Les víctimes del 15-M | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nConsidere que ha passat un temps prudencial per reflexionar al voltant del totum revolutum que han suposat les mobilitzacions d’aquells que s’anomenen indignats. El moviment del 15-M ha sigut un revulsiu per la militància revolucionària dels Països Catalans i de tot l’Estat espanyol, la qual ha respost en gran part participant-hi. No obstant aportaré la meua crítica. Cal dir que correré el risc de ser incorrecte perquè no hi he participat ni pense fer-ho. Per aquest motiu em posaré certs límits que a continuació us expose.\nNo vaig a elucubrar sobre els orígens de “Democracia Real Ya”. Tot i que al carrer som els que som, tot i que els camins estan traçats, tot i que no crec en miracles… pensaré que tot és possible. Tampoc faré esment de la coincidència entre la mobilització del 15 de maig i la convocatòria electoral de la setmana següent. Podria pensar que existia la voluntat d’influir en els resultats, o que algun partit minoritari amb representació parlamentaria estava a punt de caure de les institucions i tractava de capitalitzar una abstenció creixent. Però em quedaré al marge. Seria farragós analitzar perquè es clamava contra els grans partits alhora que es criticava l’abstenció. Hauria de pensar que abans aquesta gent no sabia que tenia dret a vot ni que existien altres partits. I a més em resultaria paradoxal conjugar la desafecció de la ciutadania pels polítics amb la crida a la participació, i amb un sistema electoral al que també es criticava.\nTampoc entraré a debatre perquè els promotors de tot açò imposaren l’absència de qualsevol símbol o ideologia política en les mobilitzacions. Sabem que la lluita al carrer és l’estratègia de tot moviment revolucionari i que per això els nostres carrers són plens de cartells de l’esquerra independentista i del moviment llibertari. Em podria ensumar que si no hagués existit aquesta prohibició les manifestacions dels Països Catalans hagueren acabat plenes d’estelades i senyeres roges, negres, i roges i negres. Em podria ensumar també que amb aquesta demostració de força els que lluitem dia a dia eixiríem reforçats, la difusió de les nostres propostes seria major que mai, i el creixement de les organitzacions revolucionàries seria aclaparador. Però no ho faré. Seria com pensar que aquest era el toc definitiu per acabar d’alienar-li la ideologia a la classe treballadora. Que així ningú veuria qui lluita de debò per la justícia social. I que així (i açò és molt greu) la ciutadania no trobaria enlloc una alternativa real al capitalisme i al seu pensament únic limitant-se a acceptar modestes reformes que serien rebudes com un gran èxit de la democràcia espanyola.\nPer altre banda no entraré en cap cas a valorar perquè els promotors de tot açò, “Democracia Real Ya”, es desvincularen de les acampades tan aviat com aquestes s’establiren. Normalment les mobilitzacions tenen un començament i un final, on l’organització fa lectura d’un manifest. Si la mobilització hagués sigut espontània entendria a la perfecció aquesta iniciativa excursionista i no hi veuria cap problema. Però clar, tampoc haurien d’haver-hi cartells, lemes, coordinació entre ciutats ni consignes pacifistes, apartidistes, asindicals o apolítiques (sic). Tot i que pensant-ho bé, si no se n’hagueren desvinculat potser el fet d’ocupar la via pública o manifestar-se durant la jornada de reflexió hagués tingut conseqüències penals per als promotors. Millor ho deixarem així.\nNo em pronunciaré tampoc sobre els motius que dugueren als mitjans de comunicació burgesos a silenciar o, en el seu defecte, criminalitzar la combativa mobilització revolucionària del Primer de Maig a Barcelona mentre feien una profusa difusió del moviment 15-M tan sols quinze dies després. Seria lleig pensar que fou així perquè mentre la primera sorgia de la consciència de classe, la segona sorgia d’un laboratori. Tot i que no ho seria tant si pensem que de la primera en surt perjudicada la burgesia, i de la segona només alguns comerciants de la Puerta del Sol de Madrid. Això em recorda un altre aspecte sobre el que em negaré a posicionar-me, i és el seguidisme que de l’acampada de Madrid han fet la major part de les assemblees d’indignats de tot l’Estat. Un moviment que naix amb les restriccions imposades de ser apartidista, asindical i apolític (sic) hauria de ser autònom per naturalesa. Les reivindicacions d’una acampada no tindrien perquè coincidir amb les d’una altra. Però no és així. Les conclusions a les quals han arribat la major part d’elles, per no dir totes, són semblants quan no idèntiques. Podria pensar que tanta participació i tanta història només han servit per dir que aquelles “espontànies” propostes inicials ara estan plenament justificades, doncs compten amb l’aval d’una assemblea d’honrats ciutadans despolititzats i sobradament preparats. Serà coincidència.\nUn aspecte sobre el que potser algú hauria d’haver dit quelcom però sorprenentment gairebé ningú ho ha fet és l’origen de l’etiqueta emprada al Twitter, #spanishrevolution. En la meua línia tampoc diré res al voltant del paper que ha tingut aquesta xarxa social a la que tothom ha hagut de donar-se d’alta per participar de l’espectacle. Com a independentista sóc part interessada i no seria just apuntar que el moviment revolucionari als Països Catalans, siga marxista o llibertari, mai empraria el qualificatiu d’spanish. Seria tant com afirmar que el 15-M té de revolucionari el que Alfredo Pérez Rubalcaba de defensor dels drets humans. Això ens duria a pensar que tot ha sigut un gran circ muntat des de Madrid, i valorar perquè tan poca gent ha dit res respecte de l’etiqueta resultaria tal volta ofensiu. Personalment jo no ho faré, però perquè a aquestes altures ja em resultat còmic.\nUn cop dit tot açò vull expressar la meua satisfacció per unes mobilitzacions que han trencat la incomprensible passivitat de la classe treballadora. Siguen quins siguen els orígens o promotors de la iniciativa la mobilització sempre és positiva, encara que només tinga com a conseqüència una major conscienciació política de la ciutadania. Ha quedat de manifest que eixir al carrer i deixar al marge la política de partits és possible. I filant més prim fins i tot és l’única alternativa a molts indrets de la nostra geografia, especialment al País Valencià. A algú haurà emprenyat tot açò quan el govern de la Generalitat de Catalunya necessita enviar els seus esbirros per fer fora la ciutadania de la via pública, malgrat la incongruència d’aquesta expressió. Però no tot és tan ideal. També cal dir que aquestes assemblees d’indignats han servit d’enèsima plataforma de treball per molts avantguardistes incapaços de difondre les seues idees de cap altra manera. La història de l’esquerra independentista al País Valencià és plena d’exemples similars. De vegades arribe a pensar que hi ha alguns que no es creuen les seues pròpies idees i fan política com qui tracta de vendre un aspirador a qui no el necessita. Potser s’avergonyeixen dels seus principis.\nTornant al dia en què escric aquest article, els mitjans de comunicació burgesos ja s’han oblidat dels orígens d’aquest amorf moviment, igual que els partits majoritaris de les seues demandes. La imatge estrella és ara la d’un polític espanyol del Parlament europeu amb un cogombre en la mà. Sembla que hi ha un contuberni mundial contra les hortalisses espanyoles i aquest polític s’ha vist a sí mateix com el cabdill de la revolta. Podrien provar de fer assembles de cogombres per mostrar la seva indignació amb la cancellera alemanya Angela Merkel, a qui acusen d’haver esvalotat el personal. De totes formes, bromes a banda, el brot d’E.Coli és un tema prou delicat que a hores d’ara ja s’ha cobrat dues dotzenes de víctimes mortals. I mentrestant a casa nostra el 15-M continua la seua caiguda lliure. Esperem que la classe treballadora, en un nou intent per anestesiar-la i tallar de socarrel el creixement de les seues organitzacions, no haja sigut víctima d’una pressa de pel d’aquest frau que anomenen democràcia. Esperem que d’ara en avant no siguem coneguts als llibres d’història com les víctimes del 15-M.\nCategoria: Col·laboracions Visualitzacions: 1437


Creem activitats pel Ninus amb l’Scratch | Jornada Programa\nCreem activitats pel Ninus amb l’Scratch\nCristina Vives (@crvives)\nCol·legi Sant Pau Apòstol, Tarragona\nL’eina Ninus consisteix en un projector enfocat al terra i un Kinect, a partir del qual els alumnes es poden moure per l’espai projectat i interactuar amb les diferents activitats, històries o jocs que es proposen. Aquesta eina tecnològica resulta ser un recurs educatiu molt visual i atractiu pels alumnes d’infantil i permet realitzar activitats a partir de la intel·ligència corporal i cinestèsica.\nEl potencial educatiu del Ninus depèn de la capacitat del docent per crear activitats relacionades amb els continguts que es vulguin treballar a l’aula. El desenvolupament d’aquestes activitats es pot fer a partir de l’entorn d’edició que ofereix la mateixa empresa Ninus o a través de l’Scratch.\nA partir d’aquesta premisa, hem proposat als alumnes de Cicle Superior de Primària, que ja programaven amb l’Scratch diferents videojocs i animacions, que creïn activitats específiques per treballar el vocabulari d’anglès d’Educació Infantil amb el Ninus.\nD’aquesta manera, mostrem als alumnes de Cicle Superior altres aplicacions de l’entorn Scratch, els fem partíceps dels aprenentatges dels seus companys més petits i desenvolupem material didàctic específic per el vocabulari que volem treballar.


El Manresa frega el triomf a Castelldefels (1-1) - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Manresa frega el triomf a Castelldefels (1-1)\nEls blanc-i-vermells van generar més ocasions de gol i Izan Checa va poder segellar la victòria dos minuts abans del final\nlluís cuberes i martí 18.01.2021 | 00:13\nEls blanc-i-vermells van quadruplicar les ocasions de gol dels locals al municipal dels Canyars josé antonio sánchez\nEls blanc-i-vermells van quadruplicar les ocasions de gol dels locals al municipal dels Canyars\nA la ciutat natal del tècnic blanc-i-vermell, Ferran Costa, el Centre d'Esports Manresa va puntuar per sisè partit consecutiu. Els bagencs sumen així dos mesos de competició sense conèixer la derrota i s'afermen com un dels integrants del tercet capdavanter, tot i que la victòria del Terrassa a l'Olímpic contra el Valls (2 a 0) propicia que ara els manresans ocupin la tercera posició pel goal average general, amb els mateixos punts (20) que els vallesans, a un del líder Europa.\nL'equip manresà va tornar a deixar paleses les seves virtuts futbolístiques a Castelldefels. Els blanc-i-vermells van exhibir un futbol propositiu i van crear fins a vuit ocasions de gol en el decurs de la confrontació, però la decisiva actuació de dos exjugadors de l'entitat, el porter Martín Yamandú i el mitjapunta Fran Orellana, van ser determinats per impedir que els bagencs signessin la setena victòria a la lliga.\nLa primera ocasió de gol dels blanc-i-vermells es va produir quan encara no s'havien exhaurit els dos primers minuts. Jordi García va executar un servei de falta a 8 metres de la frontal amb una magnífica rosca que va superar per l'exterior la tanca defensiva i va obligar Martín Yamandú a lluir-se per impedir el gol.\nLes reduïdes dimensions del municipal dels Canyars afavorien el joc aeri i en profunditat i dificultaven el futbol combinatiu,però Moha va tornar a posar a prova el seu antic company d'equip amb un potent xut (min 9). Tot i que l'entorn era desfavorable, el Manresa va imposar el seu estil de joc de forma progressiva i res feia preveure que els costaners adquiririen avantatge en la seva primera ocasió. Pedro Bilbao va arrencar com a interior per la dreta i va assistir Fran Orellana, per tal que el mitjapunta, blanc-i-vermell el curs passat, penetrés a l'àrea de penal i creués la pilota amb mestria, fora de l'abast de Marc Vito (min 22).\nEl gol dels mariners va propiciar un escenari preocupant. A més de l'entorn, ara el context i el marcador també eren desfavorables i els locals es podien parapetar en defensa i optimitzar les accions de contracop, la seva arma preferida. Els manresans van respondre a les dificultats amb caràcter: van acceptar de bon grat disposar de la possessió i van incrementar la seva pressió per recuperar ràpidament l'esfèrica quan la tenia l'oponent. Toni Sureda va posar a prova la col·locació de Martín Yamandú en un servei de falta llunyà ajustat a la base del pal dret de la porteria local (min 28) i Juli Serrano, a servei d'Izan Checa, va obligar el porter castelldefelenc a exhibir el millor del seu repertori per evitar l'empat (min 34). Martín Yamandú no va poder evitar la igualada a la cinquena. Noah va centrar des de la posició d'interior esquerre, el porter local va topar amb dos defenses en la seva sortida i Toni Sureda va recollir la pilota, es va regirar, i va reequilibrar l'electrònic amb el seu tercer gol a la lliga (min 35). Els blanc-i-vermells es van desfermar en atac arran de l'empat i Jordi García, des de l'interior de l'àrea de penal, escorat a l'esquerra, va executar una rematada de rosca a un metre de terra (min 44) que va permetre a Martín Yamandú completar la seva exhibició. L'estadística era aclaparadora al descans: una ocasió local per sis dels visitants; tres aproximacions a porteria dels costaners per 13 dels blanc-i-vermells.\nL'allau d'oportunitats dels manresans va propiciar que l'entrenador dels mariners, Miki Carrillo, optés per plantejar un parany tàctic als visitants a la represa. Els locals van començar a pressionar els manresans a tot el camp i van aconseguir alentir i dificultar la generació d'accions ofensives dels blanc-i-vermells i després de l'execució d'un córner, Sergi Moreno va rematar de cap amb intenció, però Marc Vito va exhibir col·locació i va blocar (min 56).\nEl Manresa va mantenir la iniciativa en tot moment i Ferran Costa va vigoritzar l'atac dels bagencs amb la incorporació al joc d'Àlex Iglesias. El lateral esquerre juvenil va penetrar com a extrem (min 64) i va centrar enrere per tal que Solernou rematés arran del pal dret de la porteria costanera. El domini visitant es va intensificar a partir del min 73. Els manresans volien vèncer i Franco es va unir a la causa amb les seves incursions per la dreta. Precisament una penetració del davanter va originar l'ocasió de segellar el triomf. Franco va centrar passat al segon pal, Nil Pradas va servir enrere cap a Izan Checa i la rematada creuada del fruitosenc va fregar el pal dret de la porteria de Martín Yamandú (min 88).\nTres partits decisius\nLes quatre victòries i els dos empats que el Manresa ha signat en les sis últimes jornades que ha disputat han situat els blanc-i-vermells tercers a la classificació, amb els mateixos punts que el segon, el Terrassa, i a només un del líder Europa, amb el matís que els escapulats han jugat dos partits menys.\nEls propers tres partits seran cabdals per tal que el Manresa es consolidi en els llocs capdavanters i segelli, de forma virtual, la permanència a Tercera. Aquesta setmana, els bagencs rebran l'Igualada, novè, amb 10 punts. La següent, visitaran el feu del cinquè, el San Cristóbal, i obriran febrer amb la visita al Nou Congost del setè, el Santfeliuenc. Segons els resultats assolits en aquests tres duels, la visita al camp de l'Europa tindrà o no transcendència en la lluita pel primer lloc.\nEl CE Manresa no es refia de la visita de demà a Castelldefels.\nLa fiscalia demana una multa de 720 euros per l'ultra acusat d'amenaces al periodista manresà Pere Fontanals.\nLa jove Paula Molina és la segona santvicentina del CP Vilanova.


