Celebrem el dia de l’amic! – Esplai Natzaret\nCelebrem el dia de l’amic!\nPublicat el 27 d'Octubre de 2021 per Mag Fistandàntilus\tPosted in Activitats a l'Esplai, Curs 2021-2022, Curs d'Esplai, Dia de l'AmicEtiquetat Dia de l'Amic, Dofins, Esquirols, Guineus, Isards, Joves, Plataforma Infantil i Juvenil de Les Corts\nEl passat dissabte 23 d’octubre a l’esplai vam celebrar el dia de l’amic! Un dia que ens va fer molta il·lusió poder recuperar on els vostres fills i filles podien portar algun ami o amiga a fer activitat d’esplai amb nosaltres. Ara us deixem un petit resum de totes les divertides aventures que van viure cada grup. Les més petites, el grup d’esquifins van rebre una visita d’allò més “piratil”. Van conèixer l’Adolin Sparrow que va venir acompanyat de la seva mascota, un drac anomenat Patrón. Resulta que en mig d’un viatge a la cerca d’un tresor van patir un naufragi i per això van acabar a l’esplai. Els esquifins van decidir que els ajudarien a recuperar el seu mapa i així poder trobar el cofre del tresor.\nUn grup de sirenes van fer-los passar un seguit de proves i un cop les superaven, els hi anaven tornant trossets del mapa que s’havia trencat! Recuperades totes les parts els nens i nenes van poder reconstruir-lo i trobar el tresor. I, quina va ser la seva sorpresa al descobrir que aquell apreciat tresor era el poder de l’amistat!\nEl grup de guineus va aprofitar el dia de l’amic per sortir fora de l’escola a fer l’activitat. Van fer una tarda variada de jocs de cohesió de grup i coneixença de l’esplai. S’ho van passar d’allò més bé jugant al pistoler, al mocador, al tot si val… Van ballar danses típiques de l’esplai com l’emapaparrusca i van cantar molt fort amb el joc del ”furor”. Per acabar van visitar un últim parc per a jugar a un picaparet gegant d’allò més divertit.\nEls isards van començar a fer uns jocs distesos per perdre la vergonya. Després va venir el seu amic Nicolai (investigador d’injustícies socials) amb un cofre ven estrany i els va explicar que ell no el sabia obrir i que els hi havia portat perquè posessin en pràctica les seves habilitats. Després de molts enigmes i anar obrint cofre per cofre van arribar al final del misteri. Finalment entre totes, van dialogar quin podria ser el seu projecte que treballaran durant els pròxims dies, i van decidir que investigarien sobre presons de Dones! Quines ganes tenen de començar el projecte!\nI el grup més gran, les joves van començar el dissabte fent una dinàmica sobre la interseccionalitat. Per grups van analitzar quins creuen que són els eixos que travessen la societat i ocasionen privilegis i opressions i després cadascuna d’elles va col·locar-se en cadascun d’aquests eixos.\nDesprés van estar posant a prova els seus coneixements jugant a: Saps més que un nen de primària? Preguntes de cultura general, geogràfica, naturals, medi, català i totes les assignatures de l’educació primària, barrejades amb relleus i premis.\nPer acabar, les monitores van fer l’entrega dels tiquets per la panera que havien estat preparant el dissabte anterior! Al final del primer trimestre el grup de joves fa un sorteig d’una panera (amb vins, torrons, polvorons…) i el que recapten serveix per fer campanya econòmica per la seva activitat d’estiu! Cada tiquet val 2 € i en podeu comprar cada dissabte!\nFinalment recordar-vos que aquest dissabte 30 d’octubre no hi haurà esplai amb motiu del pont d’1 de novembre. Tot i això les monitores estarem el divendres 29 celebrant la castanyada dins de l’acte organitzat per la Plataforma Infantil i Juvenil de Les Corts. Estarem a plaça Comas fent tallers infantils de 18 h a 19 h. Us adjuntem el cartell perquè veieu tot el que s’hi farà! Us hi esperem!\nLa Noble Vila de Su!\nEls Esquifins anem a La Garriga!!!\nHISTORIAL D’ENTRADES Selecciona el mes Novembre 2021 (2) Octubre 2021 (1) Agost 2021 (3) Juny 2021 (2) Mai 2021 (1) Abril 2021 (2) Març 2021 (1) Desembre 2020 (3) Novembre 2020 (2) Octubre 2020 (3) Setembre 2020 (2) Juliol 2020 (1) Juny 2020 (4) Mai 2020 (7) Abril 2020 (11) Març 2020 (4) febrer 2020 (5) gener 2020 (3) Desembre 2019 (4) Novembre 2019 (2) Octubre 2019 (1) Setembre 2019 (1) Agost 2019 (1) Juliol 2019 (1) Juny 2019 (2) Mai 2019 (3) Abril 2019 (2) Març 2019 (6) febrer 2019 (5) gener 2019 (1) Desembre 2018 (3) Novembre 2018 (3) Octubre 2018 (1) Setembre 2018 (1) Agost 2018 (1) Juliol 2018 (1) Juny 2018 (1) Mai 2018 (4) Abril 2018 (6) Març 2018 (1) febrer 2018 (4) gener 2018 (3) Desembre 2017 (3) Novembre 2017 (3) Octubre 2017 (3) Setembre 2017 (1) Agost 2017 (1) Juliol 2017 (3) Juny 2017 (4) Mai 2017 (4) Abril 2017 (4) Març 2017 (6) febrer 2017 (6) gener 2017 (3) Desembre 2016 (4) Novembre 2016 (1) Octubre 2016 (3) Juliol 2016 (1) Juny 2016 (7) Mai 2016 (3) Abril 2016 (2) Març 2016 (3) febrer 2016 (4) gener 2016 (1) Desembre 2015 (3) Novembre 2015 (4) Octubre 2015 (4) Juny 2015 (4) Mai 2015 (6) Abril 2015 (11) Març 2015 (8) febrer 2015 (4) gener 2015 (5) Desembre 2014 (6) Novembre 2014 (8) Octubre 2014 (7) Setembre 2014 (1) Juny 2014 (2) Mai 2014 (5) Abril 2014 (2) Març 2014 (2) febrer 2014 (6) gener 2014 (5) Desembre 2013 (5) Novembre 2013 (4) Octubre 2013 (3) Setembre 2013 (1) Juliol 2013 (1) Juny 2013 (3) Mai 2013 (7) Abril 2013 (6) Març 2013 (9) febrer 2013 (7) gener 2013 (6) Desembre 2012 (5) Novembre 2012 (6) Octubre 2012 (5) Setembre 2012 (1) Juliol 2012 (14) Juny 2012 (1) Mai 2012 (3) Abril 2012 (8) Març 2012 (1) febrer 2012 (2) Desembre 2011 (1) Novembre 2011 (4) Octubre 2011 (2) Setembre 2011 (1) Juliol 2011 (6) Juny 2011 (1) Mai 2011 (1) Abril 2011 (2) Març 2011 (4) febrer 2011 (2) gener 2011 (6) Desembre 2010 (1) Novembre 2010 (4) Octubre 2010 (1) Setembre 2010 (1) Agost 2010 (7) Juliol 2010 (7) Juny 2010 (1) Mai 2010 (4) Abril 2010 (2) Març 2010 (2) febrer 2010 (6) gener 2010 (2) Desembre 2009 (1) Novembre 2009 (2) Octubre 2009 (2) Setembre 2009 (1) Agost 2009 (1) Juliol 2009 (7) Juny 2009 (1) Mai 2009 (7) Abril 2009 (6) Març 2009 (4) febrer 2009 (4) gener 2009 (2) Desembre 2008 (10) Novembre 2008 (9) Octubre 2008 (6) Setembre 2008 (9) Juny 2008 (12) Mai 2008 (12)


Bones spaiteros! S'apropen Campolònies i l'última carta amb informació d'horaris i la llista del què cal portar és una guia estupenda perquè sapigueu QUÈ heu de possar a CADA MOTXILLA! Llegiu-la amb molta atenció!\nPodeu trobar aquesta carta i tota la informació necessària de Campolònies a la PESTANYA de CAMPOLÒNIES i al mail!\nBenvolguts spaiteros... això ja s'acaba... però abans, ens veiem al SOPAR de FI DE CURS! El proper divendres dia 29 us esperem a tots al Port!\nRecordeu: heu de portar tantes racions de menjar com persones sigueu, i posarem tot allò que porteu en taules a mode de "buffet lliure", com vam fer l'any passat, per tal de compartir i tastar el que han fet els altres!\n20h - Arribada\n21h - Sopem!\n22h - Una mica de ballaruga per fer baixar el sopar... i com sempre, moltes sorpreses!\n24h - Comiat!\nEns acomiadem amb unes fotografies de Montserrat, que per problemes tècnics encara no havíem pogut compartir amb vosaltres... També voldríem donar-vos les gràcies per la vostre participació i felicitar tothom que va pujar caminant fins a l'abadia!\nLes tres bessones!\nSelfies amb l'Anna!\nSargantanes, dracs, ornis i tritons d'excursió a la Santa Cova\nCaminants valents descansant una mica\nL'hora dels adéus!\nEls nostres Tritons estan organitzant una activitat pròpia, ells solets, i el primer que necessiten és finançament... per això ens han convocat a tots a una MACARRONADA el proper dissabte (11 d'abril) després de l'esplai (a partir de les 13'30h).\nEl menú serà un plat de macarrons, beguda (refrescos o aigua) i un tros de pastís! Tot això per 4 euros.\nEls Tritons a la recollida d'aliments.\nConstruint el Carnestoltes\nAra ja han passat els dies i gairebé no ens enrecordem, però tenir una carrossa tan i tan maca és molta feina! Aquí us deixem un recull de fotos de les jornades de treball al Port, on pares, fills, monitors, amics i tothom qui va venir a ajudar vam ajuntar esforços... i vam agafar forces amb una bona barbacoa! MOLTES GRÀCIES A TOTS PER FER-HO POSSIBLE!\nViatge a Nunca Jamás\nDesprés de molts dies de feina esgotadors, us portem un recull d'imatges del nostre viatge a Nunca Jamás, Carnestoltes 2015! Sabem que no hi són totes, totes, totes, però intentarem fer-vos-les arribar al complet més endevant! En els propers dies pujarem alguns posts més amb imatges de la preparació de la Carrossa i del making off de la disfressa. Aprofitem per demanar-vos que si teniu fotos d'algun d'aquests moments ens les envieu al mail de l'esplai.\nEls nens perduts en direcció a NUNCA JAMÁS!\nDRACS i CAMPANILLA!\nSARGANTANES amb el CAPITÀ GARFIO I EL COCODRIL TICTAC\nORNIS amb JOHN DARLING\nTRITONS amb PETER PAN i WENDY\nCampanilla, el Capità Garfio, Peter Pan, John i Wendy Darlin i el Cocodril Tictac!\nCarnestoltes: busquem el camí a "Nunca jamás"\nCom ja sabeu, s'apropa Carnestoltes i aquest any som els nens perduts... per això ens calen dues coses: una carrossa i un vestuari adequats i divinos!\nCARROSSA: recordem l'horari de muntatge d'aquest any.\nDISSABTE 31 : 9H A 14H\nDISSABTE 7 (febrer): 9H A 14H i de 16H A 20H\nDIUMENGE 8 (febrer): 9H A 14H ----- BARBACOA!** ---- I de 16H A 20H\nDISSABTE 14: 9H A 14H\n**BARBACOA: Tothom que vulgui participar de la bbq haurà d'avisar a través del mail de l'esplai, indicant el número de persones. Els monitors ens encarreguem de comprar la carn, i els pares de la beguda, els postres, entrants o qualsevol aperitiu per compartir!\nVESTUARI: Fem nit a l'esplai! A continuació reproduïm la carta sobre el proper cap de setmana, perquè cap despistat es deixi la màrfega, o el pijama...\nEl cap de setmana del 31 de gener a l’1 de febrer dormirem a l’esplai, per tal d’aprofitar al màxim el temps per preparar Carnestoltes (aquest any la rua és el 14 de febrer).\nEls nois i noies han de ser allà a les 17h del dia 31, i cal que les famílies els vinguin a recollir diumenge 1 a les 12h. Demanem puntualitat, perquè és un dia de molta activitat!\n- Màrfega (“esterilla”) i sac de dormir\n- Sopar del dia 31\n- Necesser (estris d’higiene)\n- Una muda de roba pel dia següent\nROBA QUE ES PUGUI EMBRUTAR\nAixí mateix, recordem que els pares, mares o altres familiars que vulguin participar amb nosaltres a la rua de Carnestoltes d’ enguany també han de venir a fer-se la disfressa el dia 31 per la tarda (de 17 a 20h).


