Dilluns comen�a una campanya solid�ria per recollir aliments a centres escolars\nLes donacions, per a les persones m�s necessitades, es poden fer del 27 de maig fins al 7 de juny en els centres escolars que s'adhereixin a la campanya. Amb el Programa d'aliments solidaris actualment reben ajuda 665 fam�lies.\nCategoria: El m�s destacat, Cooperaci�, Fam�lia, RSS Info, Promo [m�s]\nEl certamen que es fa des de la xarxa Instagram estar� obert a la participaci� ciutadana fins al 9 de juny. Les millors imatges seran exposades a Can Sister� per la Festa Major d�Estiu d�enguany. Categoria: Participaci�, Promo, El m�s destacat, RSS Info [m�s]\nExcursi� a Barbastro\nCobrament, en per�ode voluntari, de l'IBI i del tribut de mobilitat\nExposici� de pintures\nJornada sobre hemocromatosi\nFS R�pid: campus i nous equips\nPremis Joan Gomis\nRecital po�tic a la Biblioteca Singuerl�n\nMostrant resultats del 1 al 10 de 27Plana 1\nV�DEO - Presentaci� de "La Estrella"\nLa pe�l�cula m�s colomenca dels darrers temps arriba als cinemes el divendres 24 per� ja se'n ha fet un tast amb la preestrena a la Biblioteca Singuerl�n-Salvador Cabr�.\nCategoria: Cultura, Promo, TVactualitat, TVportada, RSS V�deo [m�s]\nV�DEO - L'IES Les Vinyes guanya el Premi als Treballs de Recerca sobre Conviv�ncia i Drets Civils Un treball sobre el ciberassetjament realitzat pels alumnes de tercer d'aquest institut colomenc obt� el guard� que enguany s'ha lliurat al Teatre Sagarra.\nCategoria: Educaci�, Cooperaci�, TVactualitat, TVportada, RSS V�deo [m�s]\nContinua el treball de la Comissi� Aturem la MAT\nEn la propera trobada de la Comissi� es podran presentar propostes de noves accions reivindicatives per aturar el projecte previst per Red El�ctrica Espa�ola (REE) a la ciutat. Categoria: MAT, RSS Info [m�s]\nL�Ajuntament inspecciona els establiments de compravenda d�or\nEs tracta d'una de les mesures anunciades per l'alcaldessa per un millor control de compet�ncia i dels drets de les persones consumidores.\nCategoria: Consum, Comer�, RSS Info [m�s]\nExposici� sobre el treball i l�aportaci� de setze dones catalanes a la ci�ncia\nEl CRJ Mas Fonollar acull la mostra "16 Cient�fiques Catalanes" que ha rebut el Premi Especial Mujer, Ciencia y T�cnica.\nCategoria: Cultura, Igualtat g�nere, Exposicions, RSS Info, Joventut, Promo [m�s]\nDiumenge 26 se celebra el 59� Aplec de la Sardana al parc d�Europa\nEls organitzadors, el Patronat pro Aplec i Amics de la Sardana del CEP, han triat en aquesta edici� el 825� aniversari de la delimitaci� del terme municipal com a motiu d�homenatge.\nCategoria: Cultura, Cultura popular, RSS Info, Promo [m�s]\nLa Fundaci� de l'Esperit Sant i la UB signen un conveni de col�laboraci� en recerca i doc�ncia en els �mbits de la salut i la nutrici� L'Hospital acollir� alumnes en pr�ctiques dels graus impartits al Campus de l'Alimentaci� de Santa Coloma.\nCategoria: Educaci�, UNIVERSITARIA, RSS Info, Promo [m�s]\nAvaria a l�escala mec�nica del carrer d�Arag�\nEl treballs de reparaci� ja s'estan realitzant i es preveu que es torni a posar en marxa avui dijous.\nCategoria: Mobilitat, D3, RSS Info [m�s]\nLa iniciativa DRAS tanca el curs a Santa Coloma\nEl divendres 24 (11.00), la Biblioteca Singuerl�n acollir� la sessi� de cloenda d'aquest projecte de formaci� per a delegats i delegades de les aules de secund�ria. Categoria: Educaci�, RSS Info [m�s]\nEl Centre d'Educaci� Mediambiental ofereix cada diumenge diversos tallers al Parc de Mobilitat Sostenible. D'altra banda, el divendres 24 (19.30) es fa una itinerari per la Serralada de Marina.\nCategoria: Medi Ambient, Fam�lia, RSS Info, Mobilitat, Promo [m�s]\nArriba la pel�l�cula m�s colomenca, "La Estrella"\nAquest divendres 24 s'estrena als cinemes espanyols aquest film rodat a Santa Coloma, dirigit per un director de la ciutat, Alberto Aranda, i basat en la novel�la de la tamb� colomenca, Bel�n Carmona.\nCategoria: Cultura, Promo, RSS Info [m�s]\nTrio musical a l'Auditori\nEl divendres 24 (21.00), concert de Abel Tom�s, viol�; Arnau Tom�s, violoncel i Bernat Bofarull, viola, amb entrada lliure.\nCategoria: Cultura, M�sica, Promo, RSS Info [m�s]


Alexander Liebreich serà el director titular de l'Orquestra de València a partir de la temporada 2021/22 | Valencia Extra\n“El mestre Tebar”, ha manifestat Tello, “em va fer saber fa temps de la dificultat que suposava compaginar administrativament el seu treball com a titular de l’Orquestra, i la seua important i densa agenda de concerts internacional, que s’ha vist agreujada per les repercussions de la pandèmia”. Per això, i davant la finalització de la seua titularitat “hem treballat per a buscar un director titular de gran qualitat i reconeixement internacional com és Alexander Liebreich, i acordem que Ramón Tebar seguisca vinculat a l’Orquestra com a director principal associat, propiciant una transició la més positiva possible”. En aquest sentit, Ros ha afegit que “la programació de cada temporada es dissenya a dos anys vista”, per això, “ja que Liebreich no ha participat en el pròxim curs, serà director titular designat amb labors d’assessorament artístic a la direcció, i prendrà la plena titularitat i artística en les següents quatre temporades”.\nLa col·laboració, doncs, del mestre Tebar continuarà amb l’Orquestra en les pròximes dues temporades. “És un plaer per a mi” afirma Tebar “continuar vinculat amb l’Orquestra de València a partir de la pròxima temporada com a director principal associat”, qui afig també que “el càrrec com a director artístic i titular requereix molt de temps de mi en funcions administratives. És sabut que la pandèmia ha alterat les agendes de tots els artistes com mai abans, en el meu cas fins a un 70% de cancel·lacions a Europa, Amèrica i Àsia només durant la temporada passada, i tots els concerts i funcions s’estan posposant”. “Això” afig Ramón Tebar “fa que necessite disposar del temps més gran possible per a recuperar aquestes dates del que sembla, ja que seran almenys dues temporades de cancel·lacions. “Molt del temps requerit en el meu treball ací a València”, ha continuat Tebar, “entra en conflicte amb la meua agenda de concerts i òpera, per la qual cosa hem decidit conjuntament fer este pas i continuar col·laborant d’una forma diferent”. En aquest sentit, el director valencià ha incidit en què “això, al costat de la meua situació personal actual, requereix trobar tot el temps addicional possible per a complir amb els meus compromisos professionals i personals, alguna cosa que d’una altra manera em seria impossible.”\nD’aquesta manera, el director valencià, de prestigiosa carrera musical a tot el món, seguirà com a titular fins al final d’aquesta temporada, complint d’aquesta manera amb el seu compromís contractual, quan a partir de l’1 de setembre de 2021 passarà a ser director principal associat de la formació valenciana fins a la temporada 2022/2023. “Vull agrair a Gloria Tello per voler mantindre’m amb aquesta vinculació musical a l’Orquestra de València, he sentit el seu suport des del principi, i sap que em continua tenint a la seua total disposició”, ha conclòs Ramón Tebar.\nDurant este temps algunes de les més destacades orquestres, ensembles i solistes han estat convidats al festival, entre els quals s’inclouen Mahler Chamber Orchestra, Budapest Festival Orchestra, Tonhalle Orchestra Zürich i Akademie für Alte Musik Berlin, Leif Ove Ansdnes, András Schiff, Bejun Mehta, Stefano Bollani, Artemis Quartett i Quatuor Ebène. En 2018, assumeix el càrrec de director artístic del Festival Richard Strauss de Garmish-Partenkirchen inaugurant la primera edició juny de 2018 amb l’Akademie für Alte Musik de Berlín i el cor de la Bayerischen Rundfunks. Al mateix temps ha estst elegit president de la Societat Richard Strauss, càrrec en el qual li van precedir Wolfgang Sawallisch i Brigitte Fassbaender. Va ser director artístic i director principal de l’Orquestra de Cambra de Munic entre 2006 i 2016. El seu primer disc conjunt, que presentava obres de Joseph Haydn i Isang Yun, va aconseguir gran aclamació entre els crítics després de la seua publicació el gener de 2008. El seu recent enregistrament del Requiem de Tigran Mansurian, amb el cor RIAS Kammerchor per al segell ECM Classics ha estat nominat per als premis “ICMA Awards 2018” i els “Grammy Awards 2018” en dos categories. L’extensa carrera d’Alexander Liebreich es desenvolupa per tot el món. Com a director convidat ha treballat amb les més prestigioses orquestres incloent Concertgebouw Orchestra, Orquestra Nacional de Bèlgica, BBC Symphony Orchestra, Orquestra Simfònica de la Ràdio de Berlín, Filharmònica de Munic, Orquestra Simfònica de la Ràdio de Baviera, Orquestra Simfònica de Sao Paulo, Filharmònica de Dresden, Orquestra Filharmònica de Luxemburg, Yomiuri Symphony Orchestra del Japó, NHK Symphony Orchestra i Tonhalle Orchestra Zürich. Entre els seus compromisos actuals i futurs es troben la seua estrena amb l’Orquestra Filharmònica del Japó, Orquestra Simfónica d’Oregon, BBC Scottisch Symphony, Orquestra Simfònica de Singapur, Orquestra Simfònica de Taipei, Orquestra de València, Orquestra Simfònica de Castella i Lleó o la Kyoto Symphony Orquestra. Col·labora regularment amb solistes distingits com Lisa Batiashvili, Krystian Zimerman, Frank Peter Zimmermann, Gautier Capuçon, Leila Josefowicz i Isabelle Faust. A més dels seus concerts i produccions d’òpera, Liebreich també ha sigut reconegut pels seus innovadors projectes.\nEn 2011 va ser nomenat director artístic del Festival Internacional de Música de Tongyeong (IMF) a Corea del Sud, un dels majors i més importants festivals a Àsia, sent el primer director europeu a aconseguir aquest lloc. Amb l’objectiu de promoure les trobades i intercanvis culturals, va establir el “East-West Residence Programme” convidant a artistes com Heiner Goebbels, Unsuk Chin, Martin Grubinger, Toshio Hosokawa i Beat Furrer a Corea del Sud. L’octubre de 2016 el Ministeri bavarés d’Educació, Cultura, Ciència i Art va atorgar a Alexander Liebreich el Premi Especial de Cultura de l’estat de Baviera.\nRamón Tebar, és actualment director artístic i titular de l’Orquestra de València i va ser principal director convidat del Palau de les Arts a València (2015-2019) a Espanya. A Amèrica, director musical i principal director de la Gran Òpera de Florida a Miami (des de 2010, aconseguint el reconeixement de ser el primer hispà a ser nomenat director artístic i musical d’una important companyia d’òpera americana) i director artístic i musical de l’Òpera de Naples (des de 2014), així com ha estat director artístic i musical de la Simfònica de Palm Beach (2007-2019) als EUA, i director musical del Festival de Música de Santo Domingo (2009-2015). Aclamat per la seua versatilitat musical, pels seus personals i convincents interpretacions, així com les seues qualitats per a construir orquestres. La reputació internacional de Ramón Tebar continua expandint-se tant en el repertori simfònic com operístic.\nEn la temporada 2018/19, com a Director Titular de l’Orquestra de València, va programar una exploració de la Música de Mendelssohn així com d’un cicle Beethoven en la temporada 2019/2020, en la qual va explorar i va propiciar l’estrena amb l’orquestra de fins a 6 obres del gran compositor alemany. Fora d’Espanya, Tebar ha dirigit en diverses ocasions orquestres com la Philharmonia Orchestra, Cincinnati Symphony, Filharmònica de Praga, KBS Symphony Orchestra (Seül), Daejeon Philharmonic (Corea del Sud), Münchner Rundfunkorchester, Baden-Baden Philharmonie, Robert Schumann Philharmonie (Chemnitz), Filharmònica de Calgary, Simfònica de Sant Petersburg, Simfònica de Moscou, Het Gelders Orkest, Holland Symphonia, Prague Philarmonia, Filharmònica de Malàisia, Filharmònica d’Armènia, Filharmònica Szczecin, Orquestra de la Ràdio de Bulgària, Simfònica de Sant Antoni (els EUA), Filharmònica de Buenos Aires, Nacional de Mexico i Nacional del Perú, etc. A Espanya ha dirigit en diverses ocasions a l’OCNE, a l’ORTVE, OBC de Barcelona, Simfònica de Bilbao, Orquestra Comunitat Valenciana, Castella i Lleó, Galícia, Gran Canària, Navarra, Astúries i la resta d’orquestres espanyoles.\nDes del seu debut en l’Òpera de Viena fa tan sols dues temporades, torna per sisena vegada per a dirigir dues noves produccions en la temporada 2020/21 (Madama Butterfly i la Simfonia 4 de G. Mahler). Recentment va debutar en l’Òpera Real de Suècia amb La Cenerentola, en la Deutsche Oper Berlin amb Madama Butterfly, a la qual torna amb el mateix títol. Així mateix, després de dirigir Romeo i Julieta de Gounod en l’Òpera de Cincinnati, torna per sisena vegada amb la companyia americana per a dirigir Carmen. Va dirigir el Rèquiem de Mozart en la Catedral de Burgos per a TVE amb el Cor i Orquestra del Teatre Real. Este mateix any també torna per tercera vegada a l’Opera de Las Palmas per a dirigir Adriana Lecouvreur de Cilea. Recentment va dirigir La Bohème en la Gran Òpera de Florida, Aida de Verdi i L´isola disabitata d’Haydn a Naples, i Otello a l’Auditori Baluard de Pamplona.\nVa debutar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona amb L´*Elisir d´Amore, després del seu debut en l’Òpera de Viena amb Madama Butterfly. Va dirigir en la Gran Òpera de Florida Florència en l’Amazonas de Daniel Catán, El Gato Muntés en el Teatro de la Zarzuela, Don Carlo (València), Un ballo in maschera (la Corunya), L´Elisir d´Amore, Madame Butterfly i Le Nozze di Figaro (Opera Naples), així com II Trovatore (Oviedo), Rigoletto en l’Òpera de Las Palmas i la producció de Sofia Coppola de La traviata en Les Arts a València. En la Gran Òpera de Florida va dirigir Carmen i Un ballo in maschera, i en l’Òpera de Naples va dirigir Turandot, Die Zauberflöte i La hija de Rappaccini de Daniel Catán. A més dirigeix en companyies d’òpera com el Teatre Regi di Torino (Italiana in Algeri, Rigoletto i La traviata), Teatre Regi di Parma, Teatre Lirico di Càller, Festival Vall d’Itria (Gloria de Puccini i Iphigenie auf Tauris Gluck/R. Strauss), Opera de Colorado, Teatro Colón de Buenos Aires, Teatro de Bellas Artes de México (La mulata de Cordoba i La vida breve), Teatro Municipal de São Paulo, Òpera de Frankfurt… o en sales com el Royal Festival Hall, Filharmònica de Colònia, Concertgebouw d’Amsterdam, Palacio del Kremlin a Moscou o al Palau de Buckingham a Londres.\nRamón Tebar ha estat reconegut amb diverses honors i premis, que inclouen el Premi Henry C. Clark al Director de l’any en dues edicions (2010 y 2013), “Top 20 under 40” del Miami Herald y “100 espanyols” de Marca España. En 2014, va ser condecorat amb la Cruz de Oficial de la Orden del Mérito Civil en reconeixement pels seus èxits i consecucions culturals per Sa Majestat, el Rei d’Espanya Felipe VI. Ha gravat per a DECCA, UNIVERSAL i UNITEL CLASSICA, i té molts projectes de gravació amb NAXOS i amb el segell de la Bayerischer Rundfunk (Ràdio de Baviera) BR KLASSIK i l’Orquestra de la Ràdio de Munic.


