Calderona – Associació Quercus\nLa Serra Calderona i el Secret de la Carrasca\nUn any més ha tingut lloc la nostra ja mítica “travessia per la Serra calderona” i com no ha sigut un exit quant a participació i ruta en si , a més enguany ha coincidit amb una de les excursions familiars que organitzem. Va ser una trobada molt bonica i anecdòtica. Comptar-vos també que un dels participants, Ivan Carbonell, professor de l’institut de La Pobla de Valbona ens ha dedicat unes paraules en un escrit molt especial dedicat a esta travessia i a la seua experiencia. Sense més vos deixem empremta de tot això…\nEl Secret de la Carrasca ( per Ivan Carbonell)\nVaig pujar a les muntanyes perquè volia conèixer el secret de la carrasca, però la primera nit ningú no me’l va revelar. Em col·locaren en un cercle i em demanaren que diguera el meu nom. La xica amb els ulls de color de mel m’incità a què parlara, asseguda al meu costat.\nHe vingut a conèixer el secret de la carrasca…\nPerò aquella nit sols m’ensenyaren que la primera nit no es dorm, que per a caminar sota la primera llum de l’alba has de matinar i que les primeres rampes del camí són les més dures. Sota el sol del primer dia vaig caminar per les muntanyes, vaig travessar coves santes i vaig menjar a la vora d’un camí. Una ombra carregada de menjar ens seguia i desapareixia, i un ull de vidre m’esguardava en tot moment. Érem una serp de colors entre una serra cremada que de sobte es feia verda. Alguns dels guies coneixien cada pam del camí i havien marcat la serra com si fóra la seua amant, amb una marca per a cada bes. Ells devien saber el secret de la carrasca. Amb la vesprada aguaitant al damunt de la carena, anàrem al barranc on hi ha l’aigua freda i els guerrers més valents es llançaven des dels ponts de fusta i des de les roques. L’aigua clara era un ullal blau al mig del bosc, el pou on es perden profundes les siluetes dels qui gosen botar a l’aigua. Vaig pensar que aquells nadadors també devien saber el secret de la carrasca. Però quan es féu de nit ningú no me’l va contar. En un camp negat de nit un jove amb cabells negres com la neu tocava l’ukulele i les veus femenines trencaven la fosca. La lluna es retallava entre els cabells de la xica de cabells llisos i somriure constant. Jo podria haver mort feliç aquella nit al bosc. Però els guies ens menaren fins un refugi de plàstics blaus i vaig entendre que el recer per al fred de la nit és un conjunt de cossos que comparteixen el sopar, que riuen i que es passen el vi. Els més experts feren un rotgle i vaig pensar que revelarien el secret de la carrasca, però contaren acudits i records d’altres batalles. I en la nit més profunda, quan no pots dormir sobre les pedres, vaig escoltar atent les respiracions dels altres i vaig compartir amb ells l’aire. I no dormir no m’importà, perquè entre la nit jo no estava sol.\nA l’endemà, vam caminar entre masies gegantines, entre valls verdes, entre castells decrèpits i érem una serp multicolor que descendeix de les altures. Sense quasi adonar-me’n, havien passat els dos dies i ja tornava al meu inici. L’únic que havia descobert fins llavors era com reia còmplice la xica dels cabells negres esbullats, com parlava tothora la xica dels cabells rojos i com miren fixos els ulls de la xica d’ulls blaus. Ara sabia com caminen els mercenaris, com riuen nocturns els adolescents, com es passen el vi els veterans, com reparteixen els pans els qui coneixen tots els camins. Sabia l’olor dels arbres que fan olor de menjar i el color de la serra quan el dia és gris i quan el dia és clar. Sabia que hi ha veus que caminen silencioses entre el grup i que d’altres parlen tot el dia i tota la nit, perquè sempre estan contentes. I quan ja tornàvem cap a l’origen, la xica dels ulls de color mel es girà amb una mirada entremaliada.\nVols saber quin és el secret de la carrasca?\nI jo vaig recordar el so de l’ukulele, el sabor dels fruits compartits, l’olor del cacau, l’abraçada inesperada, el frec de la mà d’una xica bellíssima, el muscle al costat del meu d’un mercenari, la mirada amable d’un guia dels camins, el salt dels guerrers joves cap a l’aigua, la nit que no és freda si és compartida, l’aigua de la font, la pols entre els camins, les mirades còmplices que s’entenen, les confessions mentre camines, les anècdotes d’un camí que tu també has fet…\nNo. M’esperaré a l’any vinent.\nEncontre amb una excursió familiar\nPublicat el 21 octubre 2013 21 octubre 2013 Autor aliciaCategories Calderona, Excursions, NotíciesDeixa un comentari a La Serra Calderona i el Secret de la Carrasca\nTravessia per la Serra Calderona (25ª edició)\nMapa ruta Travessia Serra Calderona 2013\nUn any més arriba l’esperada “Travessia per la Serra Calderona” ,25 anys, caminant, dormint, convivint, escoltant acudits a la Serra\nAquest any hem intentat fer una ruta prou especial per a celebrar el nostre 25 aniversari\nAquesta s’esdevindrà els dies 11, 12 i 13 d’octubre. El recorregut d’enguany serà: Altura – Cova Santa – Gátova\nAquesta travessia anual és una de les activitats més consolidades i mítiques de la nostra Associació. Any rere any, recorreguem un tros de la nostra serra per excel·lència.\nUn cap de setmana per gaudir de la muntanya, de la natura, per riure, per estar amb les amigues i amics, per conèixer gent nova.\nSi vos animeu, envieu un correu a [email protected] o passeu el dijous dia 10 a les 19.30 hores per els baixos del jubilats de La Pobla de Vallbona on farem la reunió informativa de la excursió i allí mateix podreu inscriure-vos.\nVOS ESPEREM!!!! (10 places)\n25ª travessia per la Serra Calderona Octubre 2013\nPublicat el 8 octubre 2013 Autor aliciaCategories Calderona, Excursions, NotíciesDeixa un comentari a Travessia per la Serra Calderona (25ª edició)


Comprar pedres d’oració, pedra d’Oltu, llautó, Tesbih | Gran Basar ist\nPedra Oltu, llaunes de pregària detallades en llautó, quantitat de Tesbih\nDescripció de producte: Oltu Stone, llaunes de pregària detallades en llautó, Tesbih combina la qualitat d’olt i el valor i l’elegància de la mina d’or.\nHi ha adorns de daurat al rosari oltu.\nOltu Stone, llaunes de pregària detallades en llautó, Tesbih té línies orientals.\nEl rosari de pedra oltu és una bona idea per a obsequis tradicionals.\nmaterials: Pedra d’Oltu.\nQuant al producte La pedra d'Oltu era coneguda com efectiva contra el mal d'ull i s'utilitzava en aquesta direcció en temps antics.


Vuit anys després, comença el judici pel cas palau - El triangle\nEl judici del cas Palau és la prova de foc del procés\nTic-tac, tic-tac. Tot arriba. Fins i tot el judici pel saqueig perpetrat durant anys per Fèlix Millet, Jordi Montull i els seus còmplices en una de les institucions més emblemàtiques de Catalunya, el Palau de la Música. Han passat gairebé vuit anys des que, el 23 de juliol del 2009, els Mossos d’Esquadra –per ordres del jutjat d’instrucció n. 30 de Barcelona– van entrar en l’edifici modernista per efectuar un escorcoll i endur-se la comptabilitat.\nAquest dimecres, dia 1 de març, comença a la Ciutat de la Justícia la vista oral de l’escàndol de corrupció més sonat dels últims anys, que es perllongarà fins al pròxim 27 de juny. En aquest macrosumari, que ocupa 60.874 folis, hi ha 16 imputats i la secció 10 de l’Audiència, presidida pel magistrat Julio Hernández Pascual, també escoltarà els 133 testimonis i els 23 perits que han estat convocats per les 38 parts presents en la causa.\nTRETZE DIES A LA PRESÓ\nEl fiscal del cas, Emilio Sánchez-Ulled –el mateix que va participar en el passat judici per la consulta del 9-N– demana fortes penes per als principals implicats: 27,5 anys de presó per a Fèlix Millet i Jordi Montull; 26 anys de presó per a Gemma Montull; i 7,5 anys de presó per a Daniel Osàcar, l’extresorer de Convergència Democràtica (CDC) i exsecretari personal d’Artur Mas. Per la seva banda, la Federació d’Associacions de Veïns de Barcelona (FAVB), que actua com a acusació particular, eleva la petició de condemna per a Fèlix Millet, que té 82 anys, a 37 anys de presó.\nEn un principi, l’Agència Tributària, que seguia la pista del voluminós tràfec de bitllets de 500 euros que realitzaven els màxims responsables del Palau de la Música, va xifrar el frau en uns 2,2 milions d’euros. Després de la querella presentada per la Fiscalia i de l’escorcoll dels Mossos d’Esquadra al Palau de la Música, Fèlix Millet va publicar un article a La Vanguardia on confessava que el robatori perpetrat pujava a 3,3 milions d’euros.\nPerò les investigacions judicials han acabat quantificant l’espoli en 18 milions d’euros, dels quals 9 milions no se sap on han anat a parar, perquè es van moure en diners en efectiu i els bancs implicats en aquesta operativa –Bancaja, Caixa Catalunya i CaixaManresa, tots tres desapareguts a causa de la crisi– no van facilitar la informació requerida.\nNo és aquesta l’única anomalia que ha envoltat la llarguíssima instrucció judicial del cas Palau. Des de l’any 2009, el cas ha passat per cinc jutges diferents, fet que ha alentit i dispersat les investigacions. També resulta molt estrany que Fèlix Millet i Jordi Montull només hagin estat 13 dies en presó preventiva i no amb relació al robatori dels 34 milions d’euros, sinó amb el fallit projecte de construir un hotel al costat del Palau de la Música, fet pel qual han estat finalment absolts.\nPrevQuin responsable de mitjans públics ha fet costat a Homs davant el Suprem?


Taller de circ a la Fàbrica de Somnis\nEls alumnes de primer curs del Batxillerat escènic van tenir l'oportunitat de participar en un taller de circ amb l'Eli Coll i el Jordi Mas. Van poder practicar aeris (trapezi i teles) i també malabars com el plat, tècniques d'equilibri i conèixer diverses disciplines del circ.\nAquest taller es realitza gràcies al programa Flipart de la Diputació de Barcelona i des de l'escola volem agrair molt al Jordi, a l'Eli i també a la Fàbrica de Somnis per facilitar-nos l'espai. Al Franchesco per la seva acollida i a la Judit Figuerola per totes les facilitats sempre.\nBatxillerat Escènic circ


