del Teatre Romea i, des del 2006, és director de la Fundació Romea per a les Arts Escèniques, càrrec que seguirà exercint. Des de fa 10 anys és assessor del Consell de Continguts i membre del Comitè de Lectura de Nous Textos i Projectes del Grup Focus. La seva trajectòria sobre els escenaris ha estat reconeguda amb diversos guardons, com la Creu de Sant Jordi de la Generalitat, el passat any, i el Premi Max 2008 com a millor actor de repartiment per ‘Plataforma’ (2006).\nLa relació de Canut amb el Teatre Romea es remunta al 2000, any en què es va crear la companyia del teatre. Amb la direcció artística de Calixto Bieito, va interpretar muntatges com ‘Macbeth’ de William Shakespeare amb direcció de Calixto Bieito (2002); ‘La ópera de cuatro cuartos’ de Bertolt Brecht dirigida per Bieito (2002); ‘Mestres antics’ de Thomas Bernhard, de Xavier Albertí (2003); ‘El rei Lear’ de William Shakespeare amb direcció de Bieito (2004); ‘Celebració’ de Thomas Vinterberg i Mogens Rukov, dirigit per Josep Galindo (2005); ‘Peer Gynt’ d’Henrik Ibsen, dirigida per Bieito (2006); ‘Plataforma’ de Michel Houellebecq, de Bieito (2006), i ‘Tirant lo Blanc’ de Joanot Martorell, amb direcció també de Bieito (2007), entre d’altres.\nEn els últims anys, Canut ha continuat relacionat amb el Romea, protagonitzant espectacles tan reconeguts com ‘La Taverna dels Bufons’, de Martí Torras Mayneris i Denise Duncan (2016-2017), ‘Les bruixes de Salem’ d’Arthur Miller, amb direcció d’Andrés Lima (2016-2017) i ‘Sócrates. Juicio y muerte de un ciudadano’ de Mario Gas i Alberto Iglesias (2015-2017). A més, des del 2006 és el director de la Fundació Romea per a les Arts Escèniques.\nArticle anteriorL’anticicló vol fer-se notar\nArticle següentC’s critica que ”s’assenyali” amb pintades als que opinen diferent dels independentistes


Literatura catalana: d’octubre 2011\nFets històrics-------> · Moviment obrer ( 1907)\n· Estat de crisis i malestar social ( principis del S.XX)\nObjectius----------> · Transformar la societat i posar-la a l'alçada dels corrents europeus\n· Cultura: - Educació: ·Universitaris\n-Lengua: IEC - Normes (1913)\n- Gramàtica (1918)\n- Diccionari ( 1932)\n· Conceptes claus: - Imperalisme: Segons Eugeni d'Ors voluntat d'exportar i modernitzar el país (Espanya) i una societat moderna catalana.\n- Arbitrarisme: Voluntat de realitzar una societat ideal, que hagi i harmonia.\n- Classicisme: Fixant poetes, grecs i romans del noucentisme. Domini de la raó sobre l'emoció.\n- Civilitat: Model que ha de ser una ciutat basada en la polisgrega.\n- Mediterranisme: Societat mediterrania, grega i romana.\nEtapes:----------> - Combativa (1906-1914):- Comenza amb la publicació del Glossari d'Eugeni d'Ors.\n-I estableix el marc teoric del noucentisme.\n- Conviuen el modernisme i el noucentisme.\n- Procedencia dels autors: joves universitaris i càtolics.\n- Establerta (1914-1923):- Creen les obres.\n-La burguesia- idees conservadores.\n- Opció per la literatura ensayista.\nNarrativa:-------> Eugeni d'Ors. La ben plantada\nPoesia:------------> Guerau de Liost. La muntanya d'amatistes\nPublicat per hassnas a 10:16 Cap comentari:\nPublicat per hassnas a 1:10 Cap comentari:


viernes, 22 octubre 2021 - 23:52 h\nMiquel Camps | 12/07/2021\nLes coses no sempre són com semblen. Malgrat que hi ha gent que s’abona a les teories fàcils, la vida és plena d’exemples que ensenyen a desconfiar-ne. Ni els animals estan de vegades relacionats amb qui te penses, ni els efectes econòmics i ambientals reals són els que en ocasions es pregonen.\nSi ens haguéssim de guiar per les aparences i la intuïció corresponent, diríem que un cocodril té molt més a veure amb una iguana o amb una serp, que no amb un ocell. Per contra, l’estudi de l’evolució per la via dels gens, la filogenètica, ens mostra que un simpàtic busqueret es troba evolutivament molt més proper al cocodril que no la iguana o la serp.\nDe fet, els ocells són els autèntics descendents dels poquíssims dinosaures que van sobreviure a l’enorme cataclisme de fa 250 milions d’anys, quan sembla que un meteorit va eclipsar quasi tota la vida a la terra i al mar. Les precioses oronelles que niuen als edificis agraris, o el tord negre xafarder que ens ofereix melodies des d’arbres i teulats urbans, provenen d’alguna bestiola juràssica que va superar la crisi més gran que es té coneixement.