Resseguint el fil de Hauptmann – La Lectora\nEls teixidors (1892) de Gerhart Hauptmann va ser una obra amb una certa predicació entre els cercles més avançats i interessats en el teatre aleshores anomenat sociològic en el tombant de segle a Catalunya. Juntament amb Henrik Ibsen i algun altre autor d’adscripció més o menys naturalista (Eugène Brieux o Octave Mirbeau, per exemple) varen ser presos com a referents d’un teatre europeu en què la conflictivitat social era valorada com un element innovador, progressiu i que aportava versemblança, a la vegada que s’atrevia a rompre amb els fràgils esquemes de pau social i conciliació interclassista predicats tant per l’estament eclesiàstic com per alguns sectors que participaven del règim de la restauració borbònica. La primera traducció catalana, la de Carles Costa i Josep Maria Jordà, va ser estrenada el 1904 al Teatre de les Arts per la companyia del Teatre Íntim d’Adrià Gual i publicada el 1909 a la Biblioteca Teatralia.1 Al seu torn, la traducció que presentem avui, obra de Feliu Formosa, no és nova. La primera versió data de 1971 i va ser publicada per Edicions 62 en la col·lecció Els llibres de l’Escorpí. Adesiara l’ha recuperada gairebé cinquanta anys després i hi ha afegit un pròleg del mateix traductor. No s’especifica enlloc, però no sembla que la traducció hagi estat revisada. De fet, sobta que no s’hagi actualitzat ni tan sols d’acord amb les normes de la nova gramàtica de 2016. No és un element crucial, però en el text apareixen formes diacrítiques actualment no normatives. No obstant això, no és l’única traducció que l’editorial ha publicat de Hauptmann, un autor que tot i ser premi Nobel de literatura el 1912, ara sembla haver estat desbancat de la primera línia dels «grans clàssics» dels segles xix i xx. El 2012 ja va publicar la novel·la L’heretge de Soana. I és que amb propostes com aquestes Adesiara demostra que aposta, una vegada més, per una estratègia editorial molt concreta i decidida: presentar clàssics que no havien estat traduïts mai abans al català o reeditar traduccions que havien quedat fora de circulació. Així doncs, demostra valentia i coratge després d’haver-se atrevit ja amb Andréiev, Alain-Fournier o D’Annunzio, per posar només alguns exemples en l’àmbit de la narrativa, i certifica que creu en una literatura més enllà de la moda i de la novetat.\nEn les notes del pròleg, Formosa parla del pes de la història familiar de Hauptmann en l’elaboració de l’embrió de la peça. La seva família venia de tradició teixidora i ell havia conegut de primera mà les històries miserables del seu padrí. De la mateixa manera, l’autor va resseguir una exhaustiva investigació per tal de tenir un bagatge documental suficient per encarar l’escriptura del drama, gairebé cinquanta anys després dels fets. Així doncs, en certa manera, podríem parlar, salvant les distàncies, d’un teatre documental (o tal vegada documentat) avant la lettre, més de seixanta abans de les primeres temptatives de Peter Weiss. I és que Hauptmann es pren molt seriosament el tema de l’explotació i la terrible misèria en què vivien els teixidors silesians. Hi vol entrar a fons i es nota. No en vol fer una lectura melodramàtica o efectista. Per a ell és un tema transcendent, d’abast nacional, ja que, en certa manera, ens mostra l’altra cara de la moneda de la construcció alemanya (al cap i a la fi una història d’èxit): la dels desheretats que resten al marge de l’alta política i de la història oficial. Però és molt important no confondre els termes. L’interès per la qüestió social no exigeix un compromís amb plantejaments rupturistes. Així doncs, Els teixidors no és, en cap cas, una obra revolucionària. Ni tan sols m’atreviria a dir que sigui una obra amb un cert component socialista, si entenem aquest concepte d’una manera àmplia, des de l’ortodòxia marxista fins a les doctrines social liberals. Però d’això ja en parlarem detingudament més tard. Hauptmann tria un fet històric, la revolta dels teixidors silesians de 1844, de la qual també se n’havia fet eco Heirinch Heine en el famós poema homònim «Els teixidors silesians», per actualitzar-ne les claus i la lectura sociopolítica. És a dir, fa servir el clàssic pretext d’emmirallar-se en un fet històric 2 per fer-ne una lectura en clau contemporània. I amb això no vull afirmar que la situació dels treballadors alemanys fos pitjor en el tombant dels segles xix i xx que a mitjan segle xix sinó que, com ja hem esmentat al principi, apareix una certa necessitat intel·lectual entre els escriptors dramàtics del tombant de segle, gairebé una moda, de donar espai al conflicte social com un element de modernitat literària i com una concessió irrenunciable envers el realisme. Hauptmann pren, doncs, el tema com una estratègia per centrar-se en la complexitat de les relacions humanes i en els instints més baixos: la venjança, la ira, la misericòrdia, la resignació apareixen com allò que són: emocions en estat pur. Ara bé, la fórmula per portar-les al diàleg passa per un filtre literari que n’anul·la bona part del potencial dramàtic. La sensació general és que massa vegades la reflexió intel·lectual en veu alta pren forma de monòleg camuflat dins el diàleg. I això emergeix com estratègia de l’autor per solucionar la necessitat de presentar les tesis en un format fàcilment aprehensible. Tanmateix, això no treu que hi hagi altres escenes d’autèntic regust popular, com la de la taverna, molt en la línia, en clau catalana, d’un Ignasi Iglésias, per exemple. Els espais que hi apareixen, això sí, s’apropen al naturalisme, no només per la profusió de detalls en la descripció de l’escenografia o de l’atrezzo, sinó també en les descripcions físiques i psicològiques dels personatges: «La majoria de teixidors semblen persones davant un tribunal que esperessin amb angúnia una decisió sobre la seva vida o la seva mort. Tots tenen un aire abatut, propi del captaire, de la persona que –tot passant d’una humiliació a l’altra– està acostumada a fer-se tan petita com pot» o «Els banya també les espatlles nues i ossoses i els colls de color de cera; il·lumina vagament els plecs de les bruses curtes, fetes de tela basta, que, juntament amb la faldilla de teixit ordinari, constitueixen l’únic vestit que porten». En aquest sentit, el llenguatge pren una certa volada poètica, però alhora és cru i desesperançat. I en aquest aspecte sí que és efectiu.\nAl marge d’això, una de les característiques més interessants de l’obra és el component central que prenen «els teixidors». Així doncs, l’element protagònic en aquesta peça es desplaça des de l’heroi individual, solitari, il·lustrat i enfrontat a un context immobilista i reactiu, que seria el model ibsenià més clàssic (Un enemic del poble, Aigües encantades, Els encarrilats, etc.), cap a un protagonisme coral, col·lectiu. Al dramatis personae hi podem comptar fins a 17 teixidors diferents, justament agrupats dins aquesta mateixa categoria. I és que, en realitat, tots els teixidors són un, amb les diferències i contradiccions pertinents, però comparteixen alguns elements que els unifiquen: la misèria extrema en què viuen3 i la malaltia i les conseqüències físiques terribles a causa de l’explotació laboral a la qual són sotmesos. Tot i el protagonisme col·lectiu dels teixidors, aquests no són tractats com una massa informe, temptació que segueixen altres peces reaccionàries. Més aviat ben al contrari. Els teixidors són homes i dones concrets, cadascun amb la seva història i les seves vicissituds. N’hi ha de monàrquics, de conformistes, d’exaltats i d’alcohòlics. A aquesta riquesa de matisos també hi hem d’afegir un altre element genèric com és l’amor a l’ofici, al treball ben fet. Aquest detall ens suggereix que, tot i la precarietat i l’extrema situació que pateixen, els teixidors encara no han perdut el vincle ni amb el producte ni amb el procés de treball. És a dir, no han estat definitivament alienats i proletaritzats. Encara posseeixen un cert control sobre la producció. Aquest detall, que pot semblar menor, és molt important en termes polítics i socials. No són exactament els treballadors fabrils que descriuen Marx i Engels. Són gent amb un cert coneixement manual, amb eines pròpies i una ínfima «indústria» domèstica i familiar.\nAl protagonisme col·lectiu dels teixidors hi hem de sumar el del fabricant Dreissiger, el perfil perfecte d’explotador, burgès classista, caracteritzat com l’antagonista insensible i despietat amb els acòlits corresponents (Pfeifer, Neumann, el Pastor Kittelhaus). Dreissiger té una confiança tan desmesurada en si mateix i en el poder que ostenta que seran precisament aquests elements els que el duran a la perdició. També hi ha Weinhold, preceptor dels fills de Dreissiger que simpatitza amb les demandes dels treballadors. Aquest perfil és important, tot i ser un personatge menor, perquè és un altre dels llocs comuns de moltes d’aquestes obres. És el mestre o el docent aquell qui, independentment de la seva classe o condició (entenem per les referències que es donen que Weinhold és fill d’una casa bona), a través de la il·lustració, de la sensibilitat i del coneixement teòric s’apropa a les demandes dels més desfavorits. Potencialment, podria encarnar un paper deuteragonista, com a mediador entre les parts o com a element de suport a les demandes dels teixidors revoltats, però Hauptmann no li cedeix espai i el relega a un pla molt secundari.\nEn termes formals, l’estructura dramàtica de l’obra és en cinc actes. Pràcticament, s’adequa a l’esquema clàssic de plantejament, nus i desenllaç, sense cap alteració en la seqüència temporal, ni cap bot significatiu en el temps. En conseqüència, hi podem observar una certa continuïtat causal i temporal. L’únic que varien són els espais que, tanmateix, tampoc no és mouen més enllà d’un marc bastant concret i acotat (les cases dels teixidors, la casa de Dreissiger, la taverna, el carrer, etc.). Ara bé, l’estructura queda prou descompensada, en termes de coherència narrativa, per l’aparició en el darrer acte d’una família de teixidors (els Hilse) que no havíem conegut fins aleshores i que ha de tenir un paper clau en el desenllaç de la peça. Aquest recurs per part de Hauptmann és prou forçat i intenta introduir in extremis un element disruptiu dins la determinació fèrria dels teixidors revoltats. Fer-ho és intel·ligent perquè aporta matisos i revela les contradiccions d’una classe que no és granítica ni té una consciència i una diagnosi comuna al seu problema. Tanmateix, la qüestió no és què planteja sinó quan ho planteja. Fer-ho quan totes les cartes són damunt la taula amb un personatge nou (Avi Hilse) sense continuïtat dramàtica és un recurs circumstancial i extemporani. Pel que fa a la resta d’elements estructurals, res de nou. La revolta es congria, es manifesta i es descontrola. Aquest és el fil argumental i l’autèntic drama dels teixidors: la seva incapacitat per trobar un mecanisme de reivindicació laboral efectiu davant un règim (la monarquia prussiana) que ni escolta, ni està disposat a escoltar, però també la seva manca d’organització i de criteri per a fer front a un conflicte davant al qual responen de manera visceral i reactiva. Així i tot, no estic gaire convençut que aquestes tesis que he exposat siguin les tesis de Hauptmann, que es distancia del conflicte i adopta una mirada aparentment externa. Tanmateix, la tria de l’Avi Hilse com a màrtir sobrevingut de la revolta també denota que tal vegada l’autor ens proposi que hi ha un camí entre les dues violències, la de la revolta i la de la repressió, construït entorn de la confiança en la providència i en el judici superior de Déu, enfront de les disputes entre els humans: «Jo no em moc! Aquest és el lloc on m’ha posat el Pare Etern. Em quedaré aquí i faré el que em pertoca. Encara que s’acabi el món».\nEn qualsevol cas, sigui quina sigui la tesi que amaga l’obra, reactiva o no, Els teixidors no deixa de ser una obra cabdal, de referència, per entendre un tipus de literatura dramàtica que tal vegada ha envellit malament als ulls dels lectors i espectadors del segle xxi, però que destil·la en bona mesura l’essència d’una època en la qual el conflicte social va ser sinònim de modernitat i, sobretot, de compromís amb el present. I és que el drama burgès no es pot entendre sense el drama social, ni viceversa. Perquè la història, en el fons, està feta d’anversos i reversos, de dualismes, de dialèctica, o així ens hem entestat a reescriure-la fins ara.\nPer a més informació sobre aquest aspecte vegeu Siguán, Marisa (1990). La recepción de Ibsen y Hauptmann en el modernismo catalán. Barcelona: PPU. ↩\nÉs la mateixa estratègia que utilitza Llorenç Moyà a El fogó dels jueus, que va obtenir el premi Bartomeu Ferrà de teatre dels Ciutat de Palma el 1963. ↩\nEntre d’altres coses esfereïdores que s’esmenten, hi ha el cas d’un gos que ha estat portat a escorxar per poder-ne consumir la carn i un altre cas d’un cavall desenterrat per consumir-ne les desferres. ↩\nEtiquetes: els teixidorsFeliu Formosahauptmannignasi iglésiasteatre


