L’ eset ontinet suma la seva primera victoria a la 1ª divisió nacional - TV Digital Ontinyent\n13 maig 2021 - 5:31 h\nInici Esports L’ eset ontinet suma la seva primera victoria a la 1ª divisió...\nL’equip ontinyentí es va imposar al C.B. Cartagena per 75-72 davant de mes de 200 espectadors que crearen un ambient especial.\nAquesta setmana l’equip sènior del Club Martínez Valls Bàsquet, l’ Eset Ontinet, s’estrenava a casa davant d’un molt difícil adversari, el C.B. Cartagena. Els murcians son, com, la temporada pasada, clars favorits per ocupar els primers llocs de la classificació al final de la temporada.\nTambé cap destacar el primer partit com a local de l’últim fitxatge de l’equip col·legial, Cheikh Diop, pivot de 2.03 d’altura d’origen senegalès que ve a reforçar el joc interior davant la lesió un dels pilars clau la temporada pasada Carlos Calabuig.\nDes del bot inicial no hi va haver dominador del partit. La igualtat fou la tònica de quasi tot el partit, on les diferencies no arribaren al 10 punts. L’ intercanvi de cistelles i les excessives precipitacions per ambdós equips, feren que la igualtat lluira a l’ electrònic. Al final del primer quart el marcador era de 16-16.\nDavant de la superioritat física dels col·legials, no tant d’altura sinó de ritme, el C.B. Cartagena intentava parar el ritme de joc, i esperar que els seus jugadors franquícia portaren el pes del partit. Cal recordar que al planter del C.B. Cartagena es troben jugadors de renom com Damián Alexander García Reinisch, que ha format part d’ equips de categoria LEB, o José Serrano un pivot clàssic, dels equips murcians de EBA. L’ intensitat defensiva dels blanc-i-blaus feren molt difícil que els murcians desplegaren totes les seves armes.. La constància, i l’alè del públic assistent feren que els ontinyentins s’emportaren un exigu avantatge de cinc punts al descans (35-30)\nA la represa el partit seguia la mateixa tònica, l’ intercanvi de cistelles. L’ESET ONTINET seguia oferint un bàsquet ràpid i alegre, que ficava cada volta mes nerviosos als cartageners, que esperaven un partit fàcil, per a les seves aspiracions. A la fi del tercer quart el marcador era quasi el mateix que a la primera part, 53-50.\nA l’últim quart els deixebles de Fede Cloquell es deixaren la pell, tant a la banqueta com en pista. Sabien que una victòria en les 3 primeres jornades els permetia no despenjar-se dels llocs de meitat taulell. L’equip visitant, a la desesperada, intentava canviar a una defensa pressionant per evitar els atacs fàcils del ontinyentins. Al cap i a la fi en un partit tan igualat com aquest sols podia guanyar el que menys errors hagués comes, i així va ser. L’equip d’ Ontinyent s’enduia la victòria per 75-72\nA destacar el treball en equip dels jugadors del planter de l’ESET ONTINET, on tots van aportar la seva llavor per a la victòria final. També, aquest any l’equip col·legial esta patint prou amb les lesions. A la baixa confirmada de Carlos Calabuig es sumava la de Pep Mollà amb problemes als adductors, que va ser suplit per Chema Gómez.\nTambé hem de destacar el fabulós aspecte que tenia el pavelló. Mes de 200 persones acompanyaren i encoratjaven durant els 40 minuts a l’equip local. Des d’ el Club Martínez Valls Basquet “estem orgullosos de vore com el nostre esport torna a tindre vida dins de l’activitat esportiva del poble. Sols cal girar-se i mirar les grades del pavelló d’aquest dissabte per saber que l’afició gaudeix i esta compromesa amb nosaltres, amb el basquet d’ Ontinyent. Un xicotet i senzill esforç individual de cada aficionat, fa que el Club prenga aire nou i energies renovades per afrontar un pas mes endavant del nostre projecte”.\nLa pròxima setmana l’ ESET ONTINET, es desplaçarà a Benidorm, on es trobarà davant d’un dur rival, que pot ser a final de temporada competisca pel mateix objectiu que els ontinyentins. El dissabte a les 20.30 al pavelló de Foietes C.B. Benidorm- ESET ONTINET.\nArticle anteriorEl PP pierde la mayoria absoluta en Ontinyent\nArticle següentLa diputada provincial a la Diputació de València visita les obres d’accés al riu clariano\nL’ ESET Ontinet cau en casa del S.C.D. Carolinas per, 67-65\nL’ESET ONTINET perd front a l’Elda\nL’ESET Ontinet s’emporta un partit on van guanyar els atacs a...\nEl partit el va guanyar l’equip que va tenir més encert als instants finals del partit. A més, destacar el debut de la nova...\nL’ ESET Ontinet suma 4 victòries consecutives\nTV Digital Ontinyent - 01/02/2012 0\nEls ontinyentins guanyaren al Construcciones Iniesta Archena per 91 a 80, i es col•loquen ala zona privilegiada de la classificació. Esta vegada ens visitava el...\nTercera victoria consecutiva de l’ ESET Ontinet front al torrepacheco PER...\nTV Digital Ontinyent - 22/07/2013 1\nA la fi de la primera volta de la lliga, els ontinyentins han aconseguit un balanç de 7 victòries i 6 derrotes que els...


Casa Regàs - Arquitectura Catalana .Cat\nFons Fotogràfic O. Maspons / Arxiu Històric del COAC\nEl promotor Oriol Regàs, principal artífex de la gauche divine barcelonina , tenia una casa d'estiueig a Calella de Palafrugell , a la Costa Brava (Girona) . En ella es donaven cita personatges de diversos àmbits que compartien un estil de vida obert i desenfadat . Quan Regàs va encarregar el 1970 a Clotet i OTB dissenyar la seva nova casa, aquests van tractar de plasmar en el seu projecte aquest esperit iconoclasta dels agitats anys 60. El nou emplaçament era proper a l'anterior però cap a l'interior , a la població de Llofriu. Ja existia un petit mas, ben situat , però escas i inutilitzable , per la qual cosa es va decidir col·locar -hi el garatge i altres serveis. La construcció de nova planta podia llavors adoptar una forma lliure, sinuosa, semblant a un piano de cua, i bolcar tota ella cap a una piscina central, com un espai aterrassat comú per estar. Les diverses dependències s'anaven desordenant de forma harmònica, amb espais intermedis i vestíbuls, configurant una insòlita tipologia adequada als canviants usos imprevistos.


´Em sap greu que Duran no hagi vingut´ - Diari de Girona\n´Em sap greu que Duran no hagi vingut´\nVicenç Gavaldà i Maria Creu Guerrero sortint de l´Audiència. acn\nBARCELONA | ACN/EFE/DDG Els condemnats per l'anomenat cas Treball van acudir a l'Audiència de Barcelona a recollir, juntament amb els seus advocats, la sentència de la causa, que confirma, punt per punt, l'acord assolit entre la fiscalia, l'Advocacia de l'Estat, la Generalitat, les defenses i Unió. Així, l'empresari andorrà Fidel Pallerols i tres càrrecs d'Unió i del departament de Treball no entraran a presó, però hauran de pagar, conjuntament amb UDC, 380.000 euros d'indemnització i una multa de 250.000 euros. ?Vi?cenç Gavaldà, exsecretari d'organització d'UDC, va dir que li sabia "greu" que Josep Antoni Duran Lleida no hagués anat a recollir la sentència també.\nDemana la dimissió\nEl portaveu adjunt del PPC al Parlament, Santi Rodríguez, va demanar que Josep Antoni Duran i Lleida dimiteixi "de totes les seves responsabilitats polítiques" després de la sentència. Segons Rodríguez, "la sentència explica fil per randa com era aquesta trama i com es desviaven diners cap a UDC". Segons ell, constata el "finançament irregular" de la formació i creu que Duran intenta "negar allò que és evident".\nPer al portaveu popular, és "positiu" que Duran demani perdó, però, segons la seva opinió, el líder d'Unió no pot continuar "enganyant la ciutadania". "Duran té dos problemes afegits a la sentència: la comprensió lectora, si és que ha llegit la sentència, i la seva persistència a negar l'evidència", va afegir el representant del PPC, segons un comunicat del partit.\nDiu que es va comprometre a depurar responsabilitats\nEl PSC va demanar al president del comitè de govern d'UDC, Josep Antoni Duran i Lleida, que recordi el seu compromís respecte al cas Treball, "faci honor a les seves paraules" i "depuri responsabilitats" pel finançament il·legal del partit. Segons va indicar el diputat del PSC Jordi Terrades en un comunicat, la sentència "confirma el que el PSC ha denunciat des de fa setmanes, que hi ha hagut finançament irregular d'Unió Democràtica", i va confiar en el fet que "Duran doni unes explicacions més convincents de les que ha donat fins ara".\nDescarta el finançament irregular del partit\nUnió Democràtica de Catalunya (UDC) va destacar que la sentència sobre el cas Treball constata que no hi va haver finançament irregular de la formació liderada per Josep Antoni Duran i Lleida. En un comunicat, Unió destaca que, després de més de 14 anys de procés judicial, s'ha conegut la sentència "de la qual es desprèn la inexistència de finançament irregular d'UDC".\nInsta Duran a complir especialment dos manaments\nEl portaveu de Ciutadans (C's), Jordi Cañas, ha demanat la dimissió de Duran i Lleida, en entendre que la sentència demostra que hi va haver "finançament il·legal" d'Unió. "Duran ja ens té acostumats a entendre que no compleix la màxima llei dels ciutadans, que és la Constitució", ha afirmat Cañas, i li ha demanat que, "com a bon democratacristià, compleixi els deu manaments", i especialment el número vuit, que diu que "no mentiràs" i el número deu, que diu que "no desitjaràs els béns aliens".