Lorena Milvaques: “Els pares prenen decisions lingüístiques que són de gran importància per al futur del valencià i que poden fomentar la transmissió intergeneracional” – Compromís per Gandia\nL’Agència AVIVA de Promoció del València i l’àrea de Sanitat de l’Ajuntament de Gandia enceten hui una campanya per donar la benvinguda als nostres nounats i les nounades, així com informar els pares sobre la importància que tenen les decisions que hauran de prendre, pel que fa a la seua educació i, sobretot, a la llengua que li parlaran.\nEls pares i les mares rebran un kit regal que conté una carpeta amb un pitet amb lèxic dels nadons, una llista de noms de xiquet o xiqueta en valencià, junt amb el suggeriment de les coses que faran falta els primers dies, i un adhesiu per al cotxe.\nTambé es dóna a conèixer la tasca de l’Agència AVIVA de Promoció del Valencià de l’Ajuntament, com a centre d’assessorament i d’informació en aspectes com ara els noms tradicionals valencians o l’adaptació a la nostra llengua de noms estrangers, així com difondre el lèxic dels nadons en valencià.\nLa vicealcaldessa i regidora responsable de Normalització Lingüística, Lorena Milvaques, acompanyada de la regidora de Sanitat i Polítiques Saludables, Liduvina Gil, ha presentat aquest matí la nova campanya de l’Agència AVIVA de Promoció del Valencià de l’Ajuntament de Gandia, en col·laboració amb l’Àrea de Sanitat, denominada “Benvinguts a casa”, que s’encenta hui a Gandia, mitjançant la qual es dóna la benvinguda als nounats i les nounades de la ciutat, a través dels seus pares i mares, mitjançant un obsequi. “Amb aquesta campanya volem, en primer lloc, donar l’enhorabona als pares i les mares que estan esperant un fill o filla, per la nova etapa que enceten en les seues vides i fer-los reflexionar sobre la importància que tenen en la nostra societat les decisions que hauran de prendre, pel que fa a la seua educació i, sobretot, a la llengua que li parlaran. Decisions lingüístiques que són, també, de gran importància per al futur del valencià i que poden fomentar la transmissió intergeneracional”.\nA més a més, es vol informar els pares i les mares que poden posar el nom en valencià als seus fills, sense fer cap tràmit especial. També es dóna a conèixer la tasca de l’Agència AVIVA de Promoció del Valencià de l’Ajuntament, com a centre d’assessorament i d’informació en aspectes com ara els noms tradicionals valencians o l’adaptació a la nostra llengua de noms estrangers, així com difondre el lèxic dels nadons en valencià.\nAixí, els pares rebran un kit regal conté una carpeta amb un pitet amb lèxic dels nadons, una llista de noms de xiquet o xiqueta en valencià, junt amb el suggeriment de les coses que faran falta els primers dies, i un adhesiu per al cotxe.\nTot açò va acompanyat d’una circular de presentació i recomanacions interessants de les regidores de Normalització Lingüística i de Sanitat, amb la finalitat que el nounat o la nounada estiguen més arrelats en un món divers com el nostre, on la llengua és un instrument de comunicació i d’integració social importantíssim i valuosíssim: saber llengües ens fa persones més tolerants i respectuoses.\n“La capacitat d’una persona no es forma sols a partir de la seua genètica, sinó també de l’estimulació primerenca, ja que configura la creació de noves connexions neuronals. A més, molts estudis semblen concloure que els bebès plurilingües són més intel·ligents. Per tant, quan més prompte s’ensenya una segona llengua és millor, perquè és la millor manera de crear eixes connexions neuronals i augmentar així la capacitat de desenvolupament intel·lectual”, ha destacat Gil.\nLa campanya es realitza conjuntament amb agències AVIVA d’altres ajuntaments, com l’Alcúdia, Benicàssim, Castelló, Godella, Moncofa, Montserrat, Muro, la Pobla de Vallbona, Silla o Xixona i té el suport de la Conselleria d’Educació, Investigació, Cultura i Esport.\nSeran les matrones les qui s’encarregaran de distribuir més de 600 kits als centres de Salut de Beniopa i Corea, on es realitzen els cursos de preparació al part, així com a l’Hospital de Gandia, secció de Maternitat.\n←Alícia Izquierdo: “el “Black Friday + Saturday” és ja la segona campanya més important de l’any”\nLaura Morant: “volem contribuir a apropar la figura de Ramon Llull als centres educatius”→


CARMEN BENAVENT MONTALVÁ, DIA DE LA MARE, DIA DE LA MEUA PADRINA | Ràdio Vall de Segó\nInici Entrevistes CARMEN BENAVENT MONTALVÁ, DIA DE LA MARE, DIA DE LA MEUA PADRINA\nCARMEN BENAVENT MONTALVÁ, DIA DE LA MARE, DIA DE LA MEUA PADRINA\nCarmen Benavent Montalvá, va nàixer, el 15 de març de 1931, en la localitat de Benimuslem, província de València.\nNomés iniciar l’entrevista, el sentiment la invadeix; els seus ulls, així ho manifesten al recordar la seua infància, en especial, als seus pares que van ser molt pobres però, mai els va faltar per a menjar a tota la família. Té una germana, Vicentica, sis anys menor que ella.\nQuan tenia cinc anys arriba la guerra civil. Son pare va haver d’anar-se’n al front. Sa mare, es va quedar al poble amb les dues filles. Quan escoltaven arribar l’esquadró, ple d’avions, anomenat “La Pava”, sa mare agafava a les xiquetes, Carme de la mà i Vicentica al braç -tenia mesos de vida-; corrent, les amagava baix dels tarongers en un camp allunyat del poble. Fins que un dia sa mare es va cansar, -ja no puc més, els va dir a les filles -Ja no em moc d’ací de casa, que passe el que haja de pasar.\nDurant la guerra, una familia de Nules (Castelló) coneguda per son pare, mamprengué un viatge a peu des de Nules cap a Benimuslem per a fugir del front; s’instal·laren amb la familia de Carme. A dia de hui, encara continua una bona relació però, ja amb els fills d’aquelles famílies.\nAcabada la guerra, tota la familia s’acostava a la carretera per esperar al pare, arribava del front sa i estalvi.\nVa anar a l’escola el justet i necessari per a aprendre a llegir i a escriure ja que el treball l’esperava.\nCarme tenia uns famíliars a Alberic. Sovint anava allí, especialmente a les festes. Amb 15 anys cumplits, se’n va anar a pasar les festes de Sant Joan. Passejant per la fira amb la seua cosina s’aparaven a mirar en totes les paradetes. De sobte, Carme li diu a la seua cosina -allí per on anem, ell va darrere; ella tampoc li perdia ull. Qui la seguía era Daniel Benavent Ramírez veí de Benimuslem. La fira va ser el començament del festeig, Daniel li va regalar un ventall, potser per a compensar el sofoco que duien tots dos. Eixa nit, Carme, no podía dormir pensant amb les huit pessetes que es va gastar amb el ventall, jo crec què era per estar junts per primera vegada.\nEn un concurs a Sollana, de segar arròs, Daniel fou segón entre tots els jòvens participants, Pasqual, pare de Daniel, va quedar guanyador dels participants adults. A Benimuslem es va fer una gran festa, acompanyats pels trofeus lliurats.\nDaniel va ser sempre tímid, el dia de demanar la mà al seu sogre, no fou una excepció, va ser tan dur com un dia segant arròs. Entrà a casa, la germana de Carme estaba jugant al gos i al gat, va ixir corrent; no passà molt més, el sogre ja el tenia calat, només li va dir que fóra formal. Sempre ho ha sigut.\nCom que volien casar-se, i necessitaven diners, Daniel se’n va anar a França a treballar en l’arròs. En tot allò que va guanyar, es compraren els mobles.\nAls 11 anys de festeig, en l’any 1956 es casaren. El convit havia sigut xocolate per a tots i, quan acabaren, se n’havien d’anar a Alzira perquè volien agafar el tren amb destinació València per a començar la lluna de mel. No tenien en qui anar perquè, en aquella època, no hi havien molts cotxes al poble, però un taxista, d’Alberic, havia d’anar cap a la seva casa i es va fer el favor de dur-los.\nLa primera nit de casats, la passaren a València per acontinuar l’endemà viatge a Madrid uns dies més. Allí anaven a passejar pels carrers, mirant els aparadors de les botigues mesclant-se amb tota la gent però, a 50 metres, i observant-los la careta de pardalets, ja s’adonaven que eren recent casats. Entraren als jardins del Retiro, pujaren a una barqueta del llac; Daniel era el que havia de remar -això era cosa d’homens-, Carme em diu: -no sabia com fer-ho i, enmig del llac, la barca no hi havia manera de moure-la. Tinc els meus dubtes, era zelós.\nEn el mateix any, va ser la padrina, de boda, dels meus pares i més endavant, va ser la meua de bateig.\nTornaren a Benimuslem per a començar una nova vida, la del matrimoni que va ser si més no, curiosa, durant el dia el passaven a casa dels pares de Carme, a dormir, a casa dels pares de Daniel.\nEll es va posar a treballar al camp, ella en un magtzem de taronges. Als dos anys de matrimoni, en 1958 va nàixer la seua filla Mª Carme, en 1962 va nàixer la segona filla Araceli.\nLa familia necessitava una casa, no podien continuar amb esta situació. En 1965, Daniel se’n va a França a treballar en la verema. Una amiga de Carme, que estaba treballant a París, li diu que podía llogar-li una habitació si se n’anava ella a treballar també. Volien fer-se una vivenda i això calia fer un gran sacrifici. Només podia llogar l’habitació per a ella, les seues filles no podien anar. Fou una dura decisió però, ella decideix anar-se’n.\nQuan acaba la verema, Daniel se’n va a París, a reunir-se amb Carme, no tenia treball fixe ni cap assegurança però, com havia aprés l’idioma francés, molt promte va trovar faena a la fàbrica de cotxes Citroën.\nAl dos anys d’estar a París, finalment arribaren les filles. Ja estaba la familia altra vegada junta.\nCarme torna a Benimuslem perquè son pare estaba molt malaltet, a les poques dies es va morir.\nDe tornada a París, se n’anaren amb ella, la seua mare i, per a treballar, la seua germana, el seu cunyat i el seu nebot.\nDesprés de nou anys treballant a França, i havent estalviat els diners suficients per a els objetius marcats, tota la familia torna al poble. La vivenda familiar la compren a Alzira a tres quilòmetres de Benimuslem. Daniel continua al camp, i Carme al magatzem de taronges; promte cau malalta i ha de deixar de treballar.\nNivell d’aigua pels carrers\nEl 20 d’octubre de 1982, és una data molt dolenta per a ells, la pantanà de Tous. El matrimoni seguía les notícies amb molta preocupació. La mare de Daniel viu sola en una planta baixa de Benimuslem. Daniel i Carme no poden aguantar més, agafen el cotxe des d’Alzira cap a Benimuslem. A molt poca distancia del poble, la Guàdia Civil no els deixa pasar, el nivell de l’aigua ja estava pujant.\nEs tornen cap a Alzira, a sa casa. Les notícies informaven què els veíns que vivien fins a la cinquena planta havien de desallotjar les seues vivendes. Ells se’n van directament cap a una muntanyeta, prop d’Alzira, per a deixar el cotxe a bon resguard, i se’n van tornar a casa a peu. Una vegada allí, junt a les seues filles, decideixen arriscar-se a no moure’s més, passara el que passara -Que siga el que Déu vullga. Finalment, l’aigua arribà pels carres fins als huit metres d’altura.\nNati la mare de Daniel, fou evacuada a un altre poble per l’exèrcit amb helicòpter, els camps de tarongers de la familia, aixina com tots els altres, quedaren totalments coberts de fang.\nArriben les bodes de les filles, primer es va casar Araceli, després es va casar Mª Carme, les dues dies molts especials i plenes de goig per a la familia. Després dels casaments, continuaven reunit-se i menjant junts quasi totes les dies.\nDaniel va caure malalt del cor, un especialista cardiòleg li va aconsellar que s’operara, l’operació tenia riscs, però per regla general, quasi sempre eixia bé. Front a aquell diagnòstic es va atabalar, la por el va sobrepasar; va decidir no fer-ho.\nUn dia de Pasqua, se’n va anar a berenar amb Carme i uns familiars. Es va menjar la mona amb avidesa i normalitat. Tornaren a casa, al ratet, começa a no trobar-se massa bé i decideixen avisar al metge; quan este arriba, Daniel ja havia faltat. Un infart mortal se’l va emportar per a sempre als 68 anys.\nActualment, Carme té 86 anys, és feliç amb les seues filles, els seus néts i gendres.\nGràcies tia Carme. Un bes molt fort!!!\nArticle anteriorReceta de flan de queso con caramelo, un postre para chuparse los dedos\nArticle següentEntrevista a Estel Bosó sobre la recuperació de «La Jota d’Almenara, Patrimoni Immaterial»\nEl llavaner de Faura està vestit de color amb la pintura...