Fer un Pedro (Empar Moliner)\nEl populatxo va al col·legi amb ganes de votar els monàrquics, però veu un llaç groc i alguna cosa li passa per la ment que l’obliga a canviar el vot\nEMPAR MOLINER 12/12/2017 19:22\nEls del 155, des de les carpes caríssimes i les fotos com d’anunci de bífidus actiu, aixequen el dit per demanar al profe que prohibeixi tot allò que podria recordar que aquestes eleccions no són “normals” ni “amb garanties”. Primer, els llacets grocs dels apoderats de les meses electorals, en suport als presos polítics. Perquè, com tothom sap, el populatxo va al col·legi electoral amb ganes de votar els monàrquics, però veu un llaç groc i alguna cosa li passa per la ment que l’obliga a canviar el vot i donar-lo al bloc republicà. Després, també han prohibit la il·luminació groga de les fonts de la ciutat. Després, que els locutors de TV3 i Catalunya Ràdio parlin de “presos polítics”. Després, que uns avis amb bufandes grogues vagin a veure la passejada electoral d’en Rajoy. Suposo que ja han avisat Elton John que si canta Yellow brick road el poden acusar de tumultuari.\nD’aquesta manera d’actuar se’n diu “fer un Pedro”. Poses en marxa la propaganda: els semàfors verds i els semàfors vermells, els editorials a favor i en contra, els tuits i els retuits, les entrevistes entranyables, les enquestes favorables i les desfavorables, els titulars llepons i els titulars ofensius, les fotos afavoridores i les fotos no afavoridores... I així el populatxo comprèn que el que és bo és votar la Susana Díaz i el que és satànic és votar en Pedro Sánchez. El despotisme il·lustrat tertulià, basant-se en tota la maquinària esmentada, dona per guanyadora la Susana Díaz. I llavors, contra tot pronòstic (pronòstic d’ells), guanya el mal, perquè el populatxo no és idiota del tot i no combrega amb rodes de molí, ni tan sols amb pinya en almívar. (Empassar és una cosa que t’ha de venir de gust, ho dic per experiència.)\nProhibir els llaços primer, i després les fonts, i després les bufandes, només fa que cada cop més, a les ciutats i els pobles, el populatxo es vesteixi de groc i no pari de fixar-se en les coses grogues del seu voltant. Prohibir el groc en plena tardor és un mal negoci. La natura també va amb nosaltres.