L'Altaveu de Sant Boi comença amb un espectacle inspirat en Camaron de la Isla\nEl festival recupera l'espai dels jardins de l'Ateneu Santboià, la institució que va acollir les primeres edicions. Portarà a Sant Boi grups com Manel o Antònia Font i d'altres de menys coneguts i una setmana després tindrà lloc l'alternatiu Altraveu\nACN Sant Boi de Llobregat Actualitzada el 09/09/2011 10:48\n260x366 Un moment de l'actuació de Very Pomelo / BERTRAN CAZORLA Un moment de l'actuació de Very Pomelo / BERTRAN CAZORLA\nL'Altaveu de Sant Boi torna als orígens: la 23a edició del festival, que va començat ahir, recupera l'espai dels jardins de l'Ateneu Santboià, la institució que va acollir les primeres edicions abans de tancar, a mitjans dels noranta. Per allà passaran avui i demà grups consagrats com Manel i Antònia Font. Compartiran cartell amb descobertes com Achilifunk o Los Tiki Phantoms. I amb Chicuelo i Duquende, que han obert l'Altaveu la seva reinterpretació de 'La leyenda del tiempo', el disc de Camarón sobre l'obra de Federico García Lorca. Alguns dels concerts són de pagament, fet que ha motivat la protesta dels indignats locals. Alguns d'ells han muntat l'Altraveu, que tindrà lloc la setmana vinent.\nL'any 1979 Camarón de la Isla va fer una important aportació al món del flamenc amb el seu disc La leyenda del tiempo, on interpretava l'obra lorquiana. Ara els músics Juan Gómez Chicuelo i Juan Cortés, Duquende, han recuperat aquestes cançons. I aquest dijous les han portades a Sant Boi per estrenar la 23ena edició del festival Altaveu, dedicat a la música d'autor. Al mateix temps que Chicuelo i Duquende actuaven a l'espai de Can Masallera el certamen també arrencava amb els concerts de Nu Niles, Very Pomelo i Sr. Chinarro, que han tocat als jardins de l'Ateneu Santboià.\nAquest espai privilegiat, decorat amb pins i ubicat al turó en el qual s'assenta el nucli antic de Sant Boi, penjat sobre el riu Llobregat, ha estat recuperat enguany pel festival Altaveu, que cap el 1988 va començar a caminar, justament, a les dependències de l'Ateneu Santboià. Aquesta potent entitat cultural del Baix Llobregat, però, va fer fallida a mitjan dels anys noranta. Des de llavors el vast complex de teatres, auditoris i espais culturals al cor de Sant Boi s'ha anat degradant, tot i que mai va deixar d'estar en desús gràcies al Col·lectiu Ateneu Santboià, format per joves de la ciutat. L'any passat l'Ajuntament el va comprar i els jardins, condicionats, ja acullen part de la programació de l'Altaveu.\nI així, emmarcats en les llums de Barcelona, Cornellà, Esplugues i Sant Feliu, amb el Tibidabo al fons, a l'aire lliure i sota els pins, tocaran aquest divendres Manel el seu disc '10 milles per veure una bona armadura' i dissabte els mallorquins Antònia Font presentaran Lamparetes. Són el plat fort d'un cartell que combina aquests grups consagrats amb d'altres de menys coneguts, que actuen a l'Altaveu Frontera, com Doctor Divago, Achilifunk,Sènior i el Cor Brutal, Za!, Lezyrke, Raydibaum, Los Tiki Phantoms o Pepet i Marieta. Quart Primera i Joan Colomo completen el cartell del festival que s'allargarà fins dissabte, un dia abans que Sant Boi torni a esdevenir un dels escenaris centrals de la Diada.\nEls principals concerts del festival seran de pagament: les entrades per Manel costaran entre 17 i 20 euros, com les d'Antònia Font. Altres concerts costaran entre nou i dotze euros. Per això el grup dels indignats locals ha penjat cartells per la ciutat lamentant que el cost total per veure tots els concerts és de 84 euros, i preguntant-se "Aquesta és la democratització de la cultura?".\nParal·lelament, el Col·lectiu Ateneu Santboià considera que el festival, que titlla d'"elitista", no dóna prou espai als grups musicals de Sant Boi i de la comarca del Baix Llobregat, i a més es mostra dolgut pel fet que l'Ajuntament hagi ocupat enguany els jardins de l'Ateneu, enlloc de muntar els concerts oficials a la plaça de l'Ajuntament. Per això ha programat, pel proper dia 17, el festiva alternatiu 'Altraveu. Músicues des de Baix', en el marc del qual actuaran els grups Locomoswing, Banana Glande, Casiná, Lubianka, Ebri Knight, Russian Tits i Assabè.


Ramon Reixach nou regidor de l'Ajuntament | Mataró Ràdio\nDv, 25/01/2013 - 11:17\nRamon Reixach promet per imperatiu legal el seu càrrec com a nou regidor de l’Ajuntament. Ho ha fet durant el ple extraordinari que s’ha celebrat aquest matí a la sala de sessions. Reixach, economista i doctor en història es farà càrrec de la regidoria d’Administració i Atenció Ciutadana que ocupava Carolina Soler fins a la seva dimissió fa 15 dies. Reixach s’ha compromès amb la feina que haurà de desenvolupar a partir d’ara al capdavant d’aquesta regidoria i ha agraït a l’exregidora la feina feta i les facilitats amb les que s’ha fet el traspàs de poders.\nPràcticament tots els regidors del consistori han intervingut al Ple extraordinari d’aquest matí. Només el cap del grup municipal del PP ha intervingut per donar la benvinguda a Reixach, però, també per requerir a l’alcalde sobre l’hora de celebració de la sessió, ja que la majoria dels regidors no es dediquen professionalment a la política. Al seu torn, l’alcalde Joan Mora ha recordat que amb un terç del Ple és suficient per poder-lo celebrar.\nPle, Ramon Reixach, regidor


A la darrera sessió del seminari d'Educació Especial es va llançar una proposta de realitzar una Jornada de construcció de materials per alumnes amb necessitats educatives especials. L'objectiu d'aquesta jornada és la creació de materials especialment dissenyats per als alumnes amb necessitats educatives.\nLa jornada se celebrarà el dimarts 29 de juny de 1999 en horari de matí i tarda, en forma de tallers simultanis, i distribuïts. Els participants es podran inscriure a un únic taller del seu interès, independentment del lloc on es realitzi. El taller es realitzarà en un centre educatiu suficientment equipat. A cada grup de treball hi haurà un assessor, coordinat des del PIE, que vetllarà pels aspectes tècnics i organitzatius de la jornada. El dia de la jornada els participants es presentaran en el punt de reunió aportant tota la documentació i materials auxiliars que creguin necessaris. En finalitzar la jornada cada participant podrà emportar-se els materials elaborats.\n1. Programes senzills d'estímul-resposta per a nens que tenen un nivell cognitiu molt baix\nEs dissenyaran jocs i materials on es produeixin imatges i sons en clicar una tecla o un commutador (globus que peta, cotxe que corre....). Es treballarà amb programes com el Tpwin, el KliK& Play o d'altres materials.\n2. Desenvolupar activitats de llenguatge amb el Clic\nS'utilitzaran les noves prestacions del Clic v 3.0 per desenvolupar materials adequats als nostres alumnes.\n3. Programes d'inici de lecto-escriptura que utilitzin els recursos informàtics però amb continguts de referència al Cicle Superior de Primària\nEs tracta de crear activitats relacionades amb els continguts de conceptes del Cicle Superior de Primària que permetin dotar d'activitats i materials de treball, adients a l'edat, als infants amb NEE grans. Es treballaria amb programes com el Clic, la Tauleta, el TPWIN...\n4. Crear programes d'interacció amb la veu construint jocs amb el Klik&Play S'utilitzaran els nous recursos de reconeixement de la parla del projecte Fressa 2000 i el Klik&Play. Per desenvolupar jocs que treballin la parla.\nLa matrícula es realitzarà per Internet seguint les instruccions que trobareu a les pàgines d'Educació Especial de la XTEC www.xtec.es/dnee/jornada/ El període d'inscripció serà del dilluns 26 d'abril de 1999 al divendres 7 de maig. Les llistes definitives i altres aspectes sobre la planificació de la jornada es podran consultar a les pàgines de la Web.


Uns veïns de Cambrils, en peu de guerra pels sorolls d'un gimnàs de crossfit\n«És com viure en una discoteca»: La lluita d'uns veïns de Cambrils pels sorolls d'un gimnàs de 'crossfit'\nFa més d'un any i mig que la comunitat de veïns reclama acabar amb els sorolls i les vibracions que senten als seus pisos\nEls veïns d'aquest bloc de pisos de Cambrils es queixen del soroll que genera el gimnàs de crossfit instal·lat fa un any i mig als baixos. | I. Alcalá\nFa més d'un any i mig que Aku CrossFit es va instal·lar als baixos del carrer del Camí de la Creu, número 24, a Cambrils. Des de l'inici de l'activitat, el gimnàs ha estat un focus de molèsties per als veïns d'aquest bloc de 24 pisos que fa cantonada amb el carrer de la Via Augusta. «No és un gimnàs on facin aeròbic o pilates normal. El sostre no té res que esmorteeixi el soroll i la música i els cops ressonen per tot arreu», relata un dels veïns a TarragonaDigital.\n«Arribes a casa a les 8 de la tarda després de treballar i no pots descansar, és com viure en una discoteca»\nEs tracta d'un gimnàs de 'crossfit', un mètode d'entrenaments que es basa en sessions cardiovasculars de poca durada però d'una elevada intensitat. Durant les sessions es desenvolupen una sèrie d'exercicis amb música i diferents materials com ara peses, cordes, barres, bicicletes estàtiques o calaixos per saltar. «Arribes a casa a les 8 de la tarda després de treballar i no pots descansar, és com viure en una discoteca», denuncien els veïns. A més de les molèsties pel volum de la música, manifesten que els cops que provoquen els usuaris quan deixen anar les barres a terra fan tremolar tota l'estructura de l'edifici.\nLa comunitat de veïns ha interposat tot un reguitzell de queixes formals a l'Ajuntament de Cambrils, la darrera fa poques setmanes, reclamant solucions per acabar amb els sorolls i les vibracions. Després de més d'un any denunciant la situació, senten que no s'està fent res i demanen al consistori que aturi l'activitat fins que no acabin els sorolls.\nDesprés de dos mesuraments de soroll amb resultats molt dispars, l'Ajuntament en demana un tercer\nArran de les primeres queixes, el consistori va requerir al gimnàs un mesurament del soroll que va determinar que l'activitat superava el límit establert per llei en 3 decibels, la qual cosa és considerada una falta lleu. Tot i això, els veïns asseguren que aquest mesurament no es va fer amb les condicions que pateixen habitualment i van contractar un segon informe pel seu compte. «Ens vam gastar 1.000 euros, però ens va sortir un resultat de 9 decibels de diferència, que ja seria considerada una falta greu i que això suposa que l'Ajuntament ja podria aturar l'activitat o fer alguna cosa més», manifesten.\nDavant d'aquesta divergència de resultats, l'Ajuntament ha sol·licitat ara al Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya que practiqui un tercer informe d’immissió acústica. Mentrestant, ha donat un mes al propietari perquè faci les obres oportunes per corregir la situació. Aquesta, però, no és la primera vegada que el consistori requereix al gimnàs aplicar mesures d'insonorització i fonts municipals confirmen que ja s'està instruint un expedient sancionador per incompliment dels requeriments municipals.\nExemple d'un gimnàs de CrossFit. | Cedida\nEl propietari es defensa: «Aquí estem amb la música molt tranquil·la fent exercici, sense enrenou»\nPer la seva part, Felipe Carvacho, propietari del gimnàs, explica a TarragonaDigital que se sent assetjat pels veïns des de la seva arribada als baixos del bloc i que la seva previsió és traslladar-se a un altre emplaçament dins de Cambrils abans de tres mesos. Segons la seva versió, «l'únic que han fet des del principi és anar a la meva contra. Aquí fem sis classes al dia de 20 minuts en les quals es puja una mica el soroll, però no gaire. Estan fent una campanya amb amenaces perquè marxi, però jo l'únic que faig aquí és esport. Estem amb la música molt tranquil·la fent exercici, sense enrenou, amb classes petites de 10 persones com a màxim. Realment són ganes de molestar», considera.\n«Entenc que abans no hi havia res als baixos i ara sí, però això no significa que tinguem una discoteca muntada i que aquí no pugui dormir ningú. Cada dia a les 9 de la nit ja hem tancat», defensa Carvacho. A més, assegura que no farà les obres de reforma per insonoritzar el local, ja que «he de fer una inversió de 30.000 euros en un local que ja se m'ha quedat petit i que tampoc m'assegura que acabi amb les molèsties dels veïns. Prefereixo marxar a un altre lloc on sé que no molestaré ningú i que podré desenvolupar la meva activitat de forma tranquil·la sense que cap veí em condicioni».\nErcros no té por de la investigació als seus dipòsits de Vila-seca\n➤➤ NO HI CAIGUIS: La suposada oferta de PortAventura que et pot fer perdre diners


Pàgina personal d'en Joan: Puntal dels Escambrons, des de Almatret\nAnònim 17 de març 2015, 7:46:00\nAllà mateix hi ha un monument als caiguts pels bombarders de la guerra incivil, i un bon mirador.\nAquests bombardejos eren dirigits per l'escuadrilla de GARCIA-MORATO. Fins i tot hi va morir aqui.\nAquest home va tenir una importanty via urbana dedicada al seu nom a la teva ciutat de REUS.\nJoan Muñoz Pinós 17 de març 2015, 18:04:00\nSegons havia llegit i ho he confirmat al wikipedia (encara que no es paraula de deu, però s'apropa) Garcia Morato va morir en una exhibició aeronàutica en Griñon.\nPer sort a Reus es van canviar els noms franquistes dels carrers. Ara no estic massa segur, però crec que es corresponia amb el que ara es el carrer Ample.\nAnònim 17 de març 2015, 23:54:00\nTens raó, Joan ! Va morir després de finir la Guerra. I està considerat un AS de l'aviació Nacional.\nEl carrer de Reus, és l'ara General Moragues.\nL'altre gran CAP de l'Aviació Nacional, o sigui el Coronel en cap de la Legió Condor, també va morir finalitzada la Guerra. En estavellar-se el seu avió, viatjant-hi amb d'altres militars alemanys, i anant cap a Reus. L'accident va ser a tocar de la Miranda de Llaberia, ben a prop d'on ara hi ha el Radar Meteorològic.\nJoan Muñoz Pinós 22 de març 2015, 12:50:00\nTens raó, com sempre, no es el carrer Ample, es el carrer General Moragues.