Ajuntament de l'AlbiolRSSContacte menú\nL'AjuntamentBaix Camp, Muntanyes de Prades\nSubvencions Període mig de pagaments a proveïdors (PMP)\nCultura i turismeAgenda cultural i activitats turístiques a l'Albiol\nEl castell L'esglèsia del s XVIII\nTràmits i serveisRealitzi consultes i tramitacions en línia Serveis Municipals\nTràmits Denúncies del veïnat\nINICI > ESPLAI ESTIU. CAMPUS : THE FIVE SENSES\nESPLAI ESTIU. CAMPUS : THE FIVE SENSES\nPublicat el 10/05/2017Ajuntament de l'AlbiolCulturaJoventutRegidoria de cultura L'Ajuntament de l'Albiol organitza el campus d'estiu The five senses, que combina esport i anglès\nL'Ajuntament de l'Albiol ha obert la inscripció per al Campus d'estiu The five senses que combina activitats esportives i anglès i que es desenvoluparà entre el 26 de juny i el 28 de juliol. Aquesta és la primera activitat d'aquest tipus que organitza el Consistori i té per objectiu oferir activitats educatives i lúdiques als infants del municipi i ajudar a les famílies a conciliar la vida familiar i laboral.\nLa inscripció al Campus es pot fer per setmanes i s'adreça a infants i joves de 3 a 12 anys.\nL'horari és de 09:00 a 13:00 hores de dilluns a divendres, tot i que ofereix el servei d'acollida cada dia de 08:00 a 09:00 hores i de 13:00 a 14:00 hores.\nLes activitats previstes per cada dia de la setmana combinen l'anglès amb la pràctica esportiva de futbol, bàsquet o bàdminton, jocs de psicomotricitat, arts&crafts i jocs d'aigua, a més d'una excursió cada setmana.\nEl preu per setmana és de 20 euros per a veïns empadronats a l'Albiol i de 30 euros per a persones no empadronades al municipi. Pel que fa a l'acollida, el preu és de 10 euros la setmana per la franja de matí i 10 euros la setmana per la franja de tarda en tots els casos.\nLes activitats de l'esport aniran a càrrec de Mònica Farran (mestra d'Educació física) i Marcel Folc (mestre d'Educació Infantil). Tots dos són també tècnics superiors d'Animació i activitats fisicoesportives.\nL'activitat d'anglès anirà a càrrec de Rita Prats (llicenciada en Filologia anglesa amb certificat d'aptitud pedagògica).\nAdjuntem documentació en el que hi trobareu el programa setmanal de les activitats, les dades d'inscripció, el full d'inscripció i els preus.\nUs esperem!!!! PROGRAMA ACTIVITATS CAMPUS THE FIVE SENSES (0.58Mb)\nTransparència SEU-e Perfil del Contractant 2016tràmits ATENCIÓ AL CIUTADÀSi tens dubtes o vols ampliar la informació consulta amb el nostre personal a ajuntament@albiol.cat, de dilluns a divendres de 9-13h i dimecres i divendres de 16h-20h o al telèfon\n977 846 160 Meteoprades l'Albiol\nCanal Ajuntament Sardana a L'Albiol (MÚSICA) Sardana dedicada al poble de l'Albiol, amb música de Francesc Rius. Aquesta és la versió instrumental que va ser interpretada per la Cobla Reus Jove en la ballada que es va fer a continuació del concert on s'havia estrenat la versió amb cobla i cant solista, el dia 6 d'Agost de 2016. És una versió curta amb 7 tirades.\nSardana a L'Albiol (CANTADA) Sardana per a cobla i cant solista, dedicada al poble de l'Albiol. Text de Josep Maria Barreda i música de Francesc Rius.Estrenada per la Cobla Reus Jove i la mezzosoprano Núria Batet, en un concert al mateix poble, el dia 6 d'Agost de 2016\nDIRECCIÓ Ajuntament de l’AlbiolPlaça Sant Miquel, 543479 L'AlbiolBaix Camp (Tarragona)\nAjuntament de l'Albiol\tTràmits\nLes nostres oficinesCalendari de pagaments\tManteniment web i Disseny gràfic\t© Ajuntament de l'Albiol 2014


Un gegant de la política | Jordi Serrano Blanquer\n← Antoni Farrés, alcalde de Sabadell. Más allá de la utopia\nUn gegant de la política\nAntoni Farrés irradiava un magnetisme especial ja molt abans de ser alcalde. De fet, considero que va guanyar les eleccions no l’any 1979 sinó l’any 1976, quan va saber acabar la vaga general de la ciutat que va significar la ruptura democràtica en l’esfera local, quan va aconseguir tornar els presos a l’assemblea de les pistes d’atletisme i donar per acabada la vaga amb una victòria incommensurable.Sabadell era com totes els ciutats catalanes, una ciutat més pròpia del Tercer Món: bruta, grisa, sense places verdes, sense arbres, amb la major part de carrers sense asfaltar, sense voreres, amb milers de nens sense escola, sense serveis de cap mena. Era una ciutat on feia vergonya viure. Farrés i el mític equip del Partit Socialista Unificat de Catalunya de 1979, amb homes com ara Morales, Plans, Ginés, Clusa, Rodríguez, Moix, etcètera, i juntament amb tants homes i dones desconeguts, van fer possible, primer, la resistència i la recuperació de la dignitat, i, després, la construcció d’una ciutat moderna, avançada, amb potents serveis públics. Una ciutat que, amb vint anys, va passar a ser una ciutat de la qual hom es podia sentir orgullós. Va fer el que era impossible: un parc que costava cinc vegades el pressupost total de l’Ajuntament d’aquells anys, el parc Catalunya, que relliga sis barris.\nTot i que sembli inversemblant, ell no es considerava l’alcalde de la ciutat sinó només un encarregat. I, tot i que encara sigui més increïble, van ser millors gestors que ideòlegs. Ràpidament, Farrés es va declarar «desubicat». Ell, que havia dirigit una ciutat amb determinació i encert durant vint anys. Va anticipar el que ha passat a la major part de l’esquerra fins ara.\nAra, quan molta gent considera que no val la pena el compromís, l’altruisme i la política, cal avisar que sense homes com Farrés viuríem en una ciutat d’aquestes que avui omplen el Tercer Món. Els destins dels països no els dibuixa l’atzar sinó la voluntat dels homes i les dones. I tant com hem avançat podem retrocedir.\nMai una ciutat ha estimat tant un home que era com ella: auster, noble, arrauxat, i treballador. En moments clau els pobles necessiten ciutadans fora del normal per assumir tasques impossibles. Sabadell necessitava l’any 1979 un gegant i el va trobar: Antoni Farrés i Sabater.\nAquesta entrada ha esta publicada en Altres articles, Homenatge Antoni Farrés. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