Per Enrique Banús; 03.11.2015\nJa està: a qui se li acut parlar de migracions ara?\nQuan hem sentit a parlar per última vegada de l’ebola? Ja gairebé ni ens en recordem. “Ja està, ja està”, deien les mares als nens quan s’havien fet mal i ploraven desconsoladament. S’ha emportat 11.000 vides i —després d’una treva brevíssima— n’acaben d’aparèixer, el 16 d’octubre, dos casos nous a Guinea Equatorial.\nOn són els polítics de talla capaços d’anticipar-se als problemes o, almenys, de resoldre’ls?\nJa se sap fa molt de temps que l’única manera sostenible de controlar la migració és actuar als països d’origen. A l’Àfrica subsahariana cal desenvolupament; a Síria i voltants, pau\nHem tornat a veure, una vegada més, la crisi de la política, el fracàs de la política, l’absència, la inexistència de la política\nNo obstant això, la memòria de l’opinió publicada i també pública és molt més breu. S’ha de tenir valor per parlar de la crisi migratòria. És d’ahir: ja està, ja està. I encara que no sigui veritat i continuï aquí —tot i que amainarà a mesura que vagi entrant la tardor i encara més l’hivern—, fem com si, en efecte, ja hagués passat. Perquè aleshores hauria arribat el moment d’entrar a fons en la reflexió, ja amb una certa distància.\nCadascú fa la seva lectura del que ha succeït en els últims mesos. La meva és senzillament aquesta: hem tornat a veure, una vegada més, la crisi de la política o —si ho preferiu— el fracàs de la política, o —si us agrada més— l’absència, la inexistència de la política. Almenys en dos àmbits: quant a les migracions en si i quant a la situació en què es trobaven les regions de les quals parteixen aquestes migracions.\nEn primer lloc, Europa no té una política migratòria. En el fons, perquè és una qüestió que afectava pocs països, bàsicament els mediterranis (Itàlia, Espanya, Malta; menys França i Grècia). En efecte, les migracions clàssiques procedien de l’Àfrica subsahariana, caminaven fins a topar-se amb les màfies que per una bona quantitat de diners les transportaven a l’altra banda de la Mediterrània o, més ben dit, les abandonaven a la seva sort a la Mediterrània, molt sovint en condicions precàries en extrem. Uns arribaven, d’altres morien, s’ofegaven, sucumbien exhausts, eren rescatats per pescadors, la guàrdia costanera, la policia. A les màfies això no els importava. A molts països europeus, en el fons, tampoc. Quantes vegades s’han queixat els italians, els maltesos, els espanyols, que els deixaven sols. I en el fons depenia dels controls costaners del Marroc, Algèria, Tunísia o Líbia —si és que existeix com a país estructurat— quants milers de persones, perseguint el somni europeu, es feien a la mar.\nPerò això era nou: entraven per Grècia, per Sèrbia, per Croàcia, creuaven Hongria i Àustria, volien —la majoria— arribar a Alemanya. Venien fugint de la guerra, de la bogeria de dos bàndols –tots inhumans–, venien caminant per les seves vides. Venien sobretot de Síria.\nI el seu futur va dependre d’uns polítics que no sabien què fer. Excepte el Govern hongarès, a qui almenys no se’l pot acusar de tebiesa, d’incoherència, d’anades i vingudes i giragonses. No, la seva postura ha estat nítida des del principi: un rotund “no” als fugitius, un “no” avalat per mesures dràstiques de tancament de fronteres i intervenció policial. En els altres països, un ho vull i no puc o no ho vull, però què vols que hi faci… Alemanya, un cop més, va marcar la pauta. I va mostrar precisament aquesta falta de reacció política. La població, després d’uns brots xenòfobs inicials, va reaccionar amb entusiasme a l’arribada dels refugiats: les escenes de rebuda a les estacions, amb flors, amb pancartes, amb salutacions, eren certament commovedores. La cancellera Merkel, força atenta sempre a aquests estats anímics dels electors, se’n va adonar i es va posar al capdavant de “l’exèrcit de l’acollida”. Aquí és quan va pronunciar la famosa frase que a Alemanya no hi hauria “sostre”, és a dir, que no hi hauria limitació en el nombre de persones acollides. Certament estava emparada per la Constitució alemanya, que, escrita el 1948 i amb el record molt viu de tants exiliats alemanys, consagra el dret a l’asil polític. Però ni és tan clar que tots els que arriben són perseguits polítics ni tampoc això vol dir que la concessió del dret no s’hagi de compaginar amb altres drets. En qualsevol cas, va haver d’aguantar les crítiques no només dels seus socis bavaresos, que no desaprofiten cap ocasió per mostrar un perfil propi i distanciar-se en això i allò de “la seva cap però no del tot”. Aquesta vegada el desacord va més enllà de les escaramusses habituals. A més, va ser criticada per un dels seus: el ministre Thomas de Maizière, membre del Govern, home de confiança i —com ella— crescut a l’Alemanya comunista. Veurem en què acaba tot l’embolic, però s’ha de dir que no va néixer d’una reflexió política madurada i consensuada.\nMentrestant, quant a la migració en general, un cop la migració siriana va posar en guàrdia també altres estats, la solució va ser establir un sistema de quotes, de quants refugiats corresponien a cada país. I va començar aleshores una disputa com d’escala de veïns, amb alguns estats que no van entrar en el repartiment i d’altres que regatejaven com es regateja al mercat. Espectacle indigne, que mostrava de manera molt clara la manca d’una política migratòria madurada, discutida amb anticipació, no només guiada per les presses i precipitacions d’una situació que ja era aquí no només ante sinó intra portas.\nAquesta no és la manera de fer política, una manera que a més pugui convèncer els ciutadans que han escollit uns líders serens i prudents.\nTanmateix, la decisió de la política es reconeix també ab origine. Ja se sap fa molt de temps que l’única manera sostenible de controlar la migració és actuar als països d’origen. A l’Àfrica subsahariana cal desenvolupament; a Síria i voltants, pau. Ni s’aconsegueix el desenvolupament ni s’aconsegueix la pau. Han millorat les condicions de vida a l’Àfrica? Sí. Prou perquè es garanteixi a tothom un nivell de vida que anul·li el desig de marxar a la recerca del somni europeu? No. Per què? Són moltes causes concatenades i no és qüestió de desplegar-les aquí. Però sens dubte també té a veure amb el fet que la política de cooperació no és tan incisiva com podria ser-ho.\nI a Síria, per què no hi ha pau? Allà va començar, en el marc de l’anomenada “primavera àrab”, una rebel·lió contra un dèspota anomenat Assad. I els països del “primer món” no van saber què fer: donar suport als rebels, quant, com? Va anar passant el temps, el conflicte es va enverinar, al bàndol dels rebels va anar entrant el fonamentalisme, fins que l’autoanomenat Estat Islàmic es va establir amb força en una part del territori. Les vacil·lacions van anar a més. Ara, ja amb aquest suposat Estat fermament ancorat i un cop ha mostrat tota la seva inhumana barbàrie, Putin decideix entrar-hi a fons, donar suport a Assad i bombardejar decididament, passant per sobre de les reticències i vacil·lacions també d’un Obama que immediatament abans de l’inici dels bombardejos, al marge de la cimera de les Nacions Unides, demanava una solució consensuada.\nEs miri per on es miri: on són els polítics de talla capaços d’anticipar-se als problemes o, almenys, de resoldre’ls?\nLa filosofia no és una assignatura


Els alcaldes del nord de la demarcació demanen més finançament per als seus centres sanitaris | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\nEls alcaldes del nord de la demarcació demanen més finançament per als seus centres sanitaris\nVolen que les millores fixades a l’ICS també s’executin a la sanitat concertada que dona servei als habitants del Baix Penedès i del Tarragonès nord\nPer Redacció NoticiesTGN. Actualitzat el 16/01/2019\nEls alcaldes del Baix Penedès i de la vessant septentrional del Tarragonès fan pinya per exigir a la Generalitat un finançament més alt per als centres sanitaris de la Xarxa de Santa Tecla, que són els que donen servei al territori. Aquesta demanda sorgeix després del compromís del govern català de dur a terme millores en els ambulatoris de l’Institut Català de la Salut (ICS). Unes millores que els representants polítics creuen que cal aplicar també als centres de la xarxa concertada que donen servei a moltes poblacions tarragonines.\nMartí Carnicer, alcalde del Vendrell —municipi on s’ha escenificat la trobada d’alcaldes—, explica que «les millores d’atenció als ciutadans també les hem de poder gaudir els que estem en una àrea de xarxa concertada».\nEl nou acord dels alcaldes que conformen el Pacte de Berà s’ha signat a l’Ajuntament del Vendrell amb la presència del batlle de Tarragona, Josep Fèlix Ballesteros; el del Vendrell, Martí Carnicer; el d’Altafulla, Fèlix Alonso; Joan Sans, de l’Arboç; Ramon Ferré, de Calafell; el de la Riera de Gaià, Jaume Casas; Pere Virgili, de Roda de Berà; Eduard Rovira, de Torredembarra; Fèlix Sans, de Bellvei; Joan Maria Sardà, de la Pobla de Mafumet i el regidor de Vila-seca Josep Maria Pujals. També hi van assistir els dos presidents dels consells comarcals implicats.\nEn el document es demana al Departament de Salut que doti dels recursos econòmics necessaris les sis àrees bàsiques de la zona i els hospitals de Santa Tecla i del Vendrell, tots ells gestionats per la Xarxa de Santa Tecla. Els alcaldes exigeixen que es corregeixin els greuges pressupostaris que els habitants de la zona pateixen en comparació amb altres zones de Catalunya i de la demarcació.\nPer aquest motiu, demanen que les assignacions econòmiques de la Generalitat es regeixin pel nou sistema de pagament establert l’any 2017 i no només pel volum de població. En relació al nivell socioeconòmic dels habitants, un estudi de l’Agència Catalana de Qualitat mostra que les comarques del Baix Penedès i del Tarragonès tenen més necessitats que altres zones de Catalunya.\nEduard Rovira, alcalde de Torredembarra, admet que «els estudis demostren que aquesta zona està infrafinançada. El criteri d’assignar recursos a les ABS o hospitals en funció de població ha canviat. S’ha de tenir present l’edat de les persones que hi viuen, l’afluència de segones residències, la situació social…». A tall d’exemple, apunta que «en una àrea bàsica de salut de Sant Cugat del Vallès, amb una població jove i nivell econòmic elevat, molta part de la població va a la medicina privada o a les mútues i no va tant a l’assistència pública i, per tant, aquestes àrees bàsiques de salut tenen menys feina. En canvi, el Baix Penedès és una zona amb molta població envellida perquè és una comarcal receptora de molta gent de Barcelona que s’acaba de jubilar i que estableix aquí la seva residència».\nAquest desequilibri es tradueix en una falta de personal, de recursos materials i d’espais d’atenció. En aquest sentit, Carnicer lamenta que «de les 150 àrees de l’àmbit català que plantegen dèficit, el Vendrell ocupi el número 10».\nL’alcalde de Tarragona, Josep Fèlix Ballesteros, coincideix amb Carnicer i recorda que «la comarca del Baix Penedès sempre ha estat la gran oblidada». En aquest sentit, el batlle tarragoní s’afegeix a les reivindicacions per «exercir la pressió necessària perquè la ciutadania de la comarca, que és qui surt perjudicada per aquesta mala gestió, rebi el servei que mereix. Per això estic disposat a fer tota la força que calgui perquè es produeixi un finançament més adequat al pes demogràfic d’aquest territori».\nRamon Ferré, alcalde de Calafell, apunta que «la situació s’agreuja en èpoques de gran afluència en un municipi turístic com Calafell, per exemple a l’estiu o per Setmana Santa. I aquest fet provoca moltíssimes queixes dels pacients, que no poden aconseguir visita en un termini raonable».


Violència de gènere | Observatori de la Discapacitat Física\nLa violència psicològica o emocional és el tipus de violència de gènere que més pateixen les dones amb discapacitat, afectant el 43% d’aquestes. No obstant, la violència econòmica és la que mostra les diferències més grans entre dones amb i sense discapacitat; afectant el 29% de les dones amb discapacitat i el 16% de les dones sense discapacitat.\nD’altra banda, les dones amb discapacitat no només pateixen més agressions de gènere sinó que les agressions que pateixen són més severes, duplicant el percentatge de violència física severa de les dones sense discapacitat (el 6% les dones sense discapacitat versus el 12% les dones amb discapacitat).\nFinalment, la reincidència de la violència de gènere també és més freqüent entre les dones amb discapacitat, suposant en aquestes el 46% dels casos, mentre que entre les dones sense discapacitat es tracta del 33% dels casos.


mentrestant...: de maig 2011\nEls nous aparadors, no m'agraden.\nFa dies, molts dies que no escrivia aquí. I no per falta de ganes, sinó per restar a l'expectativa.\nDes que va marcir Sant Jordi -just un mes abans que el poble decidís quines serien les persones que governarien els respectius municipis- que el meu subconscient em deia: "espera't".\nDilluns passat -ben arrepentida d'haver escoltat la meva veu interna i de no haver, almenys, assossegat la meva indignació, per poc, amb respecte als pitjors resultats electorals des dels ajuntaments democràtics-, el meu interior estava apagat, inactiu...\n"Ens han castigat", diuen algunes veus. No penso que sigui el càstig l'esperit del votant. Més aviat crec que -tot i amb ressignació- ha deixat de creure.\nÉs poc probable que, a segons quines alçades, et decantis per un color diferent al què has vestit des de la infantesa, que no dic impossible en alguns casos, no. El tema està en que, quan has avisat insistentment la modisteria que la roba ja fa temps que surt de la capsa amb estrips, i els responsables del negoci en fan cas omís i no s'esmercen en tenir contenta la clientela, només queden dues opcions: canviar de sastre o anar despullat pel carrer.\nUna conseqüència a aquesta greu pèrdua dels clients que van creure en aquelles màquines cosidores en pot ser l'irremeiable tancament de moltes de les modisteries del grup. L'altra, renovar el vestuari i al personal que les ha proveït fins ara. En el primer cas, la causa podria portar l'empresa al concurs de creditors, en el segon, caben possibilitats de recuperació.\nEl més patètic de tot plegat esdevé per motius que -i només per propi orgull- els antics representants de la companyia, que podien haver-la convertit en multinacional si haguéssin sabut escoltar els seus treballadors, han acabat castigant als clients que han estat incansablement explicant-los com els hagués agradat que els vestits passéssin per caixa, per fer-ne d'aquests la prenda de moda, tant per les seves prestacions com pel preu de sortida.\nHa estat responsabilitat total de la directiva empresarial que les peces de roba anéssin pel carrer tacades d'oli, amb les vores descosides, i el que és pitjor, que s'hàgi intentat resoldre sibilinament el color que les va portar al pòdium. Voler incloure a l'assortit, a més, abrics de fora de temporada a preus actuals, ha fet baixar les compres del públic més efectiu. Amb tot, fer cas omís de les propostes -gens agosserades- per part dels que n'hem vestit sempre des de la confiança dels dissenys ha suposat, malauradament, uns resultats del tancament de vendes veritablement crítics.\nMai no és massa tard per reaccionar, però el temps transporta les decissions que es puguin prendre ara mateix per rebifar el negoci fins, almenys, d'aquí a quatre anys. I això m'indigna, i molt, perquè a la majoria de botigues a on em vesteixo no tenen roba, i la que es va muntant als aparadors per a la pròxima temporada no m'agrada gens.\nPublicat per Mercè Mulet a les 12:14 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: actualitat, gent, Mataró, opinió, política, sentiments, valors


John Galliano s'asseu a la banqueta dels acusats - Diari de Girona\nInsults contra els jueus\nJohn Galliano s'asseu a la banqueta dels acusats\nComença el judici contra el disenyador de moda per insultar una parella amb comentaris antisemites\nep/los angeles 22.06.2011 | 14:44\nJohn Galliano s'asseu a la banqueta dels acusats EFE\n"Estimo a Hilter". Aquestes tres paraules davant d'una càmera van ser el punt i final de la triomfadora carrera professional del dissenyador John Galliano. A més d'haver sortit per la porta del darrere d'una de les grans cases de moda, Galliano haurà de seure a la banqueta dels acusats.\nL'exquisida carrera professional del dissenyador gibraltareny va caure per la borda fa uns mesos i des d'aleshores pocs saben on es troba, encara que molts s'atreveixen a dir que està ingressat en una clínica d'Arizona per superar els seus problemes amb l'alcohol i les drogues.\nSigui on sigui, el que va ser el dissenyador creatiu de la casa Dior s'asseu ara a la banqueta dels acusats per enfrontar-se als altercats pels quals serà jutjat.\nFa uns mesos, una parella i una dona van acusar John Galliano d'haver-los insultat en un bar. Pel que sembla, el dissenyador va dir coses com "bruta cara de jueva", a més d'haver pronunciat davant d'un enregistrament de mòbil les paraules que van posar fi a la seva carrera: "Estimo a Hitler".\nSegons han informat els advocats del dissenyador, Galliano demanarà de nou perdó davant el tribunal i al·legarà en la seva defensa la seva dependència dels medicaments i l'alcohol.