El tancament de Ryanair pot afectoar relativament a Calella\nDesprés que Ryanair anunciés el tancament de la seva base a l’Aeroport de Girona, l’Associació Turística de Calella veu possibles afectacions a la nostra ciutat, tot i que, Calella disposa d’un aeroport alternatiu i proper, com és el de Barcelona-El Prat. Ens ho explica Sònia Hernández, presidenta de l’Associació Turística de Calella.\nL’Aeroport de Girona és més a la vora que el de Barcelona, però en els darrers anys s’ha notat una davallada molt gran d’afluència de clients provinents de Girona. Fa temps que s’ha posat en marxa una línia de bus direcció l’Aeroport de Barcelona, això ens ha ajudat a pal·liar el descens de vendes que hem viscut.\nA principis del 2000 l’Aeroport de Girona va créixer amb serveis, pàrquing i, en tots els serveis i infraestructures que ofereix a l’interior, però els darrers 6 anys s’ha notat una davallada d’afluència de vols a Girona, diu Hernández.\nTenir dos aeroports ha anat molt bé. És un aeroport Low Cost, això fa que la gent s’animi a comprar vols i la gent s’acosti al voltant de la Costa Brava, Girona i Maresme Nord. Dir: No hem de patir, no. Però sí que és cert, que quan hi ha grans mals hi ha grans remeis.\nUna de les propostes que s’ha escoltat a través dels mitjans de comunicació és que Girona sigui la quarta línia de Barcelona-El Prat. Des de l’ATC pensen que “s’ha de treure alguna utilitat d’una infraestructura on si han invertit tants diners” i lamenten aquesta decisió perquè “paguem els plats trencats d’aquesta companyia” tot i que esperen que es trobin solucions a l’Aeroport de Girona.\nRàdio Calella, 27.08.2019


La Porta XV – marionamar\n24 gener, 2019 23 gener, 2019\nL’Eva havia quedat amb sa mare a la sortida de la feina. L’estava esperant tota contenta perquè volia demanar-li que li semblava la idea de presentar el Joel al club de lectura i es va adonar que somreia quan un noi que passava pel carrer se la va mirar amb interès i li va picar l’ullet. Llavors pensà que potser havia de fer una cara més neutra perquè no volia que la gent pensés que s’havia pres una dosi extra d’elixir. No hi havia gaires ciutadans naturalment contents en el món que li havia tocat viure. Ni tampoc és clar, naturalment infeliços.\nPer no despertar sospites l’Eva va intenta posar una expressió facial més neutra. I de cop va veure sortir a sa mare de l’edifici amb un rostre que clarament no denotava alegria en absolut però que canvià en veure l’Eva.\n— Què aviat que has arribat! Pensava que t’hauria d’esperar jo!\n— He tingut torn de nit per això he pogut venir tan puntual. — Se la mirà bé.— Mare fas mala cara. Què passa?\n— Eva! No vull espatllar una tarda meravellosa en què tenim temps per les dues. No veus que ara d’això ja no ens en queda gaire?\nL’Eva sospirà perquè el que havia dit sa mare era una veritat com un temple. Però tot i així la volia sense cortines que amaguessin la veritat.\n— Mare, què et passa? Estàs amoïnada pel traspàs?\n— No. De fet això ha deixat d’amoïnar-me. Ahir vaig contractar un paquet que ho inclou tot pel preu que cobreix el sistema i que em va deixar bocabadada. Però òbviament sense prendre l’elixir m’he de demanar un cop i un altre com és que el sistema es gastà tantíssims diners en la nostra mort.\n— I en dosis extra d’elixir. És una manera de no deixar-nos pensar. Una mena d’orgia de tot allò que normalment no podem tenir: menjar, beguda, companyia nombrosa i una dosi extra de l’elixir pel que fa el traspàs. Per emboirar-lo suficientment i que marxi feliç després d’una vida de feina i de mantenir-se dintre del sistema.\n— Vaig anar a donar una volta amb el Benet després que vinguessin els agents saps? Necessitava algú prop que tingués el cap clar.\n— Jo també li hagués tingut! Saps que no prenc l’elixir! — l’Eva va mirar a la seva mare i amb un somriure encisador li digué— Però entenc que el volguessis veure a ell. És un paio molt interessant! Tant com el Joel!\nLa Lícia va mirar a la seva filla atentament. L’Eva en portava alguna de cap.\n— Què em vos dir?\n— Mira, doncs resulta que fa poc he esbrinat quelcom del Joel que ni jo sabia. I crec que t’alegrarà moltíssim saber-ho!\nLes dues es van aturar un moment al carrer.\n— Eva canta que no aguanto les intrigues!\nLa noia va agafar la mà de sa mare i la va mirar als ulls.\n— Mare! El Joel també treballa per la resistència!\nLa Lícia va fer una gran rialla i abraçà a l’Eva.\n— No saps com de contenta em fas! Hagués patit molt sabent que ell no sap res de la teva dedicació secreta. Hagués posat la vostra relació en perill!\n— El seu treball és molt més important que el meu penso. Ell domina altres idiomes que no són l’anglès i està en contacte amb més gent que jo. Plegats podem lluitar per un objectiu comú!\nUn pensament negre enterbolí la mirada de la Lícia, que havia estat espurnejant durant uns minuts.\nLa Lícia sospirà.\n— Saps que la vostra dedicació demanarà sacrificis. I potser haureu de triar viure més però sense fills.\nL’Eva la mirà amb tendresa i respongué.\n— Ho sabem. Ho sabem tots dos i som conscients que necessitarem temps. I també que hi haurà molts sacrificis i que molta gent caurà, fins i tot nosaltres. Però cal restablir la llibertat. I qui sap? Potser arriba quan encara hi som a temps…\nEl primer impuls de la Lícia va ser dir a la seva filla que no s’havia de fer il.lusions però es mossegà la llengua. Ella era a setmanes del traspàs i una estranya esperança la feia creure que el moment no arribaria. Què hagués estat de la humanitat si no hagués cregut mai en l’impossible? L’Eva tenia el Joel i junts farien coses meravelloses però també es podien perdre l’una a l’altre com ell havia perdut el seu company.\n— Però i si us descobreixen? O a un dels dos?\n— Prefereixo patir i estar amb una persona en què puc confiar que no patir però haver d’amagar la veritat. La dissidència és perillosa pel sistema i tu ho saps. Ens van vigilar durant anys! Però és una obligació moral.\nLa Lícia va acaronar la cara de la seva filla. Ella i el seu marit van saber donar-li l’empenta i el coratge necessaris per no prendre l’elixir.\n— Mare! Sé que tens poc temps però m’agradaria que coneguessis el Joel. Està mort de ganes de veure’t! Pensa que vol saber com seré a la teva edat!\nLa Lícia va esclafir a riure i respongué.\n— Entenc que hagis tingut els teus dubtes en presentar-me’l. A mi se’m deu notar de seguida que em desvio de la norma… però ara que saps que ell és dels nostres com més aviat me’l presentis millor!\n— Havia pensat presentar-vos el Joel a la vesprada de lectura. Et sembla que el Benet hi estarà d’acord?\n— Ara mateix li demano! — Va fer ella que es connectà al dispositiu immediatament.\nEl Benet va respondre de seguida al missatge i hi va estar d’acord. Van quedar a l’hora usual l’endemà i la Lícia i l’Eva van gaudir de la companyia durant dues llargues hores.\nAquella nit la Lícia no tornà a utilitzar el dispositiu. Estava massa amoïnada endreçant coses que volia deixar per la seva filla i fent hologrames de les que tenia per casa i es volia vendre. Hauria d’haver-ho fet fa molt temps però la galvana va poder més que el seu esperit de reciclatge. Havia anat acumulant coses que no feia servir des de que havia perdut el Quim. Aquella nit quan anà a dormir, el Jonathan monitoritzà els senyals que havia rebut quan ella era a casa amb incredulitat. Aquella dona no es comunicava amb ningú, ni havia utilitzat cap joc virtual. Allò era completament anormal. Si seguia sense rebre cap senyal la Samantha i ell haurien d’anar a fer-li una visita un altre cop per assegurar-se que el dispositiu funcionava correctament. Apagà el llum de la làmpada de la tauleta de nit intrigat per la possibilitat de que aquell xip de monitorització estigués fallant. O potser l’havien trobat?\nA dos quarts de set de l’endemà la primera convidada arribà a la cita del club de lectura. Era la Lícia, que havia portat una bossa plena de menjar per servir durant la sessió.\n— No calia! Això costa moltes unitats d’energia!\n— Benet! Oblides que jo ja dintre de poc no en gastaré cap ni una!\nEl comentari era una fuetada salvatge que ferí el Benet. Havia de despertar a la realitat: La Lícia ja no estaria entre ells durant gaire més temps.\nEls dos van parlar dels dos agents i de la segona visita, de la seva jornada laboral i de com de feliç havia fet l’Eva a la Lícia volent-li presentar el seu xicot. Ara, més que mai, desitjava conèixer-lo perquè sabia que era també un dissident.\n— Patiran! — va fer ell.\n— També vam patir jo i el Quim però teníem quelcom que ens unia i era un llaç molt fort. Molt més encara perquè anàvem els dos contra corrent i això feia que no em sentís sola. No hagués pogut confiar en una persona que no hagués estat en contra del sistema. Sempre hi hauria hagut un espai en mi que hagués hagut de mantenir en secret i no m’hagués sentit còmoda. Estic convençuda que per l’Eva és el mateix. Té un caràcter similar al meu i necessita un home semblant al meu.\nUna sensació de malestar va enterbolir aquells instants màgics amb la Lícia. Ella sempre pensaria en el Quim i probablement ja no hi hauria lloc per cap altre home. Era un pensament irracional, estúpid i enormement egoista perquè malauradament ell ja no tenia gaire temps per conquerí el cor d’aquella dona fascinant. Però tot i així el Benet sentí una ràbia inexplicable contra el Quim.\nEl seu dispositiu s’anà connectant i tots anaven arribant puntuals, saludaven i agafaven el llibre per seguir amb la lectura on l’havien deixada. La Lícia, a qui en Benet havia permés que s’endugués un llibre a casa seva, l’ havia acabat la nit anterior, i va anar doncs a la biblioteca per agafar-ne un altre. L’Elena va presentar-se acompanyada de la Raquel i de seguida va demanar on era l’Eva. Les dues noies s’havien caigut bé. La Lícia li respongué que aquell vespre els visitaria acompanyada del seu xicot.\n— És segur que vingui tanta gent al club? — Va fer el Mohit alarmat. –\n— Has d’estar ben tranquil Mohit! El xicot de la meva filla és tant o més antisistema que tots nosaltres! — va fer la Lícia fent l’ullet.\nTots estaven ja prou encuriosits i la jove parella no va trigar en aparèixer. Portaven tres ampolles de vi clandestí per celebrar aquella solemne ocasió: L’Eva va presentar al Joel com a la seva parella i ho va fer des de la certesa que ell era un dels seus. El grup va llegir prop d’una hora i mitja i sense voler es va començar un debat sobre els llibres que estaven llegint. Llavors la Lícia va fer un senyal al Benet per anar a la cuina a preparar la vianda i l’Eva i el Joel van anar-hi també per obrir les ampolles. El Joel va tenir la sensació que allò era una autèntica festa. Com la que els seus pares havien pogut celebrar sense de restriccions. El menjar i la beguda va anar animant el grup fins que el dispositiu del Joel es va connectar. Rebé un missatge i la seva cara canvià completament.\n— Passa res Joel? — va dir l’Eva.\n— M’informen que hi ha hagut vint desapareguts més durant els darrers dos dies només a la nostra ciutat. Demà establiré contacte amb els meus informants per saber si també està passant el mateix a altres llocs.\n— Jo també demanaré als meus si en saben res. Són moltes desaparicions oi?\n— Moltes sí. I això vol dir que al sistema li costarà amagar el que està passant…. potser el Sam no estarà del tot sol. —Va dir el Joel mirant al Mohit.\nS’havia fet molt tard perquè havien estat conversant durant molta estona tots plegats. Agafar el transport a aquelles hores estaria monitoritzat i a ningú li feia il·lusió ser el centre d’atenció de la càmera d’un vagó buit. Podrien llogar un mini-bus a aquelles hores?\n— Sé que això no és gaire còmode però el que us puc oferir és que passeu la nit aquí. Tinc suficients mantes per tal que us pugueu estirar al terra i demà al matí hi haurà dutxa i cafè per tots si matinem prou. És el més semblant als campaments d’estiu dels que em parlaven els meus pares quan era petit…\nEs van mirar els uns als altres. La majoria d’ells no havia passat mai la nit en un espai que no era el que estava estricament enregistrat a les màquines de l’administració i allò de dormir al terra i matinar per anar a la feina era definitivament una aventura que en una altra època s’hauria considerat infantil, però que ara era molt adulta. Tots van decidir apuntar-se a l’experiència. La Raquel perquè li agradava la proximitat a l’Elena, la noia que havia vist créixer i a la que havia de protegir. La Lícia perquè volia estar a casa del Benet. El Mohit i la Jasmina perquè era una oportunitat per dormir un prop de l’altre en un escenari irrepetible, el Benet i la Lícia perquè se sentien líders d’una petita revolució casolana i el Joel i l’Eva perquè no haguessin pogut mai pagar amb unitats d’energia una cerimònia de compromís més íntima i real. Aquella nit tots van dormir amb l’emoció que suposava fer una cosa prohibida.\nPerò a l’altra banda de Barcelona el Jonathan monitoritzava alarmat la manca de senyal del xip que havien col·locat a la taula de la Lícia. Com li explicaria ara a la Samantha que el xip no estava funcionant? Quedaria com un absolut inepte? Ja podia pensar quina excusa li donaria a la noia per tornar per casa de la senyora Ferrer, perquè segur que a la seva companya no li faria gaire gràcia…\nMés expressions alemanyes