\n2 TAMBÉ ALGUN AVANTPASSAT pretèrit dels actuals mamífers s’ho va poder apanyar per anar tirant i superar successius moments molt letals en la història del planeta. Van veure com el gran continent es trossejava, com els volcans entraven una i altra vegada en erupció i com uns animals desapareixien per donar pas a d’altres que es podien adaptar. D’aquests vam arribar els humans.\nParlant de coses que no són el que semblen, resulta vergonyosa l’estratègia de les empreses de plàstic, així com d’alguns comerços que els fan el joc. Com que la Llei ja prohibeix el plàstic d’un sol ús, ara utilitzen materials més gruixats amb el fal·laç argument de ser un material reutilitzable.\nDE MANERA QUE es distribueixen bosses més gruixades, carmanyoles més rígides i d’altres succedanis similars, que encara resultaran pitjors a efectes ambientals. O sigui, que hi ha una oportunitat per mostrar criteri i rebutjar aquests nous materials quan anem a comprar. Els comerciants es solen moure per l’opinió que detecten dels seus clients.\nAra és època de polls volanders. Molts ocells fan el primer intent de vol i no sempre surt amb èxit. Si són al camp, s’arreceren entre els arbusts i els pares els continuen alimentant fins que aprenen a usar correctament les ales. Més val deixar-los si els trobem. Però si cauen a un carrer de la ciutat, tenen poques probabilitats de sobreviure, per manca d’amagatalls i pel perill permanent dels vehicles.\nFa setmanes que al centre de fauna silvestre van molt atrafegats recollint cries i organitzant mans prou curoses com per poder-les acabar d’alimentar i retornar a la natura. S’ha de saber quin tipus de menjar convé a cada espècie (el pa amb llet cau fatal a quasi tothom), posar l’animal en un lloc adequat de temperatura, de seguretat i de tranquil·litat, i donar-li les dosis diàries d’aliment que requereix. També preparar oportunitats perquè aprenguin a menjar sols i evitar que quedin lligats emocionalment a l’espècie humana.\nCom que la televisió té un poder molt gran, molts infants que juguen extasiats amb els ninots del tiranosaure, el triceratops i el diplodocus, no saben en canvi distingir una cadernera d’un verderol, ni identificar el cant d’un sibil·lí o d’un rossinyol. Quan resulta que són família propera dels de la pel·lícula. Formar-se en els cursos que s’ofereixen per aprendre a criar-los és una bona oportunitat i una gran experiència.\nLes darreres setmanes també estan deixant en evidència altres coses xocants. Ara, el turisme de gatera (que és de gatera, però és turisme) pot resultar fatal per altres sectors turístics segurament més interessants per la comunitat que el rep. A Menorca es parla de Sant Joan, però a molts altres llocs ben propers mar enllà, tenen revetla cada nit, perquè la seva (sacrosanta) oferta turística està basada en això mateix. En el mercat sense criteris, passen aquestes coses.\nTORNANT ALS DESCENDENTS dels dinosaures, comença també la temporada de vols dels polls de baldritja, una espècie molt amenaçada, que tenim el privilegi de conservar a Menorca. Semblants a una gavina, molts dels polls volanders que es crien a coves i forats de la costa poc accessible, es desorienten amb la llum del fosquet del litoral humanitzat i acaben aterrant entre la gent. Cal evitar que cans i moixos els puguin danyar. Avisant a l’112, es gestiona la seva recuperació, generalment amb èxit.


Segurament l’actual és una de les èpoques de l’any en que consumim més quantitat i més varietat de vi. A més a més és època de gaudir-ne en companyia al voltant d’una taula ben parada, fet que ens permet comentar-ne els atributs i confrontar les nostres opinions i sensacions amb les dels altres, lo que sens dubte ens ajuda a avaluar i recordar molt millor cadascun dels vins que provem durant estes dates. Per això m’ha semblat encertat acabar l’any amb una entrada que expliqui com degustem un vi per tal d’intentar ser objectius, fixant-nos en els seus atributs per poder comparar-lo amb la resta de vins que hem tastat abans -o que tastarem després-, de tal manera que, amb el temps, puguem acabar tenint una escala pròpia amb la que valorem la qualitat de qualsevol vi. Per aconseguir esta fita utilitzarem –en provar un vi per primera vegada- un petit ritual que coneixem com a seqüència de degustació i que ens permetrà fixar-nos (de manera ordenada) en quatre o cinc paràmetres concrets que ens ajudin a valorar qualsevol vi.