UNED | Discurso Batllori\nDiscurso del profesor Miquel Batllorí i Munné "Les Borles del Doctorat ala Universitat de Cervera"\nCon motivo de su investidura como Doctor Honoris Causa en Geografía e Historia por la UNED\nA mesura que passa el temps, cada vegada que un guardó ve a alterar la vida monótona d`un home gran que ha superat l’época de la docencia per a dedicar-se només a la recerca, a Pestudi, i a la redacció de vells treballs inacabats, la seva primera reacció és d'estranyesa. I, com mes gran un hom es fa, mes s'estranya que encara hi hagi gent que es recordi d'ell.\nAquest és el primer sentiment que haig de palesar-vos aquest migdia de maig, un primer sentiment que embolcalla també el de la meva reconeixenÇa.\nPotser la meva estranyesa i la meva reconeixenca no haurien estat ni tan profundes ni tan sinceres si hagués pogut dur a terme els projectes que tenia amb el pare Ignasi Casanovas de reunir en un corpus tota la documentació deis jesu'ítes relacionáis directement o indirecta amb la Universitat de Cervera, com a base d'una projecció global del que aquells homes aportaren a la cultura hispano-italiana, i per tant a la cultura europea, en la segona meitat del segle XVIII.\nPeró les coses canviaren amb la global ensulsiada de Catalunya l'any 1936 —i no solament el 1939—, amb l'assasinat del pare Casanovas i amb les prevencions anticatalanes que sorgiren pertot, ádhuc en el món eclesiástic —en el sentit de clerical i no pas d'eclesial, epítet amb qué només el Vaticá II aconseguí ennoblir aquells dos altres adjectius.\nA la fí deis anys trenta, el panorama deis meus estudis canviá radicalment. Només a estones esparses he anat preparant estudis i llibres sobre la cultura hispano-italiana deis jesui'tes expulsats per Carless III, en la qual tan alt paper jugaren els relacionáis, d'una o d'una altra manera, amb aquesta Universitat; val a dir, amb els jesui'tes procedents de Pantiga Corona d'Ara-gó, ja suprimida abans, com ben prest ho será també tota la Companyia de Jesús.\nQuan, dones, els vostrés missatgers vingueren e Barcelona per a comunicar-me la vostra decisió de nomenar-me doctor honoris causa —ara que, ja emérit de la Universitat Gregoriana de Roma, puc passár mes llargues temporades a Catalunya—, el meu primer sentiment fou de sorpresa. Car en les diferents bibliografies meves que aquests darrers anys m'han dedicat, aquells volums i aquells estudis setcentistes i cerverins em semblen mes tost les restes d'un naufragi que no pas l'obra d'una vida, d'un Lebenswerk, com m'hauria agradat que hagués estat.\nSe sol dir que, en circumstáncies com la d'avui, són d'habitud les expressions d'una falsa humilitat i d'una sincera reconeixença. Aquesta sí que la sentó i la paleso ara, ben francament. Aquella, en canvi, ha estat substituïda per un sentiment d'estranyesa, com ja us ho he palesat.\nEn un acte així, en aquesta vella, no pas antiga, Universitat, no puc escapar-me per la via d'una represa de temes i de problemes ja préviament desenvolupats per mi en d'altres escrits. L'acte m'imposa, com en els casos precedents, evocar aralguns aspectes menys coneguts, sino enterament nous, de la história d'aquesta Academia, com deien, el segle XVIII, en bon llatí, per tal d'evitar el mot medieval d'Uniuersitás emprat en aquell sentit.\nEs tracta de la concessió d'un grau de doctor i de la imposició d'una birreta doctoral. Coneixem perfectament, pels seus estatuts del 1726, com s'atorgaven tais graus en aquesta Universitat de Cervera. Coneixem també —-trobats peí pare Casanovas i publicats per mi en el quart volum, suplementari, deis tres toms anteriors de Documents per a la historia cultural de Catalunya en el segle XVIII (1)— alguns discursos doctoráis del pare i néstor d'aquesta Universitat, el catedrátic de dret roma doctor Josep Finestres i de Monsalvo, alhora el mes íntim amic del polígraf valencia don Gregori Mayans i de Sisear. Pero aquell grapat de belles dissertacions universitáries és tot escrit en llatí, i, malauradament, cada vegada son menys els capassos d'enten-dre-les i d'assaborir-les.\nEn la present ocasió m'ha semblat escaient de donar-los una mirada de conjunt, d'oferir-vos-en una visió global, i d'asseriyalar-vos alhora llur to ensems doctoral i familiar —dos epítets que potser condensen Fambient que es vivia en aquests claustres i en aquestes aules, tal com es desprén deis documents i de les cartes de l'época.\nEn aquells discursos doctorals, Josep Finestres sovint es lamentava del temps que li costava haver d'acceptar els encárrecs de redactar els elogis deis nous doctorands, un cop havien defensat públicament llur tesi de doctor.\nA casa nostra, s'ha dit sempre: defensar una tesi. En altres indrets hom prefereix Texpressió: discutir una tesi. Son matisos que reflecteixen el grau d'abrivament del coMoqui que seguia Texposició.del tema elegit per a provar i discutir com a tesi doctoral. La lloança, doncs, del doctorand, que cloïa l’ acte, venia a ésser com un apaivagament de les disputes, un públic reconeixement de la maduresa universitária del pretendent al grau, i la primera felicitació dels assistents.\nAlguns d'aquests trets son semblants pertot arreu a les actuáis concessions deis habituáls doctorats. La diferéncia rau en qué, el segle XVIII8, les tesis no eren tant una nova investigado, com una lliÇó pré-magistral, per a provar que la ciéncia del doctorand era prou per a esdevenir un docent universitari o per a excercir els altres carrees públics que requerien aquest previ grau doctoral.\nEls discursos doctoráis de Josep Finestres provenen tots, evidentment, de la Facultat de Dret, pero son un bell exemple deis que, amb d'altres variants, devien de ressonar en aquesta aula magna o paranimf quan es tractava de doctoráis de les Facultáis restants, Filosofía i Teologia sobretot.\nQuatre eren el trets característics deis discusos doctoráis de Josep Finestres: el pregón coneixement del dret roma, base de tot el nostre dret civil, única supervivencia, encara vigent, a Catalunya, després de la Nova Planta; una lleu al.lusió, de vegades, al tema elegit peí doctorand; alguna referencia amical o personal; i una extremada brevetat, com pertocava a un discurs de cloenda.\nDel centenar de discursos doctoráis que segons el seu biógraf Lluciá Gallissá hi va pronunciar el doctor Finestres (2), només sen's n'han conservat vint-i-set. La perfecció de llur llatinitat, el domini de tot el Dret, tant del roma com del canónic, la gracia de llur estil i la subtil agudesa de les aHusions antigües i actuáis fan, d'aquestes breus peces, petites joies universitáries deis temps neo-clássics. El temps actual, el que ara tinc a Tabast, només em permetrá d'analitzar-ne algunes. Elles bastaran per a copsar-ne tot Pinterés i tota la valúa —relativa i ocasional, ben cert, pero testimoni també del nostre neo-humanisme setcentista.\nLa primera de totes és just un any anterior a Taprovació deis estatuts, val a dir del 1725.\nAfortunadament es tracta del doctorat d'una persona que tres anys després atiará la modélica amistat catalano-valenciana entre Finestres i Mayans. El 1728, essent ja Francesc Blanquet, natural de Berga, professor a cánons de Cervera, escriurá a don Gregori en perfecte llatí: «Serva riquíssimes deus de meravellosa saviesa per a apagar a bastament la set de doctes i indoctes»; i, poc mes endavant: «Cap desig m'agullona mes vivament que fer conéixer l'home egregi que és En Finestres. Estic ben persuadit que Catalunya no ha tingut mai un jurista mes eminent» (3).\nLa correspondencia, pero, entre el jurista cátala i el Valencia venia ja d'abans. Gregori Mayans havia coincidir al coHegi de Cordelles o de Nobles de Barcelona amb dos germans menors, Mariá i Jaume Finestres, aquest darrer, futur historiador de Poblet. La familia de Mayans, austriacista fidel, havia hagut de traslladar-se de Valencia a Barcelona rera la batalla d'Almansa. Gregori no conservará gaire bon record d'aquell Cesari CoHegi de la Mare de Déu i de Sant Jaume, la renovació del qual haurá de venir mes endavant per obra d'un professor de matemátiques vinculat a aquesta Universitat, Tomás Cerda, un deis primers que ensenyará, a tot Espanya, el cálcul infinitesimal. Deixebles seus serán la major part deis primers mem-bres'de la Reial Academia de Ciéncies i Arts de Barcelona, establerta anys a venir al mateix edifici de Cordelles, al bell mig de la Rambla, on encara subsisteix aquesta Reial Academia. Mayans recordará la seva jovenívola estada a Barcelona, i la co-neixenca de dos germans seus, en la primera lletra que adrecá a Josep Finestres el 2 de febrer del 1727 (4).\nFrancesc Blanquet era ja professor de cánons a Cervera —el 1725 en será catedrátic— quan s'hi doctorá sota el patro-natge de Finestres (5). Aquest inicia el seu discurs doctoral amb un punt d'ironia i un altre d'hipérbole, tot recordant la Uei dita Autbentica i encapcalada ne filius pro patre, dictada per Pempe-rador Frederic II i inserida en el Codi, en la qual les Universi-tats eren sol-licitades a cercar bons professors, ádhuc provinents «de remotíssimes regions» (primera hipérbole, car Blanquet era només de Berga); i (segona hipérbole) que fos ja realment «sacerdot just i savi»: ho devia ésser, pero només fins a un cert punt. Tot amb tot, el seu padrí afirmava que podía aplicar-seli alió que la llei setena del susdit Codi, emanada deis emperadors Teodosi i Valeria, deia de Salvi Julia, llumenera deis jurisconsults, el qual afirmava: «Ádhuc si ja tingues un peu al sepulcre, tot i així no deixaria d'aprendre quelcom.»\nEl que ja no és hipérbole meva és la gran facilitat amb qué Finestres reportava referéncies de les liéis romanes. Immediatament recorda la llei última del Codi «sobre els atletes» (De athletis) en qué Dioeleciá i Maximiá atorgaven Pexempció de cárregues civils ais atletes que haguessin triomfat honestament tres vegades, per a aplicar-la al nou doctorand Blanquet, que ja havia superat tres exámens jurídics, Tun a Salamanca, i els altres dos a Cervera mateix.\nEls juristes cerverins no al•legaven tan facilment textos i mes textos valent-se deis nombrosos índexs i repertoris que eren a l'abast de la má. Els venien espontániament a la memoria de tant citar-los i comentaf-los. Almenys Josep Finestres devia adduir-los sovint de cor. Ací lloa el doctorand per haver assolit deu vots favorables a la seva tesi, i no solament set, com s'acontentaven —deia— en la llei sisena del Codi els emperadors Va-lentiniá i Valent, en comptes de Dioeleciá i Valent —evident senyal que es tractava d'una cita de memoria—.\nAquesta plenitud romanística li permetia de demanar que el doctorand fos acceptat com a senador de la Universitat i com a digne de conéixer el secret deis princeps, al•legaven ací la darrera llei del títol «del deure deis diferents jutges», dictada per Teodosi, Valentiniá i Arcadi.\nTot aquest discurs per a demanar el doctorat a favor del berguedá Francesc Blanquet va adrecat al canceller de la Universitat, al digníssim «gymnasiarcha», per tal de no emprar el mot «cancellarium» provinent de la baixa llatinitat. Encara ara Pedifici antic de la famosa Universitat de Bolonya manté el nom d’archiginnasio».\nLes hipérboles depassaven tots els límits quan es tractava de la nova dinastía borbónica. En aquest primer discurs doctoral no s'está d'incensar el fundador de l’Académia Cervariense, desitjant-li per aixó que arribi ais anys de Néstor. Del seu germá Jaume, monjo cistercenc, sabem que borbonejava, en els moments en qué el monestir de Poblet maldava per a assolir la primacía damunt el de Santes Creus, i necessitava per a aixó Pempar reial. Josep Finestres es vantaya que, si Cervera no po-dia lloar-se per Tantiguitat i les glories de la de Salamanca, podia comparar-se-li grácies a la munificencia de Felip V.\nTota hipérbole gratulatoria incita, pero, sempre el dubte. Tant mes que el mateix Finestres, rumiant si havia de contestar una Uetra grega del seu deixeble predilecte, Ignasi de Dou i de Bassols, en llatí, en grec o en cátala, hi afegia: «apage castellanum, quo non nisi inuitus utor, Uuny de mi el castellá, que només uso per forca» (6). No l'emprava per torga ni per grat, sino per la rapidesa amb qué la Uengua castellana s'anava emprant en tota la monarquía borbónica. Eli escrivia sempre en cátala al seu amic coetani Ignasi de Dou i de Sola, pero ja només en castellá ais seus dos filis, Ignasi i Ramon-Llátzer, com feia sempre també amb Mayans, malgrat emprar aquest sempre el seu nadiu valenciá en la seva vida familiar, com ara sabem peíl testimoniatge del seu mateix germá Joan-Antoni. Finestres havia de borbonejar en públic, peró no en privat, quan solien emprar el castellá els qui borbonejaven, en uns moments en qué el poblé se sentía encara molt austriacista, com ens ho palesen de diferents maneres alguns viatgers estrangers contemporanis que travessaven Catalunya anant o tornant de Madrid (7).\nNo tenint temps per a glossar tots els vint-i-set discursos doctoráis que se'ns han conservat, hauré de limitar-me a alguns més, que em semblen particularment significatius, o per llur contingut o per les persones que rebien ací la borla de doctor.\nEl nom de Francesc Macarulla (8) ens duu a la memória aquella «vella macaruia» que Josep Carner posava entre els infants i els fadrins que en temps de Nadal es dirigien a Betlem, en el seu cant Al'kluia catalans, al•leluia. Francesc, a més, era natural de Benavarri, en la Franja de llengua catalana, o Franja de Ponent, limítrofe amb l’ Aragó; i, encara, perqué en aquesta Universitat abundaven els alumnes i els professors aragonesos, no solament peí veïnatge, sinó perqué una part del seu finançament provenia de benifets eclésiástics vinculats a l’ antiga Universitat de Lleida, la unió de la qual amb els Estudis Generáls de Barcelona constituía el principal boldró de força de 1'Academia filipista, i la diócesi de Lleida entrava molt endins de l’Aragó.\nEls doctorats en dret, tant civil com canónic, en constituïen el centre principal. Peró ara es donava una altra característica de la Universitat de Cervera, juntament amb la cultura clássica grecollatina: la preséncia de diferents membres d'una mateixa familia, que s' hi preparaven per a rebre'n la llicéncia o el doctoral: el seu germá Antoni s'hi doctorará en cánons, i Josep hi fou catedrátic de dret. L'una i l’ altra característica suren en la laudatio académica de Francesc Macarulla i Aguilaniu.\nLa carrera de lleis era com una navegació que el doctorand havia d'emprendre, entre esculls i tempestes, i, en el cas, la plural i massissa ciéncia jurídica era comparada al llastre de la ñau, a la suburra, en el sentit només de pes. Un cop el navili ha fet port en el grau de doctor, tot s'ha salvat, i els vents propias ja hi regnen plácidament: Salua sunt omnia, Alciona iam placide regnant. La navegació acaba amb uns virgilians dáctil i espondeu com en els hexámetres perfectes, i com els navegants de PEneida, els nous doctors veien coronada la popa del vaixell. Ara, just arribat al port, Francesc Macarulla era també coronat a la presencia deis dos germans seus, l’ un dels quals, Antoni, es doctorará també sota el patronatge de Josep Finestres.\nAquest sabia entrellaÇar el cuite al dret roma i la cultura clássica, com ja ho he dit i ho heu pogut veure. I també amb la devoció mariana, essent la Immaculada la patrona oficial de la nova Universitat. Aixó amb Pacceptació ádhuc deis dominics i de tota la facció deis tomistes, una de les tres en qué es dividien les Facultats de Filosofía i de Teología: tomistes, escotistes i suaristes.\nAra aixó pot sonar-nos a inútils bregues escolástiques. Peró, enmig de les actituds dogmátiques i intransigents d'aquella época, era bo que hom oferís als alumnes tres vies o tres camins diferents per a poder triar. Almenys era un cert exercici de llibertat académica.\nAlquell profund caire religiós de la Universitat pot sobtar els qui teñen un concepte apriorístic i antihistóric de tota la IHustració europea. El susdit caire apareix sobretot en Púltim discurs doctoral finestresiá que ens resta, ara com a patró d'un membre de la noblesa catalana, Rafael de Pujal, el 30 d'abril de 1748 (9). Passat l'endemá mateix, el 2 de maig, Finestres escrivia al seu gran amic barceloní Ignasi de Dou i de Bassols, el pare de Ramon-Llátzer que será el primer president de les Corts de Cadis: «Lo correu passat no escriguí per sobradas ocupacions y no teñir cosa especial. En lo present, per a poderte escríurer me he hagut de llevar mes matí del que demanávan los treballs d'aquests 3 últims dias, en qué, maltractat del temps tant inclement, he hagut de ser padrí de Ferran, de Pujal i de Anglesola» (10).\nE1 vessant neo-clássic de Cervera s'entrellaÇa, des del comenÇament del discurs, amb la devoció mariana. «Temps era temps —venia a dir— la saviesa deis atenesos, digna d'ésser admirada per tothom, havia estat sota la tutela de Pal•las, il•lustríssims senadors académics; pero mes admirable ha estat la ciencia deis nostres alumnes, per mor de la Minerva mes forta i mes pura, Maria; la qual, no sorgí del cap del fictici Júpiter, com aquella, sino del cap del Déu ver i omnipotent; val a dir, sorgí d'una Saviesa armada, perqué ja des del moment de la concepció aparagués com a vencedora i triomfant».\nLa vigilia mateixa del mes de maig, «l'egregi senat universitari havia afegit una nova honor doctoral a la noblesa familiar del jove Rafael de Pujal, iHustre també pels seus bons costums i per l'algada de la seva ciencia i doctrina». «A Fantigor —hi afegia—, abans que un candidat fos promogut, era portat a les termes, per a rebre ben polit l'honor doctoral, mentre els estudiants», sens dubte els envejosos, «cridaven des d'enfora, axá, ata, OÓ Xouaf|, espera, espera, no et rentis». Pero, un cop superat d'aldarull, el candidat sortia del bany ben llampant, i era vestit amb el pali, máxim signe d'honor entre els grecs». Per a finir, a través d'altres al•lusions jurídiques, demanant que el seu candidat fos honorat amb la borla doctoral.\nCertament, no m'he presentat avui, ací, tan polit com els doctoráis d'antany, ni tan curull de ciencia i de saviesa com els que Josep Finestres lloava i presentava. Els llatins assimilaven bonoris causa amb bonoris gratia. Jo avui preferiría la segona ac-cepcció, car considero aquest doctorat más concedit per gracia vostra que amb veritable causa. Basta reparar que el doctorat bonoris causa ha d'acabar amb una llicó magistral, mentre que jo no he fet sino evocar, ara, Pambient que es vivia i es respirava en aqüestes aules fa mes de dos-cents anys en els actes d'atorgament de veritables doctoráis doctrinae causa.\nNomés la vostra benvolenÇa sabrá acceptar aquesta lleu recordanca histórica de la vostra i meva Universitat de Cervera com un veritable discurs doctoral.\nGrans mercés per la vostra bondat. Moltes grácies per aquest acte que han volgut apadrinar ensems el col•lega doctor Eduard Ripoll i la vostre amable preséncia.\nCervera, mayo 1993\n1. 4 volums, Barcelona, Biblioteca Balmes, 1932, 1933, 1934, 1959 (aquest darrer, curat i ampliat per l`autor del present discurs). Biblioteca histórica de la Biblioteca Balmes, serie II, vols. VII, VIII, IX i XXVI.\n2. Documents, I, n.° 134.\n3. Ibtd., I, n.° 25, pp. 88-89.\n4. Ibtd., II, n.° 162.\n5. Ibtd., IV, n.° 1.522.\n6. Ibid., II, n.° 155.\n7. Em permeto de citar el meu próleg («Presencia de España en la Europa del siglo xvill») al vol. XXXI/1 de la Historia de España (Madrid, Espasa-Calpe, 1987).\n8 Documents, IV, n.° 1.424.\n9. Ibid., n.° 1.548.\n10. Ibid., n.° 1.414.