Fernaville's Rest Barnard Castle Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nWhorlton, Whorlton, Barnard Castle, Regne Unit, DL12 8XD - Veure al mapa\n"Thomas and Nicola were excellent hosts and made us very much..."\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Barnard Castle, no busqui més enllà de Fernaville's Rest. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nFernaville's Rest també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Barnard Castle. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos restaurant, premsa, bar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, servei de despertador, despertador, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Fernaville's Rest és una elecció inteligents per a viatgers a Barnard Castle, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal que informeu el Fernaville's Rest de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (261) Parelles (144) Viatgers en solitari (56) Famílies amb infants petits (35) Famílies amb infants grans (9) Grups (17)


TAC12 TV - Valls prepara un espectacle vinculat a la Nit de Reis\nValls prepara un espectacle vinculat a la Nit de Reis\nDimarts, 05 Novembre 2019 10:15\nEl Centre Cívic de Valls prepara una nova proposta per a les festes nadalenques. Es tracta de convertir la sala de la Cooperativa de Valls en una fàbrica d’il·lusions.\nDurant tres dies, el 2, 3 i 4 de gener, allí s’hi durà a terme un espectacle familiar de llums, colors i màgia que recrearà la fàbrica on treballen els secretaris dels Mags d’Orient i preparen els regals per a la Nit de Reis. Allí els infants podran també lliurar la seva carta als patges reials.\nL’espectacle està destinat a nens i nenes de 2 a 11 anys i la visita durarà aproximadament 20 minuts. L’entrada és gratuïtat però l’infant s’ha d’inscriure prèviament. S’espera que per l’espectacle hi passin gairebé un miler d’infants.\nMés en aquesta secció: « Torna el Valls Viu la Moda Incendi a tocar de l'estació d'autobusos de Valls »


Vols barats de Tenerife a El Caire a Iberia\nVols barats Egipte Tenerife-El Caire\nVols barats de Tenerife a El Caire (CAI) de Tenerife a El Caire Tenerife-El Caire, Egipte\nVols Tenerife-El Caire\nConsulta l’oferta de vols de Tenerife a El Caire i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Tenerife a El Caire.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Tenerife a El Caire fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


salvatblog: d’abril 2019\ndijous, d’abril 25, 2019\nLa graella final de les properes eleccions municipals de Torredembarra ja està definida. Seran finalment onze candidatures les que aspiraran a seral ple municipal, dues menys que fa quatre anys, quan van ser tretze, vuit les quals van obtenir representació. Serà inevitable que algunes d’aquestes llistes quedin fora del ple i poden haver-hi canvis substancials en la distribució de regidors, que podria afectar o reequilibrar la majoria de govern actual, formada per Esquerra Republicana, Partit Socialista i Alternativa Baix Gaià.\nLes dues forces polítiques que van ser les més votades fa quatre anys -Esquerra Republicana i Ciutadans- es disputen la victòria que el sistema electoral premia garantint l’alcaldia si no s’aconsegueix sumar un pacte de nou regidors com a mínim. Esquerra, liderada per tercer cop per l’actual alcalde, Eduard Rovira, repeteix els cinc primers llocs de la llista. La continuïtat és absoluta. Els republicans compten amb quatre representants al ple i aspiren a sumar un cinquè. Un sisè regidor seria un gran èxit: des que hi ha disset cadires al ple, només CiU ho va aconseguir el 2011.\nCiutadans, el grup més nombrós de l’oposició, que també repeteix Toni Cruz com a cap de llista i, amb Javier Ramírez com a escuder, té tres regidors i es presenta com la gran alternativa als republicans. La formació taronja va ser la més votada en les darreres eleccions al Parlament, però en uns comicis municipals -i més a Torredembarra- no és aconsellable fer comparatives molt exactes. I és que el Partit Socialista és el tercer en discòrdia, amb un liderat molt reforçat del fins ara número dos, Vale Pino, que pot mossegar amb força l’electorat taronja i superar els tres regidors que tenen des de 2011.\nJuntsxCatalunya repeteix candidata a l’alcaldia: Anna Magrinyà. La resta de la llista està molt renovada respecte la darrera de CiU a Torredembarra, que el Cas Masagué i l’escissió d’Avui Democràcia la va deixar amb només dos regidors. Recuperar el tradicional votant convergent és el repte pe recuperar terreny. Un repte complicat. També té dos regidors l’Alternativa Baix Gaià, que canvia per primer cop de cap de llista des de la seva creació. Lluís Suñé deixa pas a Clara Solivellas, actual edil d’urbanisme. L’embús de candidatures en l’espectre més esquerrà de l’electorat i l’adéu del líder històric amenaça deixar l’Alternativa amb només un regidor.\nLa CUP és el gran competidor per al vot de l’esquerra independentista. Van negociar una candidatura conjunta amb l’Alternativa per segon cop i les converses van tornar a descarrilar. Toni Sacristan repeteix com a candidat amb l’objectiu de mantenir-se al ple fins d’aquí dos anys, quan el rellevaria un altre membre de la candidatura. També el PP vol seguir al plenari malgrat la línia descendent a nivell de Catalunya i per aconseguir-ho confien altre cop en Núria Gomez, alleujada després que VOX no es presenti a Torredembarra, una candidatura que havia d’estar liderada pel número sis popular fa quatre anys, Jordi Fernández. Finalment, l’incombustible Rosa Maria Guasch, la més veterana del ple municipal, vol seguir com a regidora al capdavant de la formació independent Avui Democràcia.\nLes novetats electorals venen per la banda de l’esquerra. La més destacada és el retorn a la política d’un ex-alcalde, Enric Grangel, que el 2011 va ser el cap de llista del PSC i ara lidera una coalició entre Moviment d’Esquerres (MES) i Som Alternativa, d’Albano Dante Fachín, amb el nom de Guanyem Torredembarra. Grangel va intentar obtenir un lloc a la llista d’ERC -el soci habitual de MES- i no ho va aconseguir. Torredembarra en Comú aspira a entrar al plenari amb Carles Fuxet com cap de llista, però la manca d’entesa amb Podem, que es presenta en solitari a Torredembarra, amb Luis Fernando Turrens al capdavant, li resta moltes opcions de poder entrar el ple.\nAquesta és la graella de sortida de les eleccions municipals de Torredembarra. Tot apunta a que es mantingui la fragmentació actual del ple i calgui un govern almenys de tres socis, però la divisió extrema a l’esquerra de l’espectre ideològic i la concentració de vot útil en formacions com Esquerra, Ciutadans o el PSC podria reduir les llistes representades al ple. El que està clar és que hi haurà menys renovació que fa quatre anys, ja la continuïtat és la nota denominant en la majoria de formacions. Després de la trencadissa de 2015, els qui han estat al govern i oposició aquesta darrers quatre anys afronten una revàlida.\nPublicat per jordi salvat els 9:21 p. m. Cap comentari:


És necessari que torni el públic a la televisió? - El Món de la Tele\nAna Rosa Quintana sense públic a Tele 5\nÉs necessari que torni el públic a la televisió?\n"La pandèmia ens ha donat pistes del que realment trobem a faltar i del que realment no ens aporta res. En tots els sentits i, per descomptat, a la tele també"\nLes graderies del Deluxe plenes de plantes. Una imatge surrealista i difícil de digerir a la qual va costar acostumar-nos. Algú sap si continua havent-hi plantes? Perquè jo no. Els meus ulls ja no es fixen en aquesta zona del plató i ja no sé si hi segueixen o les han substituït per una altra mena de decoració. M'he acostumat tant a veure aquest i altres programes sense públic presencial que ja no hi paro atenció. I això em porta a plantejar-me… el trobo a faltar? La resposta és no. I no dic mentides, Conchita, em pots posar els cables si vols… però primer vull explicar-me (com ho fan tots).\nEl 'Deluxe' amb plantes a les grades del públic\nÒbviament se'ns va fer molt estrany veure un plató com el de Supervivientes buit per complet. I aquí sí que he de reconèixer que vaig agrair la seva tornada a meitat de l'última edició (encara que fos amb aforament reduït). M'és totalment impensable gaudir d'una gala de reality sense aplaudiments o crits del públic colant-se a les oïdes dels participants. No fa falta que digui que queda descartat també obviar el públic a qualsevol talent show o concurs musical. Absolutament necessari que hi hagi audiència present.\n"Hi ha hagut matinals als quals durant les seves gairebé 5 hores de programa només s'han vist quatre cames i mitja a una tarima darrere del set principal"\nSi ens centrem en la resta de programes, ja és una altra cosa. Algú em pot dir un sol motiu que justifiqui tenir públic a un programa matinal al nostre país? En la majoria de casos gairebé mai no se'ls enfocava i, si ho feien, era per fer una ràpida passada per les seves cares quan el programa se n'anava o tornava de publicitat. I parlo en passat perquè ara ja ni això: les publicitats vénen precedides en la majoria de casos per un "cebo" que anuncia el que veurem en els següents blocs. Hi ha hagut matinals als quals durant les seves gairebé 5 hores de programa només s'han vist quatre cames i mitja a una tarima darrere del set principal. I dic jo, si tens públic és per interactuar-hi i no per a tenir-lo de decoració, no? Als programes de matí americans, grans estrelles com Ellen Degeneres, Kelly Clarkson, Wendy Williams o Drew Barrimore es barregen amb l'audiència present o els parlen directament des del set. A més, el públic juga un paper essencial que fa gran el format perquè està ple d'energia. Es més, el públic, per començar, se situa davant de l'acció, no darrere per fer bonic.\nAnècdota: el 2016 vaig viatjar sol a Nova York i aprofitant el viatge vaig anar de públic a The View (crec que era l'únic home i gairebé l'única persona de pell clara de tota la grada). El regidor ens va fer assajar mil vegades els crits que havíem de fer cada vegada que tornéssim de publicitat, quan Whoopi Goldberg o qualsevol de les presentadores anunciés qualsevol cosa o quan, per exemple, entrés el convidat d'aquell dia (que en aquest cas era Phil Collins).\n"Hem vist moments màgics a Sálvame gràcies al públic (com quan van acudir en massa a petonejar Lydia Lozano o a l'ungla/garfi de Marujita Díaz)"\nAls matinals espanyols no hi cal públic. No fem show. Ni tan sols es fan gaires entrevistes (potser a algun polític, però no gaire més). Ni té sentit tenir públic aplaudint i ovacionant un polític ni tampoc el té per rebre a la Isa Pi (que és el màxim a què podrem aspirar) com si fos la Nicole Kidman. L'star-system espanyol passa de la tele (cosa que em sembla una autèntica vergonya) i la tele sembla tenir poca intenció de reconvertir els matinals en una cosa més enèrgica i dinàmica. També he de dir que no m'imagino un gran grup de iaies cridant; aquest és un altre gran meló, l'edat del públic. Parlem de Sálvame Diario. Cada tarda tres files de senyores (i algun senyor) se situaven a cada costat del plató per veure en directe el programa que cada dia segueixen des de casa. Sí, tots tenim dret, independentment de la nostra edat, d'anar a la tele a passar la tarda. El problema ve quan el 97% del públic present supera les set dècades i el 3% restant (i ho sento pel que diré, però és el que pensem tots) en molts casos sembla recollit de qualsevol benzinera. Persones que parlen en veu alta i distreuen els col·laboradors, gent jove a la qual li falta la meitat de les dents i una infinitat de quadres estilístics innecessaris per l'ull humà. Perquè no sé què en penseu, però jo crec que això més que sumar… resta. És cert que hi ha hagut moments màgics a Sálvame gràcies al públic (com quan van acudir en massa a petonejar Lydia Lozano o a l'ungla/garfi de Marujita Díaz) però sent honestos, són petits diamants dins d'un núvol molt gris que en molts casos dóna al programa una imatge rància i antiga. Sense aquestes graderies, Sálvame s'estalviaria feina i fins i tot podria guanyar espai per construir algun set més (i així per fi renova plató).\nEn conclusió, crec que aquesta pandèmia ens ha donat pistes del que realment trobem a faltar i del que no, del que volem o necessitem i del que realment no ens aporta res. En tots els sentits i, per descomptat, a la tele també.\nTags: ANA ROSA QUINTANA, NANDO ESCRIBANO, SÁLVAME, SUPERVIVIENTES\nPublicació anterior'Tierra Amarga' (17,7%) continua sense tocar sostre i bat a 'Sálvame' (13,7%)\nPropera publicacióBelén Esteban torna a 'Sálvame' i esclata contra Kiko Matamoros: "És un desagraït"


