Habitacions Vilar Rural de Cardona - Hotel Rural a Cardona\nInici > Hotels > Cardona > Habitacions\n99 habitacions pensades per allotjar a famílies i parelles que visiten el Vilar amb totes les comoditats d'un hotel rural de tres estrelles. Una estada única que garanteix el teu pas en la misió de descobrir la Catalunya medieval històrica.\nDisposem d'habitacions pensades per acollir amb total comoditat a famílies de fins a 6 membres, habitacions especialment dissenyades i equipades per a famílies que viatgen amb nadons (les nostres Baby Rooms i les Baby Rooms familiars), habitacions comunicades per a famílies nombroses o famílies d'amics que vulguin allotjar-se junts, i també habitacions adaptades per a persones amb mobilitat reduïda.\nTotes les habitacions del Vilar Rural de Cardona són exteriors, amb vistes als jardins del Vilar Rural, a la Vall del Cardener o a la localitat medieval de Cardona. Les nostres habitacions disposen de finestra o de sortida directa als jardins del Vilar Rural (suplemento addicional).\nS'estableixen protocols específics de desinfecció i neteja garantint sempre el confort i la seguretat del nostre cliente.\nA més, ara el servei de neteja d'habitacions és opcional, segons criteri del nostre client. En cas de no fer-ne ús, obsequiarem amb un bonus descompte de 15€ en consumicions en el nostre servei de bar i/o menjador.\nBany complet • Assecador de cabells • Calefacció i Aire condicionat (centralitzat) • Televisió • Telèfon • Wi-Fi • Vistes • Caixa forta • Accés al jardí amb terrassa (€)\nAmb capacitat per acollir fins a tres persones adultes i un bebè (menor de 2 anys), les habitacions Confort del Vilar Rural de Cardona són totes exteriors, amb vistes sobre la vall del Cardener o sobre la localitat medieval de Cardona i el seu castell. Disposen de bany complet amb assecador de cabell, connexió a internet, televisió, telèfon, calefacció i aire condicionat (sistema centralitzat), i caixa forta. Les habitacions Confort estan equipades amb un llit de matrimoni o dos llits twins, i un llit individual.\nDisposem d'habitacions Confort amb Accés directe als Jardins del Vilar Rural de Cardona (suplement addicional). Situades totes a la planta baixa del Vilar Rural, compten amb una petita zona de terrassa delimitada i equipada amb mobiliari de terrassa per poder gaudir de les vistes sobre els jardins del Vilar Rural.\nBany complet • Assecador de cabell • Calefacció i Aire condicionat (centralitzat) • Televisió • Telèfon • Wi-Fi • Vistes • Caixa forta • Accés al jardí amb terrassa (€)\nAmb major capacitat que les habitacions tipus Confort, les habitacions Confort Familiar poden allotjar còmodament fins a quatre persones adultes i un nadó (menor de 2 anys). Les habitacions Confort Familiar del Vilar Rural de Cardona són totes exteriors, amb vistes sobre la vall del Cardener o a la localitat medieval de Cardona i el seu castell. Disposen de bany complet amb assecador, connexió a internet, televisió, telèfon, calefacció i aire condicionat (sistema centralitzat), i caixa forta.\nEstan equipades amb un llit de matrimoni o dos llits dobles, i dos llits individuals.\nDisposem d'habitacions Confort Familiar amb Accés directe als Jardins del Vilar Rural de Cardona (suplemento addicional). Situades totes a la planta baixa del Vilar Rural, les habitacions Confort Familiar amb Accés al Jardí compten amb una petita zona de terrassa delimitada i equipada amb mobiliari de terrassa per poder gaudir de les vistes sobre els jardins del Vilar Rural.\nBany complet • Assecador de cabell • Calefacció i Aire condicionat (centralitzat) • Televisió • Telèfon • Wi-Fi • Vistes • Accés al jardí amb terrassa (€) • Bressol • Moble canviador • Hamaqueta • Banyera per als nadons • Nevera • Microones • Armari per als nadons\nLes Baby Rooms són les nostres habitacions totalment dissenyades per a famílies que viatgen amb nadons. Amb capacitat per acollir un màxim de dues persones adultes i un nadó (menor de 2 anys), les habitacions Baby Room compten amb tots els productes i el mobiliari necessari per viatjar còmodament amb els més petits de casa: estan equipades amb bressol, moble canviador, hamaqueta, banyera per al nadó, nevera, microones i un armari per al nadó.\nAmb vistes sobre la vall del Cardener o sobre la localitat medieval de Cardona i el seu castell, les Baby Rooms són totes exteriors i disposen de bany equipat amb assecador de cabell, connexió a internet gratuïta, televisió, telèfon, caixa forta, i calefacció i aire condicionat (sistema centralitzat).\nDisposem d'habitacions Baby Room amb Accés directe als Jardins del Vilar Rural de Cardona (suplement addicional). Ubicades a la planta baixa del Vilar Rural, compten amb una petita zona de terrassa delimitada i equipada amb mobiliari per poder gaudir de les vistes sobre els jardins del Vilar Rural.\nBany complet • Assecador de cabell • Calefacció i Aire condicionat (centralizat) • Televisió • Telèfon • Wi-Fi • Vistes • Bressol • Moble canviador • Hamaqueta • Banyera per als nadons • Nevera • Microones • Armari per als nadons\nA diferència de les Baby Rooms, les habitacions Baby Room Familiars són més àmplies i poden acollir fins a tres persones adultes i un nadó (menor de 2 anys). Totalment dissenyades per a famílies que viatgen amb nadons, les habitacions Baby Room Familiars compten amb tots els productes i el mobiliari necessari per viatjar còmodament amb els més petits de casa: estan equipades amb bressol, moble canviador, hamaqueta, banyera per al nadó, nevera, microones i un armari per al nadó.\nAmb vistes sobre la vall del Cardener o sobre la localitat medieval de Cardona i el seu castell, les Baby Rooms Familiars són totes exteriors i disposen de bany equipat amb assecador de cabell, connexió a internet gratuïta, televisió, telèfon, caixa forta, i calefacció i aire condicionat (sistema centralitzat).\nLes habitacions Familiar XL són les habitacions més àmplies i amb més capacitat del Vilar Rural de Cardona: poden allotjar còmodament fins a 5 persones adultes i un nadó (menor de 2 anys). Equipades amb cinc llits individuals, disposen de bany complet equipat amb assecador de cabell, connexió a internet gratuïta, televisió, telèfon, caixa forta, i calefacció i aire condicionat (sistema centralitzat). Les habitacions Familiar XL són totes exteriors, amb vistes sobre la vall del Cardener o sobre la localitat medieval de Cardona i el seu castell.\nDisposem d'habitacions Familiar XL amb Accés directe als Jardins del Vilar Rural de Cardona (suplement addicional). Ubicades a la planta baixa del Vilar Rural, compten amb una petita zona de terrassa delimitada i equipada amb mobiliari per poder gaudir de les vistes sobre els jardins del Vilar Rural.