Anti frau – FÒRUM.ad\nel: 07/07/16 7:00\nPotser el funest personatge, més llest que nosaltres, sabia que entre els vora tres-cents composts que el DIEC recull amb el prefix anti– no hi apareix el que dóna nom a l’oficina en qüestió, que és tant com dir que en realitat no existeix. No puc perseguir una cosa que no existeix, devia pensar el pinxo, per això em dedico a allò que sí, és a dir, a comportar-se fraudulentament. No deixa de ser molt il·lustratiu del nostre tarannà que aquesta llista de mots que han incorporat el seu contrari inclogui termes tan abstrusos com antifràstic, antigalàctic, antinatalisme oantiperistalsi i en canvi encara no aplegui antisistema. En realitat el prefix és més antic que el frau i tot, car ens ve del grec, i si la majoria dels compostos que recullen els diccionaris són de caràcter tècnic (especialment mèdic) és perquè la irrupció d’anti- en el llenguatge general data dels anys seixanta, de la mà dels moviments contraculturals i les idees llibertàries. De fet, molt de jovent cherokee dels setantes i vuitantes recordem amb nostàlgia aquell disc dels mai prou lloats Eskorbuto titulat precisament Antitodo. Arribarà un dia, ja hi podeu posar la mà al foc, que tan humil prefix adquirirà categoria de paraula, i direm, per exemple: “Aquell paio és molt anti”, “Quin anti que estàs fet” i coses per l’estil.\nEntrada Anterior: Els usuaris dels tallers ocupacionals Xeridell acomiaden el curs amb una funció de dansa i teatre\nEntrada següent: Quelcom critica en el seu darrer vídeo la falta d’aparcaments pel Cirque du Soleil


Salt per la Independència - ANC: COMUNICAT ANC-SALT EN RELACIÓ A L’ESTELADA DESPENJADA EL PASSAT DIVENDRES 28 DE MARÇ\nCOMUNICAT ANC-SALT EN RELACIÓ A L’ESTELADA DESPENJADA EL PASSAT DIVENDRES 28 DE MARÇ\nLa junta de l’ANC de Salt reunida el proppassat dilluns 31 de març us fa arribar el següent comunicat en relació a la despenjada de l’estelada situada a la rotonda de Mururoa de Salt efectuada per membres de les joventuts de PxC el passat divendres 28 de març:\n1. La despenjada de l’estelada és un exemple clar i molt greu d’atac a la llibertat d’expressió i de la manca de respecte que tenen els membres de les joventuts de PxC per les opinions de persones que no pensen com ells. Un exemple d’intolerància i de falta de diàleg dels seus membres. Mentre uns pensem i actuem per a construir un nou país respectant les idees de tothom, d’altres com PxC es dediquen a destruir voluntats i il·lusions.Drets de llibertats com les expressades per milers de persones que es van unir l’11 de setembre passat per a formar la cadena humana que va travessar tota Catalunya de nord a sud.\n2. Totes les persones que formem part de l’ANC treballem per aconseguir un objectiu comú: la independència de Catalunya. Ho fem sempre des del respecte i la tolerància envers idees diferents a les nostres. A Salt treballem perquè el poble vegi en la recuperació de la independència de Catalunya una oportunitat de millora per a Salt i per al país. I ho fem a través dels projectes “El país de tots” i “Signa un vot”.\n3. Com a municipi adscrit a l’Associació de Municipis per a la Independència (AMI) ens agradaria saber quin és el posicionament de l’Alcalde de Salt en relació a la despenjada de l’estelada.\n4. Des de l’ANC tenim la ferma voluntat de continuar treballant per a aconseguir una majoria social favorable a la independència de Catalunya. Tornarem a penjar una estelada i animem a tots els saltencs i saltenques a penjar una estelada al seu balcó per tal de fer evident la voluntat i la il·lusió que tenim molts ciutadans per recuperar la independència de Catalunya. Des de l’ANC de Salt insistirem i no desistirem, amb respecte i il·lusió.\nVISCA UNA CATALUNYA LLIURE I SOBIRANA\nJUNTA ANC de SALT\n# Resolucions Junta AT Salt


Llum d'ample de 1 polz Zircon Fire Fire de vidre per a fabricants i proveïdors de fustes i forns de foc - Fàbrica de la Xina - DAIXI\nCasa > producte > Vidre de foc > Vidre de Foc de Zircon\nLlum d'ambre de 1 polzada Focus de foc de vidre contra incendis de zircon per focs d'incendis i llar de foc\nLlum d'ample de 1 polz Zircon Fire Fire de vidre Diamants per a focs artificials i xemeneies Material: vidre reciclat Color: Ambrós Luster Dimensions: 1 polzada Forma: olor irregular: cap avantatge: sense impureses, sense fum, sense fondre, sense esquerdes. Aplicació: 1.Media per a xemeneia, fogonera, bombera, etc. 2.Decoració per a ...\nLlum d'ample de 1 polzada Focus de foc de vidre de foc Zircon per a focs artificials i llar de foc\nMida: 1 polzada\nEls diamants de vidre de foc de Zircon amb brillantor amber, el color és popular per a la llar de foc interior i la llar de foc a l'aire lliure, la forma és suau i no és un element perjudicial, es pot utilitzar per al foc, la llar de foc i el foc. Un temps molt llarg, fes que el teu foc sigui diferent dels altres. Si vols que la teva llar de foc o llar de foc sigui més bella, els diamants de vidre de foc de Zircon de brillantor amber són la millor opció.\nEl mateix principi es refereix als pous de foc. En canviar l'antiga roca de lava amb foc de vidre, no només el foc es crema de manera més eficient, sinó que també produeix molta més calor.\nLa flama és sempre la mateixa, només es complementa amb el vidre de foc escumós. La selecció de colors està completament al client. Ens agrada veure el contrast entre la Copa d'Incendis i la llar de foc o la seva llar de foc. Si el vostre foc és de pedra marró, prova d'anar amb un color que es destaqui en lloc de combinar-lo. No dubti en contactar-nos en qualsevol moment si Necessiteu ajuda per decidir.\nSom un dels principals fabricants i proveïdors de vidres de foc de Zircon a la Xina. Si esteu interessats en els nostres diamants de foc de vidre de foc de color blau amb una polzada d'1 polzada per al foc i la xemeneia, podeu comprar els productes de vidre de qualitat realitzats a la Xina des de la nostra fàbrica. Hi ha disponible un preu econòmic i econòmic i un servei excel·lent.\nHot Tags: Brillantor ambre d'1 polzada de vidre de foc de zircó diamants de foc per a focs artificials i xemeneia, Xina, fàbrica, fabricants, proveïdors, barats, de baix preu, fabricats a la Xina\nUn parell de: Xemeneia de 9-12mm i Eco Glass Firepit\nSegüent: 1 polzada de vidre blau de cobalt anacard per a foc, xemeneia, gerro farcit, decoració de l'aquari\nVidre reflectant de plat de 1/4 polzades amb vidre d...\nVidre de foc reflector de 1/4-Inch Azuria amb vidre ...\nVidre reflectant de coure de 1/2 polzada amb vidre d...\nMitjà (12-20) de cobalt blau triturat reciclat Fogó ...\n1 polzada de vidre porpra Anacard per pou de foc, ll...\nDecoració d'encàrrec acolorida dels marbres de vidre...