Consum energètic i Canvi Climàtic a Sagunt - Educació Ambiental al Camp de Morvedre\nHome » Morvedre » Consum energètic i Canvi Climàtic a Sagunt\nConsum energètic i Canvi Climàtic a Sagunt\nDesenvolupament sostenible o decreixement, tu què tries?\nL’ús de combustibles fòssils com el petroli, el carbó o el gas natural per a alimentar la maquinària de la nostra societat ha modificat el clima del Planeta. La creu de la revolució energètica és el Canvi Climàtic, sens dubte, el major desafiament al qual s’enfronta la humanitat en este segle XXI. Major, fins i tot, que la pandèmia de la COVID-19.\nLes ciutats com Sagunt i els polígons industrials que les envolten han esdevingut en autèntics embornals energètics, que devoren ingents quantitats de recursos, tant energètics com no energètics, i expulsen tones i tones de gasos amb efecte hivernacle, agreujant dia a dia el problema del Canvi Climàtic.\nDe fet, segons l’Inventari d’Emissions de Referència del municipi de Sagunt, elaborat en el marc del Pacte de les Alcaldies pel Clima i l’Energia, el consum energètic de la capital del Camp de Morvedre supera des de 2011 els 2.000.000 de Megawatts per hora anualment. I en 2019, últim any estudiat, este consum va fregar els 2.500.000.\nSi comparem esta xifra amb altres municipis que també han publicat el seu Inventari d’Emissions de Referència, veurem que el consum de Sagunt, amb una població d’aproximadament 60.000 habitants, és proporcionalment molt elevat. Per exemple Godella, que té uns 13.000 habitants, va consumir en 2015, últim any de referència, 100.000 Megawatts per hora anualment. I Alfafar, durant el mateix any i amb una població de 21.000 habitants, uns 140.000 Megawatts per hora.\nEls sectors que a Sagunt lideren este consum energètic tan elevat són la indústria, que suposa més del 70% del total, i el transport privat i comercial, que frega el 20%. La resta de la despesa energètica de la capital del Camp de Morvedre es repartix entre el sector serveis, l’àmbit residencial, el transport públic i residencial, l’enllumenat públic i els edificis i instal·lacions municipals.\nEl resultat de tot este consum energètic, a partir de la crema de combustibles fòssils majoritàriament, són unes emissions de CO2 que a Sagunt ja superen cada any el mig milió de tones des de 2016. Esta xifra suposa un harakiri climàtic, especialment si la tornem a comparar amb les dades de Godella (20.965,36 tones de CO2 en 2015) i Alfafar (28.694,70 tones de CO2).\nEls grans responsables de la desmesurada emissió de tones de CO2 de Sagunt són la indústria i el transport privat i comercial, sectors que depenen energèticament del gas natural, l’electricitat i el gasoil. De fet, segons l’Inventari d’Emissions de Referència de Sagunt, la principal font energètica consumida a la capital del Camp de Morvedre durant els darrers anys ha sigut el gas natural, que suposa aproximadament el 50%; seguit de l’electricitat, que ronda el 25%; i finalment el gasoil i la gasolina.\nPer a mitigar el seu impacte climàtic Sagunt s’ha adherit a l’esmentat Pacte de les Alcaldies pel Clima i l’Energia. Este és el principal moviment europeu pel clima, amb autoritats locals i regionals que han assumit el compromís voluntari de reduir les seues emissions de CO2 en un 40% abans de 2030. Les ciutats, pobles i regions d’este pacte també s’han compromés a millorar la seua eficiència energètica i l’ús d’energies renovables en els seus territoris en un 27%.\nActualment, si ets veïna o veí de Sagunt, pots participar en l’enquesta del Pacte de les Alcaldies pel Clima i l’Energia. L’objectiu d’esta consulta és recollir informació entre la ciutadania per a definir quins són els paràmetres prioritaris a seguir en el Pla d’Acció per al Clima i l’Energia Sostenible (PACES). Concretament, pel que respecta a les accions de mitigació i adaptació al Canvi Climàtic que es poden implantar a la capital del Camp de Morvedre.\nPer a Acció Ecologista-Agró la participació ciutadana és una ferramenta fonamental. Així que vos convidem a participar en esta enquesta i a aportar el vostre granet d’arena en l’elaboració del PACES de Sagunt. Però, especialment, vos convidem a reflexionar sobre la crisi climàtica que ja patim i, a més a més, a exigir mesures urgents de mitigació i adaptació al Canvi Climàtic.\nRegasificadora de Saggas al Port de Sagunt.\nCom a ciutadans en el nostre dia a dia podem generar canvis, evidentment. Les campanyes i polítiques institucionals són també positives i necessàries. Però, no ens enganyem, cal incidir especialment en la indústria i el sector del transport si volem reduir realment la petjada climàtica de la capital del Camp de Morvedre.\nNo podem obviar que l’actual Emergència Climàtica no se solucionarà simplement canviant les energies fòssils, principals culpables del Canvi Climàtic, per les renovables, tal com preconitzen els defensors del “desenvolupament sostenible”. El problema climàtic no es pot arreglar actuant només sobre l’oferta. O siga, canviant unes fonts d’energia per altres.\nLa clau està en la demanda: sí o sí, hem de reduir la nostra despesa energètica. Ho podem fer amb accions encaminades a millorar l’eficiència i l’estalvi energètic, tal com es proposa en l’enquesta del PACES. Però, ja arribem tard per a evitar el Canvi Climàtic. I adaptar-nos a ell i mitigar els seus efectes ens obliga a plantejar-nos un canvi de model global i no només mesures d’eficiència i estalvi.\nEn este context, resulta inversemblant que Sagunt puga reduir en un 40% les seues emissions de CO2 abans de 2030 al mateix temps que, per exemple, s’executa una nova ampliació del port industrial o dels polígons del Parc Sagunt. Com hem vist, tant la indústria com el transport són els principals emissors de CO2 a la capital del Camp de Morvedre. Així que augmentar estes activitats implicarà un increment del consum energètic i també de les emissions, ja que amb renovables no podrem abastir encara tota la nova demanda.\nNo ens cansarem de dir-ho: no té cap sentit mantindre un sistema basat en un teòric creixement econòmic (i energètic) sense límits quan vivim en un Planeta amb recursos finits. La Terra no dóna per a més i l’estem exhaurint. Per això, ha arribat l’hora d’apostar decididament pel decreixement i abandonar la utopia del desenvolupament sense límits, porte o no la falsa etiqueta de “sostenible”.


La tècnica de crear imatges amb fons transparent és molt útil, a més, per poder inserir imatges amb aquestes característiques a diferents aplicacions i eines d’autor, si es volen superposar a altres objectes de manera que només sigui visible una part de la imatge: per exemple, per col·locar una silueta retallada sobre un fons diferent. Aquest és un petit tutorial per crear peces de puzzle amb GIMP\ni posteriorment utilitzar-les a qualsevol programa, per exemple al Notebook. No és gaire difícil, n'hi ha prou amb seguir els passos detallats. També proposam altres alternatives cap al final.\nPas 3. A aquesta capa hi crearem les peces amb un dels filtres que inclou el programa GIMP. Aquest filtre el trobam a Filtres > compon > patró > puzle. Ens mostrarà un quadre de diàleg per triar el número de peces i les seves característiques:\nPas 5. Passam a la capa de la imatge original, fent-hi clic al panell de capes. Copiam (es pot fer amb la drecera de teclat Control + C). Pas 6. Enganxam i crearà una capa provisional flotant per sobre de la capa de la imatge.\nUn altre servei molt semblant: Jigsaw Planet. Igual que a zoodu, tries el número i tipus de peces i genera el jigsaw puzzle. El puzzle final té algunes opcions més, com una plantilla de mostra "ghost", un botó per tornar a escampar les peces... Aquest puzzle també es pot incrustar dins d'una pàgina (botó share > embed). Publicat per


Anterior Pàgina 1 de 44 Següent\nFernandes, Filipa Sommerfeldt\nMadrid : La Esfera de los Libros, cop. 2018\nNo saps el que és dormir una nit sencera des que va néixer el seu fill? Li dónes de menjar diverses vegades perquè així es calma? S'adorm quan agafa la teva mà o toca el teu cabell? Augmenten els seus nivells d'ansietat a mida que passen les hores?\nUn nadó que no dorm ni deixa dormir és un turment en qualsevol llar. Amb aquest llibre aprendrà a 10 dies, pas a pas, un mètode innovador, pràctic i eficaç per acabar amb el desvetllament.\nL'autora, amb formació en Sleep Training, assegura que el teu fill aprendrà a dormir sol perquè es tracta d'un acte natural i necessari, i que en aquest aprenentatge no convé deixar-li plorar, sinó mantenir el contacte físic perquè se senti segur.\nBarcelona : Paidós, cop. 2018\nL'escola d'avui dia està saturada, estressada i plena d'obligacions. I és precisament en aquest entorn en què estem submergits on el joc pot tenir la clau que obri les portes de la innovació i el canvi, el que ens pot ajudar a superar moltes de les dificultats a què s'enfronten mares, pares, professorat i alumnes.\nImma Marín, especialista en gamificació, ens presenta el camí cap a la transformació educativa a través del joc, un camí massa vegades incomprès fins i tot pels propis docents. Juguem?\nBarcelona : Temas de Hoy, 2018\nTot el que has de saber per a comprendre al teu millor amic.\nEmilio Ortiz, autor de la novel·la d’èxit A través dels meus petits ulls, ens sorprèn amb aquest llibre en el qual els gossos prenen la paraula per explicar les seves experiències i la seva relació amb els humans, i t’ajudarà a comprendre millor el teu gos, a conèixer com funciona el seu cervell per interpretar les seves emocions i manies; a entendre què s'amaga darrere aquesta mirada plena de tendresa, intel·ligència i devoció i a descobrir el fascinant que és la convivència amb ell.\nUn extraordinari relat, imprescindible per als amants dels animals.\nBarcelona : Robinbook, cop. 2018\nEls smoothies són una bona alternativa per als nens als quals els costa menjar fruites, verdures i fins i tot llet. Els seus poderosos nutrients poden ser una magnífica alternativa a un esmorzar o un berenar. La gran varietat de sabors que es poden obtenir, les vitamines i els seus beneficis per a la salut són molts. Però a l'hora de preparar-los poden surgirnos alguns dubtes: A quina hora prendre'ls? A quina edat introduir-los? Com conservar-los? A què ingredients hem de donar prioritat?\nAquest llibre ofereix respostes a aquestes qüestions i moltes més i ofereix una àmplia selecció de receptes amb què alimentar els nens (i als no tan nens) d'una manera alegre, divertida i, sobretot, molt saludable.\nGrand Prix en la muntanya dels invents\n[Barcelona] : Pack Màgic, DL 2017\nAl cim d’una muntanya hi viu el mecànic de bicicletes i inventor Teodor amb els seus amics: el pessimista mussol Lambert i el valent i optimista Sonny. Els tres construiran un cotxe de competició gegantí,” l’Il Tempo Gigante”, per fer front al campió mundial de Fórmula 1, que no és ni més ni menys que un antic ajudant que va robar la fórmula d’un motor a en Teodor.\nEl doctor Buenavista t’ensenyarà una sèrie d’il·lusions òptiques per a que posis a prova la vista i el cervell: imatges que enganyen, elements que desapareixen, colors invisibles, figures impossibles.... Una pila d’efectes visuals que et deixaran amb la boca oberta!. Mira una mostra\n“Cavaller busca secretari personal per a vigilar la seva son. Presentar-se a Portobello Road, 30 i demanar per una tetera” Aquest anunci l’ha llegit el Christopher Carandini, un periodista caigut en desgràcia, i pensa que és la seva única oportunitat. En Christopher no pot imaginar que el senyor Barnejee és el detectiu més peculiar que existeix. El seu mètode consisteix en submergir-se en un somni deductiu, però té una contraprestació: MAI pot excedir-se dels 26 minuts! La vista del majordom y el seu estrany cas els arrossegarà pels carrers de Londres i els mons onírics. Llegeix un fragment\nPremi Anaya de Literatura Infantil i Juvenil, 2018\nEl senyor Muffin ho ha provat tot per lliurar-se de la pudor que el persegueix, des de banyar-se en aigua bullint fins a submergir el cap en un cubell de perfum. Malgrat tot, el pobre sembla atreure la porqueria com un aspirador humà. Per aquest motiu porta una vida solitària, plena de sabó i avorriment. O al menys així és fins que un bon dia es presenta a la seva porta l’Emma, una nena misteriosa que assegura ser la seva neboda i que vol ajudar-lo a treure’s aquesta pudor... i a la seva por a viure la vida. Llegeix un fragment\nMadrid : Harper Collins Ibérica, 2018\nHan robat una pila de nous al bosc. L’inspector Gordon, un veterà policia, haurà de resoldre el cas. Aixñi que ha d’asseure’s a esperar sota la neu i vigilar el lloc on han desaparegut les nous. Però quan un misteriós animal apareix implicat en el robatori, la situació escomplica, i l’inspector ha de contractar un ajudant.\nSant Feliu de Guíxols : Tramuntana, cop. 2018\nEl bosc es desperta amb una mala notícia: s'acosta una gran tempesta! Totes les famílies es fan amb provisions i preparen les seves cases per encarar la tempesta a la seva càlida i segura llar. Escolta el conte en anglès


Col·lecció: Natura i emocions - Editorial Salvatella\nCol·lecció: Natura i emocions\nIl·lustracions: Bàrbara Sansó\nEl vol de la merla Perla per damunt d’una bella pineda fa que, un bon dia, neixi un arbre diferent enmig dels pins. La vida serà difícil per al nou arbre perquè els pins no l’accepten. Però, amb el pas de les estacions, l’arbre diferent aprendrà a estimar-se i respectar-se.\nUn conte sobre l’autoestima, que inclou reflexions i consells per als pares i activitats per guiar els infants en el respecte cap a un mateix i cap als altres. Conté també exercicis de mindfulness, per aprendre a connectar amb la calma.\nEn Mot és un peix que no plora mai. La resta de peixos del riu el consideren el més valent i estan acostumats que els solucioni tots els problemes. Un bon dia, al riu es troben amb una situació que sembla que en Mot no pot resoldre. Els altres peixos desconfiaran d’ell, però al final en Mot salvarà els seus companys d’una mort segura de la manera més sorprenent i inesperada.\nUn conte sobre el benefici d’expressar les emocions, que inclou reflexions i consells per als pares i activitats per guiar els infants en el coneixement i la utilitat de les emocions. Conté també exercicis de mindfulness, per aprendre a connectar amb la calma.\nEl peix que no plorava mai (L’alegria, la tristesa, la ràbia i la por)\nLa Bruna aprèn a deixar-se ajudar (L’empatia)\nEl nen que no podia viure lluny del mar (La resiliència)\nEn Pic i en Poc creixen plegats (L’autonomia)\nLa Fiti troba el seu camí (Les habilitats socials - La solidaritat)\nCategories: Educació emocional, Àlbum il.lustrat\nEmoquadern. Educació emocional a casa.\nCol·lecció Sí puc, Sí pots, Sí podem\n27,00€ IVA inclòs