Puigdemont renuncia al sou que correspon als expresidents i menysté l'oferta de Montoro\nEl president, Carles Puigdemont, no accepta que hagi estat cessat, de fet, reivindica des de Brussel·les el Govern legítim. Per tant, tampoc accepta la condició d'expresident ni el sou que això comporta. Aquesta és la resposta del president al ministre d'Hisenda, Cristóbal Montoro, que aquest dimarts l'advertia que disposa de deu dies per acatar l'article 155 si no vol perdre la pensió d'expresident.\nEls expresidents de la Generalitat tenen dret al 80% del sou durant la meitat del temps que han ocupat el càrrec i durant un mínim de 4 anys. És a dir, que Puigdemont, que va encapçalar el consell executiu 22 mesos, podria rebre la pensió d'expresident durant els propers 4 anys. Posteriorment, a partir dels 65 anys, tenen dret a cobrar una pensió vitalícia equivalent al 60% del sou.\nPer contra, el president, que durant la legislatura havia renunciat a la seva retribució com a diputat al Parlament, sí que es donarà d'alta per cobrar el sou base dels parlamentaris que li correspon durant els mesos que transcorrin fins a la constitució de la propera legislatura.\nEl mateix faran els consellers Jordi Turull i Josep Rull, cap dels dos rebran cap mena de retribució com a exconseller i, atès que van conservar l'escó tot i entrar al Govern, sí que s'acolliran al dret dels diputats a cobrar el sou base fins a la constitució de la nova Cambra.\nEn el cas del vicepresident, Oriol Junqueras, i la resta de consellers, la major part dels quals van renunciar a l'escó quan van assumir els seus departaments, sí que haurien decidit acollir-se a la pensió que els correspon i així ho hauria traslladat el Departament d'Economia al Ministeri d'Hisenda.\nLa renúncia del president al sou no comportarà, però, la pèrdua del dret a disposar, en el moment en què hi hagi un relleu formal al capdavant del Govern, d'un despatx i del reconeixement institucional que el Parlament atorga als expresidents de la Generalitat.\nrepública catalana Tous expulsa Rahola i la dona de Mas per evitar el boicot Marta Escobar Martí


Un treball sobre l’empresonament de set dones ampostines durant el franquisme, Premi de Recerca de Batxillerat Ciutat d’Amposta - Imagina Ràdio\nL’accèssit se l’ha endut el treball de recerca sobre la memòria història de l’ampostí Agustí Maigí Ferré, exiliat a França i empresonat a un camp de treball forçat nazi\nEl treball de recerca La lluita silenciada: el cas de set ampostines entre les reixes franquistes, de l’alumna Ariadna Tomàs Iborra de l’Institut Ramon Berenguer IV d’Amposta, ha estat reconegut amb el Premi de Recerca de Batxillerat Ciutat d’Amposta, que enguany arriba a la tretzena edició. L’accèssit també ha recaigut sobre una alumna del Ramon Berenguer IV i un treball de recerca sobre memòria històrica. En aquest cas, es va reconèixer el treball Memòria d’Agustí Maigí Ferré: exili familiar i treball forçat per a l’Alemanya nazi, de l’alumna de l’Institut Ramon Berenguer IV Montserrat Ferrando Sancho. Les guanyadores es van donar a conèixer dijous al vespre en un acte limitat d’aforament per la situació actual, en què només van assistir els i les alumnes participants amb 2 acompanyants, les directores i els tutors i tutores dels treballs dels dos centres amb batxillerat, l’alcalde d’Amposta, Adam Tomàs, la regidora d’Educació, Núria Marco, i una de les membres del jurat.\nLa recerca guanyadora, ’La lluita silenciada: el cas de set ampostines entre les reixes franquistes’ explica en què va consistir la repressió sobre la població republicana i, més concretament, els tipus de sistemes concentracionaris que s’hi van establir, amb els quals es va castigar els oposats i oposades al règim sotmetent-los i sotmetent-les a unes duríssimes condicions de vida. El treball es centra, però, en la figura femenina, la repressió afegida pel simple fet de ser dones i les presons dirigides a elles. La recerca finalitza amb la descripció de les presons femenines que hi va haver al territori català, centrant l’atenció en la presó de les Oblates de Tarragona, on van ser dirigides les dones ampostines. De cadascuna d’elles s’ha estudiat el motiu que va comportar el tancament, el procés penitenciari, que inclou el consell de guerra realitzat i la pena imposada, i l’alliberació, entre altres.\nQuant a l’accèssit, ’Exili familiar i treball forçat per a l’Alemanya nazi. Memòria d’Agustí Maigí Ferré’, fa un recorregut per la història de vida de l’ampostí Agustí Maigí Ferré, un home que visqué la Guerra Civil a Espanya i la Segona Guerra Mundial. Durant aquest període d’entreguerres es va exiliar a França amb la seva mare i germanes per fugir de la repressió per la derrota en la Guerra Civil. Van marxar cap a França per buscar asil i després d’establir-se en un refugi en un poblet de les muntanyes franceses, Maigí va ser requisat pels alemanys i dut a un camp de treball forçat nazi per treballar per a una organització. Aquesta es deia TODT i tenia com a finalitat la construcció de material d’obra militar i fortificacions nazis. Després d’un temps, es va escapar del camp i a Bordeus va conèixer un personatge que va ser qui el va salvar.\nAquest reconeixement, que entrega l’Ajuntament d’Amposta i l’Institut d’Estudis Comarcals del Montsià, està dotat amb 400 euros i l’edició del treball en format llibre per a les recerques guanyadores. El Premi de Recerca de Batxillerat Ciutat d’Amposta vol reconèixer aquells treballs de recerca sobre aspectes relacionats amb Amposta, la comarca del Montsià i les Terres de l’Ebre. Enguany s’han presentat un total de vuit treballs.\nPremi de Recerca de Batxillerat Ciutat d’Amposta\nArticle anteriorAgricultura vulnerable\nArticle següentMúsica al jardí d’Epicur


El transport cau un 50% i se centra en els sectors de l'alimentació i sanitari - ESCAPARATE DIGITAL\nEl transport cau un 50% i se centra en els sectors de l'alimentació i sanitari\nTot i que el transport de mercaderia és un sector essencial en la situació de l'estat d'alarma actual, les dades actuals reflecteixen una caiguda aproximada d'un 50% en l'activitat. Això es deu al fet que pràcticament els magatzems estan sense comandes, no només en el territori nacional, també a tot Europa, i tota la mercaderia que es mou en les vies de comunicació està destinada a l'alimentació i productes sanitaris.\nSegons ha pogut saber aquest diari, aquesta frenada ha afectat grans firmes del 'transport de la comarca ja que depenen en gran mesura del sector del calçat, que actualment està aturat. No obstant, segons declaracions de responsables d'aquestes agències, s'espera que en unes setmanes, a poc a poc alguns sectors recuperen una part de la producció.\nDavant la complicada situació que viu el país, els transportistes segueixen mantenint l'activitat per evitar el desproveïment. Tot i que el Ministeri de Transports ha emès una ordre per a les àrees de servei i els subministradors de combustibles a que donen serveis de menjar als conductors, molts llocs romanen tancats negant un servei bàsic i generant un greu problema als professionals.\nDavant d'aquesta circumstància, i gràcies a la petició de la Confederació Espanyola de Transport de Mercaderies (CETM), prop de huitanta restaurants i àrees de servei a tot el territori han començat a oferir menjar i espais on poder rentar-se o descansar els transportistes que actualment estan treballant.\nEl Ministeri d'Indústria ha ajornat temporalment l'obligació de passar la ITV als vehicles, mesura que afecta tant a professionals com a particulars .


Quines ulleres es porten? Tendències tardor-hivern 2014 by Vitaloptics - Vitaloptics\nQuines ulleres es porten? Tendències tardor-hivern 2014 by Vitaloptics\nEstilo de vida, General, indies, Moda\nEstem ja a mitjans de setembre i volem posar-vos al dia de les tendències en ulleres que ens porta la temporada tardor-hivern 2013-14. A Vitaloptics trobareu gran varietat d’estils per satisfer tots els gustos, això sí, marcats per l’atreviment i les ganes d’innovar amb muntures canyeres. Ens hem inspirat en pel·lis, sèries i celebrities, fonts indiscutibles de l’últim crit en moda. Endavant tardor!\n• Ulleres de pasta negra: les indiscutibles\nLes ulleres de pasta negra segueixen sent les reines , ens resistim a canviar perquè ens donen un look intel·lectual i sexy alhora i queden bé amb tot tipus de cares. A més, aporten aquest aire dels seixanta que tan bé queda – si no que l’hi diguin a Colin Firth a ‘A Single Man ‘!\nLes ulleres de pasta negra li senten de meravella a Colin Firth\n• Muntures de carei: triomfa l’estil college\nLes ulleres de carei són el complement perfecte per a la roba i els tons de tardor. Vénen les ulleres d’estil college que ens donen un aire més intel·lectual , combinades amb tabards de tres quarts i jerseis de bec amb camisa . Torna ‘El Club dels Poetes Morts’! Oh captain, my captain!\nTorna el look 'college' de El Club dels Poetes Morts\n• Retro molt extremat: la febre Mad Men\nSi sou amants de sèries com ‘Mad Men’ o ‘Pan Am’ , ja sabeu per on van els trets. Aquesta tardor arriben les ulleres estil anys 50-60, que proposa el salt de les muntures més tradicionals a un look molt més atrevit i trencador – o com el defineixen els fashion experts, passem de les ulleres de pasta a les secretàries vintage. Us atreviu ?\nL'estil més buscat aquesta tardor: secretaria vintage\n• En línia recta i amb seguretat!\nLa tardor porta muntures molt rectes, que, si bé poden endurir una mica les faccions, ens donen un aspecte molt segur i un halo de misteri. Per als que vulguin dir “aquí estic jo!”, vénen ulleres quadrades, molt rotundes només aptes per als/les que trepitgen amb seguretat. Com a mostra, les del Marcelo Mastroianni més misteriós i trendy en qui, sens dubte, es van inspirar per al ‘noi Martini’.\nLa inspiració del 'noi Martini': Mastroianni i les seves ulleres quadrades de pasta negra\n• Cat-Eye: les mirades més felines\nOriginàries dels anys 50, les ulleres cat-eye (o ulls de gat) són un dels atreviments que estan arrasant aquest any en muntures. Al seu dia eren el complement ideal del pentinat beehive (per fer-vos una idea, el d’Amy Winehouse) i , sens dubte , una de les cares que millor les lluïa era la de Marilyn Monroe. Aquesta tardor, les mirades es tornen felines aportant aquesta barreja de sex-appeal i serietat que tant agrada. Miauuu!\nMarilyn portava com ningú les muntures Cat Eye (ulls de gat)\n• Còctel de pasta i metall\nNo tot és pasta en el món de les ulleres, les montures de metall sens dubte entren amb molta força i ja hem vist a moltes celebrities optant per ulleres d’acer més lleugeres i estilitzades. Aquesta tardor vénen les ulleres combinades, que barregen ambdós materials a la perfecció. En look retro o més avantguardista, la qüestió és innovar i amb les muntures pasta+metall sens dubte ho aconsegueixes!\nUlleres pasta + metall: Robert Pattinson marcant estil amb les seves Ray-Ban retro