Hi havia una vegada… Canvis vitals\nLes històries que expliquem a les nostres criatures, ja siguin inventades per nosaltres o a partir de contes i llibres ja escrits, poden facilitar-los la superació de tràngols i reptes quotidians\nAl llibre 'Visc en dues cases', la protagonista, una nena de 9 anys, explica que no és “pobreta” ni s’ha fet gran de cop; simplement els pares s’han separat i ara viu en una casa de dilluns a divendres i en una altra alguns caps de setmana. En canvi, el ratolinet del conte '¿Què portes dins el bolquer?' experimenta una situació força diferent. L’animalet és molt xafarder i mira el bolquer dels altres per explicar-los que ell ja fa les necessitats en una gibrelleta. Com aquestes històries, a les prestatgeries de llibreries i biblioteques proliferen títols que aborden situacions de canvi, de conflicte o de repte que viuen els menors: deixar el pit, la mort d’un familiar, el primer dia d’escola, la separació dels pares o descobrir que es té un color de pell diferent.\n¿Les històries en cel·lulosa ajuden a passar millor tràngols i pors? La psicòloga infantil Mireia Val n’està convençuda: “Els contes, com a eina terapèutica, poden ajudar a comprendre situacions noves i fins i tot a resoldre conflictes entre companys. Juguen un paper molt important en el creixement de l’infant, afavoreixen el desenvolupament emocional i intel·lectual”. Per a Val, la literatura infantil pot ser útil perquè pares i mares abordin situacions complicades amb criatures de 2 a 12 anys. Per contra, Jordi Feu, sociòleg i pedagog, professor de la Facultat d’Educació i Psicologia de la UdG, sosté que els llibres poden constituir un recurs útil a partir dels 7 anys, sempre puntualment i complementant l’explicació de la família: “És un mal negoci fer ús del conte per explicar una realitat que com a mares i pares no ens atrevim a explicar o no en sabem”.\nPAIR MILLOR L’ADVERSITAT\nPer a la psicòloga Carme Estévez, els contes poden ser un desllorigador imprescindible: “Faciliten el diàleg en situacions doloroses, de manera que els nens i nenes poden comprendre millor les seves emocions i integrar aquestes vivències negatives en la seva motxilla emocional”. A 'L’illa de l’avi' s’aborda la mort d’un familiar, un tema tabú per a la nostra societat, difícil d’explicar als adults i encara més a la canalla. Els experts recomanen parlar-ne. “Si l’infant no pregunta -explica Val-, nosaltres moltes vegades no donem cap mena d’informació, quan és important donar-la perquè l’infant no es quedi amb la idea que l’avi ha marxat, que ja no el vol veure més, que l’ha rebutjat”. En casos com aquest, el problema és que el llibre escrit no sempre recull amb fidelitat els valors que té la família en relació a la mort.\nTítols per a totes les situacions\nLa producció literària per als més petits és una màquina ben greixada: al mercat es poden trobar títols per a gairebé qualsevol situació. Cal revisar bé aquests contes abans d’adquirir-los o agafar-los en préstec perquè vagin en consonància amb el que volem explicar a l’infant. Per exemple, un clàssic infantil és 'El peix irisat', que ensenya a compartir. Un altre títol per a petits és 'Un grapat de botons', un conte sobre la diversitat familiar. Mentrestant, a 'Els colors de la nostra pell', s’aborden les races i els diversos colors de la pell. I per als més menuts, 'La fesTETA' explica la història d’una nena que a poc a poc va deixant el pit i celebra amb la seva mare i la seva família cada dia de l’alletament i la nova situació.\nA més d’aquest inconvenient, el pedagog de la UdG en veu d’altres, com ara que els contes creats per explicar canvis i reptes als més petits puguin accelerar processos, tinguin massa càrrega valorativa o “anticipin una realitat que potser no serà com la viu l’infant”. Per a Feu, en les edats més primerenques no s’ha d’apostar per una literatura instrumental: “En aquesta etapa infantil, els contes han de ser històries boniques, de fantasia, d’experiències, d’il·lusió, de coses senzilles. És més beneficiós. Com a molt, optaria pel conte inventat a través d’una metàfora molt suau”. Afegeix que sempre se n’aprèn, encara que no siguin qüestions tan pràctiques. Estévez i Val, per contra, creuen que el conte com a eina terapèutica ajuda també en edats primerenques; i no només llegir-lo un dia, sinó diversos. “Cada cop que els hi expliques -puntualitza Estévez- estan adquirint nova informació que els ajuda en el procés d’integració de la situació problemàtica”.\nFaciliten el diàleg en situacions doloroses, de manera que nens i nenes poden comprendre millor les seves emocions\nCom a eina terapèutica, les històries poden abordar una infinitat de situacions: l’arribada d’un germà, el fet de compartir o altres valors i pors com l’amor, la justícia, el respecte, la por de la foscor, la por dels fantasmes i les bruixes… Quins són els ingredients essencials per cuinar un conte terapèutic? ¿Ajuden més les pàgines impreses o els relats orals abans de dormir? I els personatges, ¿han de ser animals o millor persones de carn i ossos? Com i per què poden ajudar els contes? “L’infant s’identifica i empatitza amb el personatge i acaba entenent que també està vivint tot el que li està passant al personatge”, explica la psicòloga Mireia Val. Per això, perquè s’hi identifiquin, considera que el més adequat és que els protagonistes de les històries siguin nens o nenes; en tot cas, persones reals. Feu, en canvi, aposta per una història d’animals en un bosc o algun altre tipus de protagonistes que serveixin a la metàfora i que allunyin la història de la realitat que viu la criatura.\nLLIBRES CASOLANS I HISTÒRIES ORALS\nEstévez, per la seva banda, considera que els personatges poden ser infants o no, ja que els nens entenen bé la metàfora. Per a aquesta psicòloga, els ingredients clau són una trama relacionada amb el conflicte o situació que viu l’infant i, també, un final feliç: “Fa que puguin aprendre eines emocionals per afrontar algunes situacions”. Pel que fa al suport, si ajuden més els contes impresos o els relats orals, els experts també tenen opinions diverses. Per al professor de la UdG, resulta més adequada la història inventada pels progenitors abans d’anar al llit, un moment íntim, de calma i repòs, més procliu a la conversa: “La història inventada la pots modular molt bé en funció de com està el teu fill en aquell moment i de com ho viu la família. Es pot fer una gran adaptació, mentre que en el llibre escrit el relat és invariable”.\nTambé pot ser molt útil la història inventada pels progenitors abans d’anar al llit: un moment íntim, de calma i repòs, més procliu a la conversa\nEn aquest sentit, la psicòloga Verònica Trujillo defensava en un article de la ja desapareguda revista de psicopedagogia 'Educat' que les històries que expliquem abans de dormir poden crear un ambient propici perquè l’infant pensi i comuniqui les emocions. Els adults, afegia, han de saber crear un clima “d’escolta activa”. Val matisa que en el cas dels infants més petits és convenient un conte en paper -comprat o fet casolà-, ja que als més menuts “el suport visual els ajuda moltíssim”. Per a aquesta psicòloga, una conseqüència important és que els anticipa una situació que vindrà i que poden viure amb angoixa: “Els hàbits i les rutines donen seguretat als infants i qualsevol cosa que els pugui anticipar una situació també”. Estévez planteja crear un conte a quatre o sis mans, un o els dos progenitors amb l’infant: “Un recurs molt útil és poder-nos inventar el conte de manera conjunta amb el nen/nena, sigui escrit o amb dibuixos, proposant-li nosaltres el conflicte i que ell hagi de trobar solucions”. Caldrà que tota la família esmoli l’enginy i la creativitat.\nFem un conte: Fotos i creativitat!\nEls contes casolans, que podem fer nosaltres mateixos, amb fotografies, uns quants retoladors i molta imaginació, també ajuden. I l’estiu, quan tenim una mica més de temps lliure, és una bona època per confeccionar-los. La psicòloga Mireia Val explica que una vegada els va proposar aquest repte a mares i pares d’infants que acabaven l’escola bressol i encetaven la seva etapa de preescolar. Van fer fotos en què es veien les criatures a l’escola bressol i de vacances amb els seus pares i després algunes fotografies en què es veia la seva nova escola i alguns dels infants que serien els seus companys. “Són coses reals, que el nen o nena ha viscut i que li permeten anticipar”, explica Val, que afegeix que la iniciativa va tenir molt bon resultat.