Octubre de 2005 – VALLDIGNA DIGITAL (arxiu 04-08)\nSindicat Unió de Llauradors – PGOU de Simat de La Valldigna\nEl Sindicat Unió de Llauradors, ha convocat una reunió aquesta vesprada a les 19:30, a la Casa de la Cultura de Simat de la Valldigna.\nEl militant simater d’aquest sindicat Paco Camarena, ha fet un breu parlament en el que destacaven dos conceptes:\n– Convocar una reunió informativa amb técnics d’aquest sindicat per tal de que es posicionen sobre el PGOU Simater.\n– Necessitat de crear una comisió ciutadana que investigue la compra-venda de terres realitzada a l’horta de Simat.\nPublicat el 31 Octubre 2005\nArticle de Sico Fons:\nARQUEOLOGIA A LA VALLDIGNA\nAvui, una volta finalitzada la campanya arqueològica d’enguany, podem dir, amb alegria i quasi eufòria, que és un gran dia per a la Valldigna i els valencians en general. Les troballes i descobertes fetes recentment en diferents punts d’aquesta vall, poden ser considerades de tan gran importància i magnitud que hauran d’obligar a revisar tota la nostra història. L’equip d’arqueòlegs i paleontòlegs que tinc l’orgull i honor de dirigir personalment, han realitzat una tasca tan plausible que sens dubte haurà de ser reconeguda per tota la comunitat científica internacional.\nAnem a pams: per una part, les excavacions fetes a principis d’estiu en diversos punts com ara són, el Bolomor, el Ràfol o el Massalari, permeten assegurar sense cap mena de dubte, que en aquests indrets existí vida vegetal en un passat no tan remot com sempre s’havia pensat. Restes carbonitzades de fusta i pinyols d’alguns fruits, avui en dia desapareguts, ens fan aventurar que en aquestes zones fou possiblement coneguda i practicada algun tipus d’agricultura. En concret s’hi han trobat restes d’arbres tals com tarongers, oliveres, garrofers o pins; la qual cosa ens fa pensar en la possibilitat de l’existència de camps habilitats per a aquests conreus, si bé no estem actualment en condicions d’especificar quines dimensions hi tindrien. Com és ben sabut, l’actual Valldigna City és el resultat del creixement desmesurat de tres antics llogarets que s’hi van expansionar a base d’edificacions descontrolades, macrourbanitzacions i camps de golf actualment abandonats. Així doncs, és fàcil imaginar com de complicada és la feina dels que intentem esbrinar com fou la vida dels nostres avantpassats… en glòria estiguen.\nPer altra banda, l’exploració minuciosa de les rodalies de la macrourbanització coneguda amb el nom de Clot de la Font (o també Fountain Hole) ens han permés trobar-hi restes del que pareix ser un antic broll d’aigua. Amb la qual cosa podrem refusar la teoria de certa part dels historiadors que sostenien que el clima d’aquestes terres fou sempre desèrtic com ara mateix. Per a corroborar aquesta nostra hipòtesi, també hem de dir que per les zones anomenades la Vaca (o Cow River), el Badell i l’Ull del Bou (o Bull’s Eye), que hui en dia són camps de golf, hem descobert senyals d’antics barrancs que ben bé hagueren pogut ser, en temps pretèrits, rieres o fins i tot rius.\nFinalment, acabarem aquesta breu aproximació al passat de la Valldigna, dient que en properes campanyes pensem seguir les nostres investigacions arqueològiques en llocs com l’hotel de 5 estreles Moor Queen, l’aeroport de la Sangonera, el Parc Temàtic del Ràfol, el port esportiu de la Goleta (Golette Harbour), el polígon industrial de la Fontarda o el complex d’oci i gratacels de Borderia (Border Trade Center). Estem segurs que el nostre treball, prompte donarà els seus fruits que ens permetran conèixer millor la vida antiga de llocs actualment hiperpoblats, hipercontaminats, hiperbruts i hiperhorribles com aquest.\nDepartament d’arqueologia humana i biològica de la Universitat de València.\n15 de setembre del 2.025.\nEl Bloc de Tavernes lamenta l’abandonament que pateix el sector industrial de la ciutat\nEl BLOC de Tavernes (La Safor) lamenta l’abandonament que pateix el sector industrial de la ciutat\nClassificat com a: Notícies — blocsafor @ 1:15 pm\nFOTO: Miquel Bononat, regidor del BLOC a Tavernes\nEls nacionalistes critiquen la denegació municipal de la declaració d’interés comunitari per a la construcció d’una planta fotovoltaica\nEl Bloc de Tavernes acusa al govern municipal del PP de no mostrar cap interés per fomentar i incentivar el sector industrial. A hores d’ara l’únic polígon en marxa – El Pla- té una antiguetat de més de huit anys i la seua finalització va ser obra del Bloc quan va ser responsable de la regidoria d’Urbanisme. Els altres polígons industrials previstos en el PGOU com l’eixamplament del de Tabervall, el Pla II o el nou del Cambro encara no s’han iniciat.\nMiquel Bononad, portaveu del Bloc a Tavernes, ha indicat que la desídia del PP cap al sector industrial demostra que els populars només estan interessats en el negoci immobiliari i especulatiu i estan animant a l’empresariat a desviar els seus guanys cap al negoci fàcil i agressiu de la construcció.\nEls nacionalistes demanem al govern del PP un major interés cap a les iniciatives de caràcter industrial perquè són creadores estables de llocs de treball a llarg termini i no tenen la temporalitat laboral de la construcció. Un exemple del poc interés cap a les indústries valleres ha estat denegar la Declaració d’Interés Comunitari, votada pel PP i pel PSOE, per a construir una planta d’energia fotovoltaica., petició efectuada per un industrial de Tavernes.\nMiquel Bononad ha lamentat la falta de recolzament a la producció d’energia neta i no contaminant com és l’energia solar mentre s’afavoreix el pas de l’alta tensió. El nacionalista afirma que els arguments usats pel PP en la planta solar, com són greu impacte paisatgístic o la degradació de l’entorn del monestir, entre altres, no se sostenen. I és que allò que el PP no aplica a la xarxa d’alta tensió d’Iberdrola ho vol aplicar a una iniciativa modesta de producció d’energies alternatives.\nEl Bloc aposta per consensuar un model de desenvolupament sostenible que contemple la defensa dels valors paisatgístics de la Valldigna, entre altres, i s’aplique no només a les industries locals sinó també a les grans infraestructures que són en realitat les que condicionen la Valldigna, cas de les línes de l’alta tensió, l’autopista, els diferents PAIs que estan projectats a Tavernes i Simat o la construcció il·legal de magatzens en sòl rústic permesa pel PP.\nAquest document s’hauria d’aprovar en el marc de la Mancomunitat de la Valldigna i ser d’aplicació estricta i comuna en totes les quatre poblacions.\nExecutiva comarcal del Bloc c/Tossal, 5 Gandia – Tel. 96 296 58 23\nPublicat el 28 Octubre 2005\nExposició a l’Almasera del Monestir: CONSTANTIN XENAKIS\n27 – X / 12 – XII:\nEl monestir de la Valldigna acull des de hui una exposició de Constantín Xenakis\nEl monestir de Santa Maria de la Valldigna acollirà a partir de hui una exposició de l’artista Grecoegipci Constantin Xenakis que arreplega obres realitzades entre 1970 i 1991 i suposa una exhibició "molt representativa" de la seua producció artística, segons ha informat la Generalitat.\nConstantin Xenakis és un "artista complet". Establit a París des del 1955, este grec d’Egipte, urbà i cultivat, pren un lloc determinant en els avanços estètics europeus de la dècada 1960-1970.\nEl comissari de l’exposició, Vicente Alcaraz, ha destacat que "Xenakis demostra un coneixement tècnic amb una perfecta combinació cromàtica per mitjà de la sensibilitat d’un geometrisme que unix espai, volum, llum i ritme, en un equilibri perfecte".\nConstantin Xenakis és un artista, nascut a Egipte el 1931, que s’ha dedicat a l’ensenyament a diferents institucions de Berlín, París i Dijon; ha participat en exposicions col·lectives des del 1955, l’última durant els Jocs Olímpics d’Atenes del 2004; i també ha desenvolupat el seu treball en exposicions individuals, l’última abans de la Valldigna, va tindre lloc al Centre Culturel Noroit Arras de França.\nL’exposició està organitzada per la Fundació Jaume II El Just, que és la institució responsable de la restauració de l’edifici i de dotar de contingut la programació cultural de les seues sales.[FIN]\nPublicat el 27 Octubre 2005\nEl Bloc de Tavernes de la Valldigna (La Safor) acusa al PP d’enganyar la ciutadania en el tema de la ronda local\nClassificat com a: Notícies — blocsafor @ 3:55 pm\nFOTO: Miquel Bononad. Regidor BLOC-EV\nBononat, regidor del BLOC a Tavernes\nBononad assegura que la ronda és un simpe un simple carrer que tanca el nucli urbà i el separa del riu\nEl portaveu del Bloc, Miquel Bononad ha recordat que el projecte que el PP anomena “ronda de Tavernes” presentat per la Direcció General d’Obres no complix les característiques que ha de tenir una ronda. L’esmentat projecte que ha anunciat el govern local passa per dins del nucli urbà de Tavernes i es construeix en zona urbana, cosa que no passa amb cap ronda, i al damunt, és el mateix poble qui la paga, com passa amb la de Tavernes que l’Ajuntament pagarà el 57% dels 9 milions d’euros en què s’ha valorat l’obra. Miquel Bononad en nom del Bloc ha vollgut recordar-li al regidor Antonio Bono del PP, que eixa via no reuneix condicions per a ser la ronda que necessita la ciutat ni ho serà mai si no es canvia el projecte. Bononad ha demanat al regidor d’Urbanisme, Antoni Bono, que “ estudie el projecte i que el compare amb l’actual comarcal que es vol eliminar i vorà com són pràcticament igual d’amples i fins i tot el projecte actual molt més estret si sumem les voreres”\nD’altra banda, el Bloc de Tavernes ha declarat que volen deixar ben clar que mai s’han oposat al projecte de carrer perimetral de 7 metres d’ample , “el que no volem és que s’enganya la ciutadania diguent-li que aquest carrer perimetral serà la ronda. Volem una ronda de 27 metres d’amplària, voreres de 5 metres i un passeig de 5 metres al costat del riu” assegurava Bononad.\nEl Bloc li ha recordat a Antonio Bono que el pont sobre el Vaca també va ser projectat per tècnics de les institucions que ara volen ensorrar-lo, i si aquest no està ben fet “s’ha d’exigir responsabilitats i demanar que es millote. Tavernes té vora 2 km. de llarg i no pot estar amb un sol pont a un extrem de la ciutat”\nMiquel Bononad ha rebutjat també les acusacions de Bono en el sentit que va voler demolir el pont quan va ser regidor d’Obres i afirma que només es tractava d’una memòria valorativa com tantes altres prèvies als projectes i que va ser rebutjada per inviable. De fet, afirma Bononad, mai va haver una proposta concreta o projecte, com si ha fet el PP que vol ensorrar el pont.El Bloc qualifica de “parxe” el projecte que vol imposar el PP i de deixar fora la solució de necessitats de primer ordre per a Tavernes com son una millor carretera a Borderia o començar de una la carretera a la platja, prendent des de 1997.\nExecutiva comarcal del Bloc – c/Tossal, 5 Gandia\nTel. 96 296 58 23\nArxius: novembre 2005\nPublicat el 26 Octubre 2005\nFONT D’AGOST i la REDONDA, al terme municipal de SIMAT DE LA VALLDIGNA, afectat pel trasvasament Xuquer-Vinalopo\nSegons publica el diari LEVANTE , en la seva edició del 24 d’octubre de 2005, el trasvasament Xuquer-Vinalopo, atravesarà les partides de la FONT D’AGOST i la REDONDA, al terme municipal de SIMAT DE LA VALLDIGNA.\nPublicat el 24 Octubre 2005\nDimiteix un alt carrec de Bancaixa, familia del Alcalde de Tavernes de la Valldigna\nLa dimisió, el dilluns, de Arturo Alario, director d’Inversions de Bancaixa y responsable de la sociedat inmobiliaria, CISA.\nNotícies d’Europa Press\nNotícies d’El Punt\n———-Més serveis: cercador de correus, donar d’alta la teva web, novetats, …\nEl director d’Inversions de Bancaixa presenta la seua dimissió per a "salvaguardar la imatge" de l’entitat i la seua\nALACANT, 24 (EUROPA PRESS)\nEl Consell d’Administració de Bancaixa ha sigut informat hui que el director d’Inversions de l’entitat, Arturo Alario, ha decidit presentar "a iniciativa pròpia" la seua dimissió "davant les informacions aparegudes en els mitjans de comunicació i amb l’objectiu de salvaguardar la imatge i el bon nom de Bancaixa i el seu propi", segons han informat en un comunicat fonts de l’entitat financera.\nAixí, el Consell d’Administració de Bancaixa, celebrat hui a Alacant, ha sigut informat que l’entitat financera ha iniciat una auditoria interna per a intentar descobrir si, suposadament fent ús d’informació privilegiada, Arturo Alario va adquirir al costat de diversos familiars 5 negades al polígon de Tavernes de la Valldigna on la caixa pretén urbanitzar 4 milions de metres quadrats en el projecte La Vall del Mar.\nOlivas diu que Bancaixa no prendrà cap mesura fins a escoltar el directiu acusat d’usar informació privilegiada\nEU-Entesa traslladarà a la Fiscalia Anticorrupció la compra de terrenys a Tavernes de la Valldigna per part d’Alario\nPublicat el 23 Octubre 2005\nInformació pública del Pla General d’Ordenació Urbana de Simat de la Valldigna.\n. Informació pública del Pla General d’Ordenació Urbana de Simat de la Valldigna. [2005/S11316]\nNúmero DOGV: 5117\nData DOGV: 19.10.2005\nSecció: V. ALTRES ANUNCIS\nSubsecció: A) ORDENAMENT DEL TERRITORI I URBANISME\nApartat: 1. TRÀMITS DE PROCEDIMENTS DELS PLANS\nPLANO 2: test\nPLANO 1: http://65.54.169.250/cgi-bin/getmsg/classificaci%f3icali%2esol%2eJPG?&msg=721E5E81-EB89-4667-8CC8-3AD404292AD4&start=0&len=3144069&mimepart=6&curmbox=00000000-0000-0000-0000-000000000001&b=1ce3ac9361264e019782994f1c0695c0&disk=10.1.106.212_d1757&login=vcompany&domain=hotmail%2ecom&_lang=ES&country=ES&SafeRedirect=%26hm___ts%3d1131029766%26hm___ha%3dcc3f832ed002dce89113b5c85dae145b\nPublicat el 19 Octubre 2005\nEl Bloc de Tavernes (La Safor) acusa al govern de tornar a ajornar la construcció del nou institut de secundària\nClassificat com a: Notícies — blocsafor @ 9:52 pm\n>El Bloc de Tavernes acusa al govern de tornar a ajornar la construcció del nou institut de secundària\n>El PP anuncia que l’edifici està afectat per un barranc\nEl Bloc ha criticado el nou retard en l’adjudicació i execució del projecte de l “IES La Valldigna” després de l’anunci efectuat pel PP que els terrenys d’ubicació en “El Cambro” estan afectats per un barranc.\nEl portaveu del Bloc, Miquel Bononad ha afirmat que el nou retard perjudica greument l’ educació pública de la Valldigna i suposa un perjudici incalculable per als alumnes i famílies de Tavernes, Benifairó i Simat. “El PP no es preocupa pels centres ni per l’ensenyament públic. La seua aposta és l’ensenyament privat i potser per això portem huit anys de retard en la construcció de l’institut” indicava Miquel Bononad ha remarcat que el Bloc va impulsar el nou IES la Valldigna en la legislatura 1995-1999 quan el seu partit va ostentar la regidoria d’Urbanisme i obres. Recorda que el projecte “estava clar en 1998” quan el mateix Bononad com a regidor va consensuar amb la Conselleria d’Educació un projecte que es va publicar en el DOGV i va comptar amb una partida pressupostària “però que el PP va paralitzar en la seua primera actuació després d’obtenir la seua primera majoria absoluta en les eleccions”.\nEl Bloc es considera legitimat per a exigir la realització d’un projecte “que és hereu del nostre de 1998. Si s’haguera executat complint els terminis previstos pel Bloc ja duria quatre anys funcionant”.\nDel retard, afirma Bononad, només és culpable el govern municipal del PP de Tavernes i eixa actuació també “ha impedit les obres de millora en el Jaume II, centre que compartix les seues instal·lacions des de fa 27 anys amb l’ IES La Valldigna”.\nEl nacionalista ha recordat que l’alcalde, Eugenio Pérez, va comprometre per a març del 2003 la licitació de les obres en una reunió de directors de centres educatius. També el regidor d’Educació, Salvador Ribis, de PP, va informar a principi d’any que es licitaria el passat abril amb un inici de les obres previstes per a aquest setembre.\nEl nou retard anunciat pel PP, en opinió de Miquel Bononad, significa l’ajornament d’un nuevo curs escolar i serà materialmente impossible que el curs 2007-2008 se inicie amb el nou institut.\nEnviar aquest article | arxius:\nLA FONT DELS DOFINS TORNARÀ AL MONESTIR DE LA VALLDIGNA\nLA FONT DELS DOFINS TORNARÀ A LA VALLDIGNAEnviat el Dijous, 16 octubre a les 08:23:35 per JFlor[@more@]L’ajuntament de València vol contribuir a la recuperació del monestir de Santa Maria de la Valldigna amb la devolució d’aquesta font que va pertànyer al monestir.\nJuan Soto, regidor socialista de l’ajuntament de València va presentar una moció aprovada per la comissió de cultura perquè l’ajuntament tornara aquesta font a l’emplaçament original.\nEn declaracions a Ràdio 9 el regidor va afirmar que: "Es una font de pedra gris i marbre rosa precisament de canteres al voltant de Xàtiva que procedix de l’entorn monumental de Valldigna i que no es sap molt bé per quines raons va acabar justament sent propietat de l’ajuntament de València".\nLa Font dels dofins es troba actualment al jardí de vivers de la capital valenciana a l’entrada del jardí neoclàssic del Museu de Belles Arts, està constituïda per una tassa i té quatre canelles en forma de carasses i un pinacle, també sortidor, que té a la base quatre caps de monstres marins. Sobre el remat es pot llegir la data 1835 i el nom "Valldigna".\nTambé va ser aprovada una altra proposta socialista per tal d’iniciar les gestions perquè el cap i casal recupere la capella gòtica del Palau de Mossén Sorell que a hores d’ara és al Museu del Louvre.\nPublicat el 16 Octubre 2005