Juliol és un mes estiuenc per excel·lència, a la Resi mirem de passar-lo sense sentir massa els estralls de la calor, seguim creant projectes per mantenir-nos distrets i sentir-nos útils. Seguim celebrant els aniversaris a l'hora del berenar, les famílies ens venen a veure, treballem amb les fissios, amb la terapeuta ocupacional, l'educadora i les animadores. La Resi "no tanca per vacances"😏\nLa Maruja amb les filles i els nets i neta i besnets celebrant el seu setanta sisé aniversari.\nFent una mica de gimnàstica amb l'Anna.\nArriba l'hora de l'Spa\nLa Gemma i l'Anna acompanyen a les àvies i avis, creant un ambient relaxat, amb música tranquila i demanant als participants que mirin de no parlar, respirar fons i seguir les indicacions que vagin rebent. Els peus en contacte amb l'aigua de la piscineta, els massatges amb crema hidratant a cames, braços i cara, i una mica d'aromateràpia amb olis essencials, acaben per aconseguir un Aquí i Ara on s'entr…


Sessió Pública Ordinària - 28 de juliol de 2021 - Vila de Piera\nPortada > Ajuntament > Sessions plenàries > Sessions Plenàries - Any 2021 > Sessió Pública Ordinària - 28 de juliol de 2021\nDe conformitat amb el que estableix l'article 229 del Reglament d'Organització, Funcionament i Règim Jurídic de les Entitats Locals aprovat pel Reial Decret 2568/1.986, del 28 de novembre, es fa públic que per aquesta Alcaldia s'ha convocat a l'Ajuntament Ple a sessió pública ordinària a celebrar el proper dia 28 de juliol a les 21 hores, sota el següent\n1. Lectura i aprovació de les actes de les sessions anteriors. S'aproven per unanimitat\n2. Renúncia a la subvenció econòmica municipal del grup ARA ÉS DEMÀ any 2020. S'aprova per unanimitat\n3. Denegació de la revisió de tarifes d'aigua de la subministradora ANAIGUA SAU. S'aprova per unanimitat\n4. Reconeixement extrajudicial de crèdit 6/2021. S'aprova amb els vots a favor: Junts, PSC-CP, AED-ECG i ERC; Abtenció: PP, CUP-AMUNT i C's\n5. Modificació de pressupost 7/2021- crèdit extraordinari i suplement de crèdit. S'aprova amb els vots a favor: Junts, PSC-CP, AED-ECG i C's; Abtenció: ERC, PP i CUP-AMUNT\n6. Designació jutge/essa de Pau titular. S'aprova per unanimitat\n7. Ratificació de l'acord de JGL de data 12 de juliol de 2021 sobre l'aprovació de les festes locals a Piera per l'any 2022. S'aprova per unanimitat\n8. Aprovació del protocol per a la prevenció, la detecció, l'actuació i la resolució de situacions d'assetjament sexual, per raó del sexe, de l'orientació sexual i/o de la identitat sexual a l'Ajuntament de Piera. S'aprova per unanimitat\n9. Aprovació document únic de protecció civil municipal DUPROCIM. S'aprova per unanimitat\n10. Moció dels grups municipals Junts per Piera, PSC i Ara és Demà sobre el desplegament de la fibra òptica i cobertura mòbil a tot el municipi de Piera. S'aprova per unanimitat\n11. Moció del grup PP para exigir al Gobierno de España que respete las decisiones judiciales y no conceda el indulto a los líderes independentistas catalanes condenador por sedición. Es desestima amb els vots en contra de: Junts, PSC-CP, AED-ECG, ERC i CUP-AMUNT; A favor: PP i C's\n12. Moció del grup PP para instar al Gobierno de España a poner en marcha medidas que eliminen la deuda que las entidades locales habrán contraído con el estado de manera automática por la liquidación negativa de la participación en ingresos del estado del año 2020. S'aprova per unanimitat\n1. Aprovació d'inici d'expedient de contractació per les obrees d'arrenjament dels Barris i nuclis de Piera. S'aprova per unanimitat\n2. Moció del grup municipal CUP-AMUNT en suport als Ajuntaments afectats per l'incendi forestal de Santa Coloma de Queralt. S'aprova per unanimitat\n13. Control d'òrgans de Govern\nviladepiera · Ple20210728


Tàrrega Televisió, autor a Tàrrega Televisió - Pàgina 354 de 405\nEl moneder dels jueus de Tàrrega de l’any 1348, una nova xerrada aquest dijous al MCUT\nAquest dijous 19 de novembre, el Museu Comarcal de l’Urgell – Tàrrega ofereix una nova conferència sobre el món jueu dins el cicle dedicat a aquesta temàtica. El moneder dels jueus de Tàrrega de l’any 1348 és el títol de la...\nAprovat el projecte per renovar la calçada de la carretera entre Tàrrega i El Talladell amb un pressupost de 60.449 euros\nL’obra complementarà la creació d’un itinerari per a vianants i ciclistes al marge nord del mateix vial L’Ajuntament de Tàrrega, mitjançant la Junta de Govern Local, ha aprovat la memòria valorada per arranjar el ferm de la carretera que uneix...\nMés de 1.000 persones ja s’han descarregat l’aplicació per a telèfons mòbils de l’Associació Agrat que va néixer ara fa un any coincidint amb el 3er aniversari de l’entitat. La nova eina oberta a tota la ciutadania ha estat un èxit i ha...\nBellpuig clou la 4a Fira – Festa de la Conserva i de productes de proximitat amb èxit\nLa “4a Fira-Festa de la Conserva i de Productes de proximitat” de Bellpuig cloïa aquesta tarda a les 20.30 hores, havent fet un pas endavant amb l’obertura de la fira al poble. La iniciativa que es duia a terme per primer cop,...\nRecepció institucional a l’Ajuntament de Tàrrega commemorant el 45è aniversari de la Penya Barça de la ciutat\nL’Ajuntament de Tàrrega oferí el passat dissabte 14 de novembre una recepció institucional per a commemorar el 45è aniversari de la Penya Barça de la capital de l’Urgell. L’acte comptà amb la presència del targarí Ramon Pont, vicepresident de la...\nL’Ajuntament de Tàrrega convoca per aquest dilluns 16 de novembre un minut de silenci en solidaritat amb les víctimes dels atemptats perpetrats a París\nL’Ajuntament de Tàrrega ha convocat per aquest dilluns 16 de novembre una concentració a les 7 de la tarda a la Plaça Major per a expressar el seu rebuig als sagnants atemptats perpetrats a París. Es farà un minut de...\nMés d’un centenar de persones pedalen en contra de la Planta d’Ossó de Sió\n15, novembre, 2015\nAmb una pedalada que ha transcorregut entre La Figuerosa i Conill, més d’un centenar de persones han mostrat el seu rebuig a la planta de compostatge que un veí ha projectat a Ossó de Sió. El nucli de Conill, agregat...\nConcentració a Cervera per rebutjar els atemptats de París\nGairebé 200 persones s’han concentrat a la una del migdia a la plaça Major de Cervera davant la paeria, en senyal de condol i protesta pels atemptats de París de divendres. L’alcalde Ramon Royes ha llegit un manifest condemnant la...\nCarles Capdevila escriu un conte que explica la història dels Arrugats d’El Rosal\nAvui a l’Associació Alba el Lluís no ha parat de signar exemplars en la presentació del conte dels Arrugats. Quan va començar a treballar a l’obrador d’El Rosal les neules no li sortien, s’empipava, en feia una bola i les...\nEl conseller d’Agricultura Jordi Ciuraneta clou les Jornades Tècniques de la XXIX Setmana Agrària de Bellpuig\nEl dijous 13 de novembre a les 9 hores del vespre a l’edifici de la Llotja de Bellpuig va haver-hi la cloenda de les Jornades tècniques de la XXIX Setmana Agrària de Bellpuig a càrrec del Conseller d’Agricultura, Ramaderia, Pesca...\nAntics treballadors d’INDOX constituïts ara en la firma INDOX SPAIN ENERGY ha estat l’única empresa que ha optat a quedar-se amb la venda d’actius de l’antiga firma\nIl·lusió aquesta tarda entre extreballadors de l’antiga d’INDOX després que el titular del jutjat Mercantil número 3 de Barcelona hagi donat com a única oferta vàlida per fer-se amb la venda d’actius de la firma, la de l’empresa INDOX SPAIN...\nL’Ajuntament de Tàrrega quantifica en 220.000 euros els danys ocasionats per la rubinada del 2 de novembre\nLes destrosses materials causades per la rubinada del riu Ondara registrada el passat 2 de novembre al seu pas pel municipi de Tàrrega ascendeixen finalment a 220.000 euros. El consistori ha finalitzat avui l’estudi de valoració de danys...\nBenicio del Toro, Tommy Lee Jones i ‘Els cinc’ protagonitzen les estrenes de cinema d’aquesta setmana\nBenicio del Toro, Tommy Lee Jones i ‘Els cinc’ protagonitzen les estrenes de cinema d’aquesta setmana. Els títols són ‘Sicario’, ‘Deuda de honor’ i ‘Los cinco y el secreto de la pirámide’. ‘Sicario’ planteja la frontera ètica i legal fins...\nFer conserva, una tradició recuperada\nDes de les olives fins a tot tipus de fruites, passant per verdures i hortalisses. De gairebé tot se’n pot fer conserva assegura la Rosa, que n’ha fet tota la vida. La sal, el sucre, l’oli, el vinagre i la...\nS’espera que l’obertura de pliques pugui tornar a donar activitat a la planta de l’antiga INDOX a Anglesola\nLes instal·lacions de l’antiga INDOX a Anglesola continuen esperant una oferta. Fins aquest matí el titular del jutjat Mercantil número 1 de Barcelona, José Maria Fernández Seijo, havia rebut una oferta per a donar activitat al centre. Avui al migdia...\nTàrrega finalitza la campanya arqueològica a l’antic pou del gel, la qual ha deixat a la vista el fons original de l’estructura\n12, novembre, 2015\nAra s’iniciarà l’adequació per fer visitable aquest vestigi històric documentat des del segle XVII · La intervenció es finança en bona part amb una subvenció de la Generalitat de Catalunya L’Ajuntament de Tàrrega és a punt de finalitzar els treballs...\n« 1 … 353 354 355 … 405 »


Notícies - Cugat.cat acompanya la diada de Sant Jordi amb una programació especial\nCugat.cat acompanya la diada de Sant Jordi amb una programació especial\nEl Sant Jordi valldoreixenc treu al carrer l'esperit participatiu d'entitats i ciutadans (22/abr/12)\nLa Canals Galeria d'Art apropa Sant Jordi al carrer amb un concert (21/abr/12)\nSant Cugat gaudeix d'un Sant Jordi ple de llibres, teatre i música (18/abr/12)\nDiada anterior de Sant Jordi a la ciutat\nel 23/abr/12 Redacció Societat PDF\nCugat.cat emetrà aquest dilluns, de deu del matí a una del migdia, un format especial del magazín radiofònic 'Sant Cugat a Fons' amb motiu de la diada de Sant Jordi. Entrevistes a escriptors santcugatencs, connexions en directe i les actuacions d'Albert Solà, Sergi Estella i Esquerda són alguns dels ingredients de l'espai que es podrà seguir al 91.5 FM i Cugat.cat, i des de la plaça d'Octavià. Al final del programa es donaran a conèixer els guanyadors del 5è Concurs de Microrelats.\nEl d'aquest any serà un programa ben especial, carregat de literatura i bon humor. El magazín 'Sant Cugat a Fons' començarà amb un espai especial des de la plaça d'Octavià. Al llarg del dia s'oferiran entrevistes a diversos escriptors santcugatencs. D'altra banda, l'alcaldessa, Mercè Conesa, valorarà en una entrevista el desenvolupament de la jornada, i el responsable del Celler de Llibres, Ferran Pontón, parlarà dels llibres més venuts en aquesta jornada de Sant Jordi.\nAquest Sant Jordi ve carregat d'activitats i convidem tots els santcugatencs a que s'hi sumin.\nLa tertúlia literària tindrà un lloc destacat a la programació amb convidats com la directora de la biblioteca de Mira-sol, Anna Mael. A més, durant el dia també es gaudirà de la música en directe amb Albert Solà i Esquerda. Per finalitzar la jornada, es faran públics els guanyadors del 5è concurs de Microrelats, organitzat per Cugat.cat.