La vida secreta dels objectes\nAprofitem el Lost & Found per buscar gangues als millors mercats de puces\nLa tassa de porcellana florejada amb què Buffalo Bill va prendre el cafè de l'esmorzar el primer dia d'hivern de l'any 1889 a l'Hotel Orient de la Rambla de Barcelona. El gerro de vidre de Murano que va allotjar els clavells del ram de prometatge de la senyora Elionor Puigvert Garcia. Una edició del Memorias de una vaca (de Bernardo Atxaga) amb una dedicatòria per a una fillola que vivia a l'Argentina, que presumiblement mai no la va arribar a rebre.\nLa vida secreta dels objectes sovint és desconeguda pels seus propietaris i amaga novel·les que només algunes persones saben llegir. Algunes d'aquestes persones són aficionades a recórrer els mercats de segona mà que han existit des de sempre a casa nostra, i que últimament -amb la febre vintage i la crisi- surten com bolets pertot arreu. Mercats de vell, de puces, antiquaris... segur que en teniu a la vora de casa. Nosaltres en visitem alguns a la recerca de gangues, petites obres d'art que mai no trobareu als museus, i històries, sobretot històries.\nSol passar que els objectes jaguin oblidats durant lustres sencers. I que algú, en algun lloc, els hagi de menester, o se n'enamori perdudament. Per posar en contacte els uns i els altres, el setembre del 2007 va néixer el mercat Lost & Found de la mà de Diego Albanell i Max Porta, dos activistes del reciclatge més cool . És un mercat vintage que té com a raó de ser els "objectes inútils de primera necessitat", i que s'ha acabat convertint en un dels més concorreguts de la ciutat de Barcelona. I és que per què comprar un article nou quan n'hi ha un que està esperant una segona oportunitat en un altell?\nSabates, discos, parades de perruqueria, bosses de marca, làmpares d'aranya, clics de Playmobil i fins i tot vestits de núvia a la fuga... Aquest diumenge, 16 de juny, el Lost & Found viurà una nova edició a la Barceloneta (davant de la platja de Sant Sebastià), amb 350 parades de participants privats (els intermediaris no hi són convidats), amateurs, que volen desfer-se dels seus estocs personals. Al mercat està permès l'intercanvi (¿em canvies el jersei de tens per unes ulleres de finals dels setanta?) i la demanda creixent de sol·licituds per participar-hi com a paradista ha desbordat totes les previsions. I cal anar-hi amb ganes de festa, ja que també hi ha música, ball i zona de gastronomia.\nEl Two Market Barcelona és un altre dels mercats de puces amb més activitat de la ciutat, i de cara al bon temps agafa la tovallola i les flip flop i es trasllada a la platja de Castelldefels. El passeig Marítim acull cada dissabte, des d'ara fins a finals d'estiu, un mercat de segona mà i intercanvi que és també un club de platja on es pot fer una copa, jugar a vòlei, presumir de bronzejat i escoltar sessions de DJs.\nLa gent del Two Market també està al darrere de l'On the Garage (www.facebook.com/ onthegarage), inspirat en els mercats de garatge ianquis, i que se celebra un cop al mes a l'Ovella Negra del Poblenou. I també a l'Ovella Negra, però aquesta vegada a la del Raval, s'hi prepara la segona edició del Backpapers Second Hand Market (www.facebook.com/ vademaletas), un basar especialitzat en maletes, souvenirs i objectes relacionats amb els viatges que es farà el pròxim 30 de juny. Ideal ara que s'acosten les vacances.\nA Barcelona tampoc no ens podem oblidar del Flea Market (www.fleamarketbcn.com), que ara mateix no té activitats a la vista, o el Rastro de la Virgen (www.elarcodelavirgen.es), que cada primer dissabte de mes pinta de colors i rampoines el petit carrer de la Verge, al barri del Raval.\nEl Portobello català s'amaga al Vallès. L'Octavi Barnils (fill d'un aguerrit forner que es va passar molts anys recorrent l'Àfrica) va decidir copiar el mercat d'antiquaris d'Isle-sur-la-Sorgue, a la Provença, en una antiga bòbila de ceràmica de Sant Cugat. Era l'any 1992. Avui Mercantic té 10.000 metres quadrats on hi ha 90 botigues de brocanters, artesans, restauradors, tapissers i forjadors, escampats en un laberint ple de patis i racons. Els plats forts del Mercantic, però, són la subhasta dels dissabtes (9.30 h) i el mercat setmanal que s'organitza els diumenges, quan els comerciants obren les portes dels barracons (fins a les 15 h) i mostren els millors tresors.\nL'apoteosi de tot plegat arriba el primer diumenge de cada mes, amb la Vintage Fest (de 9.30 a 15 h), que es produeix quan els camions arriben carregats amb botins provinents de desembrossos de cases i negocis, i que es poden adquirir allà mateix, abans que arribin a la botiga, a preu de brocanter.\nAMB MOLTA SOLERA\nEl mercat dels Encants de Barcelona tenia previst estrenar edifici aquesta setmana a l'antic Bosquet dels Encants, però la tromba d'aigua que va malmetre la canalització de la coberta i va inundar els soterranis ha ajornat el trasllat sine die . Els vells Encants -tradicionalment anomenats Fira de Bellcaire- són un dels mercats més antics d'Europa (documentats des del segle XIV), i estaven cridats a reinventar-se en un edifici ultramodern que ha costat més de 56 milions d'euros, i que de moment sembla que no ofereix totes les garanties necessàries.\nEl Marché Aux Puces de Perpinyà és una altra de les cites obligades per als caçadors d'oportunitats i chinoisseries. Té més de 200 paradetes i és sempre una bona excusa per visitar aquesta ciutat de la Catalunya Nord. A Perpinyà, a més, cada primer i tercer dimecres de mes (des de la tardor fins a la primavera) s'hi celebra Le Quai Des Bouquinistes, un mercat especialitzat en llibres de tota mena i on també es poden trobar cartes, postals i fotografies, per somiar passats inventats o llegir-ne de futuribles.\nA Mallorca, un dels mercats de segona mà més concorreguts és el de Consell. Se celebra cada diumenge (d'ençà que el va iniciar l'australià John Douglas l'any 1994) al polígon industrial de la vila, vora la carretera de Palma - Port d'Alcúdia. Però ara també n'hi ha d'altres de molt visitats a El Dorado a Magaluf (Calvià), al polígon de Son Bugadelles o al polígon de Marratxí.\nPLAÇA DEL MAR (BARCELONA)\nDiumenge 16. D'11 a 20 h. Entrada gratuïta.


DIARI DIGITAL ONTINYENT: Ontinyent facilita la participació d’empreses locals en 11 fires i missions comercials de 6 països\nOntinyent facilita la participació d’empreses locals en 11 fires i missions comercials de 6 països\nL’Ajuntament treballa en una tercera convocatòria d’ajudes per participar en fires i elaborar catàlegs on es tractarà d’arribar a més empreses\nPablo Úbeda valora positivament que la ciutat se situe entre els 10 municipis valencians més exportadors i avança que el consistori seguirà recolzant la internacionalització\nL’Ajuntament d’Ontinyent va facilitar la participació d’empreses locals en 11 fires i missions comercials de 6 països durant 2017. Aquest suport ha estat amb els 51.000 euros en ajudes per a participar en fires i missions comercials i elaborar catàlegs, totalitzant-se un total de 23 subvencions de fins al 50% de les despeses realitzades per 14 empreses.\nEl regidor de Política Económica, Pablo Úbeda, avançava que l’Ajuntament està treballant en la que serà la tercera convocatòria d’estes ajudes per participar en fires i elaborar catàlegs, on en 2018 es tractarà d’arribar a més empreses, “ja que la demanda ha estat molt elevada, i per això, a més d’augmentar el pressupost fins als 60.000 euros en esta línia, modificarem les bases per repartir més els diners”, avançava.\nÚbeda ha valorat de forma molt positiva les dades publicades en “Empreses exportadores de la província de València”, un estudi elaborat per la Cambra de Comerç i CaixaBank que constata que Ontinyent és un dels deu municipis que més exporten en València. Concretament, la capital de la Vall d’Albaida es troba, amb 89 empreses exportadores, en el 7é lloc dins dels 82 municipis que han sigut objecte d’estudi. Entre els sectors que més exporten a Ontinyent es troben les indústries del tèxtil, de l’agroalimentació i del plàstic, entre altres.\nÚbeda incidia en què aquestes dades “són indicadors positius que constaten el creixement econòmic del municipi” i destacava com és d’imprescindible la col·laboració entre les administracions públiques i el sector privat. Dins d’esta línia d’acció es troben les ajudes per a la participació en fires, missions comercials i catàlegs per a empreses locals, que entre les despeses subvencionables inclouen la confecció de mostraris per a les fires, el transport de la mercaderia de l’empresa, l’adequació de l’estand, l’elaboració de material promocional o la confecció de targetes de visita.\nAltres accions impulsores de l’activitat en les empreses són l’Oficina de l’Emprenedor; la línia de microcrèdits impulsada per l’Ajuntament, Caixa Ontinyent i Innovall; les ajudes al lloguer de naus i locals o les bonificacions de l’IBI a empreses que han creat llocs de treball indefinit. Úbeda afegia que “des del Govern d’Ontinyent hem cregut sempre que crear sinergies era necessari per a continuar creixent com a ciutat i l’Ajuntament seguirà donant suport a les nostres empreses exportadores” concloïa el regidor.\nPublicado por: Unknown el 3:05:00


Grandvalira Social i Unicef Andorra renoven l’acord de col·laboració per dur a terme accions solidàries amb infants necessitats de països en vies de desenvolupament | Grandvalira\n05/03/2020 - 18:45\nEl finançament s’aconseguirà a través de l’organització d’un ‘brunch’ solidari, una jornada lúdica i esportiva que tindrà lloc el 21 de març al restaurant Racó de les Solanelles del sector Encamp de Grandvalira\nL’objectiu d’aquesta iniciativa és superar el centenar de persones que van participar en l’edició de l’any passat i també la recaptació, que va quedar-se a les portes dels 11.000 euros\nGrandvalira Social i Unicef Andorra han renovat l’acord de col·laboració per dur a terme accions solidàries conjuntes per ajudar als infants necessitats dels països en vies de desenvolupament. La directora del comitè andorrà de l’entitat d’ajuda humanitària, Marta Alberch, i el director de màrqueting de l’estació, David Ledesma, han dut a terme aquest matí a l’hotel Exe Prisma d’Escaldes-Engordany la signatura del nou conveni, amb validesa per als pròxims 2 anys.\nL’acord té com a finalitat la donació, per part de Grandvalira Social, d’una recaptació econòmica en benefici de les campanyes d’Unicef al Bhutan, per als infants que pateixen algun tipus de discapacitat, i a la República Centreafricana, per millorar l’accés a la salut i a l’educació dels nens més vulnerables.\nEl finançament d’aquests programes s’aconseguirà a través de l’organització d’un ‘brunch’ solidari que tindrà lloc el pròxim dissabte 21 de març, d’11 a 16 hores, al restaurant El Racó de les Solanelles del sector Encamp de Grandvalira. La iniciativa està oberta a tothom i ofereix la possibilitat de gaudir d’una jornada distesa i entretinguda al ‘brunch’, acompanyada d’algunes activitats entre les quals s’hi afegeixen com a novetat els tallers infantils, i per als que vulguin, també s’ofereix la possibilitat d’esquiar. Les entrades es poden adquirir online, tant al web de Grandvalira com al de MoraBanc, que també disposen d’una ‘Fila Zero’ per a totes aquelles persones que no assisteixin a l’acte però vulguin fer una aportació econòmica.\nL’any passat, en la primera edició, un centenar de persones va prendre part en el ‘brunch’ solidari i la recaptació va ser de poc menys d’11.000 euros. L’objectiu per a aquest any és donar un pas endavant i millorar aquestes xifres.\nDurant l’acte de renovació del conveni, Marta Alberch ha agraït a Grandvalira “l’interès mostrat per renovar el compromís per millorar la vida de molts infants”. Segons la directora d’Unicef Andorra, “l’esport i el lleure, dos els valors de Grandvalira, són també valors fonamentals per als nens dels països en vies de desenvolupament i una gran manera d’aplicar la seva filosofía és ajudar-los a través d’aquests programes”.\nDe la seva banda, David Ledesma ha fet una crida per participar al ‘brunch’ solidari: “Convidem a que vingui tothom a gaudir d’una jornada agradable a la neu. Oferim totes les facilitats perquè que la gent vingui a descansar, a passar-ho bé, a menjar bé, a esquiar i amb tallers per als petit... Tot amb una finalitat solidària”.\nDESCARREGA FOTOS DE L’ACTE AQUÍ: bit.ly/GrandvaliraUnicef20


Complicacions del trànsit en l'accés per la frontera del Runer\nActualitzada 06/08/2017 a les 07:01\nL’accés d’entrada al país per la frontera hispanoandorrana del riu Runer va presentar ahir complicacions del trànsit durant bona part del matí fins a primera hora de la tarda. Segons van explicar fonts de l’àrea de Mobilitat, van registrar-se cues entre la frontera i Sant Julià de Lòria a partir d’un quart de dotze del matí fins a un quart de quatre de la tarda. En el moment de més afluència van sumar-se quatre quilòmetres de retencions entre l’N-145, encara dins de la comarca de l’Alt Urgell, i la CG-1 a l’entrada de la parròquia laurediana.\nLa retenció va desaparèixer de forma progressiva i cap a tres quarts de tres de la tarda es registraven 2 quilòmetres de cua a l’altura de la Borda Sabaté fins a l’entrada del nucli urbà. Malgrat ser plena operació sortida d’agost, l’àrea de Mobilitat va assegurar que el país no va registrar cues de més importància i el trànsit va ser fluït a la frontera amb l’Alt Urgell la resta de la tarda.\nAnit les carreteres andorranes no presentaven cap altra incidència destacable.