Projecte educatiu | Escola Ginesta\nCreiem que l’escola, i en particular si aquesta és pública, ha de treballar amb el màxim rigor científic i acadèmic, defugint actituds “complaents” i esdevenir un lloc exigent i respectat, alhora que agradable i estimat. Així doncs, treballem per desenvolupar al màxim el nostre curriculum tant en qualitat com en quantitat.\nEduquem en treball individual i en el del grup, afavorint tant l’autoexigència personal com la interactivitat i cooperació enfront els reptes de l’aprenentatge. Així mateix agrupem de manera flexible als alumnes en les àrees de llengua i matemàtiques per tal d’atendre millor la natural diversitat de ritmes.\nPromovem un medi cultural ric i adequat per ajudar als nens i les nenes a créixer. Tanmateix eduquem en els valors democràtics, de respecte i de llibertat individual, de tolerància i pluralisme. Entenem la coeducació com alguna cosa més que “compartir” i que aquesta implica un canvi profund d’actituds per tal d’arribar a una veritable igualtat d’oportunitats i superar les actituds sexistes.\nFomentem el respecte i l’estimació per la natura, conscienciem sobre la necessitat d’un consum responsable i reciclem els materials que utilizem. Tanmateix treballem l’entorn social i natural més proper i afavorim la necessitat de participació a la vida social i cultural de la ciutat i del país.\nAlumnes:dels 3 als 12 anys\nNivells:P/3, P/4, P/5, 1er i 2on de cicle inicial, 1er i 2on de cicle mitjà i 1er i 2on de cicle superior.\nHoraris:de 8:30h a 12:30h i de 15h a 17h per Primària i de 9:30h a 12:30h i de 15h a 17h per Infantil\n– mestres d’Ed. Infantil\n– mestres de Primària\n– especialistes d’Anglès\n– especialistes d’Ed. Física\n– especialistes de Música\n– especialistes d’Ed. Especial\n– tècnica en Educació Infantil\n– mestre de religió\n– 6 Ed. Infantil\n– Aules d’Idiomes\n– Aula d’Audiovisuals\n– Biblioteca, de consulta i de préstec\n– Aules d’Educació Especial\n– Aula de Ciències\nTambé comptem amb una zona d’hort, jardins aromàtics, bassa amb plantes acuàtiques, zona de picnic, zona de jocs pintats a terra.\nSortides (excursions, teatre, tallers,…) i colònies a tots els cursos d’educació infantil i de primària.\nCelebració de les festes amb jornades de portes obertes i participació de tota la comunitat educativa (Castanyada, Nadal, Carnaval, St. Jordi, etc…)


el blog de la prèvia: Proves, proves i més proves\nPublicat per La prèvia a les 14:15\nPerdona "prèvia", però potser no t'has enterat que estrenem entrenador. Com vols que conegui a Condis, Moral i Sylla si no hi era l'any passat?\nD'acord vil4fr4nqu1, però hi ha una secretaria tècnica, oi? Aquesta si que podria haver aconsellat al "míster" no endur-se tants jugadors al partit.\nEspero que de cara als dos compromisos d'entitat del proper cap de setmana (Pobla Mafumet i Vilanova) ja s'hagi fet la tria final i puguem treballar amb els homes que formaran part de la plantilla definitiva.\nJolin , Prèvia , tot i la bona informacion que ens dónes del nostre club ,¡¡ no et deixen passar una !!, estic amb tu , crec que són massas jugadors per a un partit , tot i ser amistós , espero que el Dissapte no passi el mateix , i es pugui veure alguna cosa mes ..........\nSi hay algo que le caracteriza a esta secretaria tecnica es que no se entromete en las alineaciones. Isaac tiene total potestad para convocar y alinear a quien quiera.\nHola que tal, entenc que no cal aconsellar com han de fer la pre-temporada, i a la vegada, també crec que és decisió dels responsables tècnics qui són i quin és el nombre de jugadors que s’han de desplaçar als diferents partits per tal de tenir la màxima informació i així atresorar quan més dades millor per després aplicar-les i treure’n el rendiment adequat a partir del visionat dels diferents partits que s’hauran disputat al llarc de la pre-temporada. Òbviament, el més normal és que a mida que es disputin partits, es vagin descartant jugadors fins a conformar el planter que té que fer front la temporada. Tant de bo hi hagi encert a l’hora de fer la tria i que hi hagi “bon ull” i ens quedem el milloret que hi ha.\nJo estic massa inquiet i no estic del tot convençut que hi hagin les “garanties” suficients per tal de no patir...ja veurem.\nHola uff!, no és que vulgui aconsellar com han de fer la pre-temporada, només era una opinió (compartida, a més, amb molta gent que estava al camp i amb altres que hi vaig parlar dilluns). Si ells creuen convenient veure com evolucionen jugadors ja veterans com Moral, Turri, Pere Costa, Palote o Condis endavant! Tampoc crec que amb el quart d'hora que van jugar alguns dels que he esmentat se'n puguin treure gaires conclusions.\nDel que dius sobre els dubtes que et deixa la composició de la plantilla a mi em passa el mateix.\nPer començar, saber que és molt probable que haguem de començar la lliga sense el "teòric" porter titular (Álex Ródenas) sota els pals ja no m'agrada. Més ben dit, em terroritza!\nA la defensa, hi trobo a faltar l'home que supleixi amb garanties la marxa d'Óscar Sánchez i un lateral esquerre pur, donat que la lesió de Rafita anirà per llarg. Navarro del Poble Sec? Un jugador arribat nou a un club on s'ha de guanyar el lloc i que a mitja pre-temporada se'n vagi de vacances ja em diu el grau d'implicació que té.\nSi parlem del mig del camp, és evident que necessitem aquell jugador que canalitzi el joc ofensiu de l'equip. Si Marc Guzmán acaba quedant-se pot fer aquest paper a la perfecció, perquè els demés jugadors (Sylla, Folch, Torrents,...) són dels que aporten molt "múscul" i poca creació.\nFinalment, la davantera. Que es demana d'un davanter? Gol. He mirat números de la temporada passada i no conviden a l'optimisme:\nTurri: 1 gol en 16 partits amb el Sitges\nMedina: 1 gol en 19 partits amb el Vilafranca (si bé només fou titular en 4)\nPalote: 2 gols en 12 partits amb l'Olesa i 4 gols en 12 partits amb el Vista Alegre\nÀlvar: 13 gols en 19 partits amb el FB Espirall-Les Clotes i 1 gol en 7 partits amb l'Olesa\nTots junts sumen 22 gols. És curiòs que el davanter que a priori sembla comptar amb menys possibilitats de jugar sigui el que millor temporada va fer (això sí, a 1a Regional).\nQuan es parla de garanties suficients per tal de no patir, que volem dir? Jo penso que, sense haer vist encara cap partit aquesta pretemporada i nomès havent seguit la temporada anterior i per auí la prensa, em sembla que hi pot haber un onze titular quan tots els jugadors estiguin recuperats de les lesions i problemes que tinguin molt maco. En teoria l´onze titular seria un Álex Ródenas; Rafita, Fran, Raventós, Álex Gaitán/Moral; Álex Gaitán/ Jesús, Sylla, Marc Guzman, Condis; Medina, Palote.\nAquest onze titular no pot arribar a ser un equip competitiu? Jo crec que hi ha una gran defensa i un bon migcamp, i s´ha de saber jugar aquestes armes. L´altre qüestió seran les lesions que puguin haber, les sancions etc. LLavors ha de jugar un paper important la profunditat de l'equip i veure si els teorics suplents tenen el nivell per jugar aquí, tal i com\ndiu la prèvia.\nPenseu que hi hauran molts, pero que molts equips de 1ºa Catalana inferiors a aquest onze titular, i llavors entrarà en joc la qualitat del equip tècnic per treure-li el màxim profit a l'equip.\nHola joan, evidentment aquest onze que has posat, amb algun petit canvi o retoc que faríem cadascú segons els nostres gustos, pot arribar a ser competitiu i, segurament, millor que altres equips de 1a Catalana. Però tu ho has dit: "...quan tots els jugadors estiguin recuperats de les seves lesions i problemes...".\nRafita fa just un mes ha estat operat del pubis i fins a finals d'any dubto que puguem comptar amb ell perquè son lesions d'aquelles que costa tenir les mateixes sensacions d'abans de lesionar-te.\nRaventòs els dies d'entrenament i partit que l'he vist encara no toca pilota; per tant, difícilment començarà la lliga.\nI Álex Ródenas ens comentava (al Joan Sayol i a mi) a la graderia del camp del Riudebitlles que preveia la seva recuperació per a mitjans del mes de setembre.\nPer tant, ja hauríem de buscar substituts per a aquests tres "pilars fonamentals" d'aquest "onze titular" per tal de començar la lliga amb les "garanties" que esmentàvem. El que jo em venia a referir és: hi són?\nAlex Rodenas esta clar que ha de ser un bon porter, pero jo crec que tambe s'ha de posar confiansa am el porter provinent del Vilanova i ex jugador de la Fundacio el Toni Serrano que es un gran porter i que no tinc cap mena de dubte que te la calitat suficient per estar jugant al Vilafranca!!\nI no entenc perque ara us queixeu quen ereue els primers lany passat a dir que haveim de confiar am els de casa... dons si abans deiem aixo CONFIEMI TOTS!!!\nAcabo d'enterar-me que s'ha signat contracta amb Marc Guzman, es Sitges i altres ja comentats i Ainar Torrents un jove de 21 anys amb arrels penedesenques que va jugar a la selecció espanyola juvenil o cadet i que ha estat al Racing de Santander.\nPrevia, estic segur que amb un parell de moviments per la xarxa ens podras dir si és veritat tot el que he posat i/o podras afegir qualcom mes.\nHola bloggers, tal com comenta el company josep sauleda, el club ha fet oficial la contractació de Marc Guzmán i Einard Torrents de cara a reforçar la zona de creació al mig del camp.\nMarc Guzmán, qui deixà a el degà penedesenc a mitja lliga, acabà la temporada al Sitges després de provar, sense sort, amb el Sabadell. Enguany ha estat entrenant amb el Vilanova de cara a incorporar-se a la seva disciplina però finalment ha acceptat l'oferta per a retornar al Vilafranca.\nL'altra novetat, Einard, segurament sigui menys conegut per a la parròquia vilafranquina i prové del juvenil del Ràcing de Santander. Us deixo tot el que heu de saber sobre el nou fitxatge del FC Vilafranca:\n08-02-89 · Barcelona\n1,80 m. - 77 kg\n07/08 Racing Santander (Juvenil Divisió Honor)\n06/07 FC Barcelona (Juvenil)\n05/06 FC Barcelona (Juvenil)\n04/05 RCD Espanyol (Cadet)\n03/04 RCD Espanyol (Cadet)\n02/03 RCD Espanyol (Infantil)\n01/02 RCD Espanyol (Infantil)\n00/01 RCD Espanyol (Aleví)\nCategories inferiors At. C Vilafranca\nCom a fets destacables cal ressenyar que fou convocat amb la Selecció Espanyola Sub-17 per a disputar, del 6 al 11 de febrer de 2006 a Gran Canària, la Copa Atlàntico davant dels combinats d'Àustria i Irlanda.\nEn la seva darrera etapa en el juvenil del FC Barcelona coincidí amb Sergi Busquets, qui actualment està realitzant la pre-temporada amb el primer equip del Barça.\nPer acabar, l'estiu del 2007 va disputar un torneig amistós a Bèlgica amb el Tottenham Hotspurs de cara a una possible incorporació, que no fructificà, pel seu equip juvenil.\ndoncs si einard el conec personalment i es un tros de jugador!\nesperem que triunfi al vilafranca,tot i que li respectin les lesions!\nnomes cal veure als equips que ha jugat!\npd:previa,diria que tmbe va coincidir amb bojan krkic.\nPrèvia, veig que el que vem dir de que era important incorporar un parell de jugadors al migcamp, s´ha produit. Poc a poc, aquest equip va agafant forma. Haviem com van els amistosos, i recuperar els jugadors importants lesionats.\nAiaiai, q tard arriben aqui la informacio... guzman dsd la setmana passada q ja estava al vila, i einard torrents ja portava unes setmanes d negociacions, i aquesta setmana ja va comensar a entrenar.\nEs molt bon jugador, l'unic q les lesions no li han permes arribar a més dalt, i s'ha tingut q conformar, amb tornar al vilafranca.\nPer cert, te 19 anys, i ha jugat no nomes al sergi busquets q es poc conegut, sino amb bojan, jeffren amb qui anava a classe, giovani dos santos, thiago alcantara,... entre d'altre.\nQuan va anar a tottenham va estar entrenant amb el primer equip, amb els Robbie Keane, Berbatov, Defoe, Lee Yong Pyo,...\nSi teniu mes preguntes...\nDoncs sí, joan, sembla que el mig del camp va prenent forma. Desconec el joc d'aquest noi (Einard), però si ha jugat a les categories inferiors de l'Espanyol i del Barça segurament sigui un bon "pelotero". Algú sap si ja jugarà els amistosos d'aquest cap de setmana contra la Pobla de Mafumet i el Vilanova?\nPel que em preguntaves, vilafranki_wesley, referent a si havia jugat amb Bojan Krkic, podria haver-se donat el cas. La Temporada 2005/06, Bojan va passar de jugar amb el Cadet A (32 gols en 26 partits) al Juvenil A (previ pas pel Juvenil B on hi militava l'Einard). Per tant, pot ser que haguessin coincidit. De fet, l'únic que he trobat és un video que hi ha penjat a la xarxa del debut de Bojan amb el Juvenil B del Barça on li marca un autèntic golàs a la Gramenet. No sé si Einard jugà aquell partit i si surt en el video?\nPD: Mentre escrivia el meu "post" acabo de llegir el de pimpoyos. Solucionat, ja sabem quelcom més sobre el "crack" del Vilafranca i ja tenim un blogger més!\nHola bloggers, setmana plena de notícies relacionades amb el FC Vilafranca. Us deixo un extracte de l'article que apareix avui divendres al setmanari El 3 de Vuit sobre el "tema Capilla".\nJORDI CAPILLA RECLAMA JUDICIALMENT AL VILAFRANCA PER INCOMPLIMENT DE CONTRACTE\nEl davanter vilafranquí reclama els dos anys que encara té de contracte i dues mensualitats pendents; l’import de la denúncia ronda els 40.000 euros\nCapilla, el seu representant i un advocat de confiança, han decidit agafar el camí legal per reclamar els dos mesos pendents de cobrament (3.600 euros) i la totalitat dels dos anys que encara té de contracte (36.000 euros),...\nCapilla és reconeix com a jugador professional, "va ser el mateix Pere Montserrat qui va venir a fitxar-me de l’Orihuela, jo ja hi estava bé, però va assegurar que on no podia arribar l’economia del Vilafranca hi arribaria ell. El Vilafranca ja se sap que és una entitat molt presidencialista".\nEn paraules de Jordi Capilla -des del FC Vilafranca es nega cap tipus de notificació judicial-: "fa uns dies hi va haver a la seu de treball del carrer Calabria de Barcelona un acte de conciliació, però el Vilafranca no s’hi va presentar".\nI es que l’enfrontament entre Jordi Capilla i el FC Vilafranca va començar a finals de la temporada passada: "la junta directiva ens va reunir els jugadors per lliurar-nos un taló a canvi de la liquidació. Jo no el vaig signar. Volien que renunciés a un mes del meu sou i a dos anys que em quedaven de contracte", assegura el jugador...\n...Tot i així, el jugador els va proposar una solució, "els vaig oferir la possibilitat de desvincular-me si em pagaven els dos mesos pendents i un 30% dels dos anys de contracte".\nCapilla ha tingut ofertes d’altres clubs, però de moment el Vilafranca no li dóna la baixa.\nEls tribunals de treball donaran o trauran les raons.\nPodeu llegir-lo sencer fent click aquí.\nTot això ve a confirmar la notícia avançada aquí al blog fa uns dies. Ara, és de suposar, que el club donarà la seva versió dels fets (segurament en l'Assamblea Ordinària que es celebrarà el proper dia 19 d'agost a les 20:30 h. a l'Auditori del Museu del Vi de Vilafranca).\nDesconec la vida d'aquest Einard Torrents, però passar d'estar en futbol base amb Barça, Espanyol, Racing, anar a provar al Totenham i acabar venint a Vilafranca no em quadra. Algú sap el perquè?\nDoncs pel mateix motiu que ens podem preguntar perquè Manel González, que va jugar al futbol base del Reial Madrid i de l'Espanyol, ara, amb "només" 26 anys, jugarà al Quintinenc de 3a Regional (amb tots els respectes per aquest modest equip i que ningú se m'emprenyi de Sant Quintí).\nEl futbol posa cadascú al lloc on es mereix. El que passa és que a vegades pensem que pel fet de jugar a les categories inferiors d'equips de primera línia ja tenim un "crack" a casa (sobretot els pares). I no és així. Per arribar a ser un jugador important has de tenir condicions, sacrificar-te molt en la teva vida personal i tenir aquella mica de sort que mai va malament. Casos com els de Mesa, Atsarà o Marimon (jugadors que han arribat a Segona B sortint de la pedrera vilafranquina) en són un exemple.\nEn el cas concret de l'Einard és aviat per fer valoracions. Si les lesions no l'han respectat, i han evitat que en aquell moment adequat, quan havia de fer "el salt" a la seva carrera futbolística no el fes, no ha de decaure pas. Qui sap si un bon any a Vilafranca li serveix per jugar l'any que ve a Tercera i després a 2a B,...\nDiuen que a la vida, de vegades, "cal donar un pas enrera per després donar-ne dos endavant". Potser serà aquest el cas.\nsaguramén que ai bis xugá aquet nánu an als anecsus da´l mi-ni paró ara noi kaik. yo ma ficsu més am las mamás dals nens cuan i vay\nfan autu-da-linia parná bui a billanueba? ankara ma´nan racordu fa mols añs que surtiam am la freska, jalá selectu an al pacheród, bisita humvligada a la karpa juanita hi kapal kam bey. kints jaleyos as muntávan am la chen d´ayá. féya pó hi tot!\nBon partit del porter Toni Serrano avui a Vilanova...ha demostrat a la gent que és un gran porter!