Cs denuncia brutícia i xeringues en un parc de Lleida\nSALUT PÚBLICA INCIVISME\nCs denuncia brutícia i xeringues al costat del parc de Gardeny\nActualitzada 23/01/2019 a les 11:30\n© Algunes de les xeringues trobades a Gardeny.\nEl grup municipal de Ciutadans (Cs) denuncia el “preocupant estat de degradació” de la zona més pròxima a les antigues dependències militars del Turó de Gardeny. Per mostrar l’estat en el qual es troba la zona, han gravat un vídeo que es pot veure a les xarxes socials i al canal de YouTube de Ciutadans Lleida (https://youtu.be/xUaOKxabg2s).\n“Hem trobat xeringues, roba, bidons, plàstics, vidres, llaunes rovellades i una gran quantitat de residus que no només danyen la zona boscosa, sinó que generen un perill per als usuaris del Turó de Gardeny”, afirma el regidor de Cs Lleida José Luis Osorio.\nPer això, anuncia que a la propera comissió d’Urbanisme en sol·licitaran la neteja i manteniment. “Tant els representants de l’associació de veïns del Turó de Gardeny com de la Mariola que ens van acompanyar en la visita ens van traslladar la seua preocupació pel mal estat en què es troba i la seua situació d’abandó”, indica. Els Amics de Gardeny ja van denunciar fa setmanes la degradació a la zona.\nÉs ben sabut que molts programadors se punxen abans d'entrar a la feina per poder soportar el dia.\nUna ONG recull plàstics i xeringues en un parc de Lleida


Servei de Llengües Estrangeres i Projectes Internacionals-Primers passos: el registre\n> Primers passos: el registre\nLa plataforma eTwinning conté tres nivells diferents:\nPer una banda, d'accés públic, tenim els portals tant nacionals (www.etwinning.es) com europeu (www.etwinning.net). Dins aquests portals trobareu notícies, formacions, informació de contacte, etc.\nDes de qualsevol d'aquests portal podeu fer el registre a eTwinning Live. És un espai d'accés restringit. Un poc com la "sala de professors" d'un centre. És un espai on podeu conèixer a altres docents de tota Europa, crear projectes amb altres docents, intercanviar idees, etc. Si voleu accedir us haureu de registrar primer.\nFinalment, el TwinSpace: és l' "aula", l'espai virtual on els docents juntament amb els seus grups d'alumnes fan feina amb els seus projectes. Es crea un TwinSpace per a cada projecte, per tant no podreu entrar dins aquest espai fins que no comenceu amb un projecte.\nPer registrar-se, podeu anar tant al portal nacional com al europeu.\n- Registre des del Portal Nacional:\nClicau a "Registro eTwinning", un enllaç de color blau al final de la plana web.\n- Registre des del Portal Europeu:\nClicau a "ACCEDE O REGÍSTRATE". S'obirà una finestra nova per accedir al teu compte eTwinning. A la part inferior, en lletra petita trobareu el següent missatge: "¿Aún no te has dado de alta? ¡Empieza ya!". Heu de clicar sobre "¡Empieza ya!"\n- Des de qualsevol dels dos portal, se us redirigirà a una plana web per fer la PREINSCRIPCIÓ\nEl registre es fa en dues fases:\n1. La "preinscripción". Heu de completar el full de Preinscripció afegint dades com el país, nom, correu electrònic i crear una contrassenya.\n2. El "registre" i la confirmació. Un cop feta la preinscripció rebreu un correu electrònic amb l'enllaç a un altre formulari, per completar el registre. En aquest formulari haureu d'afegir informació sobre el teu perfil professional, el teu centre escolar i, molt important, afegir la informació de contacte del responsable del vostre centre (nom i llinatges del/a director/a i direcció de correu electrònic). Aquesta informació la demana el Servei Nacional perquè eTwinning només és per a docents i la plataforma s'ha d'assegurar que la persona que se registra és un docent. Per això, el Servei Nacional enviarà un correu al vostre centre per confirmar el vostre registre. Mentre es fa aquest procés ja podreu accedir a la plataforma online encara que no podreu participar. Un cop confirmat ja podreu fer-la servir per contactar i col·laborar amb altres docents.


#Generació de leads, #Pla d'inbound marketing, #Agència d'Inbound Marketing\nL'estudi, que es basa en una enquesta realitzada a professionals de l'inbound màrqueting, assenyala que les empreses que utilitzen l'inbound màrqueting experimenten un 61% menys de cost per lead que aquelles que encara utilitzen el màrqueting tradicional.\nEl cost mitjà de leads per als negocis que utilitzen el màrqueting directe va ser de 346 euros. En comparació, el cost mitjà de leads per a les empreses que utilitzen les tècniques d'inbound màrqueting va ser de 135 euros.\nA continuació et detallem més aquestes xifres.\nInbound màrqueting més rendible que el màrqueting directe\nLes tècniques d'inbound màrqueting inclouen SEO, blogs i xarxes socials. El focus és aconseguir leads rellevants que utilitzen Internet per aprendre sobre productes i serveis que necessiten.\nLes tècniques de màrqueting tradicional inclouen correu directe, telemàrqueting, trucades en fred .... Aquests mètodes impliquen un acostament més tradicional a través del qual els negocis empenyen els seus missatges a una audiència massiva. Veure més sobre això aquí: 'Perquè el inbound màrqueting és més efectiu que el màrqueting directe'.\nEls resultats de l'enquesta van mostrar:\n• Amb l'inbound màrqueting el cost d'un lead és un 61% inferior que amb el màrqueting tradicional\n• El 79% de leads generats a través del màrqueting tradicional mai no es converteixe en vendes. La manca de nutrició de leads és la principal causa d'aquests resultats tan pobres.\n• Les empreses que utilitzen landing pages (pàgines d'aterratge) generen 7 vegades més de leads que aquelles que no en tenen.\n• Les empreses que automatitzen la gestió de leads augmenten en un 10% (o més) la seva facturació entre els 6 i 9 primers mesos.\n• Els correus electrònics personalitzats milloren el clic- throuhg en un 14% i les ràtios de conversió en un 10%.\n• Els correus electrònics de nutrició de leads generen un 8% de clics més en comparació amb els emails massius que no arriben ni al 3%.\n• La conversió de leads a vendes en xarxes socials mitjançant l'inbound màrqueting és un 100% més alta que amb una estratègia de màrqueting tradicional\nAquests resultats no signifiquen necessàriament que cada negoci hagi d'eliminar per complet els mètodes de màrqueting directe. Més aviat, és important trobar l'equilibri adequat i determinar quins canals ofereixen realment el ROI més alt.\nA més, alguns dels segments de destinació poden ser més o menys receptius a un determinat canal. La manera més fàcil de seguir el funcionament de cada canal és amb un sistema de seguiment de leads que comença des de la primera conversió.\nPerò quins són els costos d'una consultoria d'inbound màrqueting?\nCom t'hem dit, l'inbound màrqueting és més barat que el màrqueting directe. La xifra més freqüentment citada per Hubspot és d'un 61% menys que les tècniques de màrqueting directe com ara el correu massiu, publicitat, correu brossa, etc.\nAixò està bé saber-ho, però què necessites per estalviar-te tots aquests diners?\nQuè és millor per fer inbound màrqueting: contractar una agència o utilitzar recursos interns?\nEns hem trobat que moltes empreses opten per la via d'utilitzar els seus recursos interns quan comencen. Això pot semblar més barat, però, sense experiència especialitzada, pot ser difícil aconseguir un alt volum de clients potencials i ingressos.\nPer exemple, amb l'inbound màrqueting necessitaràs tenir habilitats de redacció però amb una agència no et caldrà un redactor a temps complet a menys que tinguis la intenció de créixer molt ràpid.\nPossiblement tinguis algun empleat que pugui combinar les habilitats d'un redactor creatiu amb les habilitats analítiques d'un planificador i un professional de SEO. Però tingues en compte que si contractes especialistes en plantilla et pot costar un ull de la cara.\nHi ha un camí alternatiu a través del qual pots utilitzar els coneixements i l'experiència d'una agència per adquirir habilitats per tal d'aconseguir resultats.\nQuant inbound màrqueting necessites?\nAixò depèn del que vulguis aconseguir.\nEl primer punt important és que totes les campanyes d'inbound màrqueting exitoses comencen amb objectius SMART.\n• Quins objectius de negoci vols aconseguir?\n• Quants clients potencials necessites per generar aquest negoci?\n• Quants visitants del lloc web necessita per generar el nombre necessari de clients potencials?\nUna vegada que tinguis una idea clara del que vols aconseguir, pots assessorar-te a través d'una agència sobre la quantitat d'accions que cal fer per aconseguir aquests objectius.\nA continuació, pots calcular un potencial retorn de la inversió basada en els resultats probables i planificats i les noves vendes generades.\nPrenguem aquest exemple de Hubspot: una empresa de programari, de mida mitjana, que ven softwares empresarials. Al principi del programa, les seves mètriques de màrqueting de llocs web tenien aquest aspecte:\n2000 visitants únics del lloc web cada mes\n10 consultes / consultes no qualificades per mes\n1 nova venda cada dos mesos\nIngressos / client 50.000 (dòlars)\nUn client Hubspot 'mitjà' que porta a terme inbound màrqueting ben planejat espera produir aquest tipus de resultats. Continuem amb els resultats extrets del mateix exemple:\nLes conversions de leads a client van augmentar 4,8 vegades el que preveuen els ingressos derivats del lloc web en el primer any. Això equival a 1,4 milions + dels ingressos addicionals. En realitat, les taxes de conversió augmenten perquè els leads produïts estan millor qualificats.\nAnem a veure què costa aquest tipus de rendiment:\nHi ha diverses etapes principals per a cada campanya d'inbound màrqueting. Cadascuna d'elles requereix un conjunt diferent d'accions:\n1. Planificació de campanya: anàlisi buyer persona, SEO, planificació del contingut\n2. Atraure visitants al teu lloc web: blogging, disseny, programació i desenvolupament, gestió de mitjans socials i SEO\n3. Convertir leads en clients potencials: cridades a l'acció, nutrició de leads, ebooks o un altre tipus de contingut descarregable.\n4. Nutrició fins que els leads estiguin preparats per comprar: correu electrònic i disseny de landing page i copywriting, administració d'automatització de màrqueting\n5. Analitzar i optimitzar els resultats perquè puguin ser millorats en el futur: habilitats analítiques i coneixements pràctics d'una multitud d'eines en línia o una sola plataforma de gestió i d'informes com Hubspot\nEn general per aconseguir el tipus d'objectius hauries de pagar a una agència el següent:\nAl voltant d'uns 1750 euros / mes per a una campanya de baixa intensitat\n2500 euros / mes per a una campanya d'intensitat mitjana\n4500 euros / mes per a una campanya d'alta intensitat\nAixò és el sou que et costaria a tu d'un o dos especialistes contractats internament per a la teva empresa. Una agència t'ofereix un equip d'especialistes complet.\nAquest preu amb una campanya amb els mateixos objectius traslladada a una estratègia de màrqueting tradicional multiplicaria per sis el cost.