Fa falta un servei d'emergència per a arreplegar els animals morts durant els caps de setmana\nEl primer bou embolat en la nit de Sant Joan, després d'estar quasi dos hores en els carrers perquè no hi havia manera de tornar-lo al corral, va acabar morint sobre les sis de la matinada. Després de constatar que l'empresa que arreplega animals morts no podria vindre fins dilluns al matí, l'Ajuntament va decidir depositar l'animal en un remolc que romandria aparcat en la finca municipal La Costera, un paratge tancat al públic. El grup ecologista La Costera ha expressat el seu malestar tant per depositar l'animal mort en este lloc com per la celebració d'actes taurins en general.\nDurant els festejos de bous al carrer de divendres passat, 23 de juny, un dels animals va morir en el corral, segons pareix com a conseqüència de l'esgotament i la calor que va patir durant l'embolada. La mort de l'animal es va produir aproximadament a les sis del matí. En eixe moment, l'Ajuntament va intentar posar-se en contacte amb l'empresa que s'encarrega d'arreplegar els animals morts, però esta no va respondre, ja que no treballa els caps de setmana. Per eixe motiu, el regidor de Festejos Taurins, Juan Enrique Claramunt, va decidir transportar el cos de l'animal al paratge municipal La Costera.\n''No ha hagut errors d'organització'' -afirma el regidor-. ''Senzillament calia buscar el lloc més allunyat del nucli urbà i dels veïns per a mantindre'l emmagatzemat fins que l'empresa passara a arreplegar-lo dilluns a primera hora. L'olor les molèsties que podia crear entre els veïns ens van impulsar a emmagatzemar-lo en un remolc municipal que aparquem en La Costera, un espai municipal que està tanca i tancat, pel que no hi hi havia perill que ningú s'acostara accidentalment''.\nNo obstant, en el matí del diumenge el remolc municipal va haver de ser utilitzat per a labors de la Setmana Taurina que actualment s'està celebrant en la població. Això va obligar a deixar el bou en un racó de La Costera, a l'ombra i cobert amb unes teles.\nVa ser així com ho van trobar membres del Grup Ecologista de Puçol La Costera, els que van realitzar fotografies i van enviar immediatament les imatges i un comunicat de premsa a distints mitjans de comunicació. En la seua denúncia, el grup ecologista considera ''molt greu tot el que ha passat este cap de setmana amb el bou mort de Sant Joan''. En primer lloc, Lucas Marín, del grup ecologista denuncia la mort de l'animal: ''el bou va morir presumptament com a conseqüència de la calor i l'esgotament que va patir durant l'embolada. Això demostra que, encara que es respecte la normativa sobre bous al carrer, l'animal patix i com s'ha vist en este cas a vegades fins a l'extenuació. Este lamentable succés corrobora la crueltat dels bous al carrer. Este pobre animal va morir simplement perquè uns quants es divertisquen''.\nTant ecologistes com els responsables municipals de festejos taurins lamenten que no hi haja un servei d'emergència de recollida d'animals durant els caps de setmana. Miguel Crespo, portaveu del GEP La Costera denuncia que ''és incomprensible que havent-hi tants municipis que fan bous al carrer no hi haja un servei de recollida de cadàvers d'animals els caps de setmana. Perquè, lamentablement, el que no es pot tolerar és que el cos mort d'un animal de 500 quilos es passe un cap de setmana al sol. Això demostra que els bous al carrer, a més de ser una tradició cruel, tenen greus errors d'organització''.\nJuan Enrique Claramunt, per la seua banda, insistix en el fet que no hi ha cap problema d'organització i que forma part de l'estadística que cada quatre o cinc anys puga morir un bou entre tots els festejos taurins de la població. El problema està que no hi haja un servei de recollida d'animals d'emergència per a caps de setmana i només acudisca si se sap amb antelació, ''com va succeir amb la correguda de bous de Juan Àvila en la plaça de bous que muntem en el\n06 Juliol 2006


El ple de Sabadell demana al govern central que pagui els ERTO\nEl ple municipal ha demanat al govern central que pagui les prestacions dels treballadors que es troben afectats per un Expedient de Regulació Temporal d’Ocupació (ERTO). El PSC i Podem, que governen a la ciutat i també a Espanya, s’han sumat a la proposta, que ha arribat de la mà d’Esquerra al plenari.\nSabadell té 15.000 persones en un ERTO. És la cinquena ciutat catalana amb més persones afectades. Els ERTO estan afectant durament tots els sectors, però especialment el sector serveis. “No qüestionem els ERTO perquè són una eina necessària però el que volem és tenir tota la informació i que sobretot cal pagar la gent”, ha assegurat el portaveu municipal d’Esquerra, Gabriel Fernàndez: “som la segona ciutat en nombre d’ERTO i hem de reclamar, encara que fos només el cas d’una persona, que han de cobrar ja”. Fernàndez ha exemplificat la situació amb un cas: el d’una dona que ha cobrat una bestreta de 7,57 euros des del mes de març.\nDes del govern municipal, format pel PSC i Podem (els mateixos partits que governen a l’Estat) s’han sumat a la proposta, però han assegurat que la crisi ha agafat totes les administracions a contrapeu i que el SEPE està col·lapsat, en part a causa de la manca de personal. “Els treballadors s’han deixat la pell per tramitar el màxim d’ERTO possible en el menor temps possible”, ha dit Marta Morell (Podem). El portaveu socialista, Pol Gibert, ha anunciat el vot favorable però ha suggerit que també es podien aprovar mocions per agilitzar la Renda Mínima Garantida, que gestiona la Generalitat, o per tenir les dades de l’afectació del virus sobre les residències de gent gran que tant ha costat tenir durant el tram inicial de la pandèmia.\nFoto portada: ciutadans passejant per la Rambla. Autor: David B.


Es crea la Guàrdia Urbana de Barcelona\n8 de desembre de 1907\nBarcelona. Dimecres, 8 de desembre de 2021. 05:30\nTal dia com avui de l’any 1907, fa 114 anys, el ple de l’Ajuntament de Barcelona presidit per l’alcalde Domènec. Sanllehy i Alrich (del Partit Liberal), aprova la constitució del cos de la Guàrdia Urbana de Barcelona. Aquell nou cos va ser creat amb el propòsit de complementar, a curt termini; i rellevar, a mitjà i llarg termini la Guàrdia Municipal de Barcelona, fundada el 1843 per l’alcalde Josep Bertran i Ros (també del Partit Liberal), que a principis del segle XX s’havia convertit en un cos policial decadent i inoperatiu. Segons les fonts, l’any abans de la creació de la Guàrdia Urbana, dels 850 agents que formaven part de la Guàrdia Municipal, només la meitat tenien aptituds físiques per patrullar pels carrers de la ciutat.\nTambé les fonts revelen que l’alcalde Sanllehy es va negar a dissoldre la Guàrdia Municipal, i esgrimint qüestions humanitàries va desarmar i ressituar en diferents àrees de l’Ajuntament més de 200 guàrdies que ja no tenien condicions físiques per exercir funcions policials i va mantenir els 650 restants en tasques de custòdia i vigilància d’edificis i serveis públics. Simultàniament, aconseguia que la Comissió de Governació de l’Ajuntament aprovés la creació del cos de la Guàrdia Urbana; que com la Guàrdia Municipal, també estaria sota les ordres de l’alcaldia. La primera dotació de la Guàrdia Urbana de Barcelona estava forma per un cap, dos oficials i 196 guàrdies; que van ser destinats a tasques de control del trànsit rodat a l’Eixample.\nPassats catorze anys (1921), en un context de grans mobilitzacions socials i en plena onada de violència a causa del fenomen dels pistolerismes patronal i sindical, el ple de l’Ajuntament de Barcelona, presidit per l’alcalde Antoni Martínez i Domingo (de la Lliga Regionalista) va aprovar la unificació definitiva dels dos cossos policials de titularitat municipal; que passaria a anomenar-se, únicament, Guàrdia Urbana. Amb aquesta mesura es pretenia millorar la capacitat operativa de la policia que depenia directament de l’alcaldia —més ben valorada per la ciutadania— amb l’objectiu de frenar la violència als carrers; i, sobretot, evitar la sortida de la Guàrdia Civil i l’exèrcit espanyols que reprimien les mobilitzacions populars amb foc real.


El Dr. Tiretes i les conseqüències de l´estiu | Guardería Infantil Xino Xano Tarragona\nEl Dr. Tiretes i les conseqüències de l´estiu\nPublicat el 01/05/2016 | 0 comentaris\nInici » Darreres notícies » El Dr. Tiretes i les conseqüències de l´estiu\nA molta gent ens agrada la calor. A l´estiu a banda de treure´ns més roba, ens ve de gust fer activitats a l´aire lliure, tenir més contacte amb el sol, estar a la piscina, allargar el dia… Els adults, a vegades no reparem, en els canvis que comporta per als nostres petits, i encara que moltes variacions les sabem, crec que no està de més que puguem enumerar algunes de les causes.\nAbans de res, serà adient diferenciar el dia i la nit. Arrel d´aquí, parlarem d´on i perquè hem de tenir cura amb depen de quines situacions.\nL´exposició directa al sol és contraproduent principalment per als nadons. Els efectes que la calor té sobre la salut dels nens representen un gran risc, per tant haurem de combatre´ls amb alguns consells:\nSortir de casa amb el protector solar a la pell, robes clares, lleugeres i que no estrenyin gaire, barrets o gorres. Encara que evitarem sempre estar baix el sol del migdia.\nBeure aigua o sucs amb freqüència, encara que no tingui sed. Crear l´hàbit en donar de beure a cada dues o tres hores.\nNo abuseu a l´hora de donar els líquids que continguin excés de sucres, gas i/o gel. Encara que si noteu que el nen o la nena està fatigat i apagat, serà recomanable oferir sucs amb sucres. Si amb tot i això continua presentant símptomes de cansament, porteu-lo al metge.\nÉs molt comú que els hi surti granets, poden apareixen de manera aïllada o formant ronxes de color vermell, se n´hi diu Sudamina. També pot produir picors com a conseqüència que la pell està inflamada, per a evitar-los, és interessant revisar el bolquer amb constància, intentar banyar-los només amb aigua, eixugar-los amb suaus toquets, vestir-los amb roba lleugera i de cotó, evitar les exposicions al sol i tocar la nuca, per a saber si té calor o està suant.\nEvitar deixar els nens tancats en vehicles estacionats i tancats, tant així com evitar activitats d´esforç a les hores de més calor (entre les 12h. i les 17h).\nA l´hora de menjar, és molt possible que no es tingui tanta gana com a l´hivern, ja sigui per la calor, perquè estem bevent contínuament… Però preparar menjars més lleugers, poden ajudar als nens a més de reposar les sals perdudes per la suor, a menjar amb més ganes.\nEvitar els talls de digestió, havent reposat el menjar entre 1,5h o 2h, abans de tornar a posar-se a l´aigua.\nSeguint correctament aquestes indicacions, podrem preveure el cops de calor, les cremades solars, la deshidratació, els granets, entre d´altres ensurts o malestars.\nDurant la nit:\nA mica que marxa el sol i refresca més, surten insectes com els mosquits, hem de recordar que hi ha tractaments eficaços per als més petits. Però tampoc està de més intentar utilitzar roba amb colors discrets, perquè els bitxets tendeixen a anar cap als colors cridaners, no utilitzar sabó o crema d´olor intens.\nA l´hora de sopar evitarem el menjar pesat o amb molts greixos abans de dormir. És dolent anar a dormir amb gana (perquè pot despertar-se per la nit) com sobrealimentat, perquè obliguem a l´estómac a treballar durant la nit en vers de descansar. Si tot això de per si ja és important, recordar-vos que a l´estiu encara ho és més, perquè el calor pot fer que no s´estigui gens còmode.\nÉs molt important tenir una temperatura ideal, per a evitar que l´excés de calor o de fred inciti al despertar nocturn. En habitacions amb edats dels vostres fills, és recomanable entre els 18ºC. i 22ºC.\nLa ventilació en l´habitació també és un aspecte a tenir en compte, sobretot abans de portar-los a dormir al llit, serà interessant obrir la finestra uns 20min. aproximadament. D´aquesta manera garantirem uns nivells correctes d´humitat.\nReferent als horaris, és recomana mantenir la mateixa rutina d´horaris. Moltes vegades sense adonar-nos, com el dia és més llarg, fet més activitats, estem més temps fora de casa… Hem modificat tot l´horari i llavors és quan molts pares ens pregunteu, el per què plora el vostre fill o filla a l´entrar a l´escola. Un del possibles motius sigui el allargament del dia, el cansanci, les activitats… amb menys hores de son.\nEsperem aquests consells us siguin de bon profit.