Jordicine (Paranoia 68): Problemes d'identitat (Carlos Zanón)\nAvui surt a la venda “Problemes d’identitat”. Dinou anys després de “Milenio Carvalho II. En las antípodas”, torna l’investigador privat que va crear Manuel Vázquez Montalbán (Barcelona, 1939 – Bangkok, 2003). Se l’ha fet ‘seu’ Carlos Zanón (Barcelona, 1966). Li ha sortit un llibre brutal. Està publicat per Columna. Té 377 pàgines i tot passa l’any 2017, entre Barcelona i Madrid. Bon recorregut per restaurants i locals nocturns.\nZanón, autor de la imprescindible “Taxi”, torna a retratar una Barcelona fosca, plena de prostitutes i de turistes i amb uns lloguers cada cop més prohibitius. Una Barcelona en la qual no és fàcil sobreviure, amb molta droga, corrupció per tots els costats i un munt de gent que quasi t’obliga a canviar de vorera quan la veus. Millor prevenir que curar. En aquesta ciutat, trobem a un Pepe Carvalho més agre i irònic de què és habitual. Està molt malalt i fart de tot. No se suporta ni a ell mateix. Segueix encantant-li cuinar, però moltes vegades els plats que prepara amb delicadesa acaben a les escombraries sense ni tan sols tastar-los. La seva salut no està per fer volar coets. Les descripcions de totes les menges, fetes ben a poc a poc i amb afecte, són molt acurades. Zanón no ha volgut copiar Montalbán. Ha fet una reconstrucció del personatge molt interessant. Això sí, segueix parlant de futbol i del Barça. 1414 és la contrasenya del seu mòbil, dues vegades el número de Johan Cruyff.\nL’investigador, que continua tenint Biscuter d’ajudant, troba a faltar al seu Escriptor, que Zanón sempre escriu amb la E majúscula. Només començar el llibre l’hi deixa un gest de complicitat sublim: “Feliços a Roma, Síria o Bangkok, però lluny de l’aeroport, que allà se m’hi va quedar un amic”. La crida desesperada del personatge al seu creador és constant al llarg de l’obra. Al costat del detectiu no hi ha la Charo, amb qui en el seu dia va tenir una bonica història d’amor. Queda clar que no ha pogut oblidar-la del tot. No ha pogut ni ha volgut, si no m’equivoco. Ara s’ha de conformar amb la seva Nòvia Zombi, que està perdudíssima. Són diversos els temes que Carvalho té sobre la taula: la desaparició d’una prostituta retardada, que podria estar enterrada a la muntanya de Montjuïc; un cas d'assetjament escolar i un doble assassinat, molt cruel, amb un munt de sospitosos. Serà capaç de resoldre els casos?\nPer donar forma a la novel·la, Zanón beu molt de l’actualitat. Col·loca a Biscuter com a concursant de MasterChef (amb el famós plat “León come gamba” inclòs), fa un munt de referències al Procés i a la independència de Catalunya i també parla força del cas de l'agent de la guàrdia urbana acusada de matar a la seva parella. A Barcelona, Carvalho hi treballa. Sovint intercanvia opinions amb una periodista de La Vanguardia. A Madrid hi va ocasionalment per veure la citada Nòvia Zombi, que li dona més problemes que qualsevol altra cosa. El seu marit, un home important, la té mig segrestada. Estimar i ser estimat mai ha sigut fàcil, ni mai ho serà. “Problemes d’identitat” és una novel·la molt fosca, escrita amb un estil incisiu i molt ben treballat, cent per cent Zanón. Hauria sabut que l’havia escrita ell encara que no l’hagués signat. Per acabar, una anècdota: m’ha fet gràcia la predilecció de Carvalho i d’un amic seu advocat pels bars xinesos que fan tapes espanyoles. Sensacional.\n“Em deixo caure a la Taverna Iberia, un dels pocs locals que encara rep població aborigen i que no ha estat trepitjat per cap dissenyador d’interiors. Per incidir encara més en la idea de resistència, és un local de pericos. Segur que al final de la barra hi ha Han Solo. Fotos de la visita dels Beatles a Espanya, i al fons, un mapa de la península ibèrica amb els seus celtes i els seus ibers i tots els localismes simpàtics. Miro Catalunya perquè ara per ara no hi ha passatemps més absorbent que preguntar-nos si som iguals o diferents, millors o més pobres o menys morenos, tot aquest circ que va començar portant polítics en helicòpter i vés a saber si no acaba igual”.\nJordicine a 1/30/2019 10:42:00 a. m.\nJosep 6/3/19 8:27 p. m.\nNo sé si em convè llegir aquesta novel·la. Què passa si el successor escriu el(s) personatge(s) millor que l'autor original?