21/06/2017 - 17.27\nMentre molts s'amorren als ventiladors i desitgen poder-se arrencar la pell, tu em fas sentir poderosa. Em fas sentir que puc jugar a ser Déu. Que puc riure'm dels mosquits a través del vidre de la finestra tancada a consciència.\nNomés amb un clic t'encens i em cobreixes de glòria, i el contrast tèrmic em fa posar la pell de gallina. Te'n recordes que fa uns minuts l'asfalt em cremava la sola de les sandàlies?\nTu, que fas pujar la factura de l'electricitat com l'escuma d'una cervesa mal tirada. Tu, que quan m'ataques al transport públic em fas pensar que acabaré a l'hospital amb una pulmonia. Tu, que agredeixes el medi ambient sense compassió... T'estimo i no ho puc evitar. Ho deixaria tot per retenir-te a casa. Preferiria haver de fer les meves necessitats en un forat a terra abans que prescindir de tu. Ho veus, fins a quin punt t'adoro?\nDe vegades em provoques mal de coll, sí, però sé que ho fas sense voler. És culpa meva, per no programar-te bé i demanar-te temperatures glacials de matinada. També, sovint, em fas patir pel planeta com el pernil ibèric em fa patir pels porcs; però, aleshores, se m'il·lumina un cartell de neons intermitents que crida amb el màxim hedonisme: "Només es viu una vegada!!!". El millor maquillatge per a un egoisme imperant...\nAixí que viuré amb tu per sempre més. Continuaré apagant-te, perquè ja començo a tenir fred, i tornaré corrents als teus braços al cap de 3 minuts. Et recomanaré a tots els meus amics i seguiré dient que ets la millor inversió que es pot fer. Perquè el que sento per tu no és amor condicionat, és amor incondicional... durant l'estiu!


Hi ha una categoria de persones que no tenen ni idea que existeix WordPress. Aleshores tenim els nois que han sentit a parlar de la plataforma però mai no ho han provat. Tenim aquell altre grup de persones que han provat WordPress però mai no ho han portat gaire. I després tenim l’altre calibre de nois que doblen WordPress de maneres inimaginables de construir llocs web fora d’aquest món.\nNo importa la categoria en la que us encares, el post d’avui recull 20 exemples impressionants de llocs de WordPress per al vostre plaer. Aquest post serveix d’inspiració, però més que d’il·lustració de les capacitats i el poder inigualables del CMS de WordPress. Sense perdre ni un segon, anem a fora.\n6 Programació esportiva ESPN\n11 Li vaig disparar\n12 Planxa a ferro\n14 Noia Amb Una Càmera\n15 Vogue Índia\n21 Paraules finals…\nEmpaquetem aquestes bosses i volem fins a França, on ens trobem amb Isabelle i Benedict, els impressionants nois de darrere de les galetes ecològiques de La Pierre Qui Tourne. La seva és una operació d’última generació i el seu lloc web us permet entrar en l’acció de manera senzilla com si estiguéssiu allà mateix en un dels seus punts de venda coneguts..\nAmb lliscadors a pantalla completa, imatges sorprenents, paralaje, un disseny sensible i animacions CSS atractives, aquest lloc web obté la posició actual per al seu disseny senzill, tot i que elegant, que et fa desitjar alguns galetes..\nLes celebritats van establir les tendències, i un dels noms més importants de la definició de tendències a la indústria musical ha de ser Jay Z. Amb un concepte de disseny amable i un fort sentit de la direcció de contingut, no us heu de preguntar per què Jay El lloc de Z aconsegueix la segona posició. Vull dir, mai no he vist ni tan sols imaginar un disseny com aquest.\nEl control lliscant únic de la galeria de pàgines d’inici, un disseny senzill i sensible i l’ús excel·lent de o-incrustacions de WordPress (consulta les llistes de reproducció Soundcloud) fan d’aquest lloc un excel·lent exemple del que pot fer WordPress amb l’ajuda d’un desenvolupador especialitzat..\nDesprés tenim Holanda, la llar de Van Persie, tulipes, canals i ciclistes. Tots sabem què és Amsterdam, la capital, més coneguda perquè no entraré en detalls. Països Baixos també és la llar d’Eginstill, els nois d’interiorisme que “… no fan cuines… però… fan lloc a totes les coses que trobeu importants a la vida”.\nImatges perfectes és una cosa important en el desenvolupament web i els dissenyadors del lloc de WordPress Eginstill coneixen també aquest fet. El desplaçament activat amb el ratolí funciona de forma increïble per a aquest lloc web, us preguntareu per què no ho heu provat mai al vostre lloc.\nNo tinc les paraules adequades per descriure perquè Eginstill és un lloc de WordPress tan fantàstic que heu de creure. Oh, per cert, utilitzen un esquema de colors força senzill, però els resultats són increïbles.\nSi el vostre públic objectiu està format per dones joves, els seus amants i qualsevol altra persona que faria qualsevol cosa per mantenir-se al capdavant de la corba, haureu de demanar prestat una fulla del lloc de WordPress de Cienne NY.\nAquest lloc de WordPress és senzill, 100% sensible, inclou imatges sorprenents, un menú fix i un munt d’espai blanc. Confondríeu aquesta bellesa amb un stunner de WordPress d’una pàgina, però és un lloc de diverses pàgines que es carrega tan ràpidament que podreu perdre les boniques transicions CSS. Però probablement sigui perquè Cienne NY serveix contingut del CDN de Shopify. Continuant …\nNo va trigar gaire a tornar a França. I ens podeu culpar? Quan es tracta d’un disseny bonic, els francesos no necessiten la vostra aprovació per impressionar-los. No fan excuses; simplement fan les seves coses i estàs bé.\nSi no creieu aquestes paraules, com pot consultar el lloc web de Fubiz Media? Mega menús, menús fixos, logotips animats, tècniques CSS3, bells gràfics i molt més, es reuneixen en un tema més fantàstic que és el lloc Fubiz Media.\nQuè tornen a fer? Dibuixen en les arts. Són una revista en línia “… que ofereix una visió i una perspectiva sobre les darreres novetats sobre creativitat, inspiració i cultura pop”. Podríem haver-los donat el lloc no 1, però s’ha fet, per tant, és la cinquena posició. Per ara.\nProgramació esportiva ESPN\nAwwwards dóna a aquest lloc web una qualificació mitjana de 7.37 / 10.00. El disseny obté un valor de 7,57, els índexs d’usabilitat 7,29, la creativitat arriba a 7,14 i el contingut de les fires a 7,29. Grans puntuacions si em preguntes, però a part.\nCada any, ESPN distribueix més de 5.000 hores de “… esdeveniments en directe, actuacions destacades, sèries, estudi i suports amb guies a les emissores del món.” La seva missió és servir aficionats a l’esport en qualsevol moment i en qualsevol lloc.\nPerò, com poden treure aquesta gesta aparentment monstruosa? Senyores, benvinguts al lloc web de programació esportiva ESPN que funciona a la sempre eficient plataforma de WordPress. Amb més de 14 milions de likes a Facebook, només podeu apostar per aquest lloc que aporta molt de suc. Tot i això, WordPress porta el dia per aquestes persones. Escalabilitat bebè. Escalabilitat.\nEntra a engzell.me, el lloc web de la cartera d’Alexander Engzell -director creatiu de Suècia- i pots sentir la sinergia excepcional de WordPress que omple la sala.\nEstà bé, sense exageracions, aquest és un lloc web de WordPress que té tanta feina al respecte en comparació amb els que fan un mateix. Els gràfics i la tipografia són puntuals. Les animacions CSS3 són exquisides. No heu vist mai una cartera tan senzilla però tan elegant i poderosa. Fins ara.\nAbans que heu ensopegat amb HelloGiggles abans: acullen tones de notícies sobre cultura, menjar, entreteniment, treball, amor, estil i molt més. I gairebé es mostren als resultats de la cerca quan feu Google gairebé tot.\nAmb un disseny d’estil de revista interessant, integració perfecta de les xarxes socials, col·locació intel·ligent d’anuncis i detalls simpàtics (com el “Us estimem” al peu de pàgina) fan d’aquest lloc un exemple destacat de totes les coses que pot fer WordPress.!\nMentiu-vos un moment i digueu-me que no ho veieu des de molt lluny. Per descomptat, Bloomberg guanya una menció en aquesta llista perquè és un excel·lent exemple de la quantitat que podeu aconseguir amb WordPress.\nBloomberg Professional, el Terminal, és (segons ells) “la plataforma més potent i flexible per a professionals financers que necessiten dades, notícies i analítiques en temps real per prendre decisions empresarials més ràpides, informades i ràpides”. I van triar WordPress per a les seves pàgines de promoció de productes, preguntes freqüents i bloc. Camí per anar Bloomberg, camí per seguir.\nJa estem al número deu? Perdoneu-me, no em vaig adonar que ens hem avançat a la llista amb tots aquests grans llocs de WordPress. Però anem alentint-nos una mica en aquest viatge i fem una ullada al lloc web amb WordPress de Katy Perry.\nVoleu un lloc web totalment personalitzat i al 100%? No busqueu més enllà de WordPress. Feu un cop d’ull a les de Katy. Parpellejant fons d’imatges a pantalla completa, imatges de blocs retallats en triangle, animacions personalitzades, un fantàstic feed de twitter de doble desplaçament, galeries de llum d’imatges impressionants i molt més. Un lloc de WordPress força impressionant si ens pregunta.\nLi vaig disparar\nNo hi ha límits a la cosa que podeu aconseguir amb WordPress una vegada que hi poseu el cor i la ment. I Shot him és prou evidència.\nEn poques paraules, I Shot Him és un estudi de disseny de San Francisco. Ells “… creuen que el disseny té el poder de fer més que vendre un producte, però que pot marcar la diferència canviant percepcions, emocions i accions pel bé de tots”.\nAmb menús fixos, paralaxes, animacions CSS3 i una sorprenent tipografia entre altres funcions, no us haureu de fixar de valent per què vaig fer la llista.\nPlanxa a ferro\nEns va presentar el dissenyador Kevin i el desenvolupador Jonathan, Iron to Iron és un lloc de WordPress que val la pena revisar.\nLa configuració és bastant senzilla, però un disseny pla, una tipografia impressionant, animacions boges i una gran imatge entre altres funcions fan que Iron to Iron sigui el formidable lloc de WordPress.\nIron to Iron es troba al carrer 409 River Street, Troy, Nova York, en cas que voldríeu fer-los una visita ràpida.\nWordPress no és només per a dissenyadors, desenvolupadors, directors de creació i altres professionals experimentats en tecnologia, és per a tothom i qualsevol persona que busqui un CMS elegant i potent.\nLa plataforma és molt versàtil i GG Music & Audio Productions ho sap molt bé. El seu és un lloc WordPress de múltiples facetes que centra l’atenció del lector en el contingut.\n“Després d’una gran quantitat de recursos i experimentació amb Joomla, Drupal i WordPress, em vaig establir amb aquest darrer blog per a la meva pròpia empresa, The Tinderbox. La progressió a l’ús de WordPress com a CMS després d’això va ser un moviment natural. En la meva opinió, on WordPress realment excel·lent és el fet que el meu client troba tan fàcil d’utilitzar. ” – Adam Alloway, dissenyador.\nNoia Amb Una Càmera\nGirl With A Camera és el lloc web de la cartera de la fotògrafa Ashley Baxter, que explica les sorprenents fotos que definitivament encantarà.\nVa començar a Tumblr, però els constants (i decebedors) temps d’aturada que van venir amb el servei la van enviar a la recerca d’un millor CMS. Va trobar WordPress, cosa que era increïblement fàcil de personalitzar, i mai no va mirar enrere.\nAra només necessita concentrar-se en el seu Canon i WordPress fa la resta. Es pot personalitzar fàcilment fons de pàgines / publicacions individuals per crear l’estat d’ànim perfecte per complimentar les seves obres.\nDoncs bé, si teniu la seu a Glasgow, Escòcia i busqueu un fotògraf de noces bonic i digne, ja sabeu on mirar. BTW, té una gran cartera i alguns llibres de visualitzacions sorprenents que us agradaria fer un cop d’ull.\nCom a revista de moda de renom mundial, Vogue atrau una mica de trànsit habitual. Però, com serveix un enorme volum de contingut multimèdia a una audiència mundial sense haver de trencar el lloc? Feu compte de les plataformes CMS més fiables: WordPress.\nI això és exactament el que va fer Vogue India, i ara aconsegueixen mantenir una horda d’amants de la moda entretenida amb el millor dels vídeos de moda, històries, notícies, imatges i molt més. Tenen tant poder de CMS per a estalviar que es poden permetre publicar anuncis genials.\nTenint en compte que WordPress utilitza gairebé 1/4 dels llocs web a Internet, és realment tan sorprenent que Biebs sigui un d’ells? Qualsevol empresa de disseny que va contractar va fer un treball increïble creant un disseny de boxa molt bo que sembla un ajustament perfecte per al cantant.\nVan afegir una barra superior rica en funcions (completa amb butlletins de notícies i enllaços socials), el control lliscant principal amb enllaços a iTunes i vídeos musicals recents i, per descomptat, un bloc complet on els fanys (i els nois) poden fer res del que és Justin. A més, el seu lloc té una galeria de fotos i seccions d’esdeveniments propers que són molt úniques però molt necessàries per a qualsevol estrella pop És millor que ho creguis.\nDesprés tenim TechCrunch, un dels blocs tecnològics més populars i una font fiable de notícies i informació sobre les startups.\nAquest lloc de WordPress 100% sensible proporciona molta informació en menys de 2,9 segons, la qual cosa resulta impressionant per a un lloc de la seva mida. Tant si es tracta del disseny, la velocitat de càrrega, la gran presentació de contingut i els nombrosos widgets entre altres funcions dolces, TechCrunch us permet experimentar WordPress en el seu millor moment..\nVelocitat, escalabilitat, presentació, potència i molt més en un CMS: WordPress.\nAlguna vegada has sentit parlar d’una petita empresa anomenada Microsoft? Sí, aquell Microsoft. Utilitzen WordPress per al seu centre de notícies. Per què? Perquè WordPress és una plataforma fiable, personalitzable i fàcil d’utilitzar.\nHan aprofitat la potent capacitat de WordPress per mostrar diversos formats de suports, inclosos vídeos. El disseny net i lluminós és professional, atractiu i fàcil d’utilitzar, cosa que el fa perfecte per a què els clients puguin navegar i utilitzar.\nSony Music ha signat alguns dels millors actes musicals del nostre temps. De la manera com Whitney Houston, Brad Paisley, Bob Dylan, Elvis Presley a Future i Travis Scott, entre d’altres, Sony Music no és cap broma pel que fa a la bona música..\nSaben que tenen els músics per agrair el seu èxit, és per això que probablement van fer del lloc web tots els artistes. La meitat de la pàgina principal presenta un impressionant control lliscant que mostra fotografies d’alta qualitat de diversos actes.\nLa resta del lloc porta vídeos musicals, publicacions de blocs, notícies i contingut de xarxes socials. És un lloc senzill que inclou un cop molt fort. O és bang? Un poderós boom? Boom twaff? No?\nCom podem cancel·lar-nos sense esmentar el nostre propi WPExplorer. Aquest lloc utilitza WordPress per servir el millor contingut de tot allò relacionat amb WordPress. Tot, des de tutorials, publicacions inspiradores fins a publicacions de llista i novetats, WPExplorer té l’esquena coberta.\nA més a més, us oferim alguns dels millors temes i complements de WordPress, inclòs el tema Total WordPress i el connector de shortcodes simples. El disseny és net i, ja que utilitzem WPEngine, podreu gaudir d’unes increïbles velocitats de càrrega de pàgina. No entraré en els detalls, només us diré això: Penseu a WordPress, penseu a WPExplorer.\nEsperem que aquesta col·lecció us hagi inspirat a registrar-vos en un allotjament fantàstic de WordPress, agafeu el millor tema de WordPress per a vosaltres i comenceu a crear el vostre súper lloc WordPress. No és cap secreta que WordPress sigui el CMS més popular avui en dia: la gran i poderosa estima la plataforma i també els novells. Tothom va gaga per WordPress. És provocador. És una revolució.\nI això és perquè és increïblement potent però tan fàcil d’aprendre, configurar i utilitzar. Molts dels llocs que hem revisat aquí són senzills, però potents en funció del disseny, que haurien d’informar el vostre procés de disseny en el futur. Al cap i a la fi, la simplicitat és l’epítome de la sofisticació. O com ho diu Nick:\nNo hi ha cap CMS més fàcil d’utilitzar que WordPress. És gratuït, s’instal·la amb un clic i ofereix una gran col·lecció de temes i disseny per triar per obtenir el nou lloc web en línia en pocs minuts. – Nick Anderson, Hosting diari.\nA més d’això, tingueu en compte que alguns d’aquests llocs van ser dissenyats, no pels seus propietaris, sinó per dissenyadors experimentats en un contracte. Amb això, vull esmentar que hi ha molts altres llocs fantàstics de WordPress creats per desenvolupadors i també per gent habitual. És tan dolent que no els podem arrossegar en una sola publicació.\nCom a tal, és possible que hàgim perdut el vostre lloc favorit de WordPress. També podeu considerar que un lloc determinat no entra dins d’aquesta llista curta. Doncs no aguanteu. Si hem deixat fora el vostre lloc de WordPress preferit o si teniu suggeriments, envieu-nos una línia a la secció de comentaris que hi ha a continuació!\nQue vous soyez novice en développement Web ou que vous soyez expérimenté, il peut