Pau Faner, “El mal de la guerra”. Les ferides que no es curen | Quadern del turó\n← Amics d’Els Clàssics. Presentació a Menorca\nVersos per la llengua. L’expressió col·lectiva →\nL’Editorial Moll acaba de reeditar “Contes menorquins” la primera obra publicada per Pau Faner, l’any 1972, que es trobava esgotada de feia temps, després que el mes de febrer passat sortís la seva novel•la “El mal de la guerra” (Ed. Proa), una història intensa i pacifista que se situa en la Barcelona medieval amb el rerefons de la conquesta de Mallorca i el Llenguadoc dels càtars.\nAmb més de trenta obres publicades i amb un ritme incansable d’escriptura, Pau Faner continua desplegant tota la força de la seva creativitat i de la seva extraordinària capacitat fabuladora en una història d’una gran càrrega emotiva situada en la Barcelona del segle XIII, amb el rerefons de la guerra empresa pel rei Jaume I per conquerir Mallorca i d’una època que coneixerà la brutalitat de la croada contra els càtars i el creixement de la ciutat medieval.\nEl mal de la guerra no és una novel·la històrica, és una novel·la situada en un moment històric que permet a l’autor reflexionar, amb prou distància, sobre el mal que provoquen les guerres i sobre les ferides que aquestes deixen obertes i que potser tarden generacions a tancar-se o no s’arriben a tancar mai del tot. Ho expressa molt bé Faner en una entrevista de Joan Mascaró publicada al digital de cultura Núvol: “La vida i el patiment dels homes no es pot reconstruir. I no només rallant de morts, perquè no li tornaràs la vida a un que ha quedat malalt de per vida amb la guerra. Ni a un poble que ha quedat sotmès li llevaràs el mal que li has fet, ni l’instint de tornar a sortir del sotmetiment a què l’has obligat”.\nLa novel·la narra la història de Marc Roses, cuiner d’un hostal del carrer Ample, davant de la platja de Barcelona, que s’enamora d’Ada, una al·lota que també pretén un fill de la noblesa de la ciutat, Dalmau Riera del Tesor, que professarà un odi profund a Marc Roses fins el punt d’acusar-lo d’uns horribles crims sexuals que es cometen seguint un mateix patró. L’acusació durà el protagonista a la presó més d’una vegada on serà tractat de manera despietada. Per fugir de la persecució a què el sotmeten l’algutzir Joanot Valentó i el seus enemics, Marc Roses s’embarcarà a les hosts de Jaume I com a soldat de primera línea cap a la conquesta de Mallorca. De la guerra no en traurà més que un mal, una neurosi que se li reprodueix de forma cíclica i que el marcarà durant tota la seva vida. A causa d’aquest mal de la guerra serà acollit en una comunitat d’albigesos i rebrà les atencions d’un bon home anomenat Entoia. D’aquesta manera Marc Roses simpatitzarà amb la causa albigesa i comprovarà la brutalitat dels croats en el setge a Montsegur i de les fogueres en què van morir molts càtars. Les penalitats sofertes per Marc Roses, però, no li faran perdre mai la seva bondat ni l’amor a Ada, la seva esposa; tampoc la seva determinació, ni el més alt sentit moral.\nLa història, contada pel fill de Marc Roses com un homenatge al seu pare, és un al·legat contra la guerra i contra la maldat que ens mostra el pitjor i el millor de l’home. Així, al costat dels crims i de la brutalitat més despietada –impressionant la comitiva de les mutilades albigeses conduïdes de la manera més inhumana cap a Barcelona– hi trobam l’amor, la bondat, la compassió i la lleialtat més commovedores que duran Marc Roses a posar en perill la seva pròpia vida i tot el que posseeix per ajudar les persones que estima i que, abans, l’havien ajudat a ell. Marc Roses constitueix tot un exemple de generositat i de lluita incansable contra les adversitats, de voluntat de superació i de resistència.\nEnmig de les aventures que recorre el protagonista hi trobam també, molt ben dibuixats, els personatges populars de la Barcelona del segle XIII i els costums de la societat de l’època, en la qual no hi manquen els elements de la bruixeria encarnats en un altre dels personatges prodigiosos de la novel·la: la fetillera Florina que, juntament amb el seu espòs, el compte Huguet, faran tot el que sigui a les seves mans per ajudar Marc Roses en els infortunis que li ha tocat de viure i el curaren de totes les ferides excepte d’aquella que no té cura: el mal de la guerra.\nRemarcable és, també, la presència de la gastronomia medieval de la mà de Marc Roses que, al costat de les menges de cada dia, elabora els àpats més fastuosos i sensuals i manté el gust de la bona cuina fins i tot quan es troba enmig de la mar i a punt de produir-se la batalla. Per acabar voldria destacar el realisme, a vegades descarnat, de la novel·la que, amb la magnífica prosa de Pau Faner, presenta moments d’un gran lirisme i emoció. Tot un plaer de lectura.\nL’illa inaudita (Diari Menorca, 25-06-2013)\nAquesta entrada s'ha publicat en Dietari i etiquetada amb contes menorquins, literatura menorquina, mal de la guerra, pau faner. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


El Pebrasset: Troben a Austràlia la major cadena volcànica continental del món\nTroben a Austràlia la major cadena volcànica continental del món\nTé 2.000 km. de longitud i recorre Austràlia de nord a sud, des de la localitat de Whitsundays, a North Queensland, fins a prop de Melbourne. Segons Rhodri Davies l'espectacular cadena es va crear fa 33 milions d'anys, mentre el continent australià es movia cap al nord sobre un «punt calent» del mantell terrestre. Aquesta activitat volcànica resulta sorprenent, ja que passa lluny de les vores de les plaques tectòniques, on es troben la major part dels volcans del món. Es creu que aquests «punts calents» es formen sobre el mantell i l'origen es troba a més de 3.000 km. sota la superfície terrestre, a la frontera entre el mantell i el nucli. Algunes seccions de la cadena no mostren signes d'activitat volcànica, perquè l'escorça terrestre en el continent australià és massa gruixuda per permetre que les roques foses del mantell aflorin a la superfície, fonent-se i formant magma. De manera que, només hi va haver activitat volcànica en aquells llocs on la litosfera té menys de 130 quilòmetres de gruix. La troballa ayudrá als científics a comprendre millor l'anomenat «vulcanisme continental» a tot el món. Per concloure, Rhodri Davies ha afirmat que és més que probable que el punt a partir del qual es van formar els volcans australians, segueixca actiu.\n-El supervolcá japonès Muntanya Aso entra en erupció\n-El paper de l’aigua en els volcans explosius\nPublicado por Jose Vicente Sanchez Colomer en 8:52\nEtiquetas: ctm, Curs 2015-2016, geologia, sánchezcolomerj, volcanisme\nDavid Martínez 10 de octubre de 2015, 3:33\nHola Jose, he llegit la teva notícia i he decidit comentar-la perquè sempre he tingut interés en el vulcanisme. Aquest ha tingut, té i tindrà molta repercussió sobre l'escorça terrestre en la qual vivim, i em sembla molt interessant què la major cadena volcànica del món s'haja format en una placa continental, i no en les vores de les plaques.\nM'ha semblat interessant també el tema dels punts calents, ja que fins fa uns quants anys desconeixíem que existíen; i ara es comencen a estudiar més i més per entendre la formació dels continents i illes (com les Illes canàries).\nEl vídeo que has adjuntat ens dona una gran informació sobre l'Anell volcànic de la Terra, sobre el qual també es deurien centrar les investigacions per saber quina i com va ser l'evolució de l'escorça en aquells temps on la Terra era una gran bola de foc ardent.\nBé, en resum, jo crec que si volen saber quina serà l'organització dels continents d'ací uns quants centenars o milers d'anys, hauran d'estudiar i analitzar tota l'activitat volcànica de la Terra, ja siga la de les vores, com els anomenats punts calents del mantell terrestre.


Comença la temporada d'activitats als centres cívics del Poble-sec | Zona Sec\nAquest inici de curs és el primer en què estan en funcionament els dos centres cívics del barri: El Sortidor, que enguany celebra 10 anys d’activitats i Albareda, que va iniciar-les ara fa nou mesos. Entre tots dos i, de manera complementària, donen resposta a les necessitats de veïns i entitats, oferint tallers, activitats culturals, i cedint espais.\nEl Sortidor, un centre reconegut al barri\nEl Sortidor compta amb una programació molt consolidada i esperada, així que en la nova temporada es programen les activitats habituals, com l’exitós cicle de cultura i gastronomia “A taula!”, i els tallers d’expressió, creativitat, idiomes, i salut, a més de concerts, teatre i la celebració de festivitats populars.\nEntrada al centre cívic El Sortidor/ Ana Inés Fernández\nPer al dia 25 d’octubre El Sortidor està preparant un acte unitari per celebrar amb les entitats i els veïns el 10è aniversari de l’equipament.\nAlbareda amplia l’oferta i els serveis\nAlbareda, per la seva banda, va sorgir a finals del 2012 com a resposta a les demandes de les entitats, que comptaven amb pocs espais per dur a terme les seves activitats. Amb aquest nou equipament s’ha pogut ampliar el servei a les entitats i alhora oferir una major oferta d’activitats lúdiques i culturals als veïns del Poble-sec, però també de tota la ciutat. Aquest mes de setembre Albareda continua amb la seva estratègia de difusió, amb web pròpia, nova newsletter, i una contínua participació al Facebook, per tal que tothom conegui l’equipament i la seva oferta. A més, s’incorporen dues associacions al centre: el Club Petanca Poble-sec i l’Associació de Petits Exploradors del Poble-sec, dedicada a la criança. Aquest trimestre Albareda amplia el nombre d’activitats i continua en la seva especialització en l’àmbit musical, amb nous tallers, més actuacions i el cicle de cinema i música. Els dijous es programa l’Albareda Sona, un seguit de concerts per donar impuls als grups que assagen al centre cívic; i els divendres se celebren espectacles de música diversa, des del gospel fins el hip hop, per arribar a tot tipus de públic.\nAssajant al centre cívic Albareda/ Ana Inés Fernández\nFent dansa al centre cívic Albareda/ Ana Inés Fernández\nConflicte obert pel Centre cultural Albareda (Zona Sec)\nAlbareda: bon equipament, bona oferta, utilitat millorable (Zona Sec)\nÚltima fase per la posada en marxa de l’equipament sociocultural del carrer Albareda (Zona Sec)\nTEMES RELACIONATSalbaredaEl Sortidor


La neu s’allunya de Barcelona en el primer cap de setmana de l’any\nNúvols amb possibilitat de neu la nit del dia 1 al dia 2 de gener a Barcelona / Alfons Puertas\nLa previsió inicial i els flocs puntuals del dia 1 de gener havien creat il·lusions de veure nevar a la capital\nL’any ha començat a Barcelona creant il·lusions de veure nevar. Uns comptats flocs de neu breus van deixar-se veure a Collserola el dia 1 de gener, però l’evolució meteorològica complica aquest dissabte una nevada durant el cap de setmana a la capital. La cota de neu es situa entre els 200 i els 400 metres d’alçada però el risc de precipitació es concentra ara a les comarques de Girona, pel que és molt més improbable aconseguir veure aquest fenòmen meteorològic en punts alts de la capital com Collserola.\nA més, el dia nítid i assolellat que fa aquest dissabte al matí faria que els flocs de neu duressin ben poc. Ben poques possibilitats, per tant, d’un paisatge emblanquinat. Protecció Civil va arribar a activar el pla Neucat per risc de nevades al litoral, que va rebaixar a Prealerta divendres al vespre. El fred serà molt intens, això sí: el pronòstic és que entre Cap d’Any i Reis els termòmetres marcaran les temperatures mínimes d’aquest hivern.\nEls núvols aniran a més amb el pas de les hores i durant la tarda podrà escapar-se algun ruixat a les comarques de Girona i Barcelona, amb una cota de neu que es mourà entre els 200 i els 400 metres. Per tant, nova oportunitat per veure nevar (dèbilment) en llocs poc habituals. pic.twitter.com/edaBorcb7H\n— Martí Oliveras (@Marti_Oliveras) January 2, 2021\nMireu com cauen flocs❄☁ de neu des de la nostra càmera de #Collserola\nSeran ruixats i xàfecs irregulars, intermitents i creiem que no deixaran massa quantitat de precipitació https://t.co/ZLOZ4lvmIC pic.twitter.com/oCPMA1ZRCu\n— btv el temps (@btveltemps) January 1, 2021\nEl dissabte comença amb ☁ baixos i bancs de boira a la depressió Central, valls del Prepirineu, Val d'Aran i al prelitoral sud.\nA més, arriben ☁ alts i mitjans per l'est. A la resta, cel serè.\nTot això acompanyat d'un ambient més fred arreu i ventós al sud. pic.twitter.com/mtW15iTEbJ\n#virgas sobre #Barcelona, probablemente de nieve, ayer noche 01/01 #obsFabra @AEMET_Cat @meteocat @btveltemps @eltempsTV3 @ARAmeteo @RAM_meteo @ame_asociacion @tiempobrasero @ElTiempoA3 @meteoralia @lasextameteo @StormHour @wmo @Divulgameteo pic.twitter.com/MbrP463Lbx\n— Alfons Puertas (@alfons_pc) January 2, 2021\n#ProteccioCivil desactiva l'Alerta del pla #NEUCAT per la millora de la situació meteorològica\nEl #NEUCAT queda en fase de Prealerta perquè, demà, encara es podran donar nevades en cotes baixes a les comarques de #Girona\n▶ https://t.co/ogxRrDw0X2 pic.twitter.com/BQv2aNj5tL\n— Protecció civil (@emergenciescat) January 1, 2021