Demandes individuals endarrereixen el retorn de la renda variable de BPA bloquejada a Credit Suisse - Altaveu el diari digital d'Andorra\nDemandes individuals endarrereixen el retorn de la renda variable de BPA bloquejada a Credit Suisse\nJover diu que s'han d'aïllar aquests comptes de la resta i que és una actuació molt complicada\n30/10/2019 (19:45 CET)\nEl ministre portaveu, Eric Jover, ha dit que l'endarreriment en el retorn a Andorra dels actius de la renda variable de BPA bloquejada a Credit Suisse es deu al fet que hi ha "alguns elements tècnics de complexitat que endarrereixen el procés" i, a més, també hi ha "algun element legal associat a Suïssa" que fa que el retorn encara sigui més lent. Segons Jover, "el que va fer la justícia suïssa és desbloquejar tots els diners" i, per tant, estaven llestos per retornar al Principat, però "hi havia algunes demandes de clients individuals que encara estan en un procés judicial".\nJover ha explicat que s'ha hagut d'aïllar aquests comptes individuals de la resta. "És una actuació que té molta complexitat i això pot allargar encara més el procés". El ministre portaveu ha indicat que els tres actors implicats que són Vall Banc, Credit Suisse i l'AREB estan treballant. "Tenen la voluntat d'anar el més ràpid possible". Ha dit que no té coneixement de la quantitat de diners bloquejats en aquests comptes individuals però ha indicat que "era una quantitat menor de la quantitat d'actius que hi ha bloquejats a Suïssa".\nHa reconegut també que va ser molt optimista en les seves previsions sobre el retorn a Andorra de la renda variable i ha comentat que ara no vol fer previsions. Ja la setmana passada, ja va expressar la seva preocupacio per la lentitud de les gestions.\nEl passat mes de juny, els tribunals de Suïssa van donar via lliure al traspàs de la renda variable -valorada de manera genèrica en un 600 milions d’euros- des de Credit Suisse cap al Principat


Zapatos Rojos – Ajuntament de Mutxamel\n“Zapatos Rojos”, és un projecte de denúncia social sobre la violència que s’exerceix cap a les dones, de l’artista mexicana Elina Chauvet.\nL’Àrea d’Igualtat de l’Ajuntament de Mutxamel ha volgut recollir aquesta iniciativa basada en l’obra de Chauvet per a commemorar el 25 de novembre, Dia Internacional Contra la Violència de Gènere. D’aquesta manera, vol fer extensible la participació a totes les veïnes i veïns del municipi de Mutxamel, com a símbol de rebuig a la violència masclista.\nEls qui desitgen col·laborar, podran portar les seues “sabates roges” (sabates, sabatilles, botes, sandàlies, sabates de xiquets, xiquetes…etc. Sabates velles que no s’usen i que es vagen a rebutjar; si no es tenen sabates roges es poden pintar per a aqueixa ocasió).\nL’acte es durà a terme el dia 23 de novembre a la porta de la Casa Consistorial a les 12.30h.\n« III Premi d´Investigació Manuel Antón\nX Jornades Gastronòmiques (2018) »


Operació rentrée: tornem a la feina de la millor manera - FÒRUM.ad\nel: 08/09/17 8:30\nEls millors consellsNo t’oblidis de fer servir protector solar cada dia i també per la ciutat. La radiació ultraviolada (A i B) danya la pell durant tot l’any, així que opta per cremes solars, però també per hidratants i bases de maquillatge amb filtre solar 30 i 50.\nEls teus aliats de la rentrée\nSi vols que la teva pell et recordi l’estiu, pots utilitzar el V6.8 Tan Prolong d’Sepai, un pèptid que estimula la síntesi de melanina per aconseguir que la teva pell continuï bronzejada aquesta tardor. A més, protegeix les cèl·lules del dany solar. El seu preu. 47 €\nPer aconseguir una pell completament hidratada, et pot interessar Crème fraîche® de beauté 48H Pells normals de Nuxe. La seva fórmula, a base de llets vegetals i extractes d’alga, aporta gran suavitat i frescor a la pell, alhora que la protegeix de la pol·lució. El seu preu: 29,90 € / 50ml\nUna regeneració profunda de la teva pell és molt fàcil amb Le Lift Masque de Nuit Récupérateur, de Chanel, que disminueix els signes de cansament i combat l’envelliment cutani. Actua com una capa sedosa per a la pell del teu rostre, coll i escot amb un confort únic i una textura ultra reafirmant. El seu preu: 98 € / 75ml\nTindràs una exfoliació ideal amb el Tractament Emblemàtic Vinothérapie, de Caudalie, que deixa la pell suau, sedosa i llisa gràcies a les llavors de raïm i sis olis essencials. El seu preu: 25,20 € / 150gr.\nDesprés de l’estiu, el cabell necessita productes gairebé miraculosos que tornin a la cabellera tota la bellesa que han anat perdent amb el sol, la sal i el clor. No et pots perdre les Ampolles Rescat 1 Minut de Pantene, capaços de combatre la sequedat i el dany capil·lar d’una forma ràpida i eficaç. Utilitza-ho un cop a la setmana, repartint el producte començant per les puntes i cobrint bé cada floc, deixa-ho actuar i esbandeix. El seu preu: 5,49 € / 3 ampolles\nI acabem amb el Detox Pla 10 dies de Humalik, que allibera de l’organisme els residus indesitjats, accelerant la purificació, estimulant el trànsit intestinal i regenerant els diversos òrgans. En pla conté 10 sobres (un per a cada matí) i 10 comprimits per a la nit (els cinc primers per purificar i els altres cinc per reiniciar). El seu preu: 28 €\nEntrada Anterior: La síndrome d’Estocolm?\nEntrada següent: Es troben 3 forns d’explotació aurífera a l’Orri d’Encenrera\nQuatre excursionistes francesos es troben amb una óssa amb tres cadells a Montgarri\nBegudes de bellesa, o com prenent-te un refresc pots cuidar la teva pell\nEl PS veu “improvisat” l’anunci de traslladar Exteriors a Ràdio Andorra\nLa nova presidència de la FIM es decidirà a Andorra la Vella l’1 de desembre\nEl vehicle elèctric, eix de la Setmana Europea de la Mobilitat a la Seu d’Urgell\nRescatats més de 1.200 peixos a la central hidràulica de Bossòst\nBusquen un boletaire perdut a Fígols i Alinyà


Kino Tarragonik 2021 / català – Kino Tarragonik\nKino Tarragonik és el nostre event principal, si t’interesa pots mirar els events que realitzem al llarg de l’any. Kino Living (online) i Lo nostre Kino (Febrer)\nDegut a la situació actual, estem treballant per oferir aquest event de forma segura. Publicarem les mesures aviat\nUneix-te a la sisena edició de Kino Tarragonik a Catalunya, 4 dies amb gent de tot el món creant curtmetratges. Si ets director/a, actor, actriu, editor/a, maquillador/a, operador/a de càmera,… UNEIX-TE!\nDesprés dels pitchings, cada director busca els seus participants i és formen els equips de treball. Un cop formats ja és pot começar, tenen per endavant 4 dies de film making. Els participants poden disposar del local (anomenat Kinolab) les 24 hores del dia per al seu procès creatiu.\nLa peça audiovisual s’ha d’entregar el diumenge a la tarda. Un cop recopilats tots els curts és projectaràn en una sala, obert al públic.\nDijous: Production meeting + preproducció\nDivendres i Dissabte: Producció\nDiumenge: postproducció + screening\nAmposta Informació sobre Amposta i el lloc on es realitza Kino Tarragonik\nSegueix Kino Tarragonik a les nostres xarxes socials per saber quan ficare’m més informació.


FEHT JA DISPOSA DE GABINET DE COMUNICACIÓ | Diari La República Checa\nFEHT JA DISPOSA DE GABINET DE COMUNICACIÓ\nREDACCIÓ5 Març, 20170\nEl sector turístic és un dels principals motors econòmics, productius i generadors d’ocupació de les comarques de Tarragona.\nLa FEHT, Federació Empresarial d’Hostaleria i Turisme de Tarragona, és l’organisme representatiu que aglutina el sector empresarial relacionat amb el turisme a la demarcació i que exerceix com a veu representativa sectorial.\nA tal efecte, posem a disposició de tots els mitjans de comunicació, institucions públiques i organismes un Gabinet de Comunicació que ofereix tot tipus d’informació relativa al sector empresarial turístic de les comarques de Tarragona (Costa Daurada i Terres de l’Ebre).\nNo dubti en contactar amb nosaltres per a qualsevol informació sectorial que necessiti, així com per sol·licitar l’opinió i la visió del teixit empresarial turístic de la demarcació. Proactivament i periòdicament li anirem enviant notes de premsa i informacions que desitgem que siguin del seu interès.\npreviousJESÚS GELLIDA: Trenquem amb el deute per guanyar el futur


El Trastorn Límit de la personalitat – UOTA\nEl trastorn límit de la personalitat es caracteritza per una gran inestabilitat emocional. Pot mostrar-se de manera molt diferent en les persones que el pateixen, és important tenir en compte la persona que tenim davant i no la seva etiqueta diagnòstica, d’aquesta manera treballarem millor.\nLes persones amb trastorn límit tenen una gran por a l’abandonament real o imaginat, moltes d’elles han patit històries d’abandonament, ho passen malament quan estan sols i sentir rebutjats pot desencadenar reaccions emocionals molt intenses.\nLes persones amb Trastorn límit de la personalitat tenen relacions interpersonals intenses i inestables, caracteritzant aquestes en l’alternança entre idealització i devaluació.\nExisteix també l’alteració de la identitat, autoimatge o sentit de si mateix acusat i persistentment inestable. És comú que els pacients amb trastorn límit de la personalitat durant els ingressos prenguin de referència al grup i comencin a copiar i manifestar simptomatologia d’aquests, arribant a creure pròpia.\nLes persones amb Trastorn límit de la personalitat són impulsives en almenys dues àrees perjudicials per si mateixos, per exemple els afartaments podrien tenir una funció reguladora de l’estat d’ànim. La impulsivitat pot portar a comportaments o amenaces suïcides recurrents, a més de la autolesió.\nLes persones amb Trastorn límit de la personalitat poden presentar sentiments crònics de buit, aquesta és una sensació molt desagradable que descriuen perfectament les persones que la pateixen.\nLa ira inapropiada i intensa és un altre dels criteris de diagnòstic, que complica més l’entorn social i familiar.\nI finalment la persona amb Trastorn límit pot presentar símptomes dissociatius associats a un elevat nivell d’estres.\nLa psicoeducació sobre el trastorn pot ajudar en gran mesura a les persones afectades per ell. A més de tenir en compte les seves característiques ajudarà a millorar la situació en teràpia i tenir un bon abordatge.


El fiscal demana dos anys de presó per Gabi, Javier Aguirre i Ander Herrera pel tripijoc del Llevant-Saragossa - Qué!\nsábado, 8 agosto 2020 20:24\nEl fiscal demana dos anys de presó per Gabi, Javier Aguirre i Ander Herrera pel tripijoc del Llevant-Saragossa\nEs recorden del cas de manipulació en el Llevant – Saragossa de l'any 2011? A Gabi i Ander Herrera, així com l'entrenador Javier Aguirre -ex matalasser i de Osasuna-, lespueden caure dos anys de presó. Aquest és el temps que demana la fiscal.\nEl diari MARCA, revela també que poden ser inhabilitats fins a sis mesos per a tot allò relacionat amb el futbol. A més de Gabi i Ander Herrera, el jugador de Leicester, Vicente Iborra, també està implicat.\nEl diari 'Marca' informa que aquesta serà la proposta amb la qual el ministeri fiscal demanarà que s'obri de manera imminent un judici després que l'Audiència Provincial de València, en la seva Secció Cinquena, decidís el 25 de gener de 2018,\nel reobrir el cas, que al seu dia ( el 31 de juliol de 2017) va ser arxivat per la jutgessa del Jutjat d'Instrucció nº 8 de València, Isabel Rodríguez, després de més d'un any de procediment i declaracions de més de quatre desenes d'imputats i testimonis.\nTots els implicats s'enfronten als mateixos càrrecs per coautoria, a excepció d'Agapito Iglesias, Francisco Checa i Javier Porquera, que s'enfronten a una condemna en ser acusats a més de falsedat en document mercantil. Els jugadors i l'entrenador podrien ser inhabilitats durant sis anys i condemnats a dos anys de presó, mentre que les penes per als directius podrien ser majors.\nReacció del Reial Saragossa\nConeguda aquesta informació, l'actual directiva del Reial Saragossa manté a això la postura que ha sostingut en tot moment: "respecte a les decisions i actuació de la Justícia, i col·laboració en tot allò que se li demani", des de l'àmbit judicial.\nArtículo anteriorEls cinc millors memes del dia de Sant Valentí\nArtículo siguienteBáñez: la reforma laboral es tan buena que ha sido “copiada” en el extranjero