Barcelona. Dijous, 28 de novembre de 2019. 15:25\nActualitzat Dijous, 28 de novembre de 2019. 15:25\nEl Cau Ferrat de Sitges fa 125 anys i, per celebrar-ho, el Museu de Maricel acull una exposició que recull gran part de la col·lecció de Santiago Rusiñol, impulsor de l'espai, que va esdevenir la seva casa-taller. La mostra 125 anys del Cau Ferrat. La construcció d'un ideal (1894-2019), comissariada per Ignasi Domènech, ha reunit fins a 38 dibuixos inèdits que l'artista va fer amb només 17 anys. En conjunt, la mostra ensenya fins a 175 peces, entre pintures, revistes, llibres, fotografies, manuscrits, ferro forjat i ceràmiques, procedents de diverses col•leccions públiques i privades. L'exposició, que vol recordar els anys que Sitges va ser l'epicentre del modernisme català, estarà oberta fins el proper mes de febrer.\nL'exposició es divideix en 9 àmbits que expliquen des de l'afició d'un Santiago Rusiñol adolescent per al col•leccionisme i l'estudi de la forja catalana, fins a la seva fascinació per al poble de Sitges, que va descobrir l'any 1891 i on hi va impulsar festes modernistes que reunien els artistes més influents del moment. Per explicar tota aquesta història el Museu de Maricel recull fins a 175 peces, moltes de les quals, inèdites.\nD'entre aquestes obres mai vistes en destaquen 38 dibuixos que Rusiñol va fer d'adolescent per a la seva primera exposició a Girona i que fins ara no es coneixia de la seva existència, perquè el propi artista no els havia conservat. En paraules del comissari d'aquesta l'exposició, Ignasi Domènech, aquests dibuixos mostren "la capacitat tècnica que té Rusiñol amb només 17 anys". Aquests dibuixos són il·lustracions de ferros forjats, de picadors de porta, canelobres i coronaments de grua en forma de dracs.


La Ruth Mellado de Sarrià - Sant Gervasi Coopera ens explica les activitats programades al districte per reivindicar el 25N\nLes germanes Mirabal, Patria, Minerva i Maria Teresa, eren tres activistes que anaven a Puerto Plata (República Dominicana) a visitar els seus marits empresonats el 25 de novembre de fa 58 anys, el 1960. Els seus cossos destrossats van aparèixer al fons d’un barranc: la policia secreta del dictador Rafael Trujillo les havia assassinat.\nL’any 1999 Nacions Unides va declarar el 25 de novembre dia internacional contra la violència de gènere a proposta de República Dominicana amb el suport de seixanta països. Des d’aleshores la visibilització d’aquest dia no ha parat de créixer.\nEn aquest sentit molts equipaments del nostre territori com ara Vil·la Urània, l’espai de Joves Sagnier o la Casa Orlandai se sumen amb una programació especial. Sagnier inicia la programació amb l’exposició ‘Tres voltes rebel’ però programa també un taller d’estampació de samarretes feministes, curts sobre violència de gènere, tallers artístics o d’autodefensa i teatre feminista per la nit de dissabte o un curs d’introducció a la seguretat digital.\nA Vil·la Urània en el marc d’un novembre contra la violència de gènere organitzen una xerrada de Comunicació no violenta en el qual s’analitza aquest model de relació humana que tracta les relacions personals basant-se en el respecte, la cooperació i l’empatia mutua. En aquest taller es reflexionaran, exploraran i compartiran experiències de la vida quotidiana i es tractaran conflictes des d’una perspectiva diferent.\nLa Casa Orlandai també ofereix una àmplia proposta d’activitats per reflexionar sobre la violència masclista a la nostra societat. El dia 14 es reflexiona sobre el pas del ‘no és no’ al ‘només sí és sí’ recordant el cas de la Manada, en el qual s’han posat sobre la taula els conceptes de consentiment, abús sexual, assetjament, etc. D’altres activitats programades són “Per una governança feminista a Europa”, “L’imperdible del divendres: dones a l’escenari!”, “Taronges Imperfectes”, o un taller d’autodefensa femenina i el taller de memes feministes.\nRuth Mellado és membre de Sarrià – Sant Gervasi Coopera\nLuz de Gas reobre per donar suport a les víctimes de violència masclista


L'etapa de l'embaràs i primera criança és un dels períodes que generen més expectatives a la dona. És l'inici d'un viatge cap a una nova identitat: la maternitat. Tot es transforma: el cos, la ment, les prioritats. Tots els aprenentatges previs semblen no servir per a les demandes que s'acosten. Una gran quantitat d'informació bombardeja la mare sobre el que ha i no ha de fer. Les preguntes s'acumulen: Com serà el meu nadó? Sabré tenir-ne cura? Seré una bona mare? Li proporcionaré tot allò que necessita? I el part, com serà? Estaré suficientment preparada? Preguntes per a les que no trobem una resposta definitiva.\nEl programa de preparació de l'embaràs basat en Mindfulness facilita un espai on la dona pot aprendre a transitar en aquest període de vida de forma més serena. La pràctica de Mindfulness permet que la dona se senti preparada per afrontar els reptes que planteja aquesta etapa, des de la confiança que proporciona el coneixement de les pròpies necessitats i les del seu nadó. La pràctica de Mindfulness facilita que la mare se sentí més segura de la seva pròpia intuïció, per viure els canvis sense pors, amb il·lusió i confiança.\nEl curs durarà unes 8 setmanes en les quals les participants tenen l'oportunitat d'entendre aquest món emocional en què es troben, aprendre a gestionar-lo de forma més adaptativa, desenvolupar noves capacitats per a comunicar-se de forma assertiva i començar a establir un vincle estret amb el nadó que està a punt de néixer i que posarà els fonaments d'una relació que perdurarà tota la vida.\n⤑ Sessió 1: Introducció al programa\n⤑ Sessió 2: La nena que vaig ser\n⤑ Sessió 3: Anomenar l'emoció\n⤑ Sessió 4: Gestionar les emocions\n⤑ Sessió 5: El vincle interior\n⤑ Sessió 6: Relació amb la parella i comunicació\n⤑ Sessió 7: Coneixent el meu nadó\n⤑ Sessió 8: Preparació del naixement (des del punt de vista emocional i físic)\n⤑ Sessió 9: Es podrà escollir una sessió postpart, d'osteopatia o psicologia\nDurant el curs s'incorporaran exercicis de la pràctica de Mindfulness, visualitzacions, exercicis respiratoris i de relaxació que després, per ser integrats de forma adequada, les participants entrenaran a casa. La pràctica regular garanteix l'optimització dels resultats.\nEl curs començarà quan hi hagi un grup mínim de 6 persones.\nPreu del curs: 400 €