Imatge mitjançant @factsweird\nLa gent va utilitzar inicialment pa per esborrar marques de llapis fins al 1770, quan Edward Nairne va agafar accidentalment un tros de goma en lloc de pa per esborrar algunes marques.\nAbans del descobriment de la goma d'esborrar, la gent feia servir pa i pa ratllat per esborrar les marques de llapis. A Edward Nairne se li atribueix la popularització de l’ús del cautxú, que pel seu compte va ser força casual.\nNairne no va ser el primer a descobrir l’ús de la goma com a goma d’esborrar, ja que altres hi cridaven l’atenció abans. El 1770, per exemple, el químic Joseph Priestley ja havia cridat l'atenció sobre l'ús del cautxú com a goma d'esborrar.\nAquí hi ha una mica d’història darrere de la goma d'esborrar que mai no vau saber pastar.\nEls lectors de Snopes van compartir amb nosaltres un meme que afirma destacar la història de les gomes d'esborrar. El meme diu que molta gent feia servir pa o pa ratllat per esborrar les marques de llapis durant bona part del segle XVIII. També afirma que la goma d'esborrar va ser desenvolupada accidentalment per Edward Nairne el 1770, quan 'va agafar una peça de goma en lloc de pa i la va trobar molt eficaç'.\nL’afirmació és en part certa. A Nova Yorker la història del 2012 descriu com, 'Abans del cautxú, el material més adequat per esborrar les marques de llapis era la molla de pa'. Aquesta afirmació es fa ressò de Resum del lector, que deia: “Abans que les gomes d’esborrar es convertissin en un accessori de llapis normal el 1858, potser no us sorprendrà veure un escriptor que duia una rossa baguette amb els seus papers i equip. Això es deu al fet que les pa ratllades van ser les gomes d'esborrar més populars del món des de 1612 fins a 1770 '.\nAl capítol 3 del llibre, “ El llapis: una història del disseny i de les circumstàncies, ”, De Henry Petroski, l’autor descriu com els enginyers antics que van dissenyar el llapis i van adaptar el cable per escriure i dibuixar haurien justificat aquest ús:\nAixí, l'antic enginyer de llapis podria respondre a l'usuari del llapis antic que la marca no es podria fer més fosca sense despeses (tret que es volgués utilitzar carbó vegetal esmicolat) perquè no es coneixia cap material de llapis millor que el plom metàl·lic pur. I potser en un intent d’excusar-se per l’error del material, l’enginyer podria recordar als crítics del plom l’avantatge que la seva marca es podria esborrar amb pa ratllat.\nUn número de 1908 de La càmera La revista també va descriure el pa com una eina útil per esborrar o alleugerir els negatius:\nSi es necessita treure més part negra del que es pot treure amb la fricció d'un tros net de la pell de rentat, s'ha de recórrer a una goma índia bastant tova o a un tros de pa ratllat […] es pot fer servir pa nou, pastant un tros de molla de la mida d’una nou entre el polze i els dits fins que quedi com una massa, i es pot utilitzar de la mateixa manera que un tros de goma.\nUn relat descriu com l'ús popular del cautxú com a eficaç esborrador va sorgir efectivament d'un accident d'Edward Nairne a Anglaterra. Al llibre, ' Anglaterra estranya: descobreix els secrets i les sorpreses del país ', De David Long, una entrada sobre la invenció de la goma d'esborrar diu:' L'òptic Edward Nairne va buscar pa ratllat - utilitzat al llarg del segle XVIII per fregar marques de llapis -, però va agafar un tros de goma per error i va trobar que funcionava bastant millor '.\nPerò d’altres semblaven haver arribat primer a aquest descobriment. Segons la 'Trade Promotion Series' del Departament de Comerç dels EUA, a la primera meitat del segle XVIII, dos científics francesos reportat l'existència de cautxú a l'Acadèmia Francesa, ja que viatjaven per Amèrica del Sud i observaven el seu ús per part de la població nativa allà. Aquests homes francesos van donar a la goma el nom de 'caoutchouc' i un d'ells, Francois Fresneau, va escriure un informe sobre la seva importància comercial el 1751. Mentrestant, el 1770, el químic anglès Joseph Priestley convidat atenció a “una substància excel·lentment adaptada al propòsit d’esborrar del paper les marques d’un llapis de plom negre”.\nTot i que Priestley pot haver descobert les propietats d’esborrar la goma, Nairne sí acreditat amb el desenvolupament i la comercialització de la primera goma d'esborrar de goma a Europa, i per compte propi, es va produir accidentalment. Tenint en compte que moltes persones feien servir el pa abans d'aquestes innovacions, considerem que aquesta afirmació és una 'barreja' de veritat.


Palma XXI presenta el llibre 'La gentrificació a Palma. Barri a barri' a la Llotja\n19 abril 2021 06:29\nL'associació Palma XXI ha presentat presentat el llibre 'La gentrificació a Palma. Barri a barri'. Es tracta del primer volum d'una sèrie que analitzarà aquest fenomen als barris més castigats de Palma, començant per La Llotja i Santa Catalina.\nA l'acte s'ha fet la presentació pública de la nova associació de veïns i veïnes de la Llotja, a càrrec del president Jaime E. Herrero. També ha comptat amb la intervenció de Bel Busquets, vicepresidenta del Consell de Mallorca i consellera insular de Cultura, Patrimoni i Política Lingüística. La publicació del llibre ha comptat amb el suport del Consell.\n«Hem volgut que la presentació tengui lloc a un edifici emblemàtic per a la identitat de Ciutat que, paradoxalment, està ubicat a un dels barris més gentrificats: la Llotja de Palma», explica Jaume Garau, secretari de Palma XXI i coordinador del projecte. Al llibre apareixen dades exhaustives sobre moviments poblacionals, habitatge, canvis en la tipologia dels comerços, mobilitat i lluites veïnals, etc. configurant un mosaic des del que s'analitza el fenomen de la gentrificació a territoris molt particulars.\n«Des dels inicis de Palma XXI, promovem la dinamització d'un espai d'anàlisi d'aquest procés, d'un 'Observatori de la gentrificació' que serveixi de testimoni de les repercussions que es manifesten a la vida social i a l'economia del nostre entorn», explica Lluïsa Dubon, presidenta de l'entitat. Palma XXI espera continuar realitzant aquests estudis a altres barris de Palma durant l'any que ve, per poder comptar amb dades actualitzades que permetin fer propostes cap a un nou model de ciutat, més inclusiu, democràtic i sostenible per a la ciutadania.


Hort amb Cor: de març 2019\nFem un projecte per poder plantar en els escocells de davant de l'Escola i el presentem a l'Ajuntament!!\nJa fa un temps vàrem parlar amb els alumnes sobre la problemàtica dels escocells i la prohibició de l'herbicida glifosat per motius de salut. I tal com vàrem quedar amb l'Ajuntament presentem un petit Projecte per poder plantar en els escocells. És així com la Comissió de natura anem a estudiar el terreny.\nJunts anem a revisar els arbres de davant l’escola i ens adonem que la majoria d’arbres tenen els escocells coberts menys un parell que estan just davant la porta d’entrada del pati de l’escola. Amb els alumnes i amb l’ús de càvecs i rasclets treballem una mica el terra i veiem que:\n- La terra en superfície no és gaire bona.\n- Hem fet una cata en una profunditat d’uns 10cm. En aquesta profunditat el terra és millor i sembla adequada per plantar herbes silvestres, com ens indica el power point que ens han enviat des de l’ajuntament en col·laboració amb Marc Rosdevall de com s'han de treballar els escocells dins el Pla per poder recuperar 1.500 escocells a la ciutat de Girona.\nEns caldria un punt d’aigua, ja que la font propera a la plaça no funciona (però si fos necessari, per aquests dos escocells, dins el pati de l’escola tenim un punt d’aigua).\nNecessitem: llavors per plantar\ntràmecs o altres eines per treballar i\nAgrairíem molt si poguéssin venir un o dos jardiners a ensenyar-nos com plantar en els escocells, ja que ens interessa molt portar a terme aquest projecte al costat d’un professional; els alumnes entendrien millor el tema i seria una experiència molt gratificant i enriquidora.\nAquest projecte, si tires endavant, el podríem ampliar al curs vinent a altres arbres de la plaça.\nEls alumnes s’han mostrat molt engrescats i han proposat, un cop plantats, fer una crida al barri o al centre cívic del Barri vell-Mercadal perquè ens puguin ajudar en aquesta tasca. També proposem que un cop plantats tots els escocells de la ciutat fer una campanya perquè siguem conscients que els arbres són de tots i tots hem de col·laborar a tenir cura dels que ens envolta.\nEtiquetes de comentaris: ACCIONS, ESCOCELLS, SOSTENIBILITAT\nEns sumem a la vaga de diferents associacions pel CANVI CLIMÀTIC!!!\nEl divendres 16 de març els alumnes de cicle mitjà que estàvem de colònies ens vam sumar a la vaga a nivell Europeu del moviment Fridays for future per reclamar als polítics lleis per frenar el canvi climàtic.També ho vàrem fer amb els alumnes de la Comissió de natura el dilluns19 de març.\nCert és que de les petites accions de tots es poden fer canvis reals però en aquests cas hi ha d´haver una implicació política amb lleis compromeses en aquest canvi dons només el CO2 que desprèn una central petroquímica és incomparable al que pot reciclar un ésser humà tota la vida.\nConeixem també el moviment "Sing for de Climate Belgium" també un crida des de la base estudiantil pel canvi climàtic. Aquí en podeu veure el vídeo.\nTambé ens sumem al moviment "Meat the victims" moviment nascut a Austràlia, estès ja per Europa i que ja ha fet dues actuacions a Catalunya en defensa dels drets dels animals.També és un crida des de la base estudiantil QUE ACTUEN ELS DIUMENGES.\nTots aquests moviments ens haurien de fer reflexionar sobre la societat que vivim i que volem i a ser conscients que els nostres alumnes han d'aprendre a lluitar des de la base i en grup.\nPublicat per HortambCor a 16:56 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: CRIDA, SOSTENIBILITAT\nPublicat per HortambCor a 18:40 Cap comentari:


Premsa i Patrimoni: Gaspar Bennàssar, s´Arquitecte\nJOSEP J. ROSSELLÓ És més que probable que la gran majoria dels ciutadans que aquell dissabte, 5 de novembre de 2005, contemplaven sorpresos com unes màquines, un escamot de picots, anaven esbucant, amb força pressa, el popular Pont del Tren, no sabessin que aquella petita obra d´enginyeria l´havia construïda un dels més coneguts arquitectes de la primera meitat del segle passat: Gaspar Bennàssar i Moner. Potser alguns el van relacionar amb l´avinguda que duu el seu nom, a l´Eixample de Palma, però segurament tampoc no tingueren present que, en aquell mateix carrer, hi ha una de les altres obres emblemàtiques del nostre arquitecte: el Coliseo Balear, la plaça de toros.\nDigau-me innocent però sovint penso que, si la ciutadania tingués més coneixements de qui foren les persones -i les obres- que han anat bastint la nostra història més quotidiana, ens hauríem estalviat moltes malifetes, suplint la ignorància i el despreci -una cosa duu l´altra- que molt sovint manifesten els nostres administradors.\nNo estic pensant només, ni sobretot, en el Pont del Tren, respecte del qual ni la consellera patricida ni la batlessa còmplice podien al·legar desconeixement; penso amb les murades de Palma, amb les seves portes, amb convents i esglésies, amb el Teatro Lírico i el teixit urbà de Sa Gerreria?\nLa setmana que ve, precisament, dimarts dia 15, farà tres quarts de segle que va morir, a Barcelona, l´arquitecte Bennàssar. Encara no havia fet els seixanta-quatre anys i deixava una notable empremta en la fesomia urbana de Palma, que en bona part encara avui podem apreciar i que hauríem d´evitar que segueixi el camí del Pont del Tren.\nL´obra de Gaspar Bennàssar està lligada, en l´imaginari popular, sobretot a algunes construccions modernistes. Durant molt temps, el comú de la gent assimilava modernisme amb Gaudí i amb la ciutat de Barcelona.Arquitectes modernistes emperò n´hi va haver molt més, i a Mallorca hi són presents no pocs exemples d´un corrent estètic potser no massa durador però sí ben característic.\nBennàssar va ser un autor prolífic. Després d´haver iniciat estudis d´enginyeria a Madrid, va acabar decantant-se per l´arquitectura i amb trenta anys tenia el títol professional a la butxaca. Només quatre mesos després d´obtenir la titulació fou nomenat arquitecte diocesà de Menorca: i en pocs anys, ocupà plaça d´arquitecte municipal a Palma; també fou arquitecte del Ministerio de Instrucción Pública, diocesà de Mallorca i del Real Patrimonio, entre d´altres càrrecs. Tot plegat, i segurament també per les seves bones relacions socials, pocs altres arquitectes de la seva època li van fer ombra.\nEl modernisme de Gaspar Bennàssat el trobam, doncs, a l´antic Escorxador Municipal de Palma, a la ja esmentada plaça de toros, així com a edificis civils ben coneguts (el del bar Triquet, l´antic hotel Príncipe Alfonso de Calamajor, Can Maneu al Sindicat, els Almacenes El Aguila, el Cine Born?) i d´altres més anònims, sobretot vivendes particulars: Villa Schembri al Terreno, les cases de Gaietà Segura o de Francesc Pizà, l´edifici de La Espiga de Oro o el panteó de la familia Pomar al cementiri de Palma.\nI també podríem parlar d´altres obres no modernistes, com la primera seu de Sa Nostra o el desaparegut Teatro Lírico. Tinguem-los, doncs, presents i estiguem-ne a l´aguait.\nEtiquetes de comentaris: diariodemallorca.es, Difusió del Patrimoni, Palma