Temps de revolucions – CGTCatalunya\nInici > General > Articles opinió > Temps de revolucions\nLes rebel·lions populars d’aquests últims mesos del Magrib i del Máshrek han portat a parlar, un cop més, de revolució. Aquesta havia tres un significat diferent al del segle passat, utilitzada segons els interessos del moment, arribant-se a parlar de la revolució dels petits gestos. S’havia capgirat el seu significat.\nEls diferents mitjans de comunicació, ja siguin convencionals, o més “crítics”, han parlat indistintament -per referir-se als fets dels territoris mencionats- de revolució de facebook, revolució de la classe mitjana o també d’insurrecció popular. Analitzant la realitat segons les seves ideologies o interessos.\nQuan parlem de revolució, però, a què ens referim?\nPrescindint del seu significat etimològic, i utilitzant el significat popularitzat a partir de la revolució francesa, es parla de revolució quan: es verifica una transformació de la màxima elasticitat dels motllos de la societat actual.\nI quins són els motllos de la societat actual? El Capitalisme i l’Estat.\nObjectiu de la revolució ha de ser trencar o transformar profundament aquest motllos i impedir que se’n formin uns altres tant o més coactius que els destruïts.\nDeixar que les energies alliberades es donin des de dins, les estructures que li són naturalment apropiades, substituir la subordinació coactiva per una coordinació orgànica i eventualment planificada sobre la base de pactes revisables i delegacions revocables, en la que la responsabilitat de cada un sigui en allò possible la garantía de la vida de tots. (Luce Fabbri)\nLa revolució i la insurrecció són la mateixa cosa?\nÉs obvi que no!\nLa revolució no s’esgota en la insurrecció que sol ser el seu moment inicial. Aquest moment pot faltar, com va faltar en la revolució espanyola. Aquí la revolució es va posar en marxa a partir de la resistència popular a l’aixecament feixista.\nInversament, hi pot haver insurrecció sense revolució. Això passa quan s’aspira a portar al poder una minoria de privilegiats i privilegiades que continuï movent-se en els vells motllos.\nUn moviment que explota tenint com a primer objectiu la conquesta del poder estatal, no aconsegueix mai posar en marxa una profunda transformació econòmica, política i social. Més encara, la conquesta del poder, per part d’una minoria porta sempre la revolució al suïcidi.\nExisteix -sobretot entre una part de l’esquerra tradicional- un malentès de l’eficiència del poder estatal en terreny de realitzacions. Es consideren necessàries les eines i la violència estatal per posar en marxa el canvi.\nLa dictadura del proletariat és el començament de la revolució social?\nLa història del segle XX ens ensenya que la presa del poder, per part d’un partit o d’una avantguarda, també si s’autodenomina revolucionària o proletària, mata les temptatives de canvis socials. Substitueix les lliures experimentacions populars per una rígida estructura burocràtica, que respon als interessos de la nova classe privilegiada.\nEs concep la dictadura o el govern revolucionari com un mite taumatúrgic, aquesta és una idea antihistòrica i supersticiosa.\nPerò, quina revolució digna d’aquest nom comença amb una dictadura? El primer impuls de la revolució és d’alliberament. Aquest impuls desferma energies, destrueix lligams, crea noves idees i noves relacions socials. Quan s’arriba a la dictadura, comença la contrarevolució.\nLes rebel·lions populars, necessàries i legítimes, explotades al Magrib i Máshrek han posat en marxa alguns canvis socials i polítics, però aquests no han canviat encara els motllos de la societat. Falta encara un pas.\nAquestes rebel·lions han demostrat a l’Occident “civilitzat” que la història no s’ha “acabat” encara i que les classes populars són capaces de derrocar las dictadures, encara que siguin dictadures feixistes, del proletariat o d’un Estat de les masses.\nNosaltres, les occidentals ben acomodades, assistim als esdeveniments perplexes i amb por. Temem eventuals conseqüències en les nostres tan civilitzades maneres de viure i de consumir. Temem que amb les revoltes pugui augmentar el cost del petroli i en conseqüència el cost de la vida a occident; temem que pugui augmentar la immigració (el cas italià), però el nostre objectiu hauria de ser solidaritzar-nos –amb fets i no solament amb paraules- amb les rebel·lions populars.\nNo hauríem de ser aliades dels governs occidentals que intervenen, com és sabut, només pels seus interessos econòmics o geopolítics.\nEsperant que les classes populars occidentals es despertin d’aquest llarg malson, rendeixo humilment homenatge a totes les revoltes populars que volen aconseguir un alliberament social.\n* Gianni Sarno és membre de l'Ateneu Llibertari Alomà de Tarragona


L'alcaldessa de Berga anuncia que es presentarà al judici de dilluns amb una estratègia "de confrontació" - Diari Jornada\nL'alcaldessa de Berga, Montse Venturós, durant la presentació de la plataforma 'Democràcia vs. Tribunals' (ACN)\nLa plataforma de suport a Montse Venturós, 'Democràcia vs. Tribunals', convoca dues concentracions pel mateix dia de la vista oral\nL'alcaldessa de Berga anuncia que es presentarà al judici de dilluns amb una estratègia "de confrontació"\n| 17 de maig, 2018 - 19:34\nL'alcaldessa de Berga, Montse Venturós (CUP), ha revelat aquest dimecres a la tarda que el dilluns 21 de maig assistirà al judici que hi ha fixat contra ella al jutjat penal 2 de Manresa per no haver despenjat l'estelada del balcó del consistori durant dos períodes electorals. Venturós, que està acusada d'un presumpte delicte de desobediència, ha dit que, malgrat sí que es presentarà als jutjats, ho farà amb una estratègia "de confrontació i de no col·laboració amb els jutjats i els tribunals de l'Estat". La batllessa ha justificat la seva personació al judici, a diferència del que va fer durant la fase d'instrucció, que va decidir no anar-hi i va acabar sent detinguda, perquè "ara podrien fer el judici sense la persona acusada i no podem deixar que els tribunals facin un judici sense la possibilitat que puguem dir alt i clar què pensem". Aquest dimecres també s'ha presentat públicament la plataforma 'Democràcia vs. Tribunals' de suport a Venturós. Les primeres accions que faran seran dues concentracions el mateix dia del judici, una a les deu del matí davant dels jutjats de Manresa i una altra a les set de la tarda a Berga.\nMontse Venturós s'enfronta a sis mesos d'inhabilitació i a una multa de 540 euros per no haver despenjat l'estelada del balcó de l'Ajuntament de Berga durant dos períodes electorals: les eleccions del 27 de setembre de 2015 i les generals del 20 de desembre de 2015. El fiscal li atribueix un presumpte delicte de desobediència. De fet, el jutjat d'instrucció número 1 de Berga va acordar l'arxivament de la causa però un recurs presentat pel ministeri fiscal va portar a l'Audiència de Barcelona a reobrir el cas.\nEn una roda de premsa a la plaça de Sant Joan de Berga, l'alcaldessa ha revelat que es presentarà al judici de dilluns, a diferència de l'estratègia que va seguir durant la fase d'instrucció, quan va decidir no presentar-se a declarar i va acabar sent detinguda pels Mossos d'Esquadra. Venturós creu que "no totes les estratègies serveixen per tots els moments" i ha assegurat que "ara es podria donar un judici sense la persona acusada i, per tant, no podem deixar que els tribunals i els jutjats de l'Estat facin un judici per ells mateixos sense la possibilitat que puguem intervenir i puguem dir alt i clar què pensem respecte els tribunals".\nMalgrat això, la batllessa ha dit que afronta el judici "des de la confrontació i la no col·laboració amb els jutjats i tribunals de l'Estat". Venturós no ha volgut entrar en els detalls de com anirà la seva declaració, però ha deixat clar que "per nosaltres cap jutjat ni tribunal espanyol és legítim". L'alcaldessa ha defensat que l'únic que va fer l'Ajuntament de Berga i l'alcaldia és "assegurar i garantir uns acords plenaris que s'havien pres l'any 2012".\nPreguntada sobre un possible acte de desobediència si els tribunals l'acaben inhabilitant, Venturós ha dit que es tracta d'una "possibilitat". De fet, l'alcaldessa creu que "tots els processos de canvi i de transformació han de passar pel sedàs de la desobediència o de l'obediència a la legitimitat popular". Amb tot, Venturós ha deixat clar que, davant d'una possible inhabilitació, "haurem d'afrontar l'estratègia col·lectivament" i en funció del "context polític".\nUna cinquantena d'entitats se sumen a la plataforma de suport a Venturós\nLa roda de premsa d'aquest dimecres ha servit per presentar públicament la plataforma de suport a Montse Venturós, 'Democràcia vs. Tribunals', que a hores d'ara compta amb l'adhesió d'una cinquantena d'entitats de Berga i del Berguedà de diferents àmbits. La portaveu de la plataforma, Roser Valverde, ha dit que el seu objectiu és "exigir l'absolució de l'alcaldessa i posar de manifest el respecte que exigim cap a tot allò que hem votat i cap als nostres drets fonamentals com a poble sobirà". "Els alcaldes els ha de posar i treure el poble i cap tribunal pot actuar en contra d'aquestes llibertats i dels drets fonamentals que tenim com a poble", ha manifestat Valverde, que ha denunciat "un intent de judicialització dels drets polítics".\nEls primers actes que ha programat la plataforma són dues concentracions de suport a Montse Venturós. La primera serà dilluns 21 de maig a les deu del matí per acompanyar l'alcaldessa al judici, que està convocat a dos quarts d'onze. La segona concentració serà el mateix dilluns a les set del vespre a la plaça de Sant Pere de Berga. A partir d'aquí, ha dit Valverde, "és probable que hi hagi més actes i mobilitzacions en funció de com acabi el procés".\nDurant l'acte d'aquest dimecres un integrant de l'ANC de Berga ha llegit un manifest de suport a l'alcaldessa. El text denuncia que Venturós serà jutjada per "respectar la voluntat popular i defensar el dret a l'autodeterminació". En cas que sigui inhabilitada, s'apunta al manifest, "suposaria una violació flagrant de la voluntat popular berguedana". Per tot plegat, els signants del text rebutgen "l'ús de la justícia per perseguir idees polítiques legítimes com l'independentisme" i exigeixen que "finalitzi la persecució contra la nostra alcaldessa i contra el nostre poble".\nEl Ministeri Fiscal demana sis mesos d'inhabilitació i una multa de 540 euros per a l'alcaldessa de Berga per no haver despenjat l'estelada del balcó de l'Ajuntament durant dos períodes electorals: les eleccions del 27 de setembre de 2015 i les generals del 20 de desembre de 2015. Se li imputa un presumpte delicte de desobediència. Segons l'escrit del ministeri fiscal al qual ha tingut accés l'ACN, la presència de l'estelada a la façana de l'Ajuntament aniria "en contra del deure de neutralitat de les institucions" i "pot distorsionar-los".\nEl març de 2017 el jutjat d'instrucció número 1 de Berga va acordar l'arxivament de la causa contra l'alcaldessa. El magistrat va exposar que un delicte electoral s'ha d'entendre quan es realitza una campanya encaminada a obtenir el vot per una candidatura en concret. Pel que fa a la desobediència a l'autoritat, el magistrat va argumentar que no hi va haver una "negativa franca, clara, patent, indubtable, indissimulada, evident o inequívoca" de la investigada per retirar la bandera estelada quan l'Ajuntament va ser requerit per fer-ho i considera que només va haver-hi "passivitat".\nPrèviament, l'alcaldessa havia estat detinguda, el mes de novembre, per portar-la a declarar davant del jutge després que la batllessa desobeís dues citacions judicials i es negués a anar a declarar als jutjats de la capital del Berguedà. Tres mesos després de l'arxivament, la secció setena de l'Audiència de Barcelona va reobrir la causa a petició de la Fiscalia. El judici finalment se celebrarà aquest dilluns 21 de maig al Jutjat Penal número 2 de Manresa.