Franquisme (literalment) residual (Sebastià Alzamora)\nFranquisme (literalment) residual\nSEBASTIÀ ALZAMORA Actualitzada el 01/12/2011 00:00\nDiguin-me susceptible si volen, però trobo que el fet que un dels primers assumptes que se li posin damunt la taula a l'imminent govern de don Mariano sigui què es fa amb les restes de Franco no deixa de tenir un punt de mal auguri francament inquietant. I que l'any 2011, trenta-sis després que el dictador exhalés el darrer sospir, estiguem encara discutint què es fa amb els seus detritus orgànics (i amb els arquitectònics: aquest Valle de los Caídos que sembla sorgit dels malsons d'un psicòpata amb indigestió de favada), i que la darrera paraula sobre la qüestió la tinguin monsenyor Rouco Varela i els seus alegres camarades de la Conferència Episcopal Espanyola, em sembla que ens dóna una idea de fins a quin punt el franquisme anomenat residual (residual perquè, en efecte, estem parlant de residus i coses podrides) infecta les ferides que va deixar obertes la modèlica transició espanyola.\nLa notícia sobre el possible trasllat del generalíssim putrefacte ens arribava l'endemà que ens assabentéssim que l'humorista conegut com a Peces-Barba havia donat a conèixer una nova versió, corregida i augmentada, del seu celebrat gag a compte dels bombardejos damunt Barcelona. La nova plagasitat de l'amic Peces consisteix a declarar que troba d'allò més normal que l'exèrcit espanyol disparés els seus canons l'any 1934 contra el Palau de la Generalitat i causés una certa quantitat de morts pels carrers de la capital catalana, atès el comportament díscol del president Companys en declarar la República Catalana. El bo d'en Peces ha trobat un filó en el tema de les accions bèl·liques contra Barcelona, gràcies al qual està vivint una segona joventut especialment bonhomiosa. I cada vegada que es despatxa amb una de les seves agudeses, procura no descuidar-se d'advertir que els que s'hi enfaden són una colla de radicals sense sentit de l'humor. Quanta raó té, senyor Peces (o senyor Barba, com l'anomenin els amics). En canvi, quan l'escoltem a vostè, sempre enriolat i repartint simpatia, ens recordem de la seva alta dignitat com a pare de la Constitució i comprenem per fi el caràcter eminentment desenfadat de la carta magna espanyola (especialment pel seu article vuitè, que confereix a l'exèrcit la missió de garantir la indissoluble unitat de la nació igualment espanyola).\nA diferència de Franco, i encara que de vegades no ho sembli, l'amic Peces encara és viu, i Déu li doni salut i llarga vida. A més, ell és progressista, i en canvi Franco, com és sabut, era més aviat un liberal de centre. Però hi ha una cosa que tots dos tenen en comú, i és un vigorós i envejable sentit de l'humor. En concret, Franco era tan bromista que, fins i tot gairebé quaranta anys després de morir, encara ens gasta tracamanyes a costa del que queda del seu propi cadàver. I el més divertit (diguin-me malpensat) és que tot indica que el destí final de la secallona del dictador no serà la darrera cosa, ni la més important, en què els bisbes de la Conferència Episcopal tindran veu i vot en els propers anys.


354 nous casos de coronavirus a la Comunitat Valenciana - Diari Serpis\n354 nous casos de coronavirus a la Comunitat Valenciana\n– La consellera de Sanitat Pública anuncia en roda de premsa mesures restrictives per a la ciutat de València en concentrar una part important dels nous casos i brots\nS’han registrat 354 nous casos de coronavirus en les últimes 24 hores a la Comunitat Valenciana. D’aquests nous contagis, 246 s’han produït a la província de València, 28 a Castelló i 84 a Alacant. Pel que fa als brots de coronavirus s’han detectat altres 18 brots, per la qual cosa la xifra total de brots en l’àmbit autonòmic ja ascendeix a 180 des del final de l’estat d’alarma.\nLa consellera Ana Barceló ha destacat que” a la província de València es concentren el 78,7% dels nous brots, i la ciutat de València té 63 dels 180 que afecten a tot el territori valencià”.\nDes de principi d’agost, Sanitat ha detectat 2.973 casos. Segons ha informat Barceló, els casos s’han multiplicat per 15 respecte a juliol i juny. “A la ciutat de València sí que estem perdent la traçabilitat en alguns casos”, ha admés la consellera sobre la transmissió comunitària.\nLa situació hospitalària també està en fase de creixement. Les últimes xifres indiquen que hi ha 201 pacients ingressats en diferents hospitals de la Comunitat, i 20 d’ells es troben a l’UCI.\nEn aquests moments, 27 residències tenen casos positius en els seus centres. D’aquests, 20 són centres de la tercera edat, cinc són centres de persones amb diversitat funcional i dos centres de menors. En les últimes 24 hores, 11 residents i tres treballadors s’han contagiat\nArticle anteriorOliva inverteix en la millora de l’Escola Infantil Municipal “El Caragol”\nArticle següentLA UNIÓ denuncia la no adjudicació del 97,8 % d’una subvenció per falta dels recursos tècnics dels xicotets agricultors


Home - Català - inspiramar\nLofts amb mar\nl’encant d’un hotel amb el millor d’un apartament\n9 raons per escollir-nos\nreservar aquí amb avantatges\nApartaments Loft a Benicarló\nvisita Peníscola, Benicarló, Vinaròs, Morella i el Delta de l'Ebre\nAllotgem felicitat a la teva manera, tot l’any. Aquest és el nostre propòsit i el nostre compromís amb tu. Tant si vens en parella, família o per negocis, treballarem dur per tal que t’emportis moments feliços per recordar.\nNo dubtis a contactar amb nosaltres per parlar de la teva propera estada i de tot el que t’agradaria viure-hi. Farem tot el possible per tal que sigui inoblidable.\nQuan vols que en parlem?\nPrivacitat i exclusivitat assequibles\nHotel o apartament? No et conformis amb el mateix de sempre i prova una nova experiència: el LOFT. T’ofereix un espai personal, totalment privat, exclusiu i assequible.\nDescobreix els nostres lofts


La targeta solidària de MoraBanc recull 88.979€ per a 21 entitats socials d’Andorra - Sala de premsa\nLa targeta solidària de MoraBanc recull 88.979€ per a 21 entitats socials d’Andorra\n16 Febrer de 2021\nLes targetes solidàries de MoraBanc han recaptat durant el 2020 un total de 89.979 euros, entre les aportacions dels clients i les del mateix banc. Des del començament del projecte, l’any 2010, el projecte més social de MoraBanc ha recaptat 1.137.518 euros per a les entitats col·laboradores. Els diners recaptats es reparteixen segons la voluntat dels clients entre les ONG participants. Actualment participen en el programa 21 entitats: Infants del Món, La Gavernera, UNICEF, Càritas Andorrana, AINA, Fundació Privada Nostra Senyora de Meritxell, IBO-Àfrica, Mans Unides, Fundació Clara Rabassa, Cooperand, Bomosa, Carisma, Hi Arribarem, Fundació Privada Tutelar, Associació Marc GG, l’Associació de Dones d’Andorra, Creu Roja Andorrana, AUTEA, el Patronat Dames de Meritxell, Andorra Telethon i FADEA.\nEls donatius de la targeta solidària provenen de la solidaritat dels clients que participen en aquest projecte mitjançant donatius i arrodoniments de les compres. Per cada compra efectuada amb la targeta s’aporten, a les entitats que determini el client, els cèntims que manquen fins a arrodonir l’import al dècim o a l’euro superior. El banc participa amb el mateix import de les aportacions dels clients i els arrodoniments de les compres.\nLa Fadea s’incorpora al projecte\nDurant aquest 2020 la Federació Andorrana d’Esports Adaptats s’ha incorporat al programa de la Targeta Solidària amb el projecte esportiu de l’esquiador Roger Puig que competeix a la Copa del Món d’esquí. Puig va patir un accident als 14 anys quan era membre de l’equip de la Federació Andorrana d’Esquí que li va causar una hemiplegia a la part dreta del cos perdent totes les funcions motrius.\nLa Federació Andorrana d’Esports Adaptats és una entitat que treballa per acompanyar a les persones amb discapacitat en qualsevol proposta esportiva que es pugui dur a terme. Ofereix dedicació, recursos i eines específiques per tal de millorar la qualitat a l’hora de fer l’activitat física.\nAndorra Téléthon 2.731\nAssociació de Dones d’Andorra 2.740\nAssociació Marc GG 2.995\nFundació Bomosa 2.820\nCAI – La Gavernera 6.532\nCreu Roja Andorrana 2.815\nFundació Privada Nostra Senyora de Meritxell (FPNSM) 9.972\nFundació IBO 2.930\nFundació Privada Clara Rabassa 3.271\nFundació Privada Tutelar 2.823\nHi arribarem 3.030\nInfants del món 5.705\nMans Unides 3.790\nPatronat Dames de Meritxell 2.733\nTOTAL 88.979 euros


'Improv3d', un dels projectes guanyadors de la Innovation Week 2018\n‘Improv3d’, un dels projectes guanyadors de la Fluidra Innovation Week 2018\nPaula Sotomayor (Manufacturas GRE), Rick de Laat (SIBO Fluidra) y David Blasco (INQUIDE) són els membres d’un dels dos equips guanyadors de la passada edició de la Fluidra Innovation Week que es va celebrar la primera setmana d’octubre. El seu projecte ‘Improv3d’ va ser el més votat pel jurat.\nDurant cinc dies de treball intens, la Paula, el Rick i el David, juntament amb els altres tres equips participants, van desenvolupar les seves idees utilitzant la metodologia de Design Thinking. En aquest procés van comptar amb el suport d’experts de Fluidra, com també d’experts externs. L’últim dia va culminar amb la presentació dels diferents projectes davant d’un tribunal.\nEl projecte ‘Improv3d’ proposa millorar el servei als nostres clients i usuaris mitjançant l’ús de la tecnologia 3D i una plataforma digital que ens permeti connectar-nos i interaccionar. Ho explicarem amb un exemple: Algunes peces de recanvi tenen uns terminis de lliurament llargs. Per reduir-lo, hem de disposar de peces en estoc, però com que es tracta de peces de molt baixa rotació, el cost de l’estoc és més elevat, com també la depreciació del valor del producte degut a la baixa rotació. Ara suposem que gràcies a ‘Improv3d’, el nostre client necessita la mateixa peça, entra en l’APP de Improv3d i selecciona la peça desitjada. Amb aquesta operació, el client llança una comanda perquè s’imprimeixi la peça mitjançant impressores 3D MJF d’última generació. En 48 hores el client rep la peça llesta per ser instal·lada! Millorem el servei, reduïm els costos i l’estoc!\n“Vivim en un moment on tothom que necessita alguna cosa, la vol al moment. Podem obtenir-ho tot d’una manera tan ràpida i tan senzilla, que necessitem poder oferir el mateix als nostres clients. Hem combinat aquesta realitat amb el nostre objectiu: acabar amb l’estoc, tant el del nostre client, com el de Fluidra.” (Paula Sotomayor)\nPer haver estat un dels equips guanyadors, la Paula, el Rick i el David tindran l’oportunitat de continuar desenvolupant el seu projecte i passar a la fase següent d’incubació que tindrà lloc a Fluida Accelera. L’objectiu d’aquesta fase d’incubació és madurar el projecte i poder desenvolupar una prova pilot per avaluar la seva viabilitat.\nEntrada més recentFluidra ajuda a preservar les espècies en perill d’extinció\nEntrada antigaFluidra Brasil assoleix una nova fita amb el seu sistema de gestió de qualitat


Al celler Can Morral fan una verema de Michelin Al celler Can Morral fan una verema de Michelin – VadeVi\nAl celler Can Morral fan una verema de Michelin\nEl xef del capritx, Artur Martínez és un dels ideòlegs dels vins Morral, per aconseguir fer un vi de qualitat al Vallès Occidental\nMargalida Ripoll i Ferrer 20 de Setembre de 2016 12:43\nLes vinyes del Celler Can Morral del molí s’han veremat aquest cap de setmana i s’ha fet en petit comitè. L’equip del restaurant Capritx de Terrassa i alguns amics del xef i propietari del restaurant, Artur Martínez, han estat els veremadors ocasionals d’uns ceps quasi centenaris que com en la majoria de zones de Catalunya han baixat la producció en prop d’un 30% però han mantingut intacta la seva qualitat.\nLa història d’aquest celler adscrit a la DO Penedès és si més no singular.\nL’any 2010, Artur Martínez, cuiner amb una estrella Michelin i el sommelier Rafa Blanco, van decidir fer una proposta a Xavier Morral del Celler Can Morral del Molí, a Ullastrell. Amb les seves vinyes velles de 80 anys farien un vi de qualitat al Vallès Occidental.\n“Teníem vinyes i il·lusió però no sabíem fer vi” explica Artur Martínez, en declaracions a VADEVI.cat. “Va ser per això que vam demanar ajuda a l’enòleg Ruben Parera i així entre tots hem fet un gran equip”.\nArtur Martínez i Xavier Morral entre d’altres celebran la verema 2016\nAra, 6 anys després practiquen la viticultura ecologica i fan vins naturals amb certes particularitats i experimenten amb els vins Rars que de moment no han sortit encara al mercat.\n“Fem el Quico i la Quica, que són els vins més senzills i més frescos” explica martínez, “i després fem el Martialis blanc de macabeu i el Martialis vermell, que li diem així perquè està fet amb sumoll i xarel·lo d’una mateixa parcel·la, vinificats tots junts i per això té aquesta tonalitat especial”.\nL’altra línia amb la que estan experimentant són els vins Rars. Han fet un vi dolç bollit, com es feia abans, amb una criança llarga en bóta de la que se’n faran 180 ampolles, un vi ranci fet a sol i serena durant 3 anys del que en faran 100 apolles i finalment també ho estan provant amb un vermut gastronòmic, del que en pensen fer unes 150 ampolles.\nPel xef del Capritx, “aquests vins estan pensats per ser petites joies. De moment no s’estan comercialitzant i no ho farem fins que no tinguem molt clar que estem traient una cosa realment molt, molt especial”\nAquest cuiner, que més enllà de maridar el vi a taula s’atreveix amb l’elaboració, assegura que és un apassionat del vi, una mena de “sommelier frustrat”, diu. I afirma que l’experiència gastronòmica per ell és global. Per això la carta de vins del seu restaurant és peculiar si tenim en compte que no hi ha Riojas, ni Riberas de Duero, per exemple. “Jo crec que tots els restaurant s’haurien de rpeocupar d’oferir una carta amb vins que realment s’assemblin a la cuina que oferiran als seus client. Jo busco vins amb elegància i poca potència, que s’adiguin amb la nostra cuina que és precisament així”.