Shanghai Huanghao Hotel Chongming Shanghai Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.2 Xinxingzhi Road, Changxing i Chongming, Shanghai, Xina, 201913 - Veure al mapa\nBarri Changxing i Chongming Jinqiao i Waigaoqiao Pudong Estació de Tren SHA - Zhabei Districte de Qingpu Putuo Jiading Hongkou SongJiang Zona Internacional de Turisme i Resorts de Xangai Now Centre Internacional Expo Pudong\nEstació de Metro Sud Waigaoqiao Zona Lliure Mercat\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Shanghai Huanghao Hotel Chongming es troba a la zona de Changxing i Chongming de la ciutat de Shanghai. L'hotel no està massa enfora del centre de la ciutat: només a 36.6 km, i normalment només es triga 55 minuts per arribar a l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Shanghai Huanghao Hotel Chongming, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Shanghai Huanghao Hotel Chongming es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, aire condicionat, mini bar, despertador, telèfon són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Shanghai Huanghao Hotel Chongming és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Shanghai.


Fotografia :: La casa. (1970)\nÀlbum de Marta…\nLa casa. (1970)\nHi ha el paper pintat de la paret, el pastís, els meus avis. Hi ha la botella de sifó. La veritat és que la casa la recordo igual, me’n recordo de la làmpara i del quadre, de les cortines i aquell sofà de pell.\nTítol: La casa. (1970)\nDescripció: Hi ha el paper pintat de la paret, el pastís, els meus avis. Hi ha la botella de sifó. La veritat és que la casa la recordo igual, me’n recordo de la làmpara i del quadre, de les cortines i aquell sofà de pell.\nNom del fitxer: 26Marta_Rovira015 copia.jpg\nEtiquetes: retrats familiars, avis, oci, domicili\nComentaris de La casa. (1970)


La Societat Catalana d’Ordenació del Territori (SCOT) és filla del Congrés de Cultura Catalana (clausurat l’any 1977), concretament de l’àmbit VIII, sobre l’ordenació del territori. Aquesta filial de l’Institut d’Estudis Catalans, amb aquell origen, activa ara, en un moment clau per al país, un congrés per a l’any 2014 fet a partir d’una plataforma de diàlegs o fòrum.\nEl motiu principal és la reversió a la societat dels coneixements, de les branques de la ciència i de la tècnica, articulades al voltant de la SCOT, una entitat integradora. En la situació actual, similar a la d’aleshores, de confirmació de la sobirania del poble i de vocació de construcció del país, la SCOT vol oferir i aportar alternatives, bé que en contextos diferents. Aquest congrés és fruit d’un procés de diàleg, amb materials científics i acadèmics, tècnics i professionals, amb l’objectiu de produir alternatives a l’estat actual del territori i l’urbanisme del país. El procés, engegat a mitjan 2012, s’ampliarà amb la potència de la plataforma 2.0 del web de la SCOT (www.scot.cat).\nSituació complexa del territori i de l’urbanisme\nLa situació del país és complexa pel que fa als temes de l’ordenació del territori i de l’urbanisme. Catalunya hereta, amb una àmplia i llarga tradició, dues línies de treball no prou connectades: l’urbanisme a escala local i l’ordenació del territori a escala nacional. Una integració entre escales és bàsica. Cal integrar un urbanisme municipal fort i una acció de planificació territorial gradual i expansiva. En primer lloc, tenim l’experiència de les polítiques urbanes que permeteren superar els dèficits de qualitat de vida, de la població a les ciutats, deguts a l’especulació i al franquisme. En aquesta línia, cal dir que els trenta anys de democràcia municipal tenen un bagatge més positiu que negatiu en el tema de referència. Pel que fa a la planificació territorial, aquesta està emmarcada en dues etapes diferents. En els orígens, està limitada a un esquema genèric de Pla Territorial General del Catalunya, sense continuïtat en les escales territorials i sectorials de planejament (anys vuitanta i noranta), i amb un fort impuls, en totes les escales de planificació territorial, en els darrers anys. A aquest impuls bàsic de planificació, s’hi van sumar altres nivells més qualificats, com els derivats del paisatge (Conveni Europeu del Paisatge signat l’any 2000 per Catalunya), l’habitatge i els temes de l’escenari ambiental, entre altres.\nTerritori i urbanisme, bàsics en la construcció de Catalunya\nD’una banda, tenim l’urbanisme local, fruit del model polític de la transició, que ara està en crisi per raons polítiques. Les polítiques de Catalunya s’han recolzat en un urbanisme de base local o municipal, no solament en relació amb la planificació urbanística, sinó també per la llarga experiència de gestió pública, tant pel que fa a projectes com a mètodes i a noves eines de política urbana. Aquesta línia ha estat sotmesa, en els anys de pressió dels sectors financer i immobiliari, a una tensió alta; conseqüència dels impactes —encara que limitats a determinats indrets— provocats per la corrupció i el trencament de l’equitat urbana.\nD’altra banda, la planificació territorial de Catalunya, completada en la darrera etapa, és un fet remarcable, però està mancada d’instruments de política i de gestió inter i supralocal. Les eines d’administració efectives continuen en els dos plans damunt dits: el local i el nacional. El país té un mosaic de plans que han originat, però, una restitució de la mirada local, en el nou marc dels sistemes territorials, com els d’espais lliures o els d’infraestructures. Aquesta situació és nova. Tenim, finalment, un model complex de totes les escales i de totes les temàtiques. Però no tenim recursos ni eines a una escala equivalent. No solament perquè la nova organització administrativa del país no està tancada —tema que fou central en el Congrés de Cultura Catalana de 1977 i, especialment, en l’àmbit VIII—, sinó també perquè l’escenari de crisi econòmica i política redueix els recursos de gestió i trasllada el debat al tema central polític de la sobirania. Però, en tot cas, el futur del país necessita propostes alternatives que integrin aquesta complexitat i tensió, perquè territori i urbanisme són elements clau de la realitat de Catalunya.\nLa SCOT organitza un fòrum i un congrés el 2014 per fer país\nEn aquest context, la SCOT fa de pont entre el Congrés original i la situació actual. Amb un conjunt de diàlegs de base científica i acadèmica, tècnica i professional, es farà un fòrum i un congrés el 2014. Coordinat amb el ritme de la nostra institució mare, l’IEC, i de la societat catalana. Els diàlegs i la plataforma 2.0 permetran construir alternatives (propostes, recomanacions i suggeriments) a la situació actual del territori i de l’urbanisme del país. També hem impulsat contactes amb els col·legis professionals i les associacions del país per a articular-les i s’ha ofert fer camí conjuntament amb el Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya. El Congrés, fruit del Fòrum, intenta millorar el país, tal com va fer l’àmbit VIII, sobre l’ordenació del territori, del Congrés de Cultura Catalana, el qual, constituït en assemblea el dia 9 d’octubre del 1975 a Barcelona, féu vint-i-vuit actes més, tant assemblees com reunions de treball, fins a l’Assemblea final del dia 25 de setembre de 1977, a Tortosa. Mirem els orígens per construir, com aleshores, un futur millor per al nostre país.


Unes calces que prometen «la vagina perfecta» revolucionen el mercat de l\nUnes calces que prometen «la vagina perfecta» revolucionen el mercat de la roba interior\nEstan disponibles en diferents colors i són tot un èxit a Amazon\ndijous, 6 d’abril 2017 - 18:40h\nLes calces prometen una «vagina perfecta». | Cedida\nLes vendes a Amazon d'aquestes calces, anomenades 'cameltoe', s'han disparat. Des que aquesta peça de roba interior femenina es va fer popular a les xarxes socials, cada vegada més dones s'hi han mostrat interessades. El producte, que ja era conegut a Àsia, es ven per 30 euros i promet aconseguir una «vagina perfecta». Perquè sigui així, porten incorporada una peça d'espuma a l'alçada de la vagina que potencia i marca els llavis a través de la roba.\nAquesta peça ja ha arribat a Europa i sembla ser tot un èxit. Els dissenyadors asseguren, en declaracions per 'The Sun', que la idea ha vingut de la voluntat de crear una «vagina de dissenyador perfecta». La popularitat d'aquestes calces ve de la mà de l'augment d'operacions estètiques en la zona genital. Cada vegada més dones se sotmeten a un procediment quirúrgic per millorar l'aspecte de la vagina.\nLa pàgina web d'Amazon ja té diferents opinions registrades sobre el producte: «Ni t'adones que les tens, però la resta sí. Amb malles ajustades és molt evident», «No em sento estranya. Quan te les poses s'adapten perfectament al cos» o «Semblen un bon sostenidor. Aquestes calces permeten aixecar-les i separar-les».\nLes calces han revolucionat el mercat de roba interior femenina. | Cedida


Trànsit preveu que uns 450.000 vehicles surtin pel pont del Pilar tot i el coronavirus - Diari de Girona\nTrànsit preveu que uns 450.000 vehicles surtin pel pont del Pilar tot i el coronavirus\nMés de 1.200 agents dels Mossos d'Esquadra vetllaran per mantenir la seguretat a les carreteres\nEl Servei Català de Trànsit (SCT) preveu que surtin de l'àrea metropolitana de Barcelona uns 450.000 vehicles pel pont del Pilar tot i les precaucions que imposa la pandèmia de la Covid-19. Trànsit subratlla que es tracta d'una previsió, atès les dificultats de fer càlculs precisament per l'afectació que el coronavirus tindrà en el comportament de la població. Sigui com sigui, l'SCT activarà un dispositiu especial de trànsit a partir de les tres de la tarda d'avui dia 9 d'octubre fins a la mitjanit del dilluns dia 12. Protecció Civil de la Generalitat fa una crida a extremar la responsabilitat en el compliment de les mesures de protecció davant la covid-19 en cas de desplaçar-se a altres municipis.\nEls Mossos d'Esquadra han convocat 1.245 agents per vetllar per la seguretat viària i la mobilitat a la xarxa viària de Catalunya. Per aquesta operació especial de trànsit, s'han previst un total de 1.107 controls: 238 d'alcoholèmia i drogues, 163 de seguretat passiva, 118 de motocicleta, 276 de distraccions, 188 de velocitat i 124 controls de transports.\nAquest cap de setmana llarg del Pilar suposa una operació especial de transició definitiva entre les retencions habituals de l'estiu, que es concentren cap a zones costaneres, i les pròpies de l'hivern, cap a destinacions de muntanya, on es preveu que hi hagi una major afluència. Es podran registrar retencions especialment a la C-16, la C-17, la C-14 i l'N-145.