Altres títols (20)\nPublished in Altres títols\nCompra el llibre en papel\nTagged under Llengua, lingüística i literatura\nVallfogona il·lustrada. Guia històrica patrimonial de Vallfogona de Riucorb aplega cinquanta-quatre il·lustracions dels llocs més emblemàtics de la vila que tenen un interès històric, arquitectònic, escultòric, i patrimonial. Van acompanyades de les respectives explicacions documentades històricament i complementades amb un pròleg i un epíleg de les historiadores Rosa Alcoy, de la UB, i Anna Serra, de la URV, respectivament. Aquesta conjunció teòrica essencial i cronogràfica de Vallfogona ha estat concebuda per Domènec Corbella, artista, docent, investigador i assagista, que sintetitza d’una manera gràfica, diàfana i amena tot el coneixement de la seva vila, adquirit al llarg dels anys amb estudis i investigacions. Aquesta és la seva setena obra que posa a l’abast de tots els vallfogonins i de tots els lectors interessats pel patrimoni artístic i el paisatge urbà de viles i pobles de la vall del Corb.\nEls hospitalers al Pallars i a l'Urgell (segles XII-XIII). Diplomatari. Comandes i societat\nGéza Alföldy. Estudios tarraconenses


Entrevistes al Col·lectiu Autores de Còmic | Zena\nHome›Literatura i còmics›Saló del Còmic 2017| Entrevistes al Col·lectiu Autores de Còmic\nZena s'ha desplaçat de nou al Saló del Còmic de Barcelona, buscant recollir l'experiència d'autores de còmic en el certamen en particular i al món del còmic espanyol en general. A continuació recollim una sèrie d'entrevistes a algunes de les autores del Col·lectiu Autores de Còmic.\nEn quins projectes has participat?\nAquest any estic treballant una mica en segones parts del que vaig començar l'any passat. El meu primer còmic va ser Anna Dedalus, que vaig fer a mitges amb la Núria Tamarit, un experiment entre narrativa i còmic orientat a públic juvenil. Això va sortir ja fa... dos anys d'aquí a poc, és una mica vell... Després vaig fer també amb la Núria Duerme Pueblo i el meu últim treball és Ari, Caçador de Dracs, ja estic treballant en la segona part. També estic amb la segona part d'Anna Dedalus, és per a públic juvenil, però és un públic complicat, exigent i per al qual cal produir.\nPerquè hi ha d'haver còmic juvenil i infantil! Ara s'està produint amb aquesta etiqueta de novel·la gràfica còmic molt interessant per a adults, i se li ha tret aquesta etiqueta de "el còmic és només per a nens", però has perdut la pedrera de lectors, que és fonamental perquè segueixi havent-hi un públic de totes les edats. Si els nens no llegeixen, la població acaba per no llegir.\nÉs una pregunta complicada, al final tots acabem mirant de Tumblr tot el que surt i t'acabes oblidant dels noms dels il·lustradors i autors que estàs veient. Per això, com a punt de partida, la tasca del Col·lectiu és visibilitzar les autores. Jo això ho tinc molt clar, és molt necessari que quan ets jove vegis un model de dona autora de còmic per poder fer la connexió i voler dedicar-t'hi, veure que és possible ser una autora de còmic. Qui representa això per a mi és Emma Ríos, que va venir de la Corunya al meu poble a fer una xerrada quan jo era a tercer d'ESO. Va ser el que em va impulsar realment, ella és una referent important per a mi, em va portar a fer el pas.\nJo he viscut moltíssim manga i abans, de petita, Zipi i Zape, Astèrix... Ara mateix hi ha moltíssims autors espanyols que m'agraden; Emma Ríos, David Rubín, José Domingo... També de fora: ara estic descobrint per fi a Mike Mignola, l'autor de Hellboy, m'està agradant molt. Ara mateix estic llegint també a Moto Hagio, autora de Qui és l'onzè passatger?, que per fi s'ha publicat en espanyol.\nQuins mitjans us agrada utilitzar per promocionar-vos com autores?\nLes xarxes socials són un mal necessari. Ho tenim assumit, cal ser-hi. Després les fires de fanzines crec que són l'espai en què ens trobem més còmodes, perquè al cap i a la fi estàs envoltada de gent a la qual ja li interessa el fanzine, ens anem coneixent i sempre està bé. La cita del Saló del Còmic és ineludible, encara que ara són quatre dies, és un esdeveniment molt gran i molt cansat, però cal anar-hi. Jo crec que en el que estem més còmodes són fires de fanzines tipus Graf i similars. També és important destacar els esdeveniments de còmic locals, que moltes vegades ens conviden per les novetats que traiem i està molt bé anar a un poble, perquè la gent està sempre molt emocionada, ha llegit els teus llibres però no ha tingut l'oportunitat d'anar a una fira a conèixer-te.\nQuins són els projectes als que estás involucrada?\nAra mateix estem presentant aquest número de Nimio que hem editat amb La Cúpula, i estic preparant una cosa que encara no està acabada acabada, no puc dir més, pero existeix (riu). És un còmic llarg, de més de cent pàgines.\nEns pots fer un avançament?\nVa d’extraterrestres i d’OVNIS.\nSurt l’Agent Mulder?\nSí! Surt en una mena de cameo estrany, el còmic està molt inspirat en Expedient X.\nUna de les teves inspiracions és clara llavors. Quines altres tens?\nSi, i tant. Aviam, jo llegeixo més manga que còmic occidental. Còmic americà, de fet, si no és alternatiu no en llegeixo. Però tenir un còmic de Michael DeForge al costat, per veure com puc fer el que ell fa, és habitual… Després el que faig jo no té res a veure amb el que fa ell, però a vegades m'influencia en el que faig. Què més… darrerament estic fixant-me en Amanda Baeza, que va publicar Nubes de Talco amb en Fulgencio Pimentel aquest darrer any. Són potser les dues persones en qui més em fixo.\nCom et promociones i dones visibilitat a la teva obra i a tu mateixa com a autora?\nFer fanzines està molt bé, sobretot si el fas amb més persones, que així també veuen el que tu fas. Però fora d’això, Tumblr i BeHance són el que més funciona. Sobretot BeHance, és d'on més treball m’arriba. És una cosa estranya, perquè no li faig massa cas. Instagram també, però ja et dic, BeHance em funciona bé.\nEm pots explicar els teus projectes artístics?\nFaig còmics (riu). El primer que vaig treure va ser el d'Anna Dedalus, una barreja entre literatura i còmic, després vaig fer Duerme Pueblo amb Xulia Vicente, per al que vam fer el guió entre les dues i cadascuna va dibuixar més o menys la meitat de les pàgines, corresponent amb la trama. Després vaig treure Avery 's Blues, amb l'editorial Dibbuks, que també es va publicar a França, amb Angux de guionista. També participo a la revista Voltio, que la treu La Cúpula, i és una aposta per autors joves i en potència. Es tracta de tenir un espai per publicar el que vulguis i ha tret el seu segon número.\nTens pensat ja algun projecte futur?\nEstic fent el meu propi còmic! Tots els meus còmics són propis, és clar, però aquest té el meu guió. Jo guionitzo però a petita escala, fins ara només he fet fanzines o històries d'entre 24 i 48 pàgines... Duerme Pueblo és més llarg, però ho vam fer entre dues i és un producte del cap de dues persones. Estic fent el meu còmic, amb el meu propi guió, i després tinc un altre projecte per a França, amb un altre guionista francès i encàrrecs d'il·lustració per guanyar-me la vida.\nCom tota la generació d'ara consumeixo molt Instagram, Tumblr, Facebook... no tinc uns grans referents com hi havia abans, que només els consultaves comprant els àlbums i seguint-los fins a la mort perquè no tenies cap altra opció... Bec de moltes coses de gent a la que ni tan sols conec i mesos després m'adono que porto anys seguint aquesta persona ... És aquest tipus de consum i barreja de coses. Si hagués de triar, m'encanta Jorge González. Sóc súper fan seva, encara que en realitat crec que no es nota res en els meus dibuixos, però sempre voldria ser ell. Javier Olivares també m'agrada molt.\nAra mateix acabem d'acabar Nimio, la veritat és que no estic fent gaire cosa (riu).\nParla'm de Nimio.\nLa idea de Nimio era molt senzilla, volíem fer una revista per a nens, però posant cadascú el nostre propi toc. Ens posàvem també una temàtica, una idea central per unificar tots els còmics. Cadascú amb els seus personatges, de manera mensual, seriada...\nL'any passat recordo que havíeu tret un número de Nimio, aquest projecte ha durat, oi?\nEn total porta dos anys, amb alguna aturada, per exemple per als especials, que han requerit més temps. La veritat és que de l'any passat a ara no n'hem fet tants com el primer any, que és quan més en vam fer.\nAbans t'he preguntat si eres il·lustradora, i m'has fet la distinció que "faig còmics". Per què?\nSuposo que el que més m'agrada fer és fer còmics, més que il·lustrar. M'identifico més amb això, fer una història. No faig il·lustració, no sóc tan bona com a il·lustradora (riu).\nA mi no m'enganyes, que he vist les postals!\nPerò només en tinc dos! (riu).\nDoncs la veritat és que no sabria dir-te alguna en concret, potser algun espanyol, o tots els amics de Nimio, que ens hem inspirat entre nosaltres. També autors japonesos, perquè vaig començar en això amb el manga... No sóc d'influències concretes, he llegit moltíssim.\nCom difoneu Nimio? Quins mitjans us agrada utilitzar?\nEncara que tenim presència a xarxes socials, realment és molt poca; el que més fem és anar a festivals. Anem per la zona de València, Barcelona, Madrid i Galícia sobretot, i la poca gent que ens llegeix és perquè han estat en aquests festivals.\nQuins projectes tens ara mateix?\nActualment estic fent una col·lecció de portades per a Ediciones B, dins el segell Sin Límite, que bàsicament són diversos llibres de catàleg antic reeditats en format de luxe, però per a joves. És una línia amb l'estil dels llibres clàssics anglesos, de pell, amb un marc i un dibuix senzill en tapa dura. El primer que he il·lustrat ha estat El joc d'Ender. De forma personal tinc projectes de còmic i algun que un altre fanzine.\nAlgun avançament de còmics que estiguis preparant?\nEn tinc dos, un de fantasia ambientat en contes russos, que en principi partia d'una idea molt boja que no va fructificar. Volia fer un "tria la teva història" però en còmic, que no s'ha fet mai... però perquè és impossible (riu)! Caldria mirar-ho molt bé, i tot i així, com és rus, volia fer-ho com si fossin nines russes, contes dins de contes... Potser relaxo una mica la trama, perquè és molt enrevessat. Després tinc un altre projecte més seriós, sobre la malaltia mental, amb un toc de realisme màgic barrejant realitat i fantasia. Un altre projecte el tinc abandonat... Bé, tinc un munt d'idees i projectes i al final vaig trampejant entre tots. Vaig fer un projecte sobre Mary Shelley al final d'un curs d'il·lustració, més de tall novel·la gràfica o còmic europeu, que també està en cartera.\nHi ha un autor que jo crec que és el que em va fer voler dedicar-me als còmics: Alejandro Barbucci, l'autor de SkyDoll. Quan vaig començar m'agradava molt i encara crec que arrossego influències d'aquest còmic, aquest toc entre manga i Disney estrany... Això em va agafar fort, però ara crec que estic tirant més pel vessant il·lustració i aquí hi ha dues autores que m'agraden molt encara que no s'assemblen gaire al que faig: una és Amélie Flechais, que té publicat en espanyol L'Home Muntanya, i l'altra Isabella Mazzanti, que també és il·lustradora i que sobretot ha publicat a França. Mazzanti té un llibre il·lustrat sobre Carmilla que és una llàstima que no l'editin aquí, perquè em sembla brutal. Després hi Kate Beaton, autora de Hark a Vagrant, ella és historiadora i fa còmic d'humor sobre episodis històrics i literaris. A més la vaig conèixer i l'adoro, és súper maca i és un amor de persona. També m'encanten autors com James Jean, autor de les portades de Fables. M'encanta com explica com fa les coses i el seu procés en el seu llibre, l'ús de diversos mitjans tradicionals i digitals...\nCom aconsellaries promocionar-se a algú que estigui començant en el món del còmic?\nJo sóc molt dolenta per promocionar, sóc de les que no pugen res, parlen poc... (riu). Tu entres al meu Twitter i sembla que sigui lectora d'editorials, perquè en segueixo un munt, i un munt d'elles em segueixen a mi, però no parlo d'il·lustracions, parlo de llibres. Però a Facebook pujo alguna cosa. Faig molta cosa i en pujo la meitat... Normalment pujo alguna portada que faig, però tampoc acostumo a promocionar-me molt. Recomanaria Facebook, Twitter, Instagram... Per ensenyar el que fas, Instagram és una galeria molt solvent. A més de fer bolos en fires, anar presentant, ensenyant el que fas... Però sobretot l'important és tenir molta productivitat i que aquesta productivitat es vegi, tenir un bloc actiu. Que si es fica un editor a qui li agraden les teves coses vegi que ets una persona productiva.\nEntrevistes i fotografies: Nora Soler.\nTranscripció i edició: Marc Bellmunt.\nTagsAnabel Colazoautores de còmiccomiccòmic independentcòmicsil·lustradoresMaria PonceMarina VidalNuria Tamaritsalo del comicXulia Vicentezena