Joan Llinares, avui gerent de recursos de l’Ajuntament de Barcelona, ha desestimat la proposta de l’executiu per dirigir l’Oficina Antifrau de Catalunya. MANOLO GARCÍA\nBarcelonaQuan va acabar la compareixença de Daniel de Alfonso al Parlament, en ple esprint final de la campanya electoral del 26-J, alguns diputats no van poder reprimir la seva perplexitat per les escenes surrealistes que acabaven de presenciar. En lloc de construir un discurs conciliador, De Alfonso es va espolsar les responsabilitats de la conversa conspirativa amb el ministre de l’Interior en funcions, Jorge Fernández Díaz, es va presentar com a víctima de l’escàndol i va renyar els diputats. “Si això és conspirar, que tiri la primera pedra qui estigui lliure de conspirar”, va deixar anar el magistrat, que acabaria sent destituït com a director de l’Oficina Antifrau de Catalunya (OAC), desacreditat per la publicació de les gravacions i l’altivesa del seu discurs. El Govern busca ara un substitut i el perfil requerit és antagònic al de De Alfonso: una figura discreta i de trajectòria impecable per tornar a prestigiar la institució. Segons les fonts consultades per l’ARA, el nom escollit era el de Joan Llinares, avui gerent de recursos de l’Ajuntament de Barcelona. Però Llinares no ha acceptat l’oferiment formulat per l’executiu de Carles Puigdemont, que està encallat en la selecció d’un nom idoni. El relleu a Antifrau no sembla ara mateix senzill de resoldre.


Catalunya torna a organitzar el Mundial de beach tennis\nDel 25 al 28 de juny a la platja de la Mar Bella de Barcelona\nPer segon any consecutiu, Catalunya serà l’amfitriona del Campionat del Món de beach tennis, que es disputarà del 25 al 28 de juny a Barcelona. Més de 300 esportistes de 16 països diferents es trobaran en aquesta cita que, com és habitual, comptarà amb diverses categories de competició.\nEl plat fort tornarà a ser la competició per nacions, on la selecció catalana intentarà tornar a proclamar-se campiona del món, un fet que ja va aconseguir l’any passat i el 2012. No serà fàcil, ja que una vegada més Itàlia serà la gran rival per guanyar el títol mundial. Cal destacar que aquest any hi haurà molts països que hi participaran per primera vegada, com Letònia o Bielorússia.\nA part, també hi haurà les categories masculines, femenines i mixtes, en les modalitats de dobles i individuals. A la vegada, aquestes modalitats també tindran diferenciació per edats, amb majors de 30 o de 40 anys en dones i majors de 35 o de 45 anys en homes.\nCom a curiositat, enguany el Campionat del Món de beach tennis coincidirà amb una prova del circuit europeu de beach rugby, per la qual cosa les platges de Barcelona s’ompliran d’esport aquest cap de setmana.\nUs animem a assistir de públic al campionat, l’entrada és gratuïta, i aprofitar un dels pocs esdeveniments en el qual podem veure Catalunya participant com qualsevol altre país del món. A més, esperem que puguin revalidar el campionat. Molta sort!\nPodeu consultar el programa de competició.\nTambé podeu veure els vídeos de les finals de l’any passat al canal de YouTube de l’ABTCat.


Semblava que eren una cosa del passat, però han renascut, i de quina manera. Les newsletters s’han convertit en una eina de gran utilitat per als mitjans de comunicació. En aquest reportatge –premiat com el millor dels publicats al Report.cat el darrer trimestre de l’any passat– s’analitza el ressorgiment dels butlletins d’informació en els darrers anys, fins al punt que s’han convertit en una de les vies d’ingressos per aconseguir lectors en els negocis digitals.\nThe Edit és un dels nombrosos butlletins que edita el New York Times. Foto: Alamy\nFa pocs anys les newsletters estaven condemnades a mort. L’auge de les xarxes socials, que prometien infinites possibilitats a l’hora de captar usuaris, predeien l’aniquilació d’aquells butlletins electrònics que s’acumulaven a la safata d’entrada. Però el temps ha demostrat el contrari. Actualment, no hi ha cap mitjà de comunicació de renom que no en disposi no d’una, sinó de diverses newsletters. I és que, a l’hora de captar l’atenció i connectar directament amb els lectors, què hi ha de millor que entrar dins del seu correu?\nUn renaixement incrementat amb l’ús dels dispositius mòbils que, més enllà de voler atraure els clients a la pàgina web, es dissenyen perquè es puguin llegir sense haver de fer clic a la notícia completa, si no és que els lectors hi estiguin realment interessats.\nAquest sistema està demostrant tenir èxit bàsicament per dues raons: d’una banda, presenta la comoditat de rebre la informació directament a la safata d’entrada del correu, com qui obre la nevera o encén el televisor. Per l’altra, en un moment en què hi ha sobresaturació d’informació, es fa més necessari que mai que se’ns presentin les notícies amb una selecció prèvia, ja siguin les més importants del dia o d’una temàtica concreta.\nÉs a dir, la curació de continguts en aquest moment de tsunami de la informació és més important que mai: aporta un valor afegit al lector i li facilita la feina a l’hora d’informar-se. En aquest sentit, ja ho va advertir David Carr al seu article “For email newsletters, a Death Greatly Exaggerated”, publicat el 2014 al The New York Times. “Les newsletters estan augmentant perquè els lectors s’han cansat del flux interminable d’informació a Internet, i tenir alguna cosa finita i reconeixible que apareix a la teva bústia de correu pot posar ordre enmig de tot aquest caos (…). En un moment en què un gran nombre de notícies i informació passa a tota velocitat a les plataformes digitals, els butlletins d’informació –alguns gratuïts, altres no– ens ajuden a determinar allò a què s’ha de prestar l’atenció”, escrivia Carr, considerat un dels crítics de mitjans més clarividents.\nL’èxit de les newsletters ha fet que apareguin mitjans com Quartz, que han convertit aquesta eina en el seu model de negoci. Malgrat això, gairebé totes les grans capçaleres periodístiques ja s’han apuntat a aquest sistema, perquè els permet guanyar trànsit al seu web i en fidelitza l’audiència, fins i tot els mil·lenistes.\nPer exemple, des del 2014, el Washington Post amb l’arribada de Jeff Bezos va començar a ampliar l’oferta de butlletins i, actualment, n’elabora més de setanta, amb diferents periodicitats, que van des de la diària, la setmanal o la de tres cops a la setmana. També, The New York Times produeix un centenar de butlletins segmentats en funció de les temàtiques i els públics.\n“La realitat és que segueixen existint milions d’usuaris que confien en el correu electrònic a l’hora de rebre i llegir informació dels seus mitjans de comunicació preferits. Amb les newsletters, és el mitjà el que va a ells, i no ells els qui han d’accedir al mitjà”, comenta Ismael Nafría al seu llibre La reinvención del The New York Times (Knight Center, 2017). D’aquesta manera, segons l’expert, els butlletins s’han convertit en un mecanisme molt pràctic per estar presents en el menú informatiu dels diaris i són, a més, eficaços generadors de trànsit. Ja siguin butlletins editats expressament per especialistes en una determinada matèria o una selecció del millor que ofereix aquell dia el mitjà de la mà del director, entre altres possibilitats.\nPer exemple, Nafría explica al llibre com el Financial Times va presentar l’octubre de 2014 el First ft, una newsletter matinal ideada per als lectors més ocupats que volguessin una selecció amb criteri editorial i de confiança de les notícies més rellevants del dia. Un format que també utilitza The Wall Street Journal amb un butlletí diari The 10-Point, una visita guiada sobre el millor que publica el prestigiós rotatiu cada dia.\nAl novembre del 2016, el Reuters Institute de la Universitat d’Oxford ja va publicar Editorial Email Newsletters – The medium is not the only message, un informe dedicat a analitzar el fenomen de les newsletters. En aquest estudi, realitzat per Andrew Jack, periodista i responsable dels butlletins del Financial Times, s’afirmava que els butlletins d’informació “ofereixen als mitjans l’oportunitat de mantenir una forta relació directa amb els lectors, un alt grau de focalització i una millor manera de presentar els continguts existents, les opinions i les anàlisis generals”.\nA més, s’incidia en el fet que un dels seus punts forts era la capacitat “d’oferir directament als lectors contingut curt, senzill i bàsicament textual en un format fàcilment accessible i ràpid de llegir”. Finalment, també remarcava que en un moment en què l’oferta de contingut digital no para de créixer, les newsletters tenen el valor d’aportar la capacitat de descobrir i de seleccionar la informació.\nL’èxit d’aquest format, que fa uns anys semblava obsolet, ha provocat que fins i tot hagin sorgit empreses informatives especialitzades. Pepe Cerezo, expert en estratègia i desenvolupament de negocis digitals, explica al llibre Los medios líquidos (Editorial uoc, 2018) com les newsletters, actualment, formen part de les vuit vies d’ingressos directes o indirectes que identifica Nieman Lab per aconseguir lectors en els negocis digitals juntament amb les subscripcions, les donacions, el suport als models anomenats premium, la publicitat, la venda associada (cross selling), el reconeixement de marca i la creació de comunitat.\nAlgunes empreses especialitzades en newsletters són Inside, fundada per l’empresari Jason Calacanis que compta amb unes 300.000 persones subscrites a 30 butlletins de notícies diferents. Un model de negoci que es basa en la publicitat i les subscripcions, amb models de pagament que van des dels 10 dòlars al més per a un butlletí informatiu a 25 dòlars per un accés il·limitat. També destaca The Skimm, una newsletter creada a Nova York per Carly Zakin i Danielle Weisberg que ja té més de 6 milions de subscriptors i que compta, des de fa 3 anys, amb la participació del New York Times.