No hi ha res pitjor que trobar una cançó favorita en Simfy però incapaç de descarregar-lo per a la recollida. (Hem estat tots allà.) Però abans que es comprometen a trobar ràpidament una bona solució consultant directament en els motors de cerca o publicar preguntes sobre un munt de fòrums, comprovi els softwares de recepció per sota, que pot ser la manera més fàcil d'aconseguir les seves metes.\nTunesGo i Streaming Audio Recorder pot descarregar qualsevol música de Simfy, mentre hi ha sòlid procedent de l'ordinador. El fitxer de sortida serà tot el MP3 que alleuja la preocupació sobre el problema d'incompatibilitat de format.\nUna altra bona part és que aquest programa que Streaming Audio Recorder permet crear ringtones amb diferents temes, que poden fer el seu telèfon sona un caramel d'orella a tots. El que és encara millor és que-lo automàticament descarrega la informació ID3 per a cada cançó així vostè pot gestionar la seva biblioteca de música fàcilment.\nSolució 1.TunesGo---com descarregar música des de música il·limitada lliure\nCom descarregar música de música il·limitada lliure?\nEs pot referir a aquesta classe: com descarregar música de música il·limitada gratuïta a través de TunesGo\nFeu clic a la icona de descàrrega dalt i aconseguir aquest programa instal lat. Tingueu en compte que hi ha dues versions, treballant de manera semblant i principalment parlarem sobre la versió de windows en aquest article.\n2 Descarregar cançons de Simfy\nObriu el programa i cal prémer el botó de registre a la cantonada superior esquerra en primer lloc. Obriu la pàgina web Simfy per tocar música que t agrada. Quan hi ha so procedents de l'ordinador, el programa aconseguirà enregistrat.\nPot tocar Simfy cançons contínuament i es poden descarregar de la mateixa manera. El que cal fer és mantenir una bona connexió a internet i desfer-se de qualsevol altre so al seu ordinador.\n3 Transferència Simfy música a iTunes\nDesprés de la música de Simfy és descarregat, aneu a la pestanya Biblioteca per seleccionar-los i fer clic l'afegir a botó iTunes per enviar Simfy música a iTunes. I es crearà una nova llista de reproducció anomenat SAR en iTunes per mostrar totes les cançons.\nPer trobar on les cançons de Simfy s'emmagatzemen localment, clic correcte en les cançons seleccionades i escollir obrir-se a la carpeta per localitzar-los al seu ordinador.\nDamunt és tot sobre descarregar música Simfy i en el camí, ID3 informació, com detalls de la cançó i detalls de l'àlbum, també és descarregat. També podeu editar la informació fent clic correctament les cançons de la pestanya Biblioteca i seleccionant Veure detall al menú emergent. Llavors pot afegir qualsevol informació en la columna de la dreta que impulsarà. Com per crear tons de trucada, només cal fer clic a la icona d'anell i retallar qualsevol part en el mapa de bits suggerint en el fons salvar. No puc esperar a tenir una oportunitat? Descarregar el programa sota i donar-li una oportunitat.\n> Recursos > vídeo > com descarregar música des de Simfy


Medalla de la Coronació de la Reina Elisabet II 1953 - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa Medalla de la Coronació de la Reina Elisabet II 1953 (anglès: Queen Elizabeth II's Coronation Medal 1953) és una medalla commemorativa per celebrar la coronació de la Reina Elisabet II, el 2 de juny de 1953. Es va atorgar en 138.214 ocasions, incloent 11.561 australians i 12.500 canadencs.\n2 juny 1953 –\nLes dames poden lluir la medalla penjant de l'espatlla esquerra amb el galó en llaç.\nLes medalles no tenien cap inscripció, llevat les 37 atorgades als membres de l'Expedició britànica a l'Everest, que portaven la llegenda "Mount Everest Expedition", que van assolir el cim de l'Everest el matí de la coronació (Sir Edmund Hillary va ser fet cavaller i va rebre la Medalla de la Coronació a mans de la Reina unes setmanes després al Palau de Buckingham).\nUna medalla circular, de 3,5 cm de diàmetre en plata. A l'anvers apareix l'efígie coronada de la Reina Elisabet II, amb un coll alt d'ermini i lluint el collar de la Lligacama i la insígnia del Bany.\nAl revers apareix el monograma reial (EIIR) sota una corona. Al voltant hi ha la llegenda QUEEN ELIZABETH II CROWNED 2ND JUNE 1953 (Reina Elisabet II Coronada 2 de juny de 1953).\nPenja d'una cinta vermell fosc de 32mm d'ample. Al centre hi ha dues franges blau fosc, i a les puntes hi ha una franja en blanc.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Medalla_de_la_Coronació_de_la_Reina_Elisabet_II_1953&oldid=24307650»\nDarrera modificació: 28 jul 2020 a les 09:30


Juan José Bigas Luna | citizenjoel\nEl dia 5 d’abril va morir a l’edat de 67 anys el cineasta barceloní Juan José Bigas Luna a La Riera de Gaià (Tarragona), un dels directors catalans més importants dels últims anys. Va descobrir actors i actrius com Javier Bardem i Penélope Cruz.\nFins a l’any 1973, no es iniciar en el cinema. Es dedicava al disseny industrial i a l’interiorisme. Va començar rodant curts, fins que va arribar el seu primer llargmetratge: Tatuatge, el 1976, una adaptació de la novel·la homònima de Manuel Vázquez Montalbán.\nPerò el seu primer gran èxit arribaria l’any 1978 amb Bilbao, una història d’amor entre un psicòpata i una prostituta. Aquest film va formar part de la secció oficial del Festival Internacional de Cannes d’aquell any. Allà ja va dibuixar la seva firma amb tota claredat: estètica rupturista.\nDesprés de dirigir una sèrie de films amb el mateix estil com Caniche, Reborn i Lola, va convertir-se en el gran descobridor d’actors i actrius catalans i espanyols amb Jamón, Jamón, amb què va guanyar un Lleó de Plata al Festival de Venècia, i Las edades de Lulú . En aquestes pel·lícules es van consolidar noms com els de Javier Bardem, Penélope Cruz o Jordi Mollà. Altres obres destacades d’aquesta època varen ser Huevos de Oro (1993) o La teta y la luna (1994), autobiogràfica.\nPosteriorment, va dirigir La Camarera del Titanic (1997), on s’allunyava del seu estil habitual. Començava la seva etapa de films més clàssics. Fins que al 2001 entra en una etapa de sensualitat més assumible pel gran públic amb Son de mar.\nUn cop finalitzat aquest darrer film, es va dedicar al teatre, amb “Comedías Bárbaras”, durant la II Biennal de València. El 2006 va començar una trilogia sobre la dona, l’èxit i el món de l’espectacle amb Yo soy la Juani.\nAquest va ser el seu últim gran èxit cinematogràfic , on va descobrir Verónica Echegui, que va guanyar el Premi Goya a la millor actriu revelació. Ja a l’any 2010, va rodar Di Di Hollywood, que és una homenatge a Brigitte Bardot.\nL’últim producte audiovisual que va realitzar és la campanya d’un conegut producte de neteja. Un anunci que destil·lava l’estil que l’havia portat a la fama. Ara mateix estava realitzant la versió cinematogràfica de la novel·la de Manuel de Pedrolo, “Mecanoscrit del segon orígen”.\nVa definir en una entrevista el cinema com ” jugar a ser Deu, crear temps”. Allà mateix va confessar que si durant un temps li havia interessat la pornografia, ara li interessava més l’erotisme. Un erotisme que va marcar tota la seva carrera cinematogràfica, malgrat la seva evident evolució i les concessions estilístiques de la seva última etapa.\nAquesta entrada s'ha publicat en Noms propis i etiquetada amb Bigas Luna, cinema, cinema català, Javier Bardem, Penélope Cruz. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n← Grandes esperanzas (Great Expectations)


Eduard Costa: “Per a mi la natura és una gran porta creativa”\nL'ex Amics de les Arts publica el primer disc del projecte L’Últim Indi\n4 min. Barcelona 23/03/2019 09:01\n651x366 Eduard Costa és L'Últim Indi / Marc Rovira Eduard Costa és L'Últim Indi / Marc Rovira\n“Aquestes cançons neixen d’una introspecció i passen pel cor”, diu Eduard Costa sobre el material que tragina sota el nom de L’Últim Indi, el seu projecte personal després de deixar Els Amics de les Arts i que presentarà en directe el 13 d'abril al Festival Strenes de Girona. "La família és importantíssima per emprendre un projecte com aquest. Els Amics de les Arts és un projecte consolidat; en canvi, L'Últim Indi està començant. Òbviament, em coneixen, saben d'on vinc, però tot està per fer", assegura.\nLes cançons del disc van ser primer poemes. ¿Són tots de la mateixa època?\nQuan vaig fer 40 anys, ara fa dos anys, la meva dona em va regalar un llibre autoeditat amb tots aquests textos. Després van esdevenir cançons. I quan estàs en un procés creatiu de fer un disc també en van arribant de noves. Per tant, hi ha cançons que han arribat més a última hora. La primera que vaig fer és L’últim indi, i l’última, Marxa ben lliure.\n¿Quan estaves fent les cançons ja havies decidit deixar Els Amics de les Arts?\nNo. Coexistíem. Hi havia el llibre de pomes i les cançons que anava fent, però no estava acordat res.\n¿Comptant amb Caïm Riba com a productor, buscaves una sonoritat que va del folk més despullat a certa cruesa elèctrica?\nSí, és bonic quan té aquella simplicitat i alhora la contundència de les distorsions. El Caïm el coneixia de seguir-lo quan ell estava a Pastora. Recordo que la meva dona era molt fan de Pastora i anàvem a concerts. Fins i tot el 2009, quan fèiem el primer disc d’Els Amics de les Arts, ens vam reunir amb ell. No sabíem si fer un disc amb un productor o sense i al final vam decidir que ens llançàvem a l’aventura sense productor. Però ara, al començar L’Últim Indi, vaig tornar a connectar amb ell. Té aquesta elegància amb les seqüències electròniques i amb les guitarres i ens hem entès molt bé.\nUna de les singularitats del disc és el so del guitalele , una mena d’híbrid de guitarra i ukelele.\nM’agrada la seva subtilesa, que contrasta amb les distorsions del Caïm. A diferència de l’ukelele, que té quatre cordes, el guitalele en té sis i això et permet tenir tota l’harmonia i tota la riquesa de la guitarra, però amb aquest so tan folk i tan brillant, com el dels charangos i els timples. El guitalele m’està donant moltes alegries. Hi ha cançons com La sorra del desert que tenen aquella simplicitat sense additius.\nEn canvi, altres cançons com ara Les llavors tenen més elements.\nLes llavors va néixer amb una melodia sobre un ritme. Vaig començar a posar uns acords i de sobte vaig notar que calia una coral, i vaig trucar a una amiga meva que canta al Gospel Viu Choir, que dirigeix el Moisès Sala. Al final han cantat en vuit cançons, perquè la coralitat és molt present en aquest disc. És un plaer quan se sent una cosa expandida. No té sentit posar deu vegades la meva veu si ho puc cantar amb quaranta persones.\nLa natura és l’eix de les cançons?\nSí, perquè per a mi la natura és una gran porta creativa.\nDe fet, has tingut una relació professional i acadèmica amb el medi ambient.\nSí, vaig fer ciències ambientals, m’ho vaig passar molt bé, i després, un doctorat en física de les radiacions centrat en la radioactivitat ambiental. Vaig estar a Stanford, vaig anar a l’Antàrtida i vaig explorar la ciència en tota la seva força. Però va arribar un moment que en vaig tenir prou d’estar en un laboratori amb una pipeta i volia fer música. I amb Els Amics de les Arts va ser això, vam començar de zero.\n¿I no has tingut el desig de tornar a la ciència?\nNo. El que sí que estic fent és acostar-me a la natura des d’un altre lloc. Quan fas medi ambient hi ha com un sentiment de lluita molt important, però ara he entès que no serveix de res queixar-te, sinó que tu pots transformar les coses fent el que puguis per crear un escenari diferent. Però jo no m’enfadaré amb aquell escenari.