\nEl primer sentit que intervé en la seqüència de degustació és la vista. El vi primer es mira i –inevitablement- veure’l ens condiciona: pel simple fet d’observar el seu aspecte ens formem –inconscientment- una idea preconcebuda dels atributs que en podem esperar. El fet que després la percepció real no tingui res que veure amb les expectatives creades ens desconcerta, fins al punt que valorem –d’entrada- negativament el vi. Per posar un exemple ens podríem imaginar un vi blanc molt pàl·lid -quasi incolor- que després resultés ser molt alcohòlic, o un vi ben negre -d’aquells que hom espera pràcticament poder mastegar- que en beure’n resultés ser com l’aigua. D’una manera inconscient, doncs, busquem en el vi allò mateix que solem valorar d’una persona: la franquesa; la capacitat de mostrar-se tal com és en totes les seues vessants i la coherència entre estes diferents vessants.\nDesprés de mirar-lo, el vi s’ensuma. Per tant –òbviament- el segon sentit en intervenir en la seqüència de degustació és l’olfacte. Per avaluar l’aroma d’un vi ens fixarem en dos paràmetres diferents: d’una banda la intensitat aromàtica –és a dir, la “quantitat d’olor” que fa el vi - i de l’altra el que podríem anomenar el seu caràcter –és a dir, deixant de banda si fa molta o poca olor, ens fixarem en quin tipus d’aromes hi trobem-. Per avaluar la intensitat aromàtica d’un vi sol resultar força útil olorar-lo “a copa parada”, després de servir-lo i sense haver-lo agitat; en aquest punt no cal que ens fixem en quines aromes té el vi, ni tan sols cal que pensem si ens resulten agradables; només cal que ens fixem en si fa molta o poca olor. Un cop avaluada la intensitat aromàtica ja podem remenar el vi dins la copa, per tal d’afavorir l’alliberació de les aromes i poder-ne avaluar els matisos; en aquest punt hi juga un paper fonamental la memòria: què ens evoca l’aroma del vi que tenim al davant? Ens recorda més aviat a fruites? o a flors? o a espècies?  Fins i tot podem jugar a fixar-nos si podem identificar alguna olor concreta...\nFinalment arriba el moment d’avaluar les sensacions que ens provoca el vi en boca. El primer sentit que intervé durant aquesta tercera fase de la seqüència de degustació és el tacte, que entra en joc en el precís instant en que el líquid entra en contacte amb els llavis: quan comencem a percebre sensacions tàctils com la temperatura i la textura, que sens dubte tindran un efecte sobre la valoració final que fem del vi. Un cop tenim el vi dins la boca, al paladejar-lo entra en joc el gust. Tot i que tenim fins a cinc gustos bàsics –dolç, salat, àcid, amarg i umami - en la degustació del vi n’entren en joc bàsicament tres: el dolç, l’àcid i l’amarg, i és important que existeixi un equilibri entre ells, i que cap dels tres destaqui en excés, fins a l’extrem de resultar desagradable. Reflexionem per un instant doncs, què passa quan diem que notem –per exemple- gust de cirera? Existeix el gust de cirera? El cert és que no: lamentablement no existeix el gust de cirera. El que passa és que en aquesta darrera fase de la seqüència de degustació, encara hi participa un altre sentit a més a més del tacte i el gust: hi participa l’olfacte, degut a que la cavitat bucal està connectada a la nasal per via interna –com podem comprovar fàcilment quan agafem una bona galipàndria- de tal manera que percebem l’olor d’allò que tenim a la boca -per via retronasal- generant la il·lusió d’un gust, com per exemple el gust de cirera. Finalment, després d’empassar-se el vi, encara cal que ens fixem en la sensació que ens queda a la boca, si ens resulta agradable, i si aquesta és una sensació persistent o si en canvi desapareix de seguida.\nEncara que ara us pugui semblar una cerimònia una mica llarga, si la poseu en pràctica de seguida veureu que no es tracta d’un ritual excessivament llarg, i que amb menys d’un minut –i sense fer gaire l’esnob- pot resultar una eina molt útil per valorar i comparar els diferents vins que provem i començar a formar-nos el nostre propi criteri.\n Si ens formem aquesta imatge preconcebuda en veure l’aspecte del vi no és casualitat, és perquè realment el color del vi ens dóna molta informació sobre la seua edat, el seu estat de conservació i la vida que li queda per endavant, com veurem en futures entrades.\n Les aromes que podem trobar en un vi són moltes i molt variades, i depenen de factors com les varietats de raïm utilitzades, les tècniques emprades de vinificació i un llarg etcètera, com comentarem més endavant.\n L’umami és un dels cinc gustos bàsics. No fou descrit fins a la dècada dels 80, per intentar explicar-lo amb poques paraules el podríem relacionar amb el gust de les pastilles del caldo.