Com preparar-se per si arriba el foc a prop de casa | NacióSitges\nAmb la col·laboració de: Diputació de Barcelona\nCom preparar-se per si arriba el foc a prop de casa\nper Redacció , 2 de març de 2018 a les 09:00 |\nCreació d'una franja de protecció en una urbanització de Cervelló | Diputació de Barcelona\nA Catalunya la superfície forestal ocupa un 60% del total del territori. Amb una singularitat així, la gestió forestal clara i continuada és una eina bàsica en la lluita contra els incendis. Una lluita que es guanya, sobretot, a l'hivern. Implantar mesures d'autoprotecció, com la creació de franges netes de vegetació en tots els nuclis de població, urbanitzacions i cases aïllades situades al costat del bosc, o mantenir net el sotabosc de les parcel·les interiors, poden ser la clau per evitar danys personals i materials en cas d'incendi.\nA més, la Llei d'incendis forestals estableix que, a les urbanitzacions i nuclis de població, s'han d'implantar mesures de prevenció d'incendis amb condicions tècniques específiques, com són la creació d'una franja perimetral al voltant dels nuclis de població i un tractament de la vegetació a les parcel·les interiors del perímetre urbà.\nEls ciutadans són els primers responsables de la seva pròpia seguretat\nPer tal de crear consciència del risc, i de la necessitat i la importància de disposar de franges d'autoprotecció, aquest hivern s'ha posat en marxa la campanya "Si arriba el foc, estàs preparat?", que impulsen la Diputació de Barcelona i la Generalitat de Catalunya, amb la col·laboració dels ajuntaments i consells comarcals de la demarcació de Barcelona, les Agrupacions de Defensa Forestal (ADF) i els Agents Rurals.\nPersonal tècnic de la Diputació de Barcelona i Agents Rurals duran a terme xerrades adreçades a propietaris d'edificacions, ajuntaments, instal·lacions, parcel·les i veïns d'urbanitzacions properes al bosc, als municipis que ho sol·licitin. L'objectiu és transmetre la idea que els ciutadans són els primers responsables de la seva seguretat i, per tant, han de ser conscients del risc de viure en zones forestals i de les mesures de d'autoprotecció que tenen a l'abast.\nA més de les xerrades, també es faran trobades als consells comarcals de la demarcació de Barcelona adreçades a alcaldes, regidors, tècnics municipals i responsables de les Agrupacions de Defensa Forestal (ADF). També es realitzarà una difusió massiva via EACAT a tots els ajuntaments de la demarcació de Barcelona del material informatiu que s'ha elaborat per la campanya. Per la seva part, les ADF contribuiran a difondre el material de la campanya formada per vídeos, cartells i fulls informatius, a les xarxes socials i als seus territoris.\nCampanya «Si arriba el foc, estàs preparat?» Foto: Diputació de Barcelona\nAjuts als ajuntaments per a l'obertura de franges de protecció\nLa Diputació de Barcelona destina tant recursos econòmics com tècnics a que els ajuntaments puguin obrir les franges perimetrals de protecció i, també, per als treballs forestals a les parcel·les no edificades i a les zones verdes. Així, a més dels ajuts econòmics a l'administració local, la Diputació també elabora projectes específics de reducció de la densitat de l'arbrat i estassada del sotabosc tant als entorns com en les parcel·les públiques. En total, 3.050.000 destinats a aquest programa en el període 2016-2018.\nLes accions que es realitzen se centren en l'obertura de franges de protecció al voltant de les urbanitzacions i en el tractament de vegetació de les parcel·les interiors de les urbanitzacions de titularitat pública. Aquestes accions suposen una millora tan en la protecció de persones i béns davant un possible incendi forestal, com en la seguretat dels equips d'extinció en cas d'haver d'actuar per apagar un foc.\nOrdenances reguladores pel manteniment de les franges de protecció\nUna altra de les eines que la Diputació de Barcelona posa a disposició dels ajuntaments és el model d'ordenances reguladores d'establiment i prestació del servei públic de manteniment de les franges de protecció i parcel·les de les urbanitzacions i nuclis de població per a la prevenció d'incendis.\nAmb l'aprovació d'aquestes ordenances, els ajuntaments disposaran de l'instrument que els permetrà procedir al cobrament del preu públic als propietaris de les urbanitzacions i nuclis de població, suficient per cobrir, com a mínim, el cost del servei. L'import mitjà que s'ha calculat que haurà de pagar cada propietari és d'entre 25 i 50 euros l'any, depenent de l'extensió de cada finca. D'aquesta manera, tant l'administració local com els propietari de les urbanitzacions, s'asseguren poder mantenir en condicions òptimes les seves parcel·les, de cara a evitar danys importants en els seus habitatges en cas d'incendi forestal.\nSocietat, incendis forestals, foc, prevenció d'incendis, Diputació de Barcelona


“El que fa guanyar lectors és la bona literatura” – Bearn\nsebastiabennasar 09/12/2015 Entrevista, Llibres\nAvui la literatura catalana està d’enhorabona. Una nova eina a mig camí entre el documental, el web, entre la pedagogia i l’entreteniment formatiu de qualitat arriba per quedar-se entre nosaltres. Es tracta d’Ariadna, el documental que han creat la Gemma Rodríguez i la Laura Piaggio i que avui es presenta en societat, un recorregut pels principals autors de la literatura catalana del segle XX que a la vegada explora les relacions entre societat i literatura i al qual podeu accedir des d’aquí: http://www.ccma.cat/tv3/documentals/ariadna/. A Bearn hem tingut la sort de poder parlar amb les seves creadores.\n-Ariadna es pot entendre com un documental de documentals, com si tot fos un gran hipervincle on els textos enllaçats fossin vídeos enllaçats sobre la literatura catalana?\nGR.– M’agrada la idea de documental de documentals. Per una banda, Ariadna engloba diferents continguts que van més enllà del projecte en sentit estricte, però a més permet que l’usuari segueixi camins diferents i per tant el documental que veuré jo sempre serà diferent del que veuràs tu.\nLP.- Sí, volíem que Ariadna fos un fil conductor, d’aquí el nom. Que et proposés un recorregut on avances unint punts, un camí que ens proposa entendre, relacionar, conèixer tant els texts com els autors i el seu context. Aquest format ens ha permès enllaçar no només els recursos propis d’Ariadna, sinó també altres recursos disponibles online, i obrir així el recorregut més enllà del documental.\n-Per què aquest marc cronològic? El projecte admet extensions endavant i endarrere? Vull, dir, es podria arribar a fer tota la història de la literatura catalana amb aquest format?\nGR.- I tant, inicialment el projecte era molt ambiciós i pretenia recórrer tot el segle XX, no només des del punt de vista de la literatura catalana sinó també de la història del país. Quan vam veure que el finançament no ens ho permetia, vam optar per limitar el període i vam escollir el final de la guerra com a punt de partida perquè ens permetia explicar una peripècia molt concreta, la d’aquells autors i autores que s’entesten a seguir escrivint en català malgrat la dictadura i com finalment aconsegueixen bastir de nou una literatura que semblava condemnada.\nLP.- De fet nosaltres parlem de que aquesta és la primera entrega d’un projecte més ambiciós que voldríem fer créixer en dues direccions: per una banda, afegint nous períodes i nous autors/es i per una altra banda, i aquesta és potser ara mateix la més important, construint un espai dins el documental on els estudiants trobin un espai de creació i experimentació amb la literatura i les eines digitals, de manera que puguin operar, modificar i crear a partir de texts literaris.\n-Heu buscat una aliança amb les noves tecnologies, però també amb les noves formes de narrar i de crear un discurs sobre el nostre fet cultural…\nGR.- Ariadna sorgeix d’una experiència personal, Coincidint amb l’any Espriu l’Institut del Teatre em va encarregar una peça de teatre sobre l’univers de l’autor adreçada a alumnes d’institut. Durant el procés d’escriptura em vaig haver de preguntar moltes vegades quina era la millor manera d’acostar un autor com l’Espriu i la seva obra a un públic adolescent. No vaig trobar la resposta però crec que el llenguatge audiovisual i les noves tecnologies poden ajudar. La qüestió és com apropar aquesta literatura més clàssica sense provocar una estampida a les aules.\nLP.- No parlem només de la digitalització d’unes eines, sinó d’una manera d’accedir al contingut i de relacionar-s’hi. A Piaggiodematei portem treballant i investigant en mitans digitals des dels noranta i és una inquietud que compartim amb la Gemma. Voliem que la narració no resultés estranya a l’audiència més jove i a l’hora fos amigable per als professors. Aquest equilibri necessari era un objectiu difícil i no sabem si ens en hem sortit però hem intentat que el format fes de pont entre els continguts i la seva audiència.\n-Quan es presenta en societat i qui en pot fer us? A partir de quan els usuaris podran visualitzar-lo? A quin preu?\nLP.- El documental es presenta avui, 9 de desembre, i estarà disponible online, sense cap mena de restricció des del portal d’interactius de TV3, ahttp://www.ccma.cat/tv3/documentals/ariadna/\nGR.- El documental el pot fer servir tothom i per això estarà al portal de TV3 perquè esperem que arribi a un públic el més nombrós possible. Com a eina pedagògica s’adreça a mestres de l’ESO i batxillerat de les assignatures comunes, específiques i optatives d’història, llengua i literatura catalanes, educació visual i plàstica, cultura audiovisual i arts escèniques, ja sigui per explicar la figura i l’obra d’un escriptor, un episodi de la història del segle XX a Catalunya, com a eix vertebrador dels diferents corrents literaris del segle XX o com a eina d’anàlisi dels texts literaris.\nLP.- Cal dir que l’interactiu està construït en html5, perquè fos accessible des de qualsevol navegador o sistema operatiu, sense necessitat d’instal·lar cap player ni posar restriccions. En aquest sentit, és important esmentar el suport que rebem de Untrefmedia, una productora argentina que té un departament de desenvolupament digital i que es va comprometre amb Ariadna, tot i ser un projecte dirigit al públic català.\n-Com ha estat el procés de creació d’aquest projecte? Quant de temps ha passat? Com s’han fet les entrevistes i els sistemes de producció?\nGR.- Llarg i penós. Com gairebé tots els processos de producció que compten amb pocs recursos. A més som un equip molt petit i jo era la primera vegada que assumia la producció i la direcció d’un projecte d’aquest tipus. La gran sort va ser trobar la Laura i el Marcelo de Piaggiodematei que tenien molta més experiència i el Macià Florit, un realitzador molt jove i que de ben segur tindrà molt futur.\nLP.- Després d’un període de desenvolupament d’uns tres mesos, el tret de sortida ens el va donar la ILC, quan ens va concedir un ajut per tirar endavant la producció. Després van sumar-s’hi SGAE i TV3 i altres entitats que han col·laborat amb nosaltres com el PEN Català o Edicions 62.La producció va durar uns 7 mesos, d’intensitat irregular, però de vegades és difícil treballar coordinant els temps de les productores, les persones i les institucions, i va ser necessari fer reajustaments pel camí.\n-Heu seleccionat un grapat d’ítems claus, d’experts i d’obres canòniques, però també una tria que inclou molt de gust personal i d’aprofitament de patrimoni audiovisual existent…\nLP.- Teníem molt clar que havíem de pensar en l’audiència i en la funció que havia de complir el documental. Si volíem que fos útil a mestres i alumnes havíem d’ajustar-nos als currículums de la ESO i el Batxillerat.\nGR.- Per tant, la selecció de textos s’ha fet prenent en consideració les lectures prescriptives de batxillerat del Departament d’ensenyament de la Generalitat de Catalunya 2012-2016. La resta, és clar, és un treball d’autor, autores en aquest cas.\n-Aquesta nova forma de fer documentals enllaça de forma directa amb les maneres de consumir la televisió i els audiovisuals avui en dia?\nLP.- Bé, és la nostra proposta i també una gran pregunta. Personalment, jo crec que el webdoc és un format de transició. Té coses “noves” però també incorpora elements del llenguatge documental tradicional. Hi ha molts tipus de webdocs, però el més difícil sempre és retenir l’audiència. De vegades ho intentem amb un joc, altres mitjançant la participació, però sempre és un repte. Els joves consumeixen més audiovisual que mai, però de forma impacient i a demanda … la interacció no garanteix res, i sempre hi ha el “perill” de proposar enllaços i perdre l’audiència pel camí. Però bé, estem en un moment de permanent investigació, tot és prova i error, i això, a més d’un repte, professionalment és un privilegi.\n-Creieu que això servirà per guanyar lectors per a la nostra literatura?\nGR.- El que fa guanyar lectors és la bona literatura i en això hem de confiar en els nostres autors i autores. La resta són ajudes. Ariadna vol contribuir en aquesta tasca però no és literatura, és només un camí per arribar-hi.\nLP.- Ni idea, tant de bo. Per això volem aportar per un espai de creació, perquè si els joves descobreixen que una poesia o un text pot convertir-se en alguna cosa que els resulta pròpia, que els ajuda a expressar-se i els parla en primera persona, s’estableix una connexió que perdura i resta gravada a l’experiència.\nPosted in Entrevista, Llibres and tagged Ariadna, first, Gemma Rodríguez, Laura Piaggio. Bookmark the permalink.


HJC comprar i ofertes material ciclisme de HJC a Bikeinn\nHJC a bikeinn - la millor selecció de productes al millor preu. Mai havia set tant fàcil navegar i comprar per internet articles de ciclisme. I el millor de tot és que et portem el material de ciclisme que necessitis directament a la porta de casa. La majoria de productes HJC s’envien ràpidament, 24 hores després d’haver fet la compra a bikeinn. Com a distribuïdor autoritzat de HJC tenim un ampli coneixement de tots els productes i últimes tecnologies. Podem assessorar-te amb els millors consells per utilitzar i cuidar el material HJC de la millor manera. Sempre que ho necessitis rebràs el millor servei del nostre equip d’esportistes experts. Creiem que una part important per a la satisfacció del client és garantir que la compra es fa en un entorn 100% segur i confidencial. Volem que estiguis 100% satisfet amb la teva compra a bikeinn, però si per algun motiu això no passés, tens 30 dies per fer la devolució de la compra. Si tens una pregunta o necessites que t’assessorem, no dubtis a contactar amb el nostre equip d’atenció al client de bikeinn. Estarem encantats en donar resposta a totes les teves preguntes i a ajudar-te en tot el que necessitis!