PREMIS 31 DE DESEMBRE | Obra Cultural Balear d'Artà\nS’han presentat a Can Alcover-Espai de Cultura (c. de Sant Alonso, 24, Palma), els guardonats amb els XXV Premis 31 de Desembre, que l’Obra Cultural Balear lliura cada any a persones i entitats que hagin destacat per la seva tasca cívica i a favor de la llengua i la cultura. Hi han pres part el president de l’OCB, Jaume Mateu, i, en nom dels guardonats, Pere Estelrich (El crepuscle encén estels), Guillem Bernat (Aires Sollerics), Miquel Duran, Maria Àngela Melis i Miquel Ferrer (Gremi d’Editors).\nActe seguit, Mateu ha anat enumerant les persones i entitats guardonades a l’edició d’enguany. Es tracta del Gremi d’Editors de Balears (Premi Francesc de Borja Moll); de l’oceanògraf Miquel Duran Ordinyana (Premi Josep Maria Llompart); del Club Super 3 (Premi Gabriel Alomar); de la historiadora Catalina Moner i Mora (Premi Emili Darder); d’Aires Sollerics (Premi Bartomeu Oliver); del programa d’IB3 Ràdio El crepuscle encén estels (Premi Miquel dels Sants Oliver); de l’economista Jaume Garau i Taberner (Premi Bartomeu Rosselló-Pòrcel); i de la dinamitzadora lingüística Maria Àngela Melis (Reconeixement al voluntariat lingüístic). El president ha explicat que la Nit de la Cultura serveix cada any per fer un balanç de tot el que s’ha fet en aquesta terra a favor de la llengua, la cultura i el país. També ha assenyalat que, enguany, hi haurà d’haver referències a la política lingüística de les institucions, especialment al tancament de Ràdio Televisió de Mallorca. Mateu ha afirmat que, així mateix, hi haurà un record per a les persones que ens han deixat, entre elles un expresident de l’OCB com Bartomeu Fiol o un escriptor de la talla d’Alexandre Ballester. “Però per damunt de tot”, ha assegurat el president, “es tracta d’homenatjar els premiats, les persones i entitats que han fet una bona tasca i que creuen en el país i en la llengua. L’acte servirà per a donar el sus a la celebració dels 50 anys de l’entitat, un camí que, segons Mateu, ha estat riquíssim, exigent, responsable i assenyat. Durant el proper any l’OCB organitzarà diferents actes commemoratius, reforçarà la seva xarxa territorial i farà un crit a l’esperança activa”. Segons Mateu, la gala de dissabte serà alegre, de reconeixement a la feina feta; però també reivindicativa, perquè els objectius de l’entitat no s’han assolit”.\nL’oceanògraf Miquel Duran ha fet una crida a la recuperació íntegra del senyal de TV3 a les Illes Balears, vists els retrocessos lingüístics a IB3. Ho ha fet des del seu compromís amb l’associació Voltor, que va permetre la recepció de la televisió catalana a Mallorca.\nPere Estelrich, locutor del programa d’IB3 El crepuscle encén estels, ha agraït el premi en nom de tot l’equip, format per persones que procedien de fora del mitjà, i n’ha remarcat el caràcter coral, que pren el seu nom d’un vers del poeta felanitxer Miquel Bauçà, la ironia del qual ha inspirat un programa que dóna veu als defensors del patrimoni i a la xarxa social.\nMaria Àngela Melis ha agraït el premi, que considera més col•lectiu que individual. Segons la normalitzadora lingüística de Capdepera, si no fos per la implicació de les associacions i dels centres educatius, no hagués estat possible la tasca que s’ha fet al poble del Llevant, i els ha dedicat el guardó.\nMiquel Ferrer, en nom del Gremi d’Editors, ha donat també les gràcies a l’Obra Cultural Balear, i ha considerat el premi un esperó en moments difícils. Ferrer ha considerat que el guardó és per a les 13 editorials, però especialment per a les empleades de l’Illa de Llibres i de l’Espai Mallorca, que fa mesos que no cobren. El president del Gremi ha desitjat que l’Espai Mallorca tengui continuïtat l’any que ve, fet que no està ni molt menys assegurat.\nPer últim, Guillem Bernat, director d’Aires Sollerics, també ha agraït el premi i, després de donar l’enhorabona als altres guardonats, ha afirmat que “amb la força de tothom en sortirem”. Ha remarcat especialment la important tasca de recuperació del vestit tradicional que ha fet l’associació, que també ha inclòs la recuperació del vocabulari amb que s’anomenava històricament.\nJaume Garau i Taberner (Palma, 1977) és investigador en Economia i Turisme i destaca també per la seva feina a favor de la construcció europea.\nDoctor en Economia amb una Tesi sobre la competitivitat i la satisfacció turística en els destins de sol i platja de la Mediterrània, els seus treballs s’han publicat en nombroses revistes acadèmiques internacionals, entre els que destaca l’estudi sobre la saturació ambiental i turística de les Illes Balears, guardonat amb el premi ESADE.\nEn l’àmbit de la construcció europea ha treballat en el Parlament Europeu i com a expert de la Comissió Europea, destinat a l’Oficina del Primer Ministre del Govern de Malta, per preparar l’ingrés d’aquest país a la UE.\n← ASSEMBLEA PER LA LLENGUA\nSÍ A LA CULTURA →


Per què va ser estrangulat i decapitat Diego de Almagro?\nInici Preguntes i respostes Per què va ser estrangulat i decapitat Diego de Almagro?\nEl conqueridor castellà va ser assassinat per ordre d'un altre conqueridor, Francisco Pizarro, amb qui s'havia enfrontat pel control de les terres que havien pres als inques\nRetrats de Francisco Pizarro (a l'esquerra) i Diego de Almagro (a la dreta) Wikimedia Commons\nEls conqueridors castellans Francisco Pizarro (Trujillo, 1478) i Diego de Almagro (Almagro, 1475), d’origen humil, més el primer que el segon, que van arribar a l’Amèrica del Sud enrolats en els exèrcits dels Reis Catòlics, van pujar de rang gràcies al valor, la tossuderia i la cobdícia, i cap al 1524 van associar-se per dominar l’imperi incaic.\nDos intents fallits de conquesta partint de Panamà, amb els homes malalts, amotinats i afamats, i amb Almagro sense un ull, que havia perdut per una fletxa, no els van fer defallir. Pizarro va aconseguir el suport de l’emperador Carles I, que li va prometre títols a les terres conquerides, fet que va disgustar Almagro perquè els títols i els diners per a ell no eren tants. Tanmateix, aprofitant la guerra civil entre inques —que acabaria amb la mort dels dos pretendents, Atahualpa i Huascar—, plegats van aconseguir el seu propòsit.\nL’any 1534, l’imperi conquerit va dividir-se en una zona al nord, Nova Castella, per a Pizarro, i una zona al sud, Nova Toledo, per a Almagro, més la regió de Xile, encara per conquerir. Uns territoris que van resultar pobres i difícils de sotmetre, impulsant Almagro a enfrontar-se amb Pizarro per controlar terres més al nord. Almagro fou capturat durant la guerra de les Salines, l’abril del 1538. Al juliol, fou estrangulat i decapitat per ordre d’un germà de Pizarro. Els almagristes no van cessar fins que van assassinar Pizarro a Lima, el juny del 1541.


Editorial | Patinets i seguretat viària\nEls usuaris han de ser conscients que utilitzen un vehicle subjecte a les normes de trànsit\nDijous, 10/10/2019 | Actualitzada 11/10/2019 - 13:44\nEl 2015, l’Ajuntament de Barcelona va detectar «la gran proliferació de vehicles de mobilitat personal» i va advertir d’«una situació de mala convivència a determinades zones de la ciutat». Va ser el pas previ per desenvolupar una modificació de l’ordenança de circulació que es va implantar el 2017 amb la finalitat de «fomentar una mobilitat sostenible i segura». L’ordenança estableix com a criteri general la prioritat dels vianants, amb estrictes mesures relacionades amb la velocitat, la prohibició de circular per la vorera i la utilització dels carrils bici a les voreres o les calçades. Tot i que l’objectiu d’aquesta ordenació municipal del trànsit va ser una gran varietat de dispositius, ha sigut finalment el patinet elèctric, en ple auge des del 2018, la manera de mobilitat més afectada per aquesta normativa.\nDes d’aleshores, i com a conseqüència de la facilitat en el seu maneig i de la comoditat que representen per a l’usuari, han proliferat de manera notable i la seva presència als carrers s’ha convertit en un problema de seguretat notable. La recent enquesta de l’Ajuntament sobre les preocupacions dels barcelonins, situa la circulació en tercer lloc, i el fenomen dels patinets no és en gens aliè a aquesta percepció. A Barcelona es produeix cada dia, de mitjana, un accident en què hi ha patinets elèctrics involucrats. Ja sigui per la imperícia dels usuaris, per l’excés de velocitat o per la falta de consciència de dur un vehicle potencialment perillós que intervé no només en el trànsit sinó en la vida del ciutadà corrent.\nDavant aquestes dades, Albert Batlle, tinent d’alcalde de Seguretat, ha advertit de la necessitat d’exigir als patinets una matrícula i una assegurança, una demanda que va més enllà de les atribucions municipals i que ha de ser regulada per la Direcció General de Trànsit. Es tracta d’un buit legal que s’ha d’afrontar de manera immediata. Tot i que des de la DGT s’anuncia la imminència de l’entrada en vigor d’una nova normativa, aquesta mai acaba d’arribar. I sembla ser que no es contemplarà ni la matriculació ni l’assegurança, si més no en els més populars (amb velocitats de fins a 25 km/h). No podran circular per les voreres i s’hauran d’atenir a les sancions previstes per a un altre tipus de vehicles, com en els casos d’ús del mòbil o conducció sota els efectes de les drogues o l’alcohol, i hauran de comptar amb un certificat de circulació.\nConvé que les administracions arribin com més aviat millor a punts d’acord (com un límit d’edat per anar amb patinet, per exemple), ja que la normativa municipal depèn en bona mesura de la regulació estatal, però és a les grans ciutats on el problema apressa més. La prioritat ha de ser la seguretat viària, tant pel que fa als mateixos usuaris dels patinets com a la població en general. Els beneficis que comporten aquests vehicles (principalment de mobilitat i absència d’emissions a l’entorn urbà) no ens han de fer oblidar que el seu ús cada dia més estès també genera situacions negatives que s’han de resoldre amb una legislació i una inspecció més contundents.\nTemes: Patinets elèctrics Editorials El Periódico Accidents de trànsit


ARA EDITORIAL: Els casals i les colònies d’estiu s’han de poder fer amb la màxima normalitat | BELLATERRA.CAT\n« BELLATERRA SALUT: Dia Mundial de la Infermeria\nRESTAURANT MARCS BELLATERRA: Menú Midgia (per emportar) »\nARA EDITORIAL: Els casals i les colònies d’estiu s’han de poder fer amb la màxima normalitat\n12 Mai 2020 per Viot\nEl món de l’educació en el lleure està seriosament preocupat per les exigències de seguretat sanitària plantejades per la Generalitat per a les activitats en casals, colònies i campaments d’aquest estiu.\nEn essència, entitats com Fundesplai o la Fundació Pere Tarrés, els dos principals agents del sector, consideren que els requisits establerts són, a la pràctica, gairebé impossibles d’aplicar. Si ja resulta complicat pensar en una escolarització per al setembre amb distàncies de seguretat i grups reduïts, encara es fa més complicat en el cas del lleure formatiu, l’essència del qual té a veure amb les activitats a l’aire lliure, esportives, en moviment. El contacte amb la natura i la convivència estreta i en llibertat entre els nois i noies són també elements cabdals d’aquesta formació informal tutelada per monitors joves que estableixen una relació molt propera amb els infants i adolescents.\n¿Com es pot mantenir aquest esperit basat en una convivència intensa, en què els aspectes emocionals passen en primer pla per sobre dels continguts acadèmics propis de l’escola, quan, segons la proposta del Govern, els nois i noies no es poden relacionar espontàniament, no es poden tocar i han de mantenir una distància de seguretat de dos metres? No cal ser un expert en educació o en psicologia infantil per veure’n la dificultat. L’estiu i l’entorn d’unes colònies, casals o campaments són segurament els llocs menys propicis per fer complir unes normes tan estrictes. Des del sentit comú o des de l’experiència familiar, també queda clara la dificultat del repte. “Demanar que els nens juguin a dos metres de distància va contra la naturalesa de l’activitat de lleure i va contra la naturalesa dels nens”, afirma amb raó Pep Montes, gerent de l’Associació Catalana d’Empreses del Lleure, l’Educació i la Cultura.\nPer tant, caldrà buscar maneres menys rígides de garantir la seguretat sanitària del lleure estival jove. Perquè el que està clar és que, després de mesos tancats a casa, sense poder anar l’escola i sense gaudir, doncs, de l’amistat i la convivència dels amics a l’aula, als patis i als jardins, els nois i noies tenen més necessitat que mai d’un estiu de lleure educatiu. No és realista creure que els monitors, fins i tot si hi ha recursos públics extra –cosa que ara mateix no està garantida– per redoblar esforços i augmentar les contractacions, puguin garantir el compliment d’unes normes com les que s’han proposat.\nSegurament, la manera d’assegurar un estiu actiu per a tots ells passa per controls sanitaris previs, al més exhaustius possibles, que permetin després una activitat sense encotillaments inviables. I, això sí, amb condicions d’higiene més exigents de les habituals que probablement haurien d’estar tutelades i garantides amb la incorporació de professionals de la sanitat a les diferents activitats. Les monitores i monitors no poden fer el paper ni d’infermeres ni de vigilants de seguretat. No se’ls pot exigir aquesta responsabilitat, tan allunyada, d’altra banda, de la seva tasca formativa. Cal, doncs, pensar més a fons la manera de garantir els casals, colònies i campaments d’estiu.\nArxivat a Bellaterra | Etiquetat Casals i colònies d'estiu, Catalunya, Coronavirus |