La segona edició de la 7K Port Saplaya San Valentín arriba amb novetats\nInicio Actualidad La segona edició de la 7K Port Saplaya San Valentín arriba amb...\nLa segona edició de la 7K Port Saplaya San Valentín arriba amb novetats\nDesprés de l'èxit de la passada edició, aquest pròxim 14 de febrer Port Saplaya, a Alboraia, torna a celebrar la II Carrera Popular 7K Port Saplaya-San Valentín. Enguany la prova es realitzarà en favor d’Avapace.\nLa carrera està organitzada per l'àrea d'Esports de l'Ajuntament d'Alboraia -experts organitzadors d'esdeveniments d'aquest tipus com la 10K Divina Pastora Alboraia contra el Càncer- i la piscina municipal, Pool Beach.\nLa Carrera 7K Port Saplaya-San Valentín donarà inici a les 9 del matí i comptarà amb un traçat circular molt atractiu. L'eixida i l'arribada serà en la piscina municipal d'Alboraia ( www.poolbeach.es), per a després discórrer bona part del recorregut per l'agradable zona de Port Saplaya i pel mantell multicolor de l'horta d'Alboraia.\nEl recorregut és apte per a tots els públics i des de l'organització s'espera que tant famílies com a corredors amb experiència, participen d'aquesta jornada d'esport, oci i solidaritat.\nA les 10.30 hores donarà inici el lliurament de premis i un sorteig de productes, en el qual participaran tots els dorsals inscrits en la carrera 7K. Mitja hora després, a les 11 hores, els més xicotets podran gaudir de la carrera infantil i els més majors d'una master class de zumba, entre altres activitats més com el baptisme de catamarà, pilates, classe de sup i exhibició de Lindy Hop.\nA més d'esport, l'esdeveniment comptarà amb la participació d'un mercat solidari amenitzat amb música i amb una bona paella. Qui vulga gaudir d'un dia de platja, sol, esport i cultura pot fer les seues inscripcions i reserves a través de la pàgina web de la 7kportsaplaya.es.\nLa recollida de dorsals i reserves es realitzaran el dissabte 13 en les instal·lacions de la piscina Pool Beach en Port Saplaya, Alboraia.\nArtículo anteriorIDEA’T y Caixa Popular firman dos convenios para financiar pymes y desarrollar iniciativas emprendedoras\nArtículo siguienteEducació anuncia la licitació de la direcció d’obres del Centre d’Educació Especial La Encarnación de Torrent


El Divina Seguros Joventut i el Baxi Manresa tenen un partit clau al Palau Olímpic\nNico Laprovittola i Gabriel Lundberg J. ALBERCH / ACB PHOTO\nBadalonaEl Divina Seguros Joventut i el Baxi Manresa, que estan empatats en la classificació de la Lliga Endesa amb un registre de 16 victòries i 15 derrotes, s'enfronten aquest diumenge (12.30 hores, #Vamos) en un partit decisiu en la lluita pels 'play-off'.\nCarles Duran té el dubte de Marko Todorovic, que no va poder acabar el partit contra l'UCAM Múrcia. El pivot va patir una contusió al genoll. "Aquesta temporada hem tingut baixes i hem demostrat que estem per sobre de qualsevol home. Si Todorovic ens pot ajudar serà una gran notícia, perquè és un gran jugador, però si no també estarem capacitats per guanyar. Els nostres creadors són capaços de distribuir perquè tenen companys al voltant. El que em preocupa més és ser sòlids en defensa i que el Manresa no estigui còmode", opina el tècnic de la Penya, que ha perdut sis dels últims vuit partits.\nJoan Peñarroya no podrà comptar amb Ryan Toolson, que va ser hospitalitzat divendres, ni amb Corey Fisher. "És una situació excepcional per a nosaltres, però hem de fer un pas endavant i jugar un bàsquet més sòlid per guanyar a Badalona. El rival té talent i lluita, com nosaltres, per jugar als 'play-off'", assegura l'entrenador. Més de 300 seguidors del Baxi Manresa es desplaçaran fins al Palau Olímpic.\nLa Penya s'ha endut set dels últims vuit duels contra el Baxi Manresa. L'últim triomf va ser a la primera volta, quan dos tirs lliures de Nico Laprovittola a tres segons del final van decidir el resultat (66-67).


Escola verda | Escola Pins del Vallès\n“Projecte basat en la conscienciació per la conservació del medi ambient i l’educació per la sostenibilitat.”\nL’escola està adherida a la Xarxa d’Escoles Verdes de Catalunya i Agenda 21 Escolar de Sant Cugat a través dels quals rep una formació en forma de trobades escolars i tallers mediambientals organitzats des de l’Ajuntament i en rep un distintiu que cal anar renovant cada quatre anys presentant el projecte dut a terme. Els objectius principals d’aquest són:\nFomentar hàbits i actituds de respecte vers el medi ambient per tal d’afavorir un comportament sostenible i solidari en la gestió dels recursos del medi.\nConsolidar accions que afavoreixin una implicació envers el respecte pel medi ambient i implicar a tota la comunitat educativa (mestres, alumnes, pares, monitoratge…) per garantir una participació dinàmica i formativa.\nAprofundir i treballar des de la pràctica i l’experiència alguns dels objectius didàctics de l’àrea de Coneixement del Medi de cada cicle relacionats amb el medi ambient, l’ús i funcionament de l’hort i de la granja.\n“L’objectiu general del projecte és ser un eix transversal que permeti a l’alumnat viure i experimentar amb tots els treballs necessaris per passar de la llavor o planter a la taula”.\nEducació emocional: Programa "Escolta'm"


La Diputació repara més de 200 km de camins al partit judicial d’Albocàsser i 114 al de Morella | DiaDia\nInici Agricultura i ramaderia La Diputació repara més de 200 km de camins al partit judicial...\nLa Diputació repara més de 200 km de camins al partit judicial d’Albocàsser i 114 al de Morella\nLa Diputació de Castelló ja ha reparat i condicionat un total de 913,73 quilòmetres de pistes i camins rurals de 47 municipis de la província de Castelló. Aquesta actuació s’emmarca dins del Pla Provincial de Millora de Camins Rurals, creat per Javier Moliner per atendre les necessitats d’accés en els termes municipals, especialment de l’interior.\nAquest balanç correspon a les actuacions coordinades des del Parc Mòbil de la Diputació de Castelló, que coordina el diputat Laureano Sandalinas, fins al passat mes de maig, ja que des de llavors els treballs han estat paralitzats per evitar el risc d’incendis forestals. Cal tenir en compte que en aquestes actuacions es realitzen treballs de neteja de camins, desbrossament, poda i aclarida d’entorns naturals, que són especialment sensibles a l’efecte de les elevades temperatures estivals i poden prendre amb facilitat.\nSandalinas ha explicat que “els treballs es reprendran a partir del 20 de setembre, un cop passi el període de preemergència que sol mantenir vigent pràcticament durant tot l’estiu. Fins llavors, el normal és que decretin gairebé cada dia preemergència i no es pugui treballar per evitar el risc de provocar incendis forestals “.\nEl diputat responsable d’aquests treballs de millora dels camins rurals ha destacat que aquest pla “és fonamental, perquè la majoria dels municipis són petits i no disposen de mitjans per adequar les seves pistes i camins d’accés dins del seu terme municipal”.\nTreballs d’emergència per les pluges\nL’única excepció que s’ha fet aquest estiu han estat els treballs com a conseqüència de les pluges, que ha obligat a emprendre obres d’emergència per condicionar alguns dels camins dels municipis més afectats.\nCal tenir en compte que la institució provincial ja ha reparat gairebé el mateixos quilòmetres de pistes i camins rurals que portada l’any passat al novembre, de manera que aquest any augmentarà el nombre de quilòmetres reparats a la província de Castelló. La previsió és, quan es reiniciïn els treballs, és que el nombre de municipis als quals s’ajudi des de la Diputació amb aquests treballs superi el centenar.\nDe fet, la majoria dels 47 municipis en els que ja s’han fet treballs de condicionament són de l’interior i menors de 3.000 habitants. Així, dels 913 quilòmetres adequats ja, la majoria corresponen als partits judicials d’Albocàsser (206,41 km.), Sogorb (211,48 km.) I Morella (113,14 km.). La maquinària més emprada en aquests treballs són les retroexcavadores, les desbrossadores i les anivelladores.


Els eurodiputats laboristes recolzen un nou pla global per combatre la desigualtat, combatre l'esquivament fiscal i protegir el medi ambient - EU Reporter\nEls eurodiputats obrers recolzen un nou pla global per fer front a la desigualtat, combatre els esquemes fiscals i protegir el medi ambient\nEurodiputats laboristes va votar el 25 de novembre perquè la UE donés suport als objectius de desenvolupament sostenible de les Nacions Unides. Els eurodiputats van votar aclaparadorament a favor de les mesures, per 541 vots a favor, 96 i 29 abstencions.\nEls objectius de desenvolupament sostenible substitueixen els objectius de desenvolupament del mil·lenni, que expiraran l’any vinent, i inclouran objectius i objectius que s’han d’assolir el 2030. Aquests inclouen l’eradicació de la pobresa i la fam; millorar l’educació; aconseguir la igualtat de gènere; i objectius sobre aigua i sanejament; energia assequible; ciutats més segures i canvi climàtic.\nLa eurodiputada de Linda McAvan, presidenta de la comissió de desenvolupament del Parlament Europeu, va declarar: "La votació és un pas endavant benvingut i envia un missatge al món que Europa parla seriosament del desenvolupament i està compromesa amb la lluita contra la pobresa. Mil milions de persones viuen en situació de pobresa extrema i lluiten per sobreviure amb menys d’1.25 dòlars al dia. 6.6 milions de nens moren abans del seu cinquè aniversari. 275,000 dones moren durant el part.\n"Ens esforçarem per eradicar aquestes injustícies.\n"La UE i els governs nacionals poden contribuir enormement a la lluita contra la pobresa en els propers anys. Europa ha de liderar aquesta qüestió i presentar un enfocament unificat a les Nacions Unides. La lluita contra la desigualtat, la lluita contra l'esquivament fiscal i la protecció del medi ambient són pilars clau d’aquesta batalla i han de ser el centre d’aquests nous objectius ".\nEls eurodiputats conservadors, però, van votar en contra de les propostes.\nL'eurodiputada de Linda McAvan va afegir: "Això és enormement vergonyós per a David Cameron, demostrant una vegada més que no té control sobre els seus eurodiputats i que no té influència a Europa. També perjudica la reputació de Gran Bretanya.\n"El primer ministre va ser un dels tres caps de govern designats pel secretari general de les Nacions Unides per a un grup d'alt nivell de l'agenda de desenvolupament post-2015. Per als seus propis eurodiputats, no donar-li suport en això posa de manifest la seva impotència".\nConverses TTIP UE-EUA: el bebè avança cap a la transparència per a negociacions controvertides, però són més necessaris, diuen els Verds\nObertura de les finestres: Commission es compromet a millorar la transparència