Es comença a treballar en l’ordenança que ha de regular l’activitat i els horaris dels locutoris de Sant Feliu | Ràdio Sant Feliu\nEs comença a treballar en l’ordenança que ha de regular l’activitat i els horaris dels locutoris de Sant Feliu\n16 de Juliol de 2010 per Ràdio Sant Feliu\nL’alcalde de Sant Feliu, Carles Motas, va signar dijous al matí un decret que ha de ser el tret de sortida per afrontar una assignatura pendent com és una ordenança que ha de regular l’activitat de l’important nombre de locutoris (bàsicament africans) que han proliferat per diversos punts de Sant Feliu.\nAquests locals faciliten la comunicació , a baix cost, amb les famílies i països d’origen dels estrangers a través de la gestió de línies telefòniques i d’ADSL per a la connexió a Internet. Fins i tot es fa, en molts d’ells, l’enviament de diners a les famílies als punts d’origen o s’hi encabeix una barberia.\nLa competència entre els propis locutoris i la crisi ha provocat que molts dels seus propietaris busquin més ingressos amb la venda de productes per als quals en alguns casos l’activitat no està autoritzada o d’altres en els que hi ha un buit legal, la qual cosa es converteix en una competència directa per al comerç tradicional de la ciutat.\nUn altre dels inconvenients és que no s’ajusten en absolut als horaris de la resta del comerç, que s’han transformat en centres de concentració de persones i en algun cas fins i tot en algun punt de conflicte, la qual cosa provoca moltes queixes del veïnat..\nJa fa anys que en el Ple Municipal es va plantejar una moratòria quant a l’obertura de nous establiments d’aquest perfil però la qüestió s’ha anat diluint amb el temps.\nAra, Cales Motas, diu que està decidit a regular-ho amb una ordenança per a la qual ja s’ha convocat una primera reunió el 22 de juliol que començarà a posar les bases per solucionar la situació actual, assegurant que la redacció i tramitació s’accelerarà al màxim per tal que l’aprovi el plenari i es pugui aplicar el més aviat possible.\nL’associació juvenil ACME de la ciutat edita un CD recopilatori


Associació de Veïns el Llombo: La clavà de pota de\nLa clavà de pota de\nNo sabem si la senyora Carolina Punset, líder de Ciudadanos en València, era conscient del fregat en que es podia ficar, quant va tractar als que estimem la nostra llengua i pensem que es deu recuperar, de “aldeanos”; tampoc volem pensar que al dir “aldeanos” va voler dir-nos també ignorants.\nDesprès, quan va ser conscient de la “clava de pota”, va intentar solucionar-ho, però cada vegada que feia una daclaració, donava a entendre que el tema la desbordava, ja que va voler arreglar-ho afirmant que es referia als col·legis que eduquen “en una sola lengua” –el Valencià?–. No serà que en eixe moment va dir el que realment li apetia?\nSenyora Punset, que en una Comunitat com la Valenciana, on al llarg de més de vint anys, des de la Generalitat o algunes alcaldies importants, en lloc de potenciar, han ignorat el Valencià, per cert una idioma oficial, comprendrà que les seues declaracions semblen un poc... partidistes.\nDesconeixem que haja algun col·legi que eduque “soles” en un idioma –en Valencià?–, quan tots sabem que és obligat que quan un alumne finalitza l’educació obligatòria –en la Comunitat Valenciana– té l’obligació de dominar per igual les dos llengües (Valencià i Castellà); una realitat que vostè, com a parlamentària, te l’obligació de saber.\nSi ho sap –lo de l’obligació de conèixer les dos llengües– , i pesar d’això s’ha expressat com ho ha fet, vol dir que deliberadament, ha intentat “manipular”. I si no ho sap, vol dir que és un poc... ignorant.\nPublicat per Associació de Veïns el Llombo a 13:43\nJa anem amb les manies?\nAi, quin càstic!\nEl burro d'alguns


Compromís social | EcoParròquies\nLaudato si’ insisteix en la necessitat del diàleg sobre el medi ambient cap a noves polítiques locals, nacionals i internacionals i també en la necessitat d’orientar la política i l’economia vers el desenvolupament integral de la persona i la plenitud humana.\nEconomia circular vs Economia lineal\nEconomia pel bé comú vs Exacerbació del guany\nProgrés ètic vs Tecnocràcia\nCooperació vs Competitivitat\nEquitat vs Desigualtats\nPolítica pel bé comú vs Política a curt termini\nConsciència global vs Tancament\nOpció pels més febles vs Interessos dels privilegiats\nCol·laboració amb associacions locals de protecció ambiental i defensa dels DDHH. Participació en accions comunitaries locals (neteja del bosc, dia de la bicicleta…). Suport a campanyes i plataformes pel desenvolupament sostenible. Promoció del voluntariat en plataformes i entitats ecosolidaries. Participació en la xarxa de Parròquies EcoSolidàries.\nDenúncia i reivindicació\nPlantejament de qüestions ambientals i socials a les autoritats locals. Participació en campanyes de denúncia i accions reivindicatives de caire ecosolidari.\nParticipació en campanyes de sensibilització entorn a determinades causes. Recollida de fons per a projectes ecosolidaris.