Catàleg activitats estiu 2017 by Granja d' Aventura Park - issuu\n9,50€ PER INFANT\nwww.granjadaventurapark.com A 25km de Barcelona\nÍndex Qui som? Com és el nostre parc? Instal·lacions\nACTIVITATS D'ACCÈS LLIURE - Granja - Espais de toca-toca d'animals - Hort - Circuit d'aventura entre els arbres (blau) - Circuit d'aventura entre els arbres (vermell) - Lianes - Tirolines - De tronc a tronc (circuit de psicomotricitat) - Joc de pistes\nACTIVITATS DIRIGIDES - Coneix els animals d'arreu del món - Planta el teu primer enciam - Dòna de menjar als animals de la granja - Jocs d'aigua - Toca-toca i exhibició d'animals exòtics\nVULL RESERVAR - Què necessitem saber? - Condicions de reserva\nPLANIFICA LA TEVA SORTIDA CONTACTA AMB NOSALTRES\nQui som? La història del parc neix d’un somni de tres amics i la seva estima per la natura, els animals i els infants. Tres emprenedors que amb molt d’esforç hem vist el nostre somni fet realitat, i que tot i que sabem que els temps no acompanyen massa, creiem que “si ho pots somiar, ho pots fer”\nQuè fem i com ho fem? Granja d’Aventura Park és un parc d'oci educatiu per a nenes, nens i adults, on aprendre, experimentar i divertir-se vivint un dia diferent i inoblidable en plena natura. Un espai on poder treballar l'educació basada en l'experiència i les aptituds. Un parc on descobrir una manera de viure respectuosa amb el medi ambient i on adquirir noves eines per potenciar i desenvolupar aptituds emocionals, psicomotrius i d'interacció social.\nCom és el nostre parc? 1. Pàrquing 2. Taquilles d’entrada BAR 3. Bar-restaurant (Àrea fumadors) 4. Àrea de joc 5. Zona de pícnic CIRCUITS ENTRE ELS ARBRES 6. Circuit Blau 7. Circuit Vermell 8. WC adaptat - Nois/es i canviador CIRCUIT DE TRONC A TRONC 9. Àrea de jocs psicomotrius PÍCNIC 10. Àrea de joc 11. WC - Nois/es i canviador\nESPAI ANIMALS D’ARREU DEL MÓN 18. Castell (Àrea de joc per als més petits 0 a 3 anys) 19. Exhibició i toca-toca d'animals exòtics (recomanat a partir de 5 anys) 20 Exhibició i toca-toca d’animals d’arreu del món (recomanat d’1 a 5 anys) 21.Toca-toca d’animals 22. Zona de pícnic CAL MASOVER 23. WC - Nois/es 24. Zona de pícnic ESPAI HORT 25. Plantació 26. Àrea dels petits pagesos 27. Planta el teu enciam\nESPAI AVENTURA 12. Tirolines 13. Lianes Punts d'informació\nESPAI GRANJA 14. Kikiriosk 15. Dóna de menjar als nostres amics els animals (Toca-toca) 16. Àrea dels petits grangers 17. La terrasseta\n* Aquest mapa és una representació il·lustrada del parc\nEspai de més de 20.000m2\nAnimals exòtics Bar\nonc De atr tronc\nels x i e n o C l món d'arreu de\nr enja animals m a denostres n ó D als\nea Àrde joc\ns pícnic e n Zo de\nEspais de toca-toca d 'animals\nPlanta el teu enciam Tirolines 7\nACTIVITATS D’ACCES LLIURE ACTIVITATS DISPONIBLES D’11:00H A 15:30H ININTERROMPUDAMENT PER A TOTS/ES\n: 00H 1 D’1\nH 0 3 5 A1 :\nEspais de toca -toca d'animals Gaudeix del con amb els anim tacte més directe als de la nos tra granja: porc s, ànecs, ca bretes, ovelles, conill s... Quatre e sp els podràs v eure d'aprop ais on i interactuar amb ells de la manera més divertida pos sible.\nroc* g s e t s i p e d Joc\nmés és el follet a rd e v a vol ll L’Erin fu del parc i ja it rt e iv d i t n! Però entremalia n follet gra u n e e -s ir iu a convert seguir! Ven n o c a t o p joc de sol no ho s d’aquest é v a tr a lo anys). ajudarts de 3 a 6 n fa in a r e pistes! (p\nDe tr onc Per a a tro g a u pur, dir d nc v e la n am ine a p at\nCircuits entre els arbres\ntre 1 i 12 anys Els nens i nenes d'en istes d'aquest sou els i les protagon ntar l'equilibri espai. Haureu d'agua es, ziga-zaga, entre els ponts, xarx stra valentia i etc. I demostrar la vo olina final! força, sobretot a la tir\nura rov bt eines roncs i p ar el nos en estat tre os psico motr a a prova circuit fe ius i d’eq les teve t s uilibr i.\nSi tens m en prim és de 6 an ys e tura de ra persona l’ , viu a d dues t eixar-te ana venirolines r a les 40m!! de mé s D la teva escarregarà de s tota adrena de la m lina i g a àxima velocit udiràs at!\nants p els habit ro p a n e b s, els Coneix de ja: els ase n ra g a tr s vaca de la no rquets, la o p ls e , s ll stan espe cava e t' s é m s molt seves Ramona i m són les o c ix re b si o rant! Desc són els seus costum s cases, quin uriositats més!!! c e un munt d\nJoc de pistes verd *\nEls habitants de Viladecavalls esta n molt amoïnats, ja que el Virr ei Jaume III del Va llès Occidental i part de l'Orie ntal els vol prendr e les seves terres per fer-se un palau d'estiu. Els podeu ajudar a evitar-ho ? (Per a infants de 7 a 12 anys).\nHort Coneix el món de les fruites i les verdures al nostre hort i gaudeix d'un espai on podràs aprendre com un/a autèntic/a pagès/a les curiositats i característiques més divertides!\nVine aven a gaudi r nens turer de de l’esp l els/l i nenes nostre ai més p e des s monit majors arc! Els d p o els/l odreu rs/es m e 6 any dem es re s é ostr s atrev i nost i s / r a e re c i ircui ines de r que so ts/t de la se u liane s! lva al\nGaudireu d'aquestes activitats tots els cops que vulgueu! *Per gaudir d'aquesta activitat cal que aviseu en el moment de fer la reserva\nACTIVITATS DIRIGIDES ESCULL 2 Dâ€™AQUESTES ACTIVITATS PER ARRODONIR EL TEU DIA AL PARC!\nS Y N A 6 A Coneix als animals d'arreu del món Si vols conèixer els animals més divertits i curiosos del parc, no us podeu perdre aquest viatge arreu del món de la mà d’un/a dels/de les nostres monitors/es! Us ensenyarem des d'un conill porquí fins a una petita serp! Aprendreu on viuen, què mengen, d’on venen... També us explicarem curiositats interessants i si us atreviu... els podreu tocar!! Ens acompanyeu en aquest viatge?\nAquesta activitat té una durada aproximada de 30’.\n11 Activitat dinamitzada per un/a dels/de les nostres monitors/es. Mínim d’infants per activitat: 15\nS Y N A 8 A Planta el teu primer enciam Vols saber el que sent un pagès de veritat? Vine a plantar el teu primer enciam amb nosaltres!!! Per fer-ho farem servir les nostres pròpies mans i les eines d'un veritable horticultor: un test, sorra, planter i aigua! Un cop tinguem el nostre enciam plantat, només ens caldrà arrodonir el taller decorant amb retoladors de diferents colors i enganxant gomets en el nostre test fins que quedi al nostre gust. Però l'experiència no acaba aquí... l'hauràs de regar força durant uns dies per a que creixi fort i es pugui convertir en una bona amanida! Aquesta activitat té una durada aproximada de 30’\n12 Activitat dinamitzada per un/a dels/de les nostres monitors/es. Mínim d’infants per activitat: 15\nS Y N A 6 1 A Dóna de menjar als animals de la granja El granger Roger i la grangera Vera han de repartir tot el menjar dels animals de la granja i sols no ho poden fer! Vine a ajudar-los a donar de menjar als conills, porcs, cavalls, ases, gallines, oques, ànecs, ovelles, cabres o altres animals que t’estan esperant!\nAquesta activitat té una durada aproximada de 30'\n13 Activitat dinamitzada per un/a dels/de les nostres monitors/es. Mínim d’infants per activitat: 15\nS Y N A 6 1 A Jocs d’aigua Ufffffffffffff!!! Quina calor!!!! Si voleu fugir de la calor de l’estiu alhora que us ho passeu d’allò més bé, no us podeu perdre els jocs d’aigua que hem preparat per a vosaltres! Jocs més que divertits on els/les protagonistes sou vosaltres i l’aigua! Per aquesta activitat és imprescindible portar banyador, xancletes lligades i tovallola.\nAquesta activitat té una durada aproximada de 30’\n14 *Activitat dinamitzada amb un/a dels/ de les nostres monitors/es. Mínim d'infants per activitat: 15\nS Y N A 6 1 A Toca-toca i exhibició d’animals exòtics Vols conèixer un munt d’animals exòtics? En aquest taller descobrireu l'increïble món de les serps, els llangardaixos, les iguanes i molt més… Descobriràs moltes de les seves curiositats!! Què mengen, d’on venen, quina temperatura els agrada... Segur que ets molt valent/a i t’atreveixes a tocar-los!\n15 Activitat dinamitzada per un/a dels/de les nostres monitors/es. Mínim d’infants per activitat: 15\nD’UN DIA AL PARC PER NOMÉS\n9’50€/u (tot inclòs)\nACTIVITATS D’ACCÉS LLIURE 4-6 anys 7-12 anys\n13- 16 anys\nGranja Espais de toca-toca d'animals Hort Circuit d'aventura entre els arbres blau Circuit d'aventura entre els arbres vermell Lianes Tirolines Circuit de psicomotricitat Joc de pistes groc Joc de pistes blau A 25km de Barcelona\nESCULL DUES D'AQUESTES ACTIVITATS (incloses al preu)\nACTIVITATS DIRIGIDES* (escull-ne dues per grup) 4-6 anys 7-12 anys 13- 16 anys\nConeix als animals d'arreu del món Planta el teu primer enciam Dóna de menjar als animals de la granja Jocs d’aigua Toca-toca i exhibició d’animals exòtics *Horari a concretar per Granja d’Aventura Park CA STE L L\nQUÈ NECESSITEM SABER? Dia que voleu venir Nom del centre/casal Número de telèfon i e-mail del/de la responsable del grup Nº d’infants per edats i nºmonitors/es Activitats dirigides que heu escollit\n1 Per a confirmar la vostra pre-reserva cal que contacteu amb nosaltres per conèixer la disponibilitat\nRebreu un e-mail de confirmació de la pre-reserva i un document de reserva\nA continuació caldrà que feu una bestreta del 20% del total reservat i ens reenvieu el document de reserva degudament omplert\nDues setmanes abans caldrà que confirmeu el número exacte d’infants que vindran a la sortida\nTarifes 2017: Les tarifes i activitats d'aquest catàleg són vàlides de dilluns a divendres del 21/6/17 al 31/7/17 i de l'1/9/17 al 8/9/17. La tarifa per infant és de 9,50€. L'accés al parc pels/per les monitors/es és gratuït. Per gaudir de les tarifes d'aquest catàleg, cal fer una bestreta del 20% del total reservat en el moment de la pre-reserva (per transferència bancària) i la resta en un únic pagament abans (transferència bancària) o el mateix dia de la sortida (xec, tarja o efectiu). En cap cas Granja Aventura SLL retornarà els diners de la bestreta. Qualsevol canvi en la vostra reserva (data, activitat, nº infants, etc.) s'ha de comunicar a Granja Aventura SLL amb un mínim de 30 dies d'antel·lació. En cas contrari, la reserva no es podrà modificar. Per accedir a les tarifes és imprescindible ser un grup de mínim 30 infants. En cas de ser menys, consulteu-nos! Us informem que... Un cop feta la pre-reserva, us farem arribar un e-mail informant-vos de les passes per confirmar-la. La reserva només quedarà confirmada quan ens envieu el comprovant de la bestreta i la fitxa amb les dades del vostre centre. En cas que les condicions climatològiques siguin adverses 24h abans de la sortida, Granja Aventura SLL es reserva el dret de canviar la data de la sortida per motius de seguretat. En tot moment els infants són responsabilitat dels/de les monitors/es que els acompanyen, pel que han d'anar sempre acompanyats d'un adult responsable del grup. A primera hora del matí, els/les monitors/es gaudireu d'un petit esmorzar cortesia de la casa, moment en el qual la coordinadora del parc us entregarà el planning del dia i us facilitarà tota la informació necessària per gaudir del vostre dia al parc. De 14:00h a 15:00h tindreu disponible el nostre servei de cafeteria on podreu comprar refrescs, cafés, gelats, snacks... Us reservarem taules a la zona de pícnic on podreu deixar les vostres coses al llarg de tot el dia. Activitats: L'horari de les activitats d'accés lliure és d'11:00h a 15:30h. L'horari de les activitats dirigides us el farem arribar des de la coordinació del parc dies abans de la vostra sortida. Algunes activitats poden estar sotmeses a canvis.\nPlanifica la teva sortida EXE 10:00h Arribada al parc\n11:00h Inici de les activitats lliures\n12:00h - 12:45h Activitat dirigida\n1 Esmorzar i dinar\n2 Roba i calçat esportiu\n14:30h Continuem gaudint de les activitats lliures 3\n15:30h Recollir 16:00h Tornada al centre\nGorra, crema solar i antimosquits 4 Banyador, tovallola i xancles lligades (si escolliu fer jocs d’aigua)\nc r a p e r t s o n l e ! t x u i e n i n o m C en un COM ARRIBAR?\nescoles@granjadaventurapark.com Âˇ T. 93 595 77 77 www.granjadaventurapark.com\nCatàleg activitats estiu 2017\nUs presentem el nou catàleg d'activitats per casals! En podeu gaudir durant tot aquest estiu 2017!