ONYRIC Teatre Condal convoca audicions pel musical Les Dames del Perpetu Socors | CATACULTURAL\nONYRIC Teatre Condal convoca audicions pel musical Les Dames del Perpetu Socors\n24 marzo, 2018 Música, TeatreCatacultural\nONYRIC – Teatre Condal obre convocatòria d’audicions per formar la companyia que estrenarà Les Dames del Perpetu Socors , la primera producció amb segell ONYRIC, que s’exhibirà al Teatre Condal a partir de febrer del 2019. Es busquen a les sis intèrprets femenines que integraran el repartiment del musical: actrius d’entre 18 i 28 anys, i amb un alt nivell de cant (pop, rock). Les audicions es duran a terme del 4 al 6 d’abril, al Teatre Condal.\nEn aquesta primera fase d’audicions, les candidates hauran de presentar un monòleg i una cançó a escollir d’entre les opcions que se’ls faran arribar des de l’organització del càsting. Les interessades a formar-ne part poden enviar el seu CV abans del 31 de març a aquesta adreça electrònica: castinglesdames@onyric.cat. Es donarà a conèixer el resultat de la primera selecció a partir del 10 d’abril.\nLa segona fase d’audicions constarà d’un treball intensiu amb l’equip creatiu de Les Dames del Perpetu Socors, que tindrà lloc del 16 al 20 d’abril al Teatre Condal. En format de workshop, les candidates pre-seleccionades participaran d’una sèrie de tallers conduïts per la directora del musical, Alícia Serrat; la directora musical del muntatge, Laura Andrés, i el director artístic d’ONYRIC, Daniel Anglès, amb l’objectiu d’aprofundir en el treball individual i veure com funcionen en grup.\nEs tracta d’una adaptació a llengua catalana del musical Our Ladies of Perpetual Succour de Lee Hall -creador de Billy Elliot-, sobre la novel·la The Sopranos d’Alan Warner. El musical explica una història divertida, punyent i escandalosament grollera sobre sis amigues, components d’un cor catòlic, que, en un moment àlgid de canvis, es perden a la ciutat d’Edimburg.\nAlícia Serrat dirigirà Les Dames del Perpetu Socors\nDirectora, dramaturga, compositora, lletrista i adaptadora.\nHa escrit i dirigit el musical Per si ens tornem a veure, i és una de les creadores dePegados -guanyador del premi Max al millor Espectacle Musical i amb el que també guanya el Butaca a Millor Actriu de musical i a Millor Musical. Dirigeix també Mierda de artista, Escape Show, i el concert benèficAmor x Amor.\nDestaquen les seves adaptacions deJesucristo Superstar, La Bella y la Béstia,Chicago i El Cabaret de los hombres perdidos.\nLaura Andrés, directora musical de Les Dames del Perpetu Socors\nMúsic, professora i pianista professional.\nSuperior de piano al Conservatori de Barcelona i Master of Arts a la Haute École de Musique de Ginebra. Actualment, és professora d’anàlisi musical i pianista del Conservatori Professional de Dansa i de l’Escola Superior d’Art Dramàtic de l’Institut del Teatre.\nHa treballat d’assistent de direcció musical (d’en J. Vives) a l’espectacle Gente Bien de La Cubana, ha format part de l’orquestra de músics de Scaramouche, de Dagoll Dagom. Ha col·laborat en el darrer disc de Shakira, «El Dorado», i darrerament ha estat professora a l’Academia d’Operación Triunfo (TVE).\n← La veu del Liceu. Nova temporada 2018/19\tQUE REBENTIN ELS ACTORS (05/04/18 al 29/04/18) TNC →


PressReader - El Periódico de Catalunya [Català]: 2018-02-15 - La Guàrdia Civil veu en el procés i l’1-O «delinqüència organitzada»\nLa Guàrdia Civil veu en el procés i l’1-O «delinqüència organitzada»\nUn nou informe assenyala com a cervell l’exnúmero dos de Junqueras Els investigadors també recullen una conversa de Jové amb Artadi\nLa Guàrdia Civil equipara en un informe els dirigents polítics i alts càrrecs de la Generalitat que van impulsar el procés sobiranista i el referèndum unilateral de l’1 d’octubre amb la «delinqüència organitzada», al mateix temps que titllen de «cervell» de la logística de la consulta l’ara diputat d’ERC Josep Maria Jové, que va ser segon d’Oriol Junqueras a la Conselleria d’Economia i a qui se li va confiscar el document Enfocats, que els investigadors consideren el full de ruta independentista. L’institut armat també atorga una paper clau a Josep Lluís Salvadó, secretari general d’Hisenda, que es va encarregar de «definir i construir les parets» de l’Agència Tributària catalana.\nL’informe ha sigut remès al jutge del Tribunal Suprem Pablo Llarena, que investiga el cessat Govern català per presumpta rebel·lió i sedició. La Guàrdia Civil ha empaquetat en un mateix document totes les proves que, al seu parer, sustenten les il·legalitats en el procés secessionista, encreuant papers i agendes confiscades amb converses telefòniques intervingudes.\nSECRETISME En aquest sentit, els investigadors assenyalen que els plans secessionistes han portat els dirigents polítics i alts càrrecs de la Generalitat que van impulsar el procés a actuar «amb tàctiques pròpies de la delinqüència organitzada», tal com es desprèn del mateix Enfocats, on «literalment» es fa constar que els preparatius de l’1-O no\nLa Guàrdia Civil exposa en el mateix informe que el productor audiovisual Jaume Roures podria haver format part del «comitè executiu» del procés i del referèndum de l’1-O. Els agents destaquen tres converses telefòniques que corroboren que la Generalitat «va comptar amb el suport de mitjans de comunicació privats, i, especialment, de l’empresari Jaume Roures, fundador del grup Mediapro». Al productor se li atribueix un paper clau per difondre el missatge sobiranista, alhora que es recorda que va ser qui va realitzar el documental sobre el referèndum emès per TV-3. s’havien de fer públics amb detall i que «no s’ha de comunicar el funcionament dels òrgans de coordinació». Segons els agents, aquest «secretisme» es va observar en les actuacions que van practicar en l’organització i execució del referèndum unilateral.\nL’espai temporal per assolir la independència, segons la Guàrdia Civil, va ser separat, inicialment, en dos períodes. Un de gestió de la transició nacional i un altre de consecució de la ruptura. Jové «està jugant un paper fonamental en el procés secessionista», incideixen els agents, encara que precisen que els «tres responsables màxims» d’organitzar la consulta de l’1 d’octubre van ser Carles Puigdemont, Oriol Junqueras i Raül Romeva. Els agents detallen la conversa que va mantenir el número dos de Junqueras amb Elsa Artadi, ara diputada de Junts per Catalunya, per saber amb quina data es publicaria el decret de convocatòria del referèndum.\nJové també va deixar constància per escrit de la necessitat de projectar internacionalment «el conflicte català» i de la necessitat de construir «un departament d’Exteriors». Un altre dels objectius era mobilitzar la gent, i per a això «va ser clau» l’acció de comunicació de mitjans públics i privats. Els «ideòlegs» del procés, argumenten els investigadors, «van activar mecanismes de desobediència generalitzada» cap a les institucions i resolucions de l’Estat, «preparant els seus seguidors per a un conflicte polític, social i econòmic».\nPer a això es van valer, subratlla l’informe, de la «incansable» propaganda institucional i de les entitats independentistes. La Guàrdia Civil també destaca que Salvadó va arribar a acreditar que els Mossos d’Esquadra obeirien les lleis del Govern català abans que el jutge.\nJosep Maria Jové i Lluís Salvadó, després de quedar en llibertat el 20 de setembre.


La Carla Mas és una estrella de la televisió, que viu amb la seva mare, una actriu de les d’abans, amb qui manté una relació impossible i que, segur, no acabarà bé de cap de les maneres. És també una dona de caràcter, a punt de patir una crisi laboral considerable, perquè una guionista ha decidit que el personatge que interpreta en un seguidíssim serial de televisió anomenat “L’esquerra de l’Eixample” ha de desaparèixer de l’escena. La Carla no es rendirà així com així i lluitarà fins al final per tal de continuar tenint veu als migdies catalans, que és quan entra a les cases de milers de famílies amb la història que protagonitza.\nAquest és, molt sintetitzat, l’argument de la nova novel·la de la Maria Jaén, que ha titulat “La pinça birmana” i que, per qüestions de feina em va caure a les mans fa uns dies.\nDes del primer moment, però, no vaig llegir el llibre amb naturalitat, senzillament, perquè aquesta no és la meva Carla Mas. La que em pertany i que guardo molt endintre –espero que per sempre- és una nena de cabells llargs, a vegades amb trenes, que lidera la resta de nenes de la classe, amb una mare que s’assembla a la Barbara Streisand i un avi exiliat a Mèxic. És, així mateix, la néta d’una dona especial, que viu a la plaça de l’Ajuntament, i que organitza les millors festes d’aniversari del món, amb un moment estelar, que és quan juguem a “Un, dos, tres, responda otra vez”.\nDe manera que, línia darrera línia, vaig estar una setmana sense poder deixar d’evocar la meva petita pàtria de veritat amb el seus jocs al pati, amb el seu home del bosc, el seu Sant Nicolau i les excursions per la fira de Santa Llúcia, a la recerca d’una figureta pel pessebre de casa.\nRealitat i ficció –què és veritat i què no- van anar-se superposant i va haver-hi un moment que tan tangible era la Carla de paper com la Carla amiga des del parvulari.\nCom que vaig tenir la possibilitat, li vaig comentar aquestes sensacions a la Maria Jaén, qui va subratllar-me que desconeixia absolutament l’existència d’una Carla Mas a Igualada i que, en tot cas, a l’hora de construir el personatge només havia tingut en compte la seva experiència com a guionista de televisió, donant a tot el text un to de farsa i de desvirtuació de la realitat, amb un nom amb significat perquè la Mas era la més important de l’obra.\nCarla, ja ens perdonaràs. Un petó, ara i sempre...