França en bicicleta. La Vélodyssée (I): Pedalant per la costa atlàntica - Viatjar és Descobrir\nFrança en bicicleta. La Vélodyssée (I): Pedalant per la costa atlàntica\nDia 7 (tarda), 8 i 9: La Vélodyssée\nL’Atlàntic. L’Oceà Atlàntic. Infinit. Per fi el tinc davant meu. Onejant davant la interminable platja de Royan. Indicant-me que després de sis dies i mig de pedaleig he completat La Ruta dels Dos Mars, i que ara arriba el moment d’enganxar-me a una nova ruta: La Vélodyssée.\nLa Vélodyssée és una ruta de 1250 kilòmetres que recorre la costa atlàntica de França, des de la frontera amb Espanya fins al nord de la Bretanya. L’estat de la ruta és excel·lent. La senyalització és molt bona i en general s’avança per carrils bici asfaltats o de terra compactada. I se’ns dubte, el millor de la ruta és el seu traçat. Ideal per descobrir alguns dels paratges més bonics de la costa atlàntica francesa i combinar-ho amb la visita a alguna de les ciutats més icòniques. Jo recorreré dues terceres parts de la ruta, uns 850 kilòmetres, des de Royan fins a Roscoff. Només mirant el mapa, ja en tinc prou per saber que un cop iniciï la marxa de nou l’espectacle continuarà…\nLa Vélodyssée: de Royan a Marennes\nDurant els primers kilòmetres que recorro després de deixar enrere Royan, vaig descobrint la bellesa de la Vélodyssée: avanço paral·lel a la costa, per un passeig marítim replet de cases precioses i descobrint una platja rere l’altra.\nDe tant en tant la ruta s’endinsa per algun bosc, des d’on hi ha multitud de camins que van a la costa, però durant la major part de la ruta les vistes panoràmiques de les platges són les grans protagonistes. Sobretot les de la platja La Palmyre. Una platja immensa que sembla que no tingui final i on la sorra i l’aigua s’alternen hipnòticament.\nGaudeixo una bona estona de les vistes de la platja abans de fer els últims trenta kilòmetres del dia fins a Marennes, on faig nit al Camping Municipal la Giroflée, una petita granja on hi ha una zona per acampar.\nLa Vélodyssée: de Marennes a La Rochelle\nEncara que segueixo estant ben a prop del mar, començo el dia sense veure la platja i avançant entre camps de conreu. Avanço completament sol, sense trobar-me cotxes ni altres ciclistes. Només comparteixo l’estona amb els cavalls que pasturen pels camps i amb alguna cigonya.\nPoc abans de les dotze del migdia, arribo a la ciutat de Rochefort. Aquesta ciutat sovint queda eclipsada per les seves ciutats veïnes, de manera que no és de les més visitades de la zona. Però la màgia de viatjar amb bicicleta és la de poder descobrir un país a poc a poc, coneixent també alguns dels indrets menys coneguts o famosos. I parar a passejar per la ciutat de Rochefort és un gran encert.\nAquesta ciutat va ser construïda durant el segle XVII, sota el regnat de Lluís XIV. El rei de França volia potenciar el domini francès als mars i necessitava augmentar la flota de vaixells de l’armada. Per aquest motiu, va decidir que a l’emplaçament on actualment hi ha la ciutat de Rochefort hi construiria un nou arsenal. D’aquesta manera, juntament amb la construcció de l’arsenal es va anar creant la ciutat de Rochefort.\nL’origen militar d’aquesta ciutat es respira sobretot a la zona del port, on hi destaca l’enorme edifici de la Corderie Reial, una fàbrica de cordes nàutiques per a tota l’armada francesa.\nDonat que no és una ciutat massa gran, hi passejo sense rumb fix. Deixant-me portar pels carrers i els edificis que em criden més l’atenció…\nUn cop visitada la ciutat, recupero de nou la Vélodysée i em dirigeixo cap a la famosa ciutat de La Rochelle. Bona part de la ruta passa de nou pel costat del mar. Però em trobo amb unes vistes completament diferents a les d’ahir. La marea està en el seu punt més baix, de manera que l’aigua només la puc intuir a la llunyania. En canvi, descobreixo ports sense aigua i platges infinites i plenes de petxines.\nSobre les cinc de la tarda, arribo finalment a La Rochelle. Després d’un dia molt tranquil, la multitud de gent que em trobo a La Rochelle em deixa perplex. És el dia de la final del mundial de futbol i França està classificada, així que tothom ha decidit sortir al carrer a celebrar-ho…\nTot i la gentada, faig al que més m’agrada quan arribo a una ciutat: seguir pedalant pels seus carrers sense seguir cap ruta, deixant que l’atzar o la intuïció em portin cap als racons amb més encant.\nEntrar a la ciutat des del litoral, contemplant les torres medievals que presideixen el port, és fer un salt en el temps. Un salt al passat que s’accentua mentre volto pels estrets carrers del centre històric i quan arribo al davant de l’enorme Torre de Sant Nicolàs.\nLa ciutat bull d’activitat i per acabar la meva visita, decideixo allunyar-me de nou a la part menys cèntrica del port, per on he entrat a la ciutat, i menjar una deliciosa crep de xocolata mentre m’acomiado de La Rochelle.\nAcabo el dia fent uns últims kilòmetres fins al càmping Aire Naturelle Le Verger.