Acupuntura, reiki, osteopatia, flors de Bach..., ¿funcionen?\nSENSE EFICÀCIA PROVADA\nRepassem quatre de les pseudoteràpies més populars que podrien quedar expulsades dels centres sanitaris quan el pla del Govern sigui una realitat\nMadrid / Barcelona - Dijous, 15/11/2018 - 20:51\nEl Govern ha presentat el seu pla contra les pseudoteràpies, que té per objectiu protegir la salut de les persones. Quan el projecte sigui una realitat, les teràpies alternatives estaran expulsades dels centres sanitaris i les universitats. La llista que manegen els ministeris de Sanitat i Ciència inclou més de cent pràctiques pseudocientífiques, els (presumptes) beneficis en la salut de les quals manquen d'evidència científica. Algunes teràpies, tanmateix, tenen prestigi social. En repassem quatre de les més populars.\n¿Què és? Inserir agulles per tot el cos per millorar la salut.\n¿Quin és el seu origen? L'evidència més antiga d'aquesta pràctica va ser trobada al cor d'Europa, encara que des de la Xina s'insisteix que és originària d'Orient. La llegenda explica que un soldat que lluitava en la guerra de Mongòlia –any 2600 aC– va ser tocat per una fletxa. No només no el va matar sinó que el va curar d'una malaltia. A l'antiga Xina es pensava que les malalties eren causades per dimonis dins del cos humà, així que inserir agulles al cos podria matar els dimonis.\n¿En què es basa? L'acupuntura –que té moltes escoles– està basada en el 'qi', (suposat) flux d'energia vital. Seguint aquesta teoria, les malalties són degudes a desajustos en l'esmentat flux i el repte de l'acupuntura és prémer els punts clau per reajustar el 'qi'.\n¿Funciona? El 2003, l'Organització Mundial de la Salut (OMS) va publicar un informe en el qual es deia que l'acupuntura era eficaç en 28 afeccions, des de les nàusees fins al vessament cerebral. Tanmateix, després es va comprovar que l'estudi de l'OMS va ser extremament enganyós: massa assajos considerats, molts dels quals eren procedents de la Xina, segons destaquen el catedràtic de Medicina Edzard Ernest i el periodista científic Simon Singh en el seu assaig '¿Truco o tratamiento? La medicina alternativa a prueba' (editada a Espanya per Capitán Swing). En el dia d'avui el que se sap és que no hi ha evidència científica del 'qi' i que l'acupuntura funciona com a placebo per a una àmplia gamma d'afeccions. “Un tractament que depèn tant de l'efecte placebo és essencialment un tractament fals. L'acupuntura funciona només perquè hi ha pacients que tenen fe en aquesta pràctica”, conclouen els autors de '¿Truco o tratamiento?'\n¿Què és? Col·locar les mans a sobre del cos del pacient.\n¿Quin és el seu origen? Lluny de ser una tècnica mil·lenària, va ser inventada el 1922 pel japonès Mikao Usui, que durant un pelegrinatge per una muntanya de Kyoto va assolir un estat d'il·luminació i va aprendre “miraculosament” la tècnica, explica Luis Alfonso Gámez, divulgador, periodista científic d’'El Correo' i soci fundador de Círculo Escéptico.\n¿En què es basa? En l'anomenada energia universal que té cada persona (la ciència no ha demostrat la seva existència). Els seus defensors asseguren que equilibra l'energia, desbloqueja emocions, ajuda a superar pors i ens connecta amb nosaltres mateixos.\n¿Funciona? No. Una nena d'11 anys, Emily Rose, va desmuntar el mite i el 1998 es va convertir en l'autor més jove que ha firmat un article d'investigació a la prestigiosa revista de l'Associació Mèdica Americana. El reiki no té cap benefici sobre la salut i tampoc efectes secundaris.\n¿Què és? Un massatge que, segons els seus promotors, “recupera l'equilibri mecànic del conjunt dels teixits corporals musculoesquelètics, nerviosos, viscerals i circulatoris”.\n¿Quin és el seu origen? El precursor de l'osteopatia va ser el nord-americà Andrew Taylor Still. Al final de la guerra de Secessió, una epidèmia de meningitis va matar tres dels seus fills i es va començar a qüestionar la medicina convencional, “basava en fàrmacs de dubtosa eficàcia, remeis que ell sempre va considerar tòxics i nocius per a l'organisme”, segons ROE (Registre dels Osteòpates d'Espanya). Va intentar buscar una nova medicina més conforme a les lleis de la natura i a partir del 1874 va començar a exercir una medicina basada en l'enfocament manual que va denominar osteopatia.\n¿En què es basa? D'acord amb l'osteopatia, l'estat dels ossos, músculs i articulacions té repercussió en la resta del cos humà. D'aquesta manera, un osteòpata “corregeix problemes d'equilibri i mobilitat en l'estructura òssia i muscular del nostre cos per, per exemple, millorar la irrigació sanguínia i curar una malaltia a l'estómac”.\n¿Funciona? El Grup de Recerca en Comunicació Científica (GRECC) recorda que part dels principis sota els quals Still va concebre l'osteopatia han estat provats falsos al llarg del segle XX. D'acord amb les crítiques, l'osteopatia no té cap benefici que no tingui qualsevol altre tipus de massatge terapèutic.\n4. Flors de Bach\n¿Què és? Un conjunt de 38 preparats artesanals no farmacològics, elaborats a partir d'una maceració de flors en aigua a les quals s'afegeix brandi com a conservant.\n¿Quin és el seu origen? El metge Edward Bach (Anglaterra, 1886) considerava que les malalties eren una manifestació física dels desequilibris emocionals i es va dedicar a buscar remeis en les plantes.\n¿En què es basa? La Societat per a l'Avenç del Pensament Crític deixa clar que la teràpia floral “no té per objectiu actuar sobre la malaltia directament, sinó sobre la manera de veure la vida que té el pacient i el seu estat d'ànim”. Per a això, Bach va realitzar una classificació de set actituds causants de problemes de salut. Entre els quals, el temor, l'apatia i la societat.\n¿Funciona? El Grup de Recerca en Comunicació Científica assegura que els principis de preparació d'aquests remeis són similars als de l'homeopatia, encara que la seva preparació es basa en dilucions més baixes. “Els estudis –conclouen– han demostrat l’absència de principis actius en les plantes utilitzades i, per tant, la seva capacitat de produir efectes resulta nul·la”. D'altra banda –recorda el GRECC– aquests preparats contenen una proporció important d'alcohol, que s'utilitza com a conservant i que pot contribuir a cert efecte placebo.


El Mallorca torna a Primera Divisió i tenyeix la revetla de Sant Joan de vermell\nA.G. | 23 juny 2019\nEl Mallorca ha retornat a la Primera Divisió. Aquest diumenge el conjunt de Vicente Moreno ha estat el tercer equip que ascendeix a Primera després d'Osasuna i Granada, en derrotar per 3 a 0 al Deportivo de La Corunya a l'estadi de Son Moix.\nEl club mallorquí torna a la Primera Divisió sis anys després. Els de Vicente Moreno han fet un partit intens i ha superat el conjunt gallec amb gols d'Ante Budimir, Salva Sevilla i Abdón Prats.\nL'estadi de Son Moix, que ha registrat l'entrada més gran de la temporada amb 21.210 espectadors, ha esclatat d'alegria en acabar el partit i l'afició ha celebrat l'ascens damunt la gespa.\nLa celebració s'ha allargat durant tota la nit, primer a la plaça de les Tortugues de Palma i després, a la platja.


sèsam Archivos - Veritas\nCom cuinar les llavors?\nLa ecochef Mireia Anglada t’ho ensenya pas a pas:\nRenta les llavors sota l’aixeta, en un colador.\nUn cop estan ben netes, les passes per la paella, sense necessitat d’afegir oli i amb el foc molt baix.\nCal moure bé perquè no es cremin, i quan agafin una mica de calor (començaran a saltar), les retires.\nÉs important introduir-les en la nostra dieta, perquè tenen greixos de bona qualitat. Mitjançant aquesta forma de cocció, la part externa de la llavor és més digestiva. Cal evitar que es cremin, perquè sinó el greix bo es converteix en saturat, a més de perdre les seves propietats.\nContinue reading “Cracker d’espelta i sèsam amb paté de sardines”\nGaletes de cereals amb sèsam, un berenar sa i nutritiu. El sèsam és una excel·lent font de calci, un fet que el converteix en un aliment imprescindible en la dieta dels més petits de la casa. A més, conté una gran quantitat de nutrients (aminoàcids, vitamines i minerals) que tenen efectes molt beneficiosos sobre l’organisme.\nContinue reading “Galetes de cereals amb sèsam”


LES DELÍCIES DEL PINTORESC:\nEL PAISATGE EN L'ART VALENCIÀ\nL’any 1883, Teodor Llorente va publicar La barraca, un poema on per primera vegada es reivindicava una forma de vida i un paisatge. Era una visió edulcorada, i forçadament barroca, de la vida del llaurador i del seu habitatge tradicional, la cabanya, construïda amb adob i canyís. Tot i això, aquell poema va marcar una fita i va obrir un camí, un inici de reivindicació d’un paisatge, d’uns costums. València, com en tantes altres coses, ha viscut d’esquenes a la seua horta i Llorente fou el primer a glosar molt valentament aquella vida dels llauradors, que trobava quasi arcàdica, «aquell casal d’humils virtuts i honrats amors». Anys després, Vicent Blasco Ibáñez va replicar al poeta i va exposar una mirada descarnada sobre l’horta i els seus pobladors. Si amb Llorente tot eren clams de celístia (el gesmiler sobre el pou, la dolça onada de l’aire i de la llum, etc.), en Blasco l’escenari era invers, i en aquells camps hi suraven totes les passions humanes, amb un bon gavadal de tragèdies. Així les coses, aquests dos escriptors varen crear els dos encunys existents sobre l’horta i, per extensió, sobre la natura i la seua vida; per una banda, una visió entusiasta i floralesca, i per l’altra, quasi una sèrie goyesca, amb drames i passions imperants.\nEntre els pintors noucentistes també es va produïr aquesta doble visió del paisatge. El gust per la pintura històrica o social, recarregada i en excés narrativa, va condicionar l'obra dels pintors valencians més notables del segle XIX, com ara Francesc Domingo, Josep Benlliure o, fins i tot, Ignasi Pinazo i Joaquim Sorolla. Certament, aquest últim va pintar moltes escenes a la platja de la Malva-rosa, justament celebrades per la força de la llum i dels colors, o va copsar els matisos de l'aigua de Xàbia, amb els xiquets nedant en una mar multicolor. Malgrat això, en poques ocasions el paisatge va ser-ne l'únic protagonista, ans al contrari: sempre hi va aparèixer com a marc, com a escenari d'un moment costumista, siguen les barques amb els bous a la tornada d'una jornada de pesca, o les feines dels llauradors en el cultiu de la pansa a la Marina. Per tant, i en contra de l'estereotip tan divulgat de la rica pintura paisatgística valenciana, la natura ha tingut poc d'espai en l'art valencià. Com escrivia Carme Gracia, amb motiu d'un text sobre Ignasi Pinazo: «El fet que alguns pintors valencians de finals del segle XIX es troben entre els més representatius de l'època no significa que a València existira una escola paisatgística, ni tan sols que València siga terra de bons paisatgistes en general».\nI així les coses, un paisatge tan poderós com l'horta valenciana ha estat més interpretat des de la seua realitat social que des de l'estricta percepció paisatgística. Pintors com Julio Peris Brell o Ricardo Verde varen representar l’horta, les seues barraques, els seus llauradors (en especial les llauradores), la llum blanca i pura, les tasques del camp. Antoni Fillol va pintar algunes escenes de drames rurals, de rebel·lions i matances, d’enfrontaments amb la guàrdia civil, esdevingudes a l’horta. Aquest escenari sempre va interessar més els creadors des de la seua visió sociocultural que per les seues estrictes possibilitats com a paisatge.\nTambé els escriptors se l'han mirat de lluny, amb poc interès. Fins i tot un poeta de l'alçada de Vicent Andrés Estellés, fill de Burjassot, va sentir poca curiositat per les possibilitats líriques d'aquells conreus. I com escriu el geògraf Vicenç M. Rosselló: «A Vicent Andrés Estellés, que era nadiu de l’Horta, però fill de forner, li agradava més el Pati de Sant Roc que no els regadius». Potser per això l’horta apareix sempre en la seua poesia de gairó, a la llunyania, però sense un protagonisme central.\nEl mateix es pot dir de l'Albufera de València. En el meu assaig Michavila i el descobriment del llac vaig mostrar el secular desinterès dels pintors de València per l'Albufera, situada a tan sols tres quilòmetres de la ciutat. Perquè, sorprenentment, i en contra del que podria semblar, la nòmina d'artistes que l'hagen pintat és ben escassa. Pintors com Josep Vilar, Salvador Abril o Constantí Gómez varen signar algunes obres, la major part de les quals s'han perdut. Qui més temps va dedicar al paisatge albuferenc fou el malaguanyat i injustament oblidat Antoni Fillol, però el desinterès i pigrícia amb què s'han tractat les obres d'aquest autor ha fet que bona part del seu llegat s'haja balafiat. En aquests treballs abunden sobretot les escenes de caire costumista, amb segadors d'aspecte una mica feréstec, llauradors esforçats i veles llatines plenes de vent. També cal citar la pintura costumista d'Alfred Claros, deixeble de Fillol, qui va dedicar —amb més o menys èxit— tota la seua vida professional al llac, o les alambinades produccions de l'aquarel·lista Josep Estellés.\nEn definitiva, la bellesa de l'Albufera no ha estat gaire pintada. Ni Sorolla ni Pinazo pintaren mai el lluent. Ni tampoc la nissaga dels Benlliure (Peppino féu un apunt dels arrossars), ni Cecili Pla, ni Joaquim Agrassot, ni Peris Brell (que sí que va pintar les barraques del Saler), ni Muñoz Degrain, ni Salvador Tuset (el Vermeer de Benicalap), ni Josep Mongrell, ni Manuel Benedito, ni Ricard Verde, ni Teodor Andreu (que va fixar amb gràcia l'esponerosa botànica dels horts de la Ribera)... Ni Francesc Lozano, que va pintar fins a l'exasperació les dunes del Saler, va dedicar un sol apunt al llac.\nD'aquesta manera, es pot afirmar que cap pintor valencià havia realitzat un estudi en profunditat del paisatge albuferenc fins l'arribada de Joaquim Michavila. No és exagerat afirmar que Michavila va ser el veritable descobridor del llac: va mostrar a tothom les seues grans possibilitats. Els seus treballs sobre el lluent són d'una bellesa contundent; no és manierista ni costumista, és un paisatge sobri, desproveït d'anecdotari, d'una insospitada elegància. En aquesta percepció del llac, Michavila va excel·lir i va marcar una fita molt difícil de superar, fins a l'extrem que l'Albufera després d'ell és distinta. Això es pot dir de molt pocs altres pintors amb els escenaris del seu país. L'obra de Michavila ha fet el nostre llac més enlluernador i immortal.\nTot amb tot, si ho pensem, una escassa collita. Sobta que durant aquestes darreres dècades l’horta, i el seu paisatge associat de l’Albufera, hagen produït tan pocs fruits. I si es mira cap a l'interior valencià, aquest tampoc ha produït massa entusiasme entre els pintors. Certament, Genaro Lahuerta va fer algunes aportacions interessants amb les seues «estructures» sobre les muntanyes de la Marina, Arcas Brauner sobre les d'Aiora i Joan-Baptista Porcar sobre «las cumbres» de Castelló, però ben poca cosa més. El resultat, doncs, és la mancança d'una iconografia del paisatge valencià que el públic puga reconèixer i identificar. És ben significatiu en aquest aspecte que Joaquim Sorolla estiuejara tres anys a Xàbia i mai no pintara el Montgó. Ni tan sols un esbós a llapis, en va fer.\nMalauradament, els valencians no hem tingut un Josep Pla que es detinguera a descriure la vida dels pagesos, que posara en valor el paisatge valencià com ho féu amb l’Empordà i la Costa Brava. Joan Fuster sempre fou refractari a les flatulències paisatgístiques (la terminologia és seua). Potser ell, fill de Sueca, és un bon exemple d’aquesta sorprenent indiferència que ha caracteritzat a bona part de la intel·lectualitat valenciana: «Sens dubte, jo hauria de saber moltes coses sobre l’Albufera. He nascut, com aquell qui diu, a la vora del llac i seria lògic que hi estigués una mica familiaritzat. No és ben bé així, però. He tingut sempre una inclinació més aviat mediocre a entretenir-me amb les delícies del paisatge i del pintoresc, i ni tan sols no he aconseguit interessar-me per les excel·lències de la meua rodalia natal. Ho confesse, d’entrada, amb una certa vergonya».\nComptat i debatut, i per diferents motius, el paisatge valencià ha estat poc estudiat, glosat i pintat. La por a caure en el llorentinisme, en el sorollisme, en «les flatulències paisatgístiques» o «en les delícies del pintoresc» ha allunyat els nostres creadors de la realitat física del nostre país. Quan s'hi han acostat, l'han mirat amb precaució, si no amb indiferència. Una mirada que no ha variat gaire amb els temps moderns, amb una classe intel·lectual del tot allunyada de la natura i del paisatge del País Valencià.