Material gràfic | Terrassa fa 75 anys\nBrowsing All Posts filed under »Material gràfic«\nEl 7 d’agost de 1986, fa 25 anys, va morir l’artista terrassenc Josep Rigol i Fornaguera. A més de per la seva obra, Rigol ha passat a la història per ser l’heroi que va salvar les Esglésies de Sant Pere de la destrucció quan va esclatar la Guerra Civil. En el seu record, publiquem aquesta […]\nTerrassa, 21 de juliol de 1936. Tan ràpid canvien les coses que aquest matí la Guàrdia Civil ha marxat del quarter del carrer d’Emili Soler (Sant Leopold) destí a Barcelona, per ordre de els autoritats. Les seves famílies s’han instal·lat a les cases de familiars i amics. Diuen que a Barcelona han rebut els guàrdies […]


Encamp es planteja fer fires temàtiques del Bolet, el Càmping o la Bicicleta - Poble Andorrà\nEncamp es planteja fer fires temàtiques del Bolet, el Càmping o la Bicicleta\nEl comú considera que el mercat d'estiu ha funcionat molt bé i estudia fer diferents esdeveniments\nUn porc a la brasa que es coïa a foc lent donava la benvinguda a tots aquells que volien donar una volta pel mercat d’estiu de la plaça de Sant Miquel d’Encamp. La parada de ‘kebabs de proximitat’ és una de les més exitoses de la trobada de firaires, que estaran a la parròquia fins diumenge al vespre. Alguns dels comerciants -locals i estrangers- han repetit després de l’èxit de les anteriors edicions i els carrers de l’antic veïnat de la parròquia s’han omplert d’embotits, melmelades, llaminadures, joies i artesanies.\nLa parada de Kebabs ha estat una de les de manor èxit.\nEl conseller de Turisme i Reactivació Econòmica, Nino Marot, s’ha mostrat satisfet amb l’afluència de residents i turistes que han visitat les parades. També ha destacat la bona rebuda que han tingut els concerts, que “ajuden a dinamitzar el teixit comercial de la parròquia”. Aquest serà el quart i darrer mercat d’estiu que organitza el comú d’Encamp, després d’haver-ne realitzat dos al Pas de la Casa i dos a Encamp. L’esdeveniment forma part del pla de xoc per reactivar la parròquia a causa de l’aturada econòmica que va provocar la pandèmia.\nAmb la voluntat de preparar les noves activitats que animin la parròquia a la tardor, Marot ha avançat que la setmana vinent es reuniran amb l’Associació d’Empreses d’Encamp, “per organitzar esdeveniments similars, que han funcionat molt bé”. En aquest sentit, ha afirmat que “ens hem d’adaptar al moment de l’any i pensem que una bona proposta seria fer la Fira del Bolet, però tampoc hem d’oblidar altres fires com podria ser la del càmping, la caravana o de la bicicleta, que poden tenir èxit en molts moments de l’any”.\nL'FP de Farmàcia i el de Turisme començaran l'any vinent (si ha acabat la pandèmia)


La batalla per fer d’una afició la professió | Enderrock.cat\nJoaquim Vilarnau | 23/12/2021 a les 09:30h\nArxivat a: Enderrock, El Pony Pisador, músics i cellers\nEl Priorat és una comarca clau en la producció vitivinícola catalana. Està dividida en dues denominacions d’origen que ofereixen vins amb característiques prou diferents: Priorat i Montsant. A Marçà, al sud de la comarca i en plena DO Montsant, hi ha el celler Vendrell Rived, una empresa familiar que del seu hobby n’ha fet una professió i una manera de viure. L’hem tastat amb El Pony Pisador.\nNúria Barceló és la copropietària amb el seu marit, Josep Maria Vendrell, del Celler Vendrell Rived, de Marçà. Ella ha rebut dos integrants del grup barceloní de folk El Pony Pisador, Guillem Codern (banjo i harmònica) i Miquel Pérez (fiddle i percussions). Els músics han visitat les vinyes i el celler amb ganes, tot interessant-se pels aspectes del procés d’elaboració del vi. I, com calia esperar, hem rematat la jugada davant una ampolla de L’Alleu, el vi estrella del celler.\nEls dos ‘ponys’ han escoltat atentament les explicacions de Barceló, i han quedat parats quan s’han assabentat que un tap pot arribar a valdre un euro i que cadascun és olorat individualment per una persona experta que certifica que està en bon estat i que no farà que el vi es torni bouchonné, és a dir, que agafi gust de tap. I és que el món del vi va més enllà de les vinyes: hi ha el tap, les ampolles, les etiquetes, els controls de qualitat de la DO...\n“En la música no existeixen aquests controls de qualitat. Al final és l’audiència qui determina què és bo i acaba triomfant. I tampoc no és cap garantia de res perquè hi ha gustos diversos, i el que a algú li sembla brutal, un altre pot trobar que és una porqueria”, anota Pérez. I respon la vinyatera: “A Catalunya actualment no hi ha vins dolents. Si la matèria primera és bona, ho hauries de fer molt malament per elaborar un vi de mala qualitat.\nTot i això, hi ha vins millors que altres. Per fer vi no calen grans coses, només mimar-lo una mica i acompanyar-lo. Suposo que amb la música deu passar el mateix...”.\nCodern respon: “No es pot reduir tot només a la part tècnica del solfeig i l’harmonia perquè hi acabaria faltant alguna cosa. De fet, hi ha artistes que es nota que es preocupen més de la tècnica que de l’emoció”. I passa el mateix amb el vi: “Nosaltres li donem personalitat. L’Alleu és un vi que té la part del meu home, que és més seriós. I els dos Miloca són com jo, més esbojarrats. Són vins amb nervi i nosaltres els tanquem a l’ampolla. No els fem amb qualsevol raïm, escollim molt bé quin ha de ser perquè ens doni un bon resultat”. Pérez se sorprèn: “Pensava que el món del vi s’assemblava al de la clàssica perquè havia de preservar les essències i que no hi havia experimentació, però crec que m’equivocava... Però, fins a quin punt es pot experimentar i que la gent ho compri?”.\nEn un punt de la conversa la vinyatera i els músics recorden els seus orígens i descobreixen coincidències notables. Núria Barceló rememora: “Vam començar amb tres tines, fent cinc mil ampolles. Només teníem les vinyes verdes del meu sogre. La resta l’hem anat plantant des de fa vint anys, els quartos se n’han anat i estan escampats... I ja fa anys que vivim de la vinya”.\nPer la seva banda, Guillem Codern detalla com van ser els primers temps del grup: “Això que expliques em sona molt. Quan nosaltres vam començar tots teníem altres feines. A poc a poc vam anar-les deixant i un dia ens vam adonar que estàvem vivint de la música. Vam crear el grup el 2014 i dos anys després vam fer una maqueta, un disc gravat a lo punki. El 2019 vam decidir posar-nos-hi de veritat, però va venir el covid-19”. Miquel Pérez afina: “Fa tres anys tots teníem altres feines, perquè El Pony no generava diners. Calculo que l’any passat només un trenta per cent dels meus ingressos van venir del grup, però enguany ja representa la major part”.\nA can Vendrell Rived s’escolta la música en parella o en família: “Ens agrada sobretot la música pop de Pixies o R.E.M... i ara escolto molta música en català gràcies a les meves filles, són grups com Manel, Els Amics de les Arts o Antònia Font… Va arribar un moment que els vaig dir que posessin el que els donés la gana, excepte l’horrible reggaeton!”. Pel que fa als gustos d’El Pony Pisador, Pérez assegura: “El vi va començar a agradar-me l’any passat. Ma mare és de vi blanc i mon pare, de negre. I jo vaig començar amb vins blancs ben freds. Al vi negre hi vaig arribar abans de l’estiu”. Mentre, Guillem Codern es decanta clarament pel negre: “M’agrada el negre però encara no sé determinar de quin tipus. L’Alleu m’ha encantat”.


Ajuts per a la restauració en règim de custòdia fluvial - Terrassa Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Societat » Ajuts per a la restauració en règim de custòdia fluvial\n3 abril 2018 a 15:00\nL’ACA obre la convocatòria\nRiu Ter al seu pas per Foixà.\nL’Agència Catalana de l’Aigua (ACA) ha obert la convocatòriaper atorgar els ajuts en matèria de custòdia fluvial. Fins el 28 de maig, les entitats disposen d’un període de dos mesos per presentar les sol·licituds per acollir-se a aquesta línia de subvencions.\nEs destinaran més d’1,6 milions d’euros entre 2018 i 2021 per aquesta matèria. En la present convocatòria es destinarà un import total de 500.000 euros per executar actuacions de recuperació de riberes en el període 2018-2019. L’ACA finançarà fins a un 80% del cost de les actuacions subvencionades, que faran entitats sense ànim de lucre i ens locals amb acords de custòdia fluvial signats.\nAquesta convocatòria complementa la línia de foment de la custòdia fluvial que l’Agència va iniciar el 2017 amb la promoció de convenis de custòdia fluvial amb entitats ambientals.\nLes entitats que s’acullin a aquesta línia d’ajuts duran a terme tasques de restauració de riberes dels rius i de sensibilització sobre la importància dels ecosistemes fluvials. El pressupost destinat a aquests ajuts està previst en l’actual planificació hidrològica catalana i en el seu Programa de mesures (2016-21).\nEls ajuts en matèria de custòdia fluvial pretenen incentivar la cooperació i la coordinació entre agents del territori, entitats i propietaris de terrents adjacents a les riberes i l’administració de l’aigua, a través de convenis de custòdia fluvial, per a permetre una gestió sostenible dels espais riberencs i un compromís dels titulars i interessats a través d’actuacions de conservació i recuperació d’aquests espais.\nPrèviament a aquesta ordre de subvenció, l’Agència Catalana de l’Aigua ja ha subscrit quatre convenis de custòdia fluvial, sense aportació econòmica, concretament amb la fundació Emys, a la riera de Santa Maria, amb l’Associació ambiental La Sínia, al Baix Gaià, amb la Fundació Aurora, al riu Francolí (Tarragona-El Morell) i al torrent del Bogatell, i amb el Consorci del Ter per a l’estudi i l’encàrrec de gestió d’actuacions de custòdia fluvial del bosc de Ribera al riu Ter als termes municipals de Foixà i Colomers.\nTambé té en estudi quatre propostes més, com la del Centre d’Estudis dels Rius Mediterranis (CERM) a les rieres de la Costa Brava; l’Associació Hàbitats per a diversos cursos d’aigua de la conca del Congost (riera de Martinent, riera de Carbonell i riera d’Avencó); i el Centre d’Estudis de la Natura (CEN) al riu Francolí.\n#ACA #ajuts #CEN #CERM #convocatòria #fluvial\nPresentació del projecte europeu Life Alnus\nmaig 2019 (146)