\nLa Vélodyssée: de La Rochelle a Les Sables d’Olonne\nQuan la Vélodyssée abandona les platges i les ciutats, ho fa per passar per zones interiors de camps de conreu. Aleshores avanço entre carreteres secundàries on pràcticament no hi trobo a ningú. Només algun ciclista molt de tant en tant.\nAvanço entre paisatges senzills però plens de detalls que si viatgés amb cotxe no apreciaria. Camps de gira-sols. Esglésies que sempre destaquen entre les baixes cases dels poblets rurals. Qualsevol cosa em convida a aturar-me de tant en tant per sentir la quotidianitat dels racons per on avanço, mentre aprofito per descansar del vent que avui bufa en contra meu.\nAl migdia, després d’haver deixat enrere els petits pobles de Pont du Brault i St-Michel-en-l’Herm, el recorregut torna a arribar a la costa. Pedalo de nou acompanyat del soroll del mar, mentre una gran diversitat de paisatges del litoral va apareixent davant meu.\nSens dubte, el millor tram del dia són els últims 25 kilòmetres des de Jard-sur-Mer fins a Les Sables d’Olonne. El camí passa primer per una zona d’aiguamolls abans d’arribar al carril bici que recorre la costa fins a la ciutat. Passo per davant de cales pedregoses precioses, com la Baie de Cayola, i trobo força gent passejant per la zona i esperant les precioses llums de la posta de sol.\nL’únic inconvenient d’anar amb bici és que arribar quan és fosc a un càmping és un problema…així que no em puc quedar a gaudir de la posta de sol. Tampoc tinc massa temps de visitar el centre de Les Sables d’Olonne (però m’agrada deixar-me coses per visitar, perquè així tinc una excusa per tornar-hi 🙂 ). Així que com que se’m fa tard, poso la directa cap al càmping que es troba a les afores de la ciutat, el càmping Les Ormeaux.\nUn cop he montat la tenda i he sopat, tinc temps de voltar uns minuts abans que es faci fosc. Agafo la bici de nou i m’endinso per uns camins, buscant quelcom que m’obligui a aturar-me. I tinc la sort d’anar a parar davant d’un petit estany on s’hi reflexen les màgiques llums del final del dia.\nUnes llums sorprenents. Com la Velodysée.\n(Aquest post correspon al la segona meitat del dia 7 i al dia 8 i 9 del meu viatge a França en bicicleta)\nTags: França en bicicleta, Viatges en bicicleta\nPost AnteriorMuntanyes de Llibertat: de Bidous al càmping Bordes de Graus\nSegüent PostEl Llac Bled i l’ascensió al millor mirador del Triglav\nLa Vall d’Aran: Què veure durant una escapada de tardor\ngener 6, 2019\nViatge als Alps Francesos: Chamonix en 10 Dies. Itinerari i preparació del viatge\nIslàndia, juliol 2013 – Dia 8: Muntanyes, platges i molt més a la Península Snæfellsnes\nQuim 20 juny 2017 Respon\nCom sempre…. val la pena dedicar- hi uns minuts a la lectura per adonar -se’n de l avantatge d anar en bici….. Però quina mandra….\nViatjar és Descobrir 21 juny 2017 Respon\nSi viatjar amb bici té molts avantatges i descobreixes els països d’una manera diferent. És cansat, però val la pena! Fora la mandra! 😉😉\nGuia del Viatge a França en bicicleta\n🇫🇷 Preparació del Viatge\nAventura a la vista: França en bicicleta\n🇫🇷 Diari del Viatge\nDia 1, 2 i 3 (matí): El Canal du Midi\nDia 3 (tarda), 4, 5 i 6 (matí): El Canal de Garonne\nDia 10, 11, 12 i 13 (matí): La Costa Atlàntica Francesa\nDia 13 (tarda), 14, 15 i 16: L’Interior de la Bretanya Francesa\nDia 17, 18 i 19: La Costa de la Bretanya Francesa\nDia 20, 21 i 22: El Tour de Manche\nDia 23: L’arribada al Mont Saint-Michel\n🇫🇷 Altres articles\nVideo del viatge a França en bicicleta\nQuè veure a la Bretanya Francesa: 10 raons per visitar-la


“L'actitud de l'emprenedor és molt més important que la idea de negoci” | berta roig | barcelona | Empreses | L'Econòmic\n“L'actitud de l'emprenedor és molt més important que la idea de negoci”\nCarlos Blanco va crear l'hòlding ITnet el 2001. ARXIU.\nAmb pocs recursos, paciència i treball es poden crear negocis potents\nFa dotze anys emprendre era més difícil que ara; els inversors t'ignoraven\nEl 2001 vaig haver de vendre'm el pis per pagar deutes i poder tornar a començar\nEl treball en xarxa ha estat un factor clau; així he conegut socis i treballadors\nVa començar en això de l'emprenedoria cap al 1991 amb una empresa de serveis informàtics per passar després al món d'internet amb un web de continguts de futbol. Avui el grup ITnet és un referent en el sector en el segment de l'oci digital que ha generat criatures com ara Akamon, una start-up de jocs socials en xarxa, que enguany farà un salt fins als 12 milions de facturació.\nDesprés de dues dècades com a emprenedor, quin és el balanç?\nQue amb pocs recursos, paciència i treballant molt es pot arribar a crear negocis potents. La suma del grup ITnet i Akamon va facturar 9,5 milions d'euros l'any passat, quan la inversió total ha estat ridícula en comparació amb la que han necessitat altres companyies.\nVostè va ser un dels pioners a internet. Risc calculat o pura bogeria?