Cultura convoca les ajudes per a les escoles de música i educands, per a les quals es reserven 33.000 euros\nArticle Cultura Convoca Les Ajudes Les Escoles Musica I Educands Les Quals Reserven 33000 Euros\nEntre les despeses que es poden finançar estan els derivats de l'adequació de les aules a la normativa sanitària per la Covid-19\nLa Regidoria de Cultura, en col·laboració amb l'àrea d'Educació, ha convocat una nova edició de les ajudes municipals per a les escoles de música i educands. L'edil de Cultura, Jaime Jesús Pérez, ha explicat que "enguany, a l'hora de llançar estes subvencions, s'ha parat atenció a l'esforç fet per les entitats musicals de la ciutat per a adequar les seues aules a la normativa sanitària per la Covid-19 i garantir així la seguretat de l'alumnat, per la qual cosa l'import d'esta subvenció també podrà destinar-se a les despeses derivades d'aqueixa adequació d'espais".\nPérez ha assenyalat que "per a esta convocatòria d'estes ajudes s'han reservat 33.000 euros, preveient una subvenció màxima per entitat musical d'11.000 euros, tal com s'establix en les bases aprovades hui per la Junta de Govern Local".\nA més de per a costejar les despeses per l'adequació de les aules a la nova normativa sanitària, l'import concedit podrà destinar-se a finançar la mateixa escola, l'adquisició i reparació d'instruments i equips informàtics o per a cobrir els desplaçaments relacionats amb la seua activitat.\nIgual que en anteriors convocatòries, "estes ajudes estan dirigides a les entitats musicals de Benidorm amb escola de música i educant", i "la quantia concedida a cadascuna dependrà de criteris objectius com el nombre d'alumnes educands, la plantilla de la mateixa banda i el còmput anual de despeses vinculades a l'escola".\nPérez ha recalcat que "les societats musicals de Benidorm duen a terme una important labor divulgativa de la cultura musical participant en els actes socials, culturals, festius i institucionals que se celebren al llarg de l'any a la ciutat, i també a través d'activitats pròpies".\n"Però a més –ha afegit–, estes entitats també duen a terme una àmplia acció educativa en formar a les seues escoles a les noves generacions de músics i és, justament, a aqueixa labor pedagògica a la qual l'Ajuntament contribuïx des de 2016 a través d'estes ajudes, que l'any passat van fregar els 31.000 euros".\nSegons dades aportades pel regidor de Cultura, "entre les tres societats musicals de Benidorm sumen en total més de 400 educands, que es formen per a ser músics en les nostres bandes, molts dels quals passen al Conservatori Municipal de Música 'José Pérez Barceló', sent un actiu molt important en la cultura del municipi".\nLa Regidoria de Joventut programa un curs de Primers Auxilis\nDivendres 14 de maig de 2021, 13:54


PER UN PAÍS DE TOTS, L'ESCOLA EN CATALÀ ~ AMPA ESCOLA EL VINYET\n4.6.14 Català, Lomce Sense comentaris\nAl consell escolar municipal es va acordar que, ja que hi havia gent que no podria anar a la manifestació del dia 14 de juny a Barcelona en defensa de la llengua i en contra de la Lomce, es farà una trobada el divendres 13 a la Plaça Major, a 2/4 de 8 del vespre.\nTothom vestit de groc i de verd.\nEs llegirà el manifest d'Omnium entre tots els agents implicats en l'educació: famílies, mestres i alumnes de totes les escoles de Solsona.\nAnimem-nos a assistir-hi!\nCal que lluitem pel que és ben nostre: la nostra llengua!!!\nSi algú vol samarretes del somescola, per un preu de 10€, cal que la demani a direcció com a màxim avui dimecres!!! És una samarreta verda!\nLa coordinadora d’entitats cíviques i educatives fa una crida a sumar-se a la mobilització. Una mobilització de país per reafirmar amb fermesa que una majoria social de catalans defensa el model vigent d’immersió lingüística i d’escola catalana, així com mostrar el màxim suport a la comunitat educativa que el defensa àmpliament.\nAbans del 14 de juny, Somescola.cat convida tothom a fer diverses accions prèvies, com comprar el lot de la mobilització o bé fer un donatiu.


EL JOC DEL CERVELL – Cicle superior | ESCOLA JOAN ROURA I PARELLA\n← TALLERS “CREIXEM” i “LA FAMÍLIA” – Educació infantil\nEl divendres 8 de juny els alumnes de cicle superior vam anar a visitar als avis del Centre de Serveis El Llierca. Va ser una diada fantàstica on els alumnes de l’Escola Joan Roura i Parella es van repartir en quatre grups i, acompanyant a les àvies, van jugar al joc del cervell. Un joc de taula en el qual, seguint les instruccions similars a les del joc de l’oca, els participants anaven avançant realitzant proves i petites activitats, relacionades amb el cervell.\nDesprés de jugar durant una horeta, vam esmorzar. La fruita va ser la principal protagonista: cireres, meló, síndria, sucs i aigua, ens van ajudar a compartir una estona més de relacions entre petits i grans.\nPer finalitzar vam sortir una estoneta al pati on vam compartir poemes i cançons que les àvies ens van regalar.\nQuan marxàvem d’allà molts dels alumnes comentaven les ganes que tenien de parlar amb els seus avis i àvies, i com els que havíem anat a visitar, ens havien ajudat a aflorar els sentiments cap als nostres familiars.\nMoltes gràcies per compartir el matí amb nosaltres, va ser una diada molt emotiva!\nAquest article ha estat publicat en 4. BLOG DE CICLE SUPERIOR, TALLERS. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


“És un reconeixement -va indicar Carlos Quintáns, comissari del pavelló juntament amb Iñaqui Carnicero- als sabers, energia, entusiasme itambé el patiment dels arquitectes espanyols. Constitueix un raig d’esperança i optimisme, perquè prova que junts podem superar una situació molt difícil”.\n“Hem recollit la feina de professionals de tot Espanya -aporta Iñaqui Carnicero- ihem observat que hi ha hagut una unitat d’acció entre autors que han sabut lluitar amb pressupostos molt ajustats; que saben també que, en el moment actual, de vegades es tracta més d’intervenir sobre el que ja s’ha construït que d’aixecar edificis de nova planta, i, en definitiva, que saben que amb una actitud positiva i esprement l’enginy es poden vèncer les dificultats de la crisi”.\nEl també arquitecte Patxi Mangado, coordinador general de la Biennal Espanyola d’Arquitectura, la Biennal Iberoamericana ielpavelló d’Espanya a Venècia, va continuar en la mateixa línia quan va assenyalar: “Aquest premi acredita la capacitat d’Espanya per, en una situació crítica, generar molt bona arquitectura. Espanya va ser un país arquitectònicament rellevant en els anys de les vaques grasses i ha continuat sent-ho en el de les vaques magres. Va passar una cosa similar en els anys cinquanta i seixanta del segle passat, cosa que em porta a pensar que la bona arquitectura és al nostre ADN professional”.\n“Els joves han aconseguit fer bona arquitectura treballant amb la realitat, adaptant-se al context i amb mitjans molt senzills -afegeix Mangado-. En suma, tot això ens ensenya que no hi ha projecte petit, que la importància del projecte no és proporcional a la mida, sinó a la intel·ligència amb què es resol, que la bona arquitectura a Espanya no ha depès de la bonança econòmica, sinó del talent dels professionals”.\n“Es reconeix el patiment dels arquitectes en una situació molt difícil”, afirma el comissari “L’arquitectura espanyola va ser cabdal en temps de vaques grasses, però ara també”, diu Mangado