XARXES DOCKER | XARXA EN CONTENIDORS DOCKER AMB UNA PRÀCTICA | EDUREKA - DEVOPS\nPrincipal Devops Xarxa Docker: exploreu com es comuniquen els contenidors entre si\nObteniu més informació sobre les capacitats de xarxa de Docker amb una comprensió del model de xarxa de contenidors i la implementació amb una pràctica pràctica.\nAl món actual, les empreses s’han interessat en la creació de contenidors, que requereixen de fortes habilitats en xarxa per configurar adequadament una arquitectura de contenidors i, per tant, introdueix el concepte de Docker Networking.\nEn aquest bloc sobre Docker Networking, passareu pels temes següents:\nQuè és Docker?\nXarxes a Docker\nObjectius de la xarxa Docker\nModel de xarxa de contenidors\nControladors de xarxa\nPer entendre Docker, heu de conèixer la història de com es desplegaven les aplicacions abans i després de com es desplegaven les aplicacions mitjançant contenidors.\nCom podeu veure al diagrama anterior, l'antiga forma tenia aplicacions a l'amfitrió.Per tant, n nombre d'aplicacions comparteixen les biblioteques presents en aquest sistema operatiu.Però, amb la contenerització, el sistema operatiu tindrà un nucli, que és l’únic que serà comú entre totes les aplicacions.Per tant, les aplicacions no poden accedir a les biblioteques de les altres.\nTan, Docker en termes senzills és una plataforma oberta per al desenvolupament, l'enviament i l'execució d'aplicacions, que permet a l'usuari separar les aplicacions de les infraestructures amb l'ajut de contenidors per lliurar programari ràpidament.\nLlavors, com es comuniquen aquests contenidors entre si en diverses situacions?\nBé, això arriba a través de Docker Networking.\nAbans d’endinsar-me en Docker Networking, deixeu-me que us mostri el flux de treball de Docker.\nCom podeu veure al diagrama anterior. Un desenvolupador escriu un codi que estipula els requisits de l'aplicació o les dependències en un fitxer Docker fàcil d'escriure i aquest fitxer Docker produeix imatges Docker. Per tant, qualsevol dependència que es requereixi per a una aplicació concreta està present en aquesta imatge.\nAra, els contenidors Docker no són res més que la instància d’execució de Docker Image. Aquestes imatges es carreguen al Docker Hub (dipòsit Git per a Docker Images) que conté repositoris públics / privats.\nPer tant, des dels dipòsits públics, també podeu extreure la vostra imatge i podeu penjar les vostres pròpies imatges al Docker Hub. A continuació, des de Docker Hub, diversos equips, com ara Garantia de qualitat o equips de producció, obtindran aquesta imatge i prepararan els seus propis contenidors. Aquests contenidors individuals es comuniquen entre ells a través d’una xarxa per dur a terme les accions necessàries i això no és res més que Docker Networking.\nPer tant, podeu definir Docker Networking com un passatge de comunicació a través del qual tots els contenidors aïllats es comuniquen entre si en diverses situacions per realitzar les accions necessàries.\nQuins creieu que són els objectius de Docker Networking?\nFlexibilitat - Docker proporciona flexibilitat al permetre que qualsevol nombre d'aplicacions en diverses plataformes es comuniquin entre si.\nMultiplataforma - Docker es pot utilitzar fàcilment en multiplataforma que funciona en diversos servidors amb l'ajuda de Docker Swarm Clusters.\nEscalabilitat - Docker és una xarxa totalment distribuïda, que permet que les aplicacions creixin i escalin de manera individual, tot garantint el rendiment.\nDescentralitzat - Docker utilitza una xarxa descentralitzada, que permet tenir les aplicacions esteses i altament disponibles. En el cas que de sobte falti un contenidor o un amfitrió a la vostra reserva de recursos, podeu publicar un recurs addicional o passar als serveis que encara estiguin disponibles.\nFàcil d'utilitzar - Docker facilita l’automatització del desplegament de serveis, facilitant-ne l’ús en el dia a dia.\nSuport Docker ofereix suports pròpiament dits. Per tant, la possibilitat d’utilitzar Docker Enterprise Edition i obtenir tota la funcionalitat molt fàcil i senzilla fa que la plataforma Docker sigui molt fàcil d’utilitzar.\nPer habilitar els objectius anteriors, cal que conegueu el model de xarxa de contenidors.\nVoleu explorar diverses etapes de DevOps?\nModel de xarxa de contenidors (CNM)\nAbans de dir-vos què és exactament un model de xarxa de contenidors, permeteu-me informar-vos sobre Libnetwork que cal abans d’entendre CNM.\nLibnetwork és una biblioteca Docker de codi obert que implementa tots els conceptes clau que conformen el CNM.\nTan, Model de xarxa de contenidors (CNM) normalitza els passos necessaris per proporcionar xarxa als contenidors que utilitzen diversos controladors de xarxa. CNM requereix un magatzem de valors de claus distribuït com la consola per emmagatzemar la configuració de xarxa.\nEl CNM té interfícies per a connectors IPAM i connectors de xarxa.\nLes API de complements IPAM s’utilitzen per crear / eliminar agrupacions d’adreces i assignar / distribuir adreces IP de contenidors, mentre que les API de complements de xarxa s’utilitzen per crear / suprimir xarxes i afegir / eliminar contenidors de xarxes.\nUn CNM s’ha basat principalment en 5 objectes: controlador de xarxa, controlador, xarxa, punt final i Sandbox.\nObjectes del model de xarxa de contenidors\nControlador de xarxa: Proporciona el punt d'entrada a Libnetwork que exposa API senzilles per a Docker Engine per assignar i gestionar xarxes. Atès que Libnetwork admet diversos controladors integrats i remots, Network Controller permet als usuaris connectar un controlador concret a una xarxa determinada.\nConductor: És propietari de la xarxa i és responsable de gestionar-la mitjançant la participació de diversos controladors per satisfer diversos casos d’ús i escenaris de desplegament.\nXarxa: Proporciona connectivitat entre un grup de punts finals que pertanyen a la mateixa xarxa i que s’aïllen de la resta. Per tant, sempre que es creï o s’actualitzi una xarxa, es notificarà l’esdeveniment al controlador corresponent.\nPunt final: Proporciona la connectivitat dels serveis exposats per un contenidor d'una xarxa amb altres serveis proporcionats per altres contenidors de la xarxa. Un punt final representa un servei i no necessàriament un contenidor concret, Endpoint també té un abast global dins d’un clúster.\nSandbox: Creada quan els usuaris sol·liciten crear un punt final a una xarxa. Un Sandbox pot tenir diversos extrems connectats a diferents xarxes que representen la configuració de xarxa del contenidor, com ara adreça IP, adreça MAC, rutes, DNS.\nAquests van ser els cinc objectes principals de CNM.\nAra, deixeu-me que us expliqui els diversos controladors de xarxa implicats en la xarxa Docker.\nVoleu que DevOps Learning passi al següent nivell?\nHi ha principalment 5 controladors de xarxa: Bridge, Host, None, Overlay, Macvlan\nPont: La xarxa bridge és una xarxa interna predeterminada privada creada per Docker a l'amfitrió. Per tant, tots els contenidors obtenen una adreça IP interna i aquests contenidors poden accedir mútuament mitjançant aquesta IP interna. Les xarxes Bridge solen utilitzar-se quan les vostres aplicacions s’executen en contenidors independents que necessiten comunicar-se.\nAmfitrió : Aquest controlador elimina l’aïllament de la xarxa entre l’amfitrió de la base i els contenidors de la base per utilitzar directament la xarxa de l’amfitrió. Així, amb això, no podreu executar diversos contenidors web al mateix amfitrió, al mateix port que el port ara és comú a tots els contenidors de la xarxa amfitrió.\nCap : En aquest tipus de xarxa, els contenidors no estan connectats a cap xarxa i no tenen accés a la xarxa externa ni a cap altre contenidor. Per tant, aquesta xarxa s’utilitza quanvoleu desactivar completament la pila de xarxa d'un contenidor i,només creeu un dispositiu loopback.\nSuperposició : Crea una xarxa privada interna que abasta tots els nodes que participen al clúster d'eixam. Per tant, les xarxes Overlay faciliten la comunicació entre un servei d’eixam i un contenidor autònom, o entre dos contenidors independents en diferents Docker Daemons.\nMacvlan: Permet assignar una adreça MAC a un contenidor i fer que aparegui com a dispositiu físic a la vostra xarxa. A continuació, el dimoni Docker encamina el trànsit als contenidors per les seves adreces MAC. El controlador Macvlan és la millor opció quan s’espera que estigueu connectat directament a la xarxa física en lloc d’encaminar-lo a través de la pila de xarxa de l’amfitrió Docker.\nMolt bé, per tant, aquesta era tota la teoria necessària per entendre Docker Networking. Ara, deixeu-me continuar i us mostraré pràcticament com es creen les xarxes i com es contenen els contenidors.\nPer tant, amb la suposició que tots heu instal·lat Docker als vostres sistemes, tinc un escenari per mostrar.\nSuposem que voleu emmagatzemar el nom i l’identificador dels cursos per als quals necessiteu una aplicació web. Bàsicament, necessiteu un contenidor per a aplicacions web i necessiteu un contenidor més com a MySQL per al dorsal, aquest contenidor de MySQL hauria d’estar enllaçat amb el contenidor d’aplicacions web.\nQuè tal si executaria pràcticament l'exemple esmentat anteriorment?\nInicialitzeu Docker Swarm per formar un clúster Swarm.\nCreeu una xarxa de superposició\nCreeu serveis per a aplicacions web i MySQL\nConnecteu les aplicacions a través de la xarxa\nPas 1: Inicialitzeu Docker Swarm a la màquina.\nEl senyalador –advertise-addr configura el node gestor per publicar la seva adreça com a 192.168.56.101. Els altres nodes de l’eixam han de poder accedir al gestor des de l’adreça IP.\nPas 2: Ara, si voleu unir-vos a aquest node gestor al node treballador, copieu l’enllaç que obteniu quan inicialitzeu l’eixam al node treballador.\nPas 3: Creeu una xarxa superposada.\nOn myoverlay és el nom de la xarxa i -d permet que Docker Daemon s'executi en segon pla.\nPas 4.1: Creeu un servei webapp1 i utilitzeu la xarxa que heu creat per desplegar aquest servei al clúster d'eixam.\nservei docker create --name webapp1 -d --network myoverlaynetwork -p 8001: 80 hshar / webapp\nOn -pés per a reenviament de ports,hsharés el nom del compte a Docker Hub i webapp és el nom de l'aplicació web ja present a Docker Hub.\nPas 4.2: Ara, comproveu si el servei està creat o no.\nservei docker ls\nPas 5.1: Ara, creeu un servei MySQL i utilitzeu la xarxa que heu creat per desplegar el servei a través del clúster d’eixam.\nservei docker create --name mysql -d --network myoverlaynetwork -p 3306: 3306 hshar / mysql: 5.5\nPas 5.2: Ara, comproveu si el servei està creat o no.\nPas 6.1: Després, comproveu quin contenidor s’executa al node mestre i aneu al contenidor hshar / webapp.\nPas 6.2: Per tant, podeu veure que només el servei d’aplicacions web es troba al node gestor. Per tant, accediu al contenidor webapp.\nL'ordre docker ps mostrarà els dos contenidors amb el seu identificador de contenidor respectiu. La segona ordre habilitarà aquest contenidor en un mode interactiu.\nPas 7: Ara, canvieu el nom $ servern de localhost a mysql i la contrasenya $ de '' 'a' edureka ', i també canvieu tots els emplenaments de la base de dades necessaris i deseu el fitxer index.php mitjançant la drecera de teclat Ctrl + x i després y per desar i premeu Retorn.\nPas 8: Ara, aneu al contenidor mysql que s’executa en un altre node.\nPas 9: Un cop entreu al contenidor mysql, introduïu les ordres següents per utilitzar la base de dades a MySQL.\nPas 9.1: Obteniu accés per utilitzar el contenidor mysql.\nmysql -u arrel -pedureka\nOn -u representa l'usuari i -p és la contrasenya del vostre equip.\nPas 9.2: Creeu una base de dades a mysql que s'utilitzarà per obtenir dades de webapp1.\nCREA HandsOn DE LA BASE DE DADES\nPas 9.3: Utilitzeu la base de dades creada.\nPas 9.4: Creeu una taula en aquesta base de dades que s’utilitzarà per obtenir dades de webapp1.\nCREA UNA TAULA detalls del curs (nom_curs VARCHAR (10), id_curs VARCHAR (11))\nPas 9.5: Ara, també sortiu de MySQL i del contenidor mitjançant l'ordre sortir .\nPas 10: Aneu al navegador i introduïu l'adreça com a localhost: 8001 / index.php . Això obrirà la vostra aplicació web. Ara, introduïu els detalls dels cursos i feu clic a Envia consulta .\nPas 11: Un cop feu clic a Envia consulta, aneu al node on s’executa el vostre servei MySQL i, a continuació, aneu al contenidor.\ndocker exec -it container_id bash mysql -u root -pedureka USA les taules SHOW HandsOn seleccioneu * entre els detalls del curs\nAixò us mostrarà la sortida de tots els cursos, dels quals heu emplenat els detalls.\nAquí acabo el meu bloc de Docker Networking. Espero que us hagi agradat aquest missatge. Podeu comprovar-ho altres blocs també a la sèrie, que tracta dels conceptes bàsics de Docker.\nSi heu trobat aquest bloc Docker Container rellevant, consulteu el per Edureka, una empresa d'aprenentatge en línia de confiança amb una xarxa de més de 450.000 estudiants satisfets repartits per tot el món. El curs de formació en certificació Edureka DevOps ajuda els estudiants a adquirir experiència en diversos processos i eines DevOps com Puppet, Jenkins, Docker, Nagios, Ansible i GIT per automatitzar diversos passos en SDLC.\nCerqueu certificació a DevOps?\nquines són les 6 maneres d'utilitzar aquesta paraula clau\nquè fa un escàner a Java\nquè és un token java\nconvertir de doble a int\ncom configurar un eclipsi\ncom esdevenir un desenvolupador de quadres\nCamí de la carrera d’enginyer de DevOps: la vostra guia per ensenyar les millors feines de DevOps\nTutorial Python Anaconda: tot el que heu de saber


Tecnologia 3ºeso catalan 15 - Librería Q Pro Quo\nTecnologia 3ºeso catalan 15.\nAdaptat al nou currículum català.\nLlibre encara més competencial.\nVersàtil: permet un enfocament competencial, però també és una eina útil pels docents més tradicionals.\nMolt visual i adaptat al nivell de l'alumnat de 3r d'ESO.\n- MAC: quadern teòrico-pràctic.\n- Activitats interactives.\n- Presentacions editables.\n- Animacions i simulacions.\nConeix els nostres llibres digitals (Punxa aquí )