\nQuan el 1999 vaig decidir vendre'm els negocis informàtics que anaven molt bé per endinsar-me a internet, els meus amics em van titllar de boig. Després aquells negocis van acabar tancant, com bona part del sector IT, i en canvi a internet, a pesar de la crisi del 2001 i 2002, es veia que hi havia negoci. L'error va ser creure's les paraules dels consultors i pensar que tot seria molt ràpid.\nPerò molts emprenedors van tirar la tovallola. Què el va fer aguantar?\nTenia clar que no volia tornar a treballar per compte aliè. Per això vaig posar el nom d'ITnet, perquè no sabia si em dedicaria al negoci IT o a internet, però tenia clar que volia emprendre, i això demostra que l'actitud és molt més important que la idea de negoci.\nQuina ha estat la clau de l'èxit aquests anys?\nEl treball en xarxa, és així com he conegut els meus socis, els inversors i els treballadors, i aquí ha estat molt important haver portat el fòrum d'inversió First Thuesday a Espanya.\nEl 1999 vaig llegir un article sobre aquesta iniciativa a Londres i vaig pensar que jo tenia els contactes per organitzar-ho a Barcelona. Em vaig posar en contacte amb els fundadors i els ho vaig proposar. Vam començar el 1999 però vam parar el 2002 a causa de la crisi de les puntcom, i després hi vam tornar el 2005, i el mes passat vam batre el rècord de participants a Espanya amb més de 400 inscrits.\nAlguna altra clau per tenir èxit?\nPaciència i perseverança. Si haguéssim seguit les mètriques de les escoles de negoci, Akamon no existiria, perquè al cap de 24 mesos de vida només facturava 6.000 euros, però avui és líder al món del seu sector.\nI els errors?\nLa majoria dels emprenedors ensopeguen amb les mateixes pedres: la selecció de socis i creure que amb un bon producte no cal màrqueting.\nBarcelona ha esdevingut un potent clúster d'start-up tecnològiques. Ara és més fàcil emprendre aquí que fa 20 anys?\nSegur! Ara hi ha molts més mentors, els inversors es creuen més que aquests negocis són rendibles. Això ha estat en part gràcies al camí obert per negocis com Edreams, Atrapalo, Softonic, Privalia... Algunes d'aquestes empreses han acostumat la gent a fer servir la targeta de crèdit per comprar per internet. I per exemple Let's Bonus va convèncer la família propietària de Leche Pascual o el tenor Josep Carreras a invertir per primer cop en una start-up.\nTambé han normalitzat la figura de l'emprenedor, però encara és difícil que un nen somiï muntar una empresa...\nAixò serà impossible mentre a l'educació primària i secundària no s'ensenyi a ser emprenedor.\nI a Carlos Blanco d'on li ve l'ànsia emprenedora?\nLa meva família era molt humil, i jo, pel fet de no tenir, sempre he volgut tenir. El meu primer negoci el vaig muntar amb 14 anys venent cromos al mercat de Sant Antoni i als 16, mentre estudiava informàtica, venia programari de manera totalment il·legal. Vaig fer prou diners per comprar-me un cotxe al comptat.\nNo sempre les coses deuen haver sortit bé...\nEl 2001 vaig acomiadar 22 persones, em vaig quedar sol amb la meva exdona, la meva excunyada i un tècnic; em vaig vendre el pis per pagar deutes i em vaig instal·lar a casa dels meus pares amb dos nens per fer net i començar de nou. Vaig estar molts mesos sense cobrar una nòmina, i així vaig poder començar amb ITnet.\nL'any 2002 vaig veure l'oportunitat de vendre jocs i melodies polifòniques per a mòbils per internet. Vaig ser dels primers a fer-ho. El 2004 vam patir una altra crisi, però vam saber diversificar el negoci a temps.\nAmb aquest bagatge, com es viu la crisi actual?\nMolt més tranquil·la. El 2001 era molt més difícil emprendre, els inversors t'ignoraven, i en canvi avui molts diners que abans anaven a la borsa o al totxo es fixen en projectes innovadors.\n‘self made man'\nCarlos Blanco és d'aquells emprenedors que van créixer sabent que muntarien una empresa senzillament perquè això era el que li demanava el cos. A contracorrent, i amb la valuosa experiència que li va aportar haver estat ja de molt jove entrenador i gestor d'equips de futbol, “la millor universitat que he tingut”, Blanco es va convertir en un dels pioners locals a internet i, amb el temps, en un dels inversors referents del sector que és a més fundador a l'Estat espanyol del fòrum d'inversió First Thuesday. El pas següent, una acceleradora per a empreses emergents tecnològiques que ja busca ubicació a Barcelona.\nL'econòmic 02-03-2013, Pàgina 16


Codorniu SA | enciclopèdia.cat\nLes caves Codorniu, obra de Josep Puig i Cadafalch\nenologia enol i economia econ\nEmpresa dedicada a la producció vinícola fundada l’any 1551, amb seu central a Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès).\nDirigida des dels orígens per la família Raventós, que n’és la propietària, l’activitat vinícola de la casa pairal es remunta al segle XVI; a mitjan segle XVII una pubilla, Anna Codorniu, també de família vinyatera de la comarca, es casà amb Miquel Raventós. El 1872 Josep Raventós i Fatjó hi inicià l’elaboració de vi escumós o xampany (conegut a Catalunya amb la denominació de cava des de la segona meitat dels anys vuitanta del segle XX), i el seu fill Manuel Raventós donà el gran impuls a l’empresa Raventós i Codorniu, que posteriorment passà a dir-se Codorniu SA.