DEU SENYALS D'IDENTITAT QUE NO SÓN ESPANYOLES (ni de conya) - COLLONADES\nHome COLLONADES DEU SENYALS D'IDENTITAT QUE NO SÓN ESPANYOLES (ni de conya)\nDEU SENYALS D'IDENTITAT QUE NO SÓN ESPANYOLES (ni de conya)\nFrancesc Puigcarbó - 12.10.16\nAbans de convertir-se en una marca, Espanya va ser unitat de destí en l'universal i reserva espiritual d'Occident, entre altres títols honorífics. Lògicament, també va ser el bressol d'alguns dels símbols espanyols més identificatius de Celtiberia com l'himne d'Espanya, l'expressió "olé!", Les espanyolades del desenvolupisme o el ball dels Ocellets ... o serà que no?\nA continuació, 10 icones nacionals que són tan espanyoles com la mantega de cacauet.\nAstúries, pàtria querida\nEntonats amb diversos litres de sangria antillana, ens posem a cantar a plens pulmons 'Astúries, pàtria estimada', himne oficial d'Astúries i, en general, dels borratxos d'aquest món. Però resulta que el compositor de tan famós tema no és asturià ni espanyol, sinó cubà: Ignacio Piñeiro, fill d'un asturià emigrat a l'Havana i que va compondre la cançó en 1926, sense haver posat mai un peu a Astúries, segons va descobrir l'investigador Fernando de la Puente.\nPiñeiro va escriure el 'Astúries, pàtria querida' en homenatge al seu pare, que va tornar al seu poble natal, Grau, a la dècada dels 20. Quan per fi va trepitjar sòl asturià, es va topar amb dues sorpreses: el seu pare havia mort i la seva cançó ja era molt popular a Astúries, on s'havia estès gràcies a la corretja de transmissió de l'emigració.\nAstúries és Espanya i la resta terra conquistada. Si 'Astúries, pàtria estimada' ve de Cuba, què ens queda? Què tal la interjecció "Olé!", Que tant serveix per celebrar un quejío flamenc que la verònica executada amb mestria per un arlequí fluorescent? Bon intent, però no: "olé" és una derivació de l'exclamació "¡Al·là!" (Allah), que els moros acostumaven a cridar quan el ballarí aconseguia enlluernar el públic amb els seus passos de ball: els devots de l'Islam expressaven així que el poder d'Al·là s'havia encarnat en el cos del ballarí. I d'Al·là, a Olé, un pas.\nDe: Suïssa / Bèlgica\nMaria Jesús (i el seu acordió) es va convertir en l'estrella més rutilant de l'escena pop espanyola durant 1981, quan el ball dels Pajaritos va arrasar les pistes de ball, de Benalmádena a Lloret de Mar. Els espanyols estàvem admirats que els guiris coneguessin la coreografia d'aquell ball genuïnament espanyol ...\nSi no fos perquè els europeus portaven dues dècades ballant el Ball dels Ànecs, popularitzat per la banda Cash & Carry a partir d'una melodia composta per l'acordionista suís Werner Thomas en un restaurant de l'estació de Davos. Arran de l'èxit de Cash & Carry, la discogràfica belga Intervox va crear una lucrativa franquícia, fitxant intèrprets locals, incloent a Romina i Albano a Itàlia ( 'Il ballo del qua qua'), René & Nathalie a França ( 'La dance des canards ') i la nostra María Jesús i el seu acordió a Espanya per estendre la "grip aviària" per tot el continent.\nDurant la Transició va sorgir a Espanya un dels gèneres més reconeixibles del cinema patri: l'anomenada espanyolada, una pel·lícula que tenia en comú certs ingredients: Alfredo Landa, humor caspós i sueques lleugeres de cascos. Lamentablement, les espanyolades ja les havien inventat uns anys abans ... els alemanys, segons el sensacional troballa del Doctor Repronto, que assegura que ha trobat l'epítom d'aquest vilipendiat moviment: 'Beim Jodeln juckt die Lederhose' (1974), una pel·lícula de pit i cuixa alemanya que transcorre a Suïssa. Sembla ser que els alemanys de l'època eren, almenys, tan sortits com els espanyols.\nL'himne nacional d'Espanya, la Marxa Granadera, sona en els altaveus dels estadis cada vegada que els nostres esportistes es adjudiquen un antorchado en una competició. Però els nostres atletes no poden cantar-ho en el pòdium doncs, com acredita el Guinness dels Records, és l'himne nacional instrumental més antic del món.\nDoncs bé, l'himne d'Espanya no és espanyol sinó alemany. O més aviat, prussià, doncs va ser el regal que Frederic Guillem I de Prússia a la seva neboda María Amalia de Sajonia amb motiu del casament amb el rei Carles VII de Nàpols, qui més tard arribaria a ser el rei Carles III d'Espanya, tal i com revela l'estudiós del fenòmens bizarro Raúl Minchinela en les seves Reflexions d'Repronto.\nDe manera que l'himne espanyol no és espanyol ... Sempre ens quedarà l'himne oficiós, 'I viva España', de Manolo Escobar. Doncs va a ser que no: la famosa tonada no és sinó una adaptació del tema 'Eviva Espanya' (sí: "eviva"), que va popularitzar la cantant belga Samantha el 1972 en la seva llengua materna: el flamenc.\nTal com relata Alfred López al bloc Ja està el llest que tot ho sap, la cançó es va convertir en un veritable bomba a tot el món ... fins que un any després va arribar a oïdes de Manolo Escobar, que va convertir el tema en el seu cèlebre himne 'i viva España', tot un himne nacional alternatiu que va arribar a vendre 40 milions de còpies i pel qual encara és recordat el cantant.\nDesprés d'aquest doble torpede a la línia de flotació del nostre patriotisme més val que prenguem un refrigeri. Què tal una espanyolíssima sangria? ¡Puuuuhhh, error! El nostre còctel més universal (amb permís del kalimotxo) és en realitat un refresc originari de les Antilles, on ja es bevia al segle XVIII i on era conegut pel seu nom anglès, "sangaree". Els colons francesos també van adoptar aquest còctel que incloïa "vi, gel i nou moscada" i el van batejar com "sanggris".\nA Espanya no arribaria fins a principis del segle XIX, segons recull el pare Esteban Torres en el seu diccionari de 1788, per més que ara sigui el beuratge favorit dels anglesos que avui estiuegen a la Costa del Sol, rebesnéts d'aquells altres que es torraven sota el sol caribeny dos segles enrere.\nJa ho vam veure amb l'himne, amb el visqui a Espanya i amb Astúries, pàtria estimada. I és que, com sosté el antipatriota Raúl Minchinela, "cada vegada que l'espanyol té alguna cosa que celebrar utilitza una cançó estrangera". El cas del "Jo sóc espanyol", el recent reble assonant amb el qual la inflada "de la Roja" celebra els seus triomfs, no podia ser una excepció: es tracta d'una adaptació irònica del tema rus 'Kalinka', improvisat pels seguidors espanyols durant un Rússia-Espanya en les semifinals de l'Eurocopa de 2008.\nDes de llavors, i mancant lletra per a l'himne, el entonen els fervorosos animadors dels nostres esportistes quant tenen ocasió i / o quan estan beguts.\n"Madrid, Madrid, Madrid, tros de l'Espanya en què vaig néixer", menteix en la seva tornada al xotis més popular de tots els temps, en tant el seu autor no és altre que el mexicà Agustín Lara, que va dedicar el tema a la qual havia estat la seva esposa, l'actriu María Félix, que havia viatjat a la capital d'Espanya a rodar la pel·lícula 'Mare Nostrum'. En un desesperat intent per recuperar-la, Lara va compondre la seva cèlebre peça sense haver trepitjat mai ni Madrid ni Espanya, un homenatge a la distància que té el seu premi amb una estàtua de bronze a Lavapiés.\nL'origen mexicà del xotis posa de manifest el paradoxal cosmopolitisme de l'hieràtic ball madrileny, les arrels són a la llunyana Escòcia: el schottis.\nEspanya és coneguda enllà les seves fronteres pels toros, el flamenc, la paella i la sangria, però fa un segle el seu nom va ser sinònim de mort i devastació: l'anomenada grip espanyola va aniquilar entre 30 i 50 milions de persones i va contagiar a la meitat de la població mundial al final de la I Guerra mundial. Per aquesta vegada, i sense que serveixi de precedent, podem desmentir amb orgull aquesta falsa atribució: la pandèmia no va tenir res de espanyola. El motiu pel qual va ser etiquetada amb aquest gentilici és que Espanya va ser neutral durant la contesa i, per tant, els diaris espanyols van ser els únics a Europa a informar lliurement sobre la mateixa. vist a: strambotic - publico.es


Maite Salord » Blog Archive » Han capgirat Ciutadella!\nEl 2015, l’equip del PSM Més per Menorca a l’Ajuntament de Ciutadella, encapçalat per la des de llavors batlessa, Joana Gomila, es va presentar a les eleccions municipals amb un lema que era tota una declaració d’intencions: Capgirem Ciutadella! Avui, quatre anys després, puc afirmar rotundament que han complert amb la seva paraula. I em sent molt, molt satisfeta de poder-ho dir, com a ciutadellenca i com a companya de partit però, també, com a regidora de la institució que vaig ser entre els anys 2005 i 2012.\nFa temps que, quan llegesc les notícies positives sobre Ciutadella, no puc evitar comparar-les mentalment amb el que vaig viure en aquells anys de (des)governs del PP. I em sembla que és important que recordem d’on veníem, on érem el 2015, perquè caure en l’oblit -com en la crítica- és molt fàcil i injust. Només posaré tres exemples del que estic parlant.\n1- “L’Ajuntament de Ciutadella, líder a Balears en transparència”. Va ser llegir aquest titular i venir-me al cap el cas del solar de les rates, el cas Nerer, el cas Citur, l’expedient de disciplina urbanística desapa\nregut i aquelles factures del cas Over Marketing que corrien per Cultura. Ciutadella ha passat de tenir un lloc d’honor al mapa de la corrupció a ocupar el lloc d’honor de la transparència. I em deman: som prou conscients del que açò representa? Ens adonam que, a la fi, a Ciutadella, hem deixat endarrere els anys de corrupció del PP i tot el que va representar de projectes inútils, d’endarreriment en projectes importants i de malbaratament de fons públics?\n2- “Ciutadella destina 1,7 milions del superàvit a amortitzar deute”. Lligat amb el que deia al primer punt, l’equip de govern ha sanejat, a més, els comptes municipals. El deute, al final de la legislatura, s’haurà reduït un 50% i se situarà davall del 15% i s’ha aconseguit liquidar definitivament la majoria de sentències condemnatòries per obres executades i no pagades: Saura Miret, Saura Morell, Sala Multifuncional (excavació), piscina municipal descoberta, prefactura de Policia, etc. Encara record quan, el març del 2009 -fa exactament 10 anys- vam entrar a governar i vaig demanar a la llavors regidora d’Hisenda -l’alcaldessa Joana Gomila- quin pressupost tenia per organitzar la Festa del Llibre. La resposta va ser: ni un cèntim! Al final, gràcies a la col·laboració desinteresada i a la il·lusió de moltes persones es va poder acabar fent.\n3- “Can Saura reobre les seves portes amb ús cultural”; “El govern espanyol compromet la construcció dels jutjats de Ciutadella a Santa Rita el 2020”; “L’Ajuntament de Ciutadella treu a concurs les obres per finalitzar el Teatre del Born”. Els tres titulars parlen per si sols. Només puc afegir que gràcies, gràcies i gràcies per no fer inútils els esforços de tanta gent, la reivindicació de tantes i tantes persones. Per creure en la cultura i per fer realitat projectes que semblaven impossibles.\nNa Joana, en Bep, na Laura, en Jose, na Marta i n’Oriol han capgirat Ciutadella. És cert que hi resten coses a fer però queda ben clar qui té la capacitat i la voluntat de fer-les i qui no. Quins partits representen el passat més fosc i quins els projectes de futur. I convé recordar-ho.\nUn comentari a “Han capgirat Ciutadella!”\n# Mª Asunción Llcuh Escrit el 06 març 2019 a les 21:06\nEN pareix molt be Maite que faixis memoria de lo que es va trobar i del que sa fet i que es seguira feçent,endavant


Cookies | Vins El Cep Cookies | Vins El Cep\nUNA TERRA, UN VI\nDe la vinya a l'ampolla\nVins El Cep ha desenvolupat aquesta política per informar-te de què és una galeta, quals fem servir en aquesta web i ajudar-te a poder gestionar-les segons sigui del teu interès.\nAmb la seva visita a la nostra web està sent informat de l’existència de cookies i de la present política de cookies. Amb el seu registre a la web i / o la simple navegació estàs consentint la instal·lació de les cookies informades (llevat que hi hagi modificat la configuració del seu navegador per rebutjar cookies).\nLes cookies s’utilitzen per exemple per gestionar la sessió de l’usuari (reduint el nombre de vegades que ha d’incloure la contrasenya) o per adequar els continguts d’una pàgina web a les seves preferències. Les cookies poden ser de “sessió”, de manera que s’esborraran un cop l’usuari abandoni la pàgina web que les va generar o “persistents”, que romanen en el seu ordinador fins a una data determinada.\nAquest document de “Ús de Cookies” ha estat elaborat a partir d’una auditoria tècnica externa estant, per tant, subjecte a actualitzacions periòdiques. El seu propòsit és ajudar-lo a comprendre l’ús que la present pàgina web fa de les cookies, la finalitat de les cookies utilitzades, així com de les opcions que l’usuari té a la seva disposició per gestionar-les.\nL’ús d’aquest web amb la funcionalitat del navegador habilitada per acceptar cookies, implica l’acceptació per part de l’usuari de la tecnologia galeta utilitzada per aquesta web.\nSón cookies d’ús intern, les imprescindibles per al funcionament d’una web, com per exemple aquelles que permeten l’autenticació o el manteniment de la sessió de l’usuari registrat quan navega per la pàgina. La desactivació d’aquestes cookies impedeix el funcionament correcte d’algunes de les funcionalitats del web.\nSón cookies emmagatzemades per terceres parts que gestionen els espais publicitaris que els usuaris visualitzen en accedir a aquest web. Aquestes cookies permeten mesurar l’efectivitat de campanyes online, proporcionar a l’usuari informació del seu interès i oferir-li continguts publicitaris de la seva preferència. De conformitat amb les seves pròpies polítiques, alguns gestors de publicitat poden utilitzar les cookies anònimes per mostrar anuncis del seu interès quan visiti altres pàgines web. No obstant els usuaris poden gestionar l’acceptació o no d’aquestes cookies mitjançant la configuració del seu navegador.\nGaranties i opcions sobre les cookies.\nLa navegació privada, mitjançant la qual el seu navegador deixa de guardar l’historial de navegació, contrasenyes de llocs web, cookies i una altra informació de les pàgines que visita, o- la funció de no rastrejar, per la qual el navegador demana als llocs web que visita que no rastregin els seus hàbits de navegació, per ara, servir publicitat del seu interès en els llocs que visita.\nNom de Cookie: wpml_referer_url\nTipus de cookie: Tècnica\nTemps de caducitat: 6 mesos\nDescripció: Permet contingut multilingüe a la web.\nNom de cookie: _icl_current_language\nDescripció: Emmagatzema l’idioma preferit.\nNom de Cookie: catAccCookies\nDescripció: S’encarrega confirmar l’acceptació de la cookies pròpiament dites, mitjançant el missatge d’avís.\nAquestes cookies s’utilitza per millorar la teva experiència de navegació i optimitzar el funcionament del nostre lloc web. Emmagatzemen configuracions de serveis perquè no hagi de reconfigurar-cada vgada que no visita.\nNom de Cookie: _ga\nTemps de caducitat: 2 anys.\nDescripció: Es generada per Google Analytics i serveix per distingir els usuaris.\nAquestes cookies són instal·lades per defecte per Google Analytics en tots els llocs que usen el servei.\nCookies was last modified: May 23rd, 2018 by abakos\nUtilitzem cookies pròpies i de tercers per millorar els nostres serveis. Si continua navegant, considerem que accepta el seu ús. Podeu obtenir més informació aquí.