Vida verda - Millenials. Vides Eco al SXXI - RTVE.es\nVida verda - Millenials. Vides Eco al SXXI\nLes que escoltareu són experiències per entendre quina és la nostra forma de vida i si val la pena canviar-la. Jesús Angel Prieto es el director del documental 'Oferiu Flors Als Rebels' aquells que fa 30 anys van trencar amb la societat del moment per marxar de la ciutat, cultivar i viure de manera autosuficient. A la masia del Jardí Botànic de Barcelona la Mercè i en Pere dinamitzen voluntaris per cuidar un hort urbà amb vocació de banc de llavors que cal preservar. La periodista Nuria Coll va apostar per dedicar el seu esforç a un portal que uneix salut i nous hàbits de vida alimentària: Ets el que menges. Tots ells són Millenials, cada un a la seva manera han apostat per viure i treballar el que els apassiona. Escoltem el nou treball d'Acció i el seu disc 'On sóc Ara'.\nveure més sobre "Vida verda - Millenials. Vides Eco al SXXI" veure menys sobre "Vida verda - Millenials. Vides Eco al SXXI"


Fetitxisme del làtex - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nFetitxisme del làtex\nEl fetitxisme del làtex és un tipus de fetitxisme sexual en el qual l'objecte de desig gira al voltant de la roba de làtex, ja sigui per vestir-la, veure o interaccionar amb persones que la vesteixen, o per les peces de roba en si mateixes. El fetitxisme del làtex està estretament relacionat amb els fetitxismes del PVC i del cuir, tot i que els practicants d'un d'aquests fetitxismes pot no sentir-se per res atret pels altres dos. Els practicants del fetitxisme del làtex s'autoanomenen ruberistes (anglicisme provinent del mot rubber, goma en anglès).\nNoia vestida de làtex en una actuació a l'EXXXOTICA de Los Angeles (Califòrnia), el 7 de juliol de 2010\nCatsuit i careta antigàs\n1 Etiologia psicològica\n3 Materials similars\nMalgrat no hi ha unanimitat entre les diferents escoles psicològiques sobre el motiu de base que origina aquest fetitxisme, i que cada cas particular té una etiologia idiosincràtica, sí que semblen existir unes motivacions predominants que són compartides per gran part dels practicants.\nUna d'aquestes motivacions ve creada pel fet que la roba de làtex, un cop es vesteix, constitueix una segona pell que actua com a substitutiu de la pròpia pell de qui el vesteix. La pell té una forta càrrega simbòlica com a aïllant vers un exterior agressiu; però la pròpia experiència de les persones fa ser conscients de les limitacions d'aquesta capa protectora (imperfecte, amb berrugues, taques, i que es nafra amb facilitat). En compensació, la segona pell que suposa la roba de làtex transmet una sensació de confort i seguretat en saber-se completament protegits, aïllats per un material molt més resistent, i que al mateix temps continua sent elàstic i ajustat a la forma del cos. Les persones que cerquen en la roba de làtex satisfer aquesta sensació de protecció, acostumen a triar peces de roba que els cobreixin tot el cos. Generalment catsuits que complementen amb guants, mitjons i màscares. El desig d'aquestes persones és aconseguir un aïllament total vers l'exterior, el que en el seu argot es coneix com a total enclosure (aïllament total, en anglès). Aquestes persones és freqüent que també sentin una afició fetitxista per les caretes antigàs, així com per tot altre artefacte que permeti establir una barrera entre els orificis corporals (ulls, nas, boca, vagina, anus, uretra, etc.) i el mencionat exterior agressiu.\nLa pressió que la roba de làtex exerceix sobre el cos és també viscut com un element de bondage. Degut a l'elasticitat del material, i al caràcter ajustat de les prendes de vestir que se'n creen, en el seu intent de retornar a la seva posició de repòs, el làtex crea una pressió constant sobre la pell de qui el vesteix, pressió que és interpretada com a erotitzant (una estimulació continuada dels receptors de pressió de la pell) per a alguns fetitxistes del làtex. Així com el tacte continuat de la roba corrent sobre la nostra pell acaba sent ignorat pel nostre sistema nerviós per a no saturar-se d'informació, el nivell de pressió de la roba de làtex fa que sigui més difícilment obviable pel sistema nerviós.\nNoia vestint una caputxa de làtex.\nUn darrer mecanisme que pot generar una relació de fetitxisme amb el làtex, és deguda de l'estilització corporal que la roba de làtex ajuda a fer. Per les seves característiques com a material, i la tipologia dels models que amb ell es fabriquen, les peces de roba fetes de làtex acostumen a accentuar els trets corporals que els cànons occidentals de bellesa consideren com a desitjables. Una important part de les peces de roba fetes en làtex, cerquen remarcar l'anomenada figura de rellotge de sorra, així com els trets sexuals. Aquesta característica és més comunament aplicable a les prendes destinades a ser vestides un públic femení o que cerqui reproduir una imatge de gènere femení.\nSi bé el plaer dins del fetitxisme del làtex s'obté en vestir roba d'aquest material, veure i/o interactuar amb persones que la vesteixen, aquesta pràctica acostuma a incloure's en un conjunt de pràctiques més àmplies, moltes d'elles relacionades amb el BDSM. Segons el mapa conceptual de pràctiques sexuals realitzat per la sexòloga nord-americana Katharine Gates,[cal citació] els fetitxistes del làtex acostumen a mostrar afinitat per pràctiques com ara:\nFetitxisme dels globus\nMés enllà d'aquesta connexió, la roba de làtex és també un element molt freqüent com a complement en els jocs de rol sexuals (pràctiques de dominació i submissió).\nExistint diversos materials que comparteixen característiques amb el làtex, el fetitxisme d'aquest darrer, es veu relacionat amb el fetitxisme d'altres materials. El PVC i el vinil en són dos exemples, així com el cuir. Tot i ser materials similars, divergeixen vers el làtex en algunes propietats (duresa, flexibilitat, lluentor); degut a aquest fet, encara que una persona pugui mostrar afinitat vers diversos materials, pot mostrar-se diametralment oposada a d'altres. Sempre que un material no reuneixi les característiques que el fan sexualment excitant per a aquella persona, aquest serà tractat amb indiferència i, fins i tot, amb repulsió.\nDins de la cultura popular, podem diferenciar la presència del làtex segons si està lligada directament a la pràctica fetitxista que s'hi associa, o bé si només està present com a material, i que degut a aquest fet, l'obra on apareix hagi esdevingut icònica per als fetitxistes del làtex.\nAlguns exemples de les obres on apareix representat el fetitxisme del làtex són:\nPersonal Services (1987) - pel·lícula anglesa dirigida per Terry Jones, inspirada en l'Operació Spanner, duta a terme el mateix any. Un dels personatges mostra en una escena el seu fetitxisme del làtex i el bondage extrem.\nPreaching to the perverted (1997) - pel·lícula anglesa dirigida per Stuart Urban, vetada per la censura a Irlanda.\nObra de Simon Benson - dibuixant de còmics nord-americà, un dels màxims exponents del còmic heavy rubber.\nObra de Michael Manning - dibuixant de còmics nord-americà, amb llibres com ara Hidrophylia, Transceptor o Amerotica; l'ús de la tinta xinesa i el negatiu en les seves creacions\nObra de Gernot - dibuixant de còmics alemany i esculptor. Els seus treballs exageren fins a l'absurd tant el fetitxisme del làtex com els elements fetitxistes annexos a aquesta pràctica (tacons d'agulla, caretes antigàs).\nAlguns exemples de les obres que han resultat icòniques per als fetitxistes del làtex són:\nFour Rooms (1995) - pel·lícula nord-americana compendi de diversos curts; en el curt dirigit per Allison Anders, Madonna apareix amb un vestit de làtex negre.\nIrma Vep (1996) - pel·lícula francesa dirigida per Olivier Assayas. En el film, la protagonista se suposa abduida per la prenda que ha de vestir per a un film (un catsuit de làtex negre).\nMatrix (1999-2003) - trilogia de pel·lícules nord-americanes, dirigida pels germans Wachowski. En destaca el vestit en làtex transparent de Monica Bellucci.\nWatchmen (pel·lícula) (2009) - pel·lícula nord-americana, dirigida per Zack Snyder, versió cinematogràfica del còmic homònim; el personatge Espectre de seda (Silk Specter en anglès) interpretat per Malin Åkerman és caracteritzada per un catsuit de làtex negre, groc i transparent.\nClavel Brand: Fetish, Luxor Press, 1970, ISBN 978-0284984739.\nGates, Katharine: Deviant Desires: Incredibly Strange Sex!, Juno Books, 1999, ISBN 978-1890451035.\n↑ «Fitxa del film Personal Services al catàleg Imdb» (en castellà). imdb.com. [Consulta: 21 maig 2014].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Fetitxisme del làtex\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Fetitxisme_del_làtex&oldid=24009524»


Planificació del curs 21/22: la coneix tothom, menys els docents! | Alternativa\nPlanificació del curs 21/22: la coneix tothom, menys els docents!\n21 de maig de 2021 Generaladmin\nCom ja vam denunciar al seu moment, la premsa coneix abans les delicades condicions amb les quals s’ha de començar a organitzar el curs 21/22.El passat 29 d’abril vam registrar una petició a la Conselleria d’Educació sobre aquest tema, encara no tenim resposta.\nL’actual Conselleria d’educació menysté el paper constructiu dels docents en el procés d’organització i l’experiència viscuda als centres més enllà de les dades que obtenen dels múltiples formularis i avaluacions, omplint de burocràcia la tasca docent.\nSegons hem conegut, les mesures que es plantegen són insuficients per fer un curs completament segur i recuperar la presencialitat plena de l’alumnat. Ja vam advertir que, malgrat la urgència,prescindir dels mestres especialistes i la semipresencialitat no era una bona solució ja que molts alumnes es perdrien pel camí, fet que han denunciat entitats representants de famílies darrerament.\nCom sempre, el pressupost és el problema: la nostra proposta passa per reduir la ràtio de docent/alumne i, òbviament, per la contractació de més docents. (…) A més, de la reducció d’horari lectiu dels docents per poder dedicar més hores a la coordinació entre docents i a la comunicació amb les famílies, que facilitarien molt la recuperació de molts alumnes perduts durant aquest curs.\nAlternativa a IB3 Ràdio\n← 2’9%: Empara del ‘Defensor del pueblo’\tAdhesió a la Plataforma de Solidaritat amb el poble palestí d’Eivissa →\nEl projecte de nou Reglament Orgànic de Centres ha passat avui per la Mesa Sectorial Educació\nEducaSalut, promoció de la Salut a l'àmbit educatiu. Curs 2021-2022\nConcerts educatius curs 2021-2022 [Publicació de la resolució definitiva]\nEducació implantarà aquest curs una innovadora plataforma de jocs educatius als centres de Balears