\nEls anys noranta del segle XX inicià un procés de diversificació amb la producció quantitativament important de vins no escumosos, que el 2012 en representaven el 35%. Destaquen els vins produïts al Penedès (Bac) i a la possessió de Raimat, actualment dins del municipi de Lleida, que fou adquirida el 1914 per Manuel Raventós. Els terrenys foren convertits en vinya aprofitant el regadiu que permetia l’entrada en funcionament del canal d’Aragó i Catalunya, i la producció de vi s’hi inicià els anys seixanta. També a Catalunya, des del 2000 el grup Codorniu posseeix el 25% de Scala Dei i en deté la direcció enològica i comercial.\nAmb l’adquisició de Bodegas Bilbaínas (la Rioja) el 1977 inicià la producció en altres zones de l’Estat espanyol. El 1999 començà l’expansió internacional amb l’obertura de cellers i la compra de terres a Mendoza (Argentina) i Napa Valley (Califòrnia, EUA). Amb presència en uns 120 països, a la fi de la primera dècada del segle XXI, les exportacions han anat adquirint cada cop més rellevància fins a representar prop del 50% de la facturació.\nTanmateix, la internacionalització de l’empresa comportà algunes dificultats, com ara les derivades de la creació de marques per a tercers. A causa dels baixos rendiments d’aquest sector, l’empresa n’anuncià la supressió l’abril del 2017, decisió que comportava prescindir d’una setantena dels prop de 900 treballadors del grup. L’octubre d’aquest any traslladà la seu social a la Rioja, mesura que justificà per la inseguretat jurídica generada pel moviment independentista català. L'octubre del 2018 el fons d’inversió nord-americà Carlyle adquirí la propietat majoritària (68%) del grup Codorniu. El mes següent el nou propietari n'anuncià la integració amb Gleva Cellars, grup vitivinícola sorgit el 2006 d'una escissió de la família Raventós, amb marques com Parxet o Montferrant, el qual també havia estat adquirit pel fons nord-americà.


“És un treball temporal, però no vol dir que no sigui necessari per mi”\nCarla Villarroel, estudiant de criminologia veu com el ERTO que ha patit pot perjudicar a la seva futura independència\nPeu de foto: Carla Villarroel, als jardins del Palacio de Cristal de Porto. (Maria Villaroel)\nMolts estudiants han de recórrer a ingressos extres per poder pagar-se els estudis universitaris. Inclús en alguns casos per pagar la totalitat de la seva carrera universitària. Aquest és el cas de la Carla Villarroel, una estudiant de 21 anys de criminologia de la Universitat Pompeu Fabra i des de fa cinc mesos treballadora de Decathlon. La Carla, que viu a Castelldefels amb els seus pares i la seva germana, assegura que durant els dos primers anys els seus pares van poder ajudar-la amb el pagament de la matrícula, però aquest curs va haver de buscar un treball per poder fer front no només a la matrícula universitària, sinó també a totes les altres despeses que ha de pagar.\nSón moltes les empreses que han recorregut a fer un ERTO (Expedient de Regulació d’Ocupació Temporal), i el 19 de març, Decathlon va anunciar-ne un. Un ERTO on els treballadors cobrarien un 30% procedent de l’empresa i un 70% del Govern. A l’estar durant dies llegint notícies i veure com altres empreses realitzaven diferents ERTO, la Carla no va trigar a pensar que tard o d’hora li tocaria a ella. “Primer em van trucar dient que no havia d’anar a la feina aquell dia i després un correu on em van explicar la situació” afirma la Carla.\n“Jo no haig de mantenir una família ni una casa, però m’haig de pagar els estudis, un cotxe i amb això pràcticament gasto tot el sou”. L’estat d’alarma ha afectat moltes persones i famílies com la de la Carla, que a més d’haver de seguir pagant les seves despeses ara ha de col·laborar a casa perquè els seus pares autònoms han vist reduïts els seus ingressos. A més, la part corresponent al 70% que ha de facilitar l’estat encara no ha arribat al seu compte i sembla que potser s’allarga una mica més l’espera.\nLa Carla amb el seu pare (Carla Villarroel)\n“És un treball temporal, però no vol dir que no sigui necessari per mi, aquests ingressos m’estan ajudant a poder tenir independència i conèixer el món laboral” afirma la Carla. L’estat d’alarma ha deixat a moltes persones amb menys ingressos i en casos molt més greus que el de la Carla, ella n’és conscient que no és el cas més preocupant però el covid-19 arrasa amb tothom sense importar la seva situació personal o familiar.\nPerò no tot són males notícies per la Carla, que veu com el seu contracte de sis mesos, del qual només li quedaven cinc setmanes es veu allargat fins que acabi l’estat d’alarma i es torni a la normalitat. Tot i que l’empresa ha hagut de recórrer a la mesura de l’ERTO, segons la Carla: “Han estat considerats amb mi, ja que quan he tingut preguntes la meva cap m’ha contestat i a més en aquest més hem realitzat dues videotrucades amb tot l’equip on se’ns ha explicat als que tenim menys idea del tema com funciona aquesta situació extraordinària”.