No hi ha jubilació per Clint Eastwood | La Finestra Digital\nSi com actor va ser i encara és xulesc i amb tendència a la violència, com a director mima la càmera, fixa pla perquè els actors s’hi puguin lluir i s’allunya del vertigen del moviment de càmera i del muntatge que està de moda a Hollywood com el clàssic que és. Semblava que es jubilava, però no, ens arriba un nou film i nosaltres, no volem que es jubili mai.\nClint Eastwood va néixer a San Francisco (Califòrnia) el 31 de maig de 1930. Clinton i Ruth, eren els seus pares. Sense massa poder adquisitiu, la família havia anat a parar a Oakland després de que el seu pare anés canviant de ciutat a la recerca de feina durant la gran depressió que va seguir al ‘crack’ de 1929. No li van poder pagar estudis superiors i Eastwood començar a omplir el seu currículum d’un munt de feines diverses que anaven des del llenyataire al paleta passant per pianista o bomber forestal.\nEastwood va començar a actuar als 25 anys en pel·lícules de baix pressupost on guanyava uns 75 dòlars a la setmana. La seva primera aparició significativa va ser en la sèrie de televisió “Rawhide” un temps després. No obstant això, va ser en 1964, quan en protagonitzar “Per un grapat de dòlars” de l’italià Sergio Leone, es va iniciar la seva carrera en el cinema, un paper que va arribar a les seves mans quan James Corburn va rebutjar participar-hi.\n“Per un Grapat de Dòlars”, “La Mort Tenia un Preu” i “El Bo, el Lleig i el Dolent” conformen la trilogia del que popularment es coneix com l’Spaghetti Western. Dirigits per Sergio Leone aquests westerns tenien unes característiques pròpies ben definides com ara la parquedat en els diàlegs, gran plans oberts o enquadraments originals, la lentitud en l’acció, un cert enaltiment de la violència i l’excel·lent música d’Ennio Morricone.\nMercenari i antiheroi, aquestes són només dues de les paraules més usades per a descriure a aquest pistoler en que es va convertir Eastwood durant els inicis de la seva carrera com actor i que, a la vegada, s’ha convertit una icona del gènere. No se sap ni on va ni d’on ve però en una situació de vida o mort, voldries estar del seu costat i no pas contra seu.\nL’any 1971 suposa un punt d’inflexió en la carrera d’Eastwood: enceta la saga de protagonitzada per Harry Callahan a “Harry el Sucio” i dirigeix la seva primera pel·lícula: “Escalofrío en la noche”. Harry Callahan és un inspector del Departament de Policia de San Francisco, amb la norma de no fer presoners i una habilitat mortal amb la seva Magnum 44. S’ha guanyat a pols el sobrenom de “Harry el Sucio“. I sigui trobant a assassins en sèrie que s’aparten de la norma o desarticulant bandes de crim organitzat, Callahan compensa la seva falta del que és políticament correcte amb fer el primer que li passa pel cap i amb un reglament moral totalment cuirassat. Un home de poques paraules que fa que les que diu comptin d’allò més com el seu famós “Alegra’m el dia” .\nAmb “Harry el Sucio” (1968), Eastwood inicia un fructífera col·laboració amb el director Don Siegel, actuant en 5 films, entre els quals cal destacar “La jungla humana” (1968) i “Fuga de Alcatraz” (1979). Eastwood arriba a interpretar el personatge de Callahan fins a 5 vegades, a les ordres de diferents directors, arribant a dirigir-se ell mateix a “Impacto súbito” (1983).\nParal·lelament a la seva carrera com actor, Eastwood comença a iniciar-se en el món de la direcció i la producció. A finals dels 60 crea la seva pròpia productora, Malpaso Productions.\nCom a director, Eastwood va aprendre molt dels directors que més l’havien influenciat: Siegel i Leone. Com hem dit debuta dirigint “Escalofrío en la noche” l’any 1971. A “Ruta suicida” coneix l’actriu Sondra Locke, amb qui inicia una relació, coincidint amb ella en diversos films i que suposaria la fi d’un llarg matrimoni.\nEastwood comença a destacar durant els anys 90 després de “Bird” i “Cazador blanco, corazón negro“. Més tard dirigirà la que per molts és la seva millor pel·lícula, “Sin perdón”, que s’ha acabat convertint en un clàssic dels western. La pel·lícula va ser guardonada amb un Globus d’Or al millor director i 4 Oscar, entre ells el de millor pel·lícula i millor director sent també candidat com millor actor.\nEn “Un mundo perfecto” es va dirigir a si mateix i va compartir cartell amb un dels intèrprets de moda en aquell moment, Kevin Costner, després d’això va filmar “Los puentes de Madison“, on la seva qualitat interpretativa es reafirma compartint cartell amb Meryl Streep.\nAquests ponts de Madison va suposar el trencament definitiu de l’Eastwood actor de Harry el Brut, amb el tipus dur sense sentiment. Eastwood es torna humà, compressiu, conscient de la vida i de la seva duresa. S¡enamora i és sensible en aquest film on viu una apassionant història d’amor adult amb Meryl Streep.\nEn “Medianoche en el jardín del bien y del mal” (1997) Clint dirigirà a la seva filla i en l’any 2000 al costat dels renombrats actors, Tommy Lee Jones, Donald Sutherland i James Garner, protagonitza i dirigeix “Space Cowboys“, segona pel·lícula més taquillera dels Estats Units aquell any.\n“Mystic River“, pel·lícula que dirigeix en 2003, significa la tornada d’Eastwood al drama. Amb aquesta pel·lícula aconsegueix sis candidatures als Premis Óscar, entre elles millor pel·lícula i millor director, guanyant dos premis . De les 6 nominacions finalment “Mystic River” sen va emportar dos: al millor actor per Sean Penn i al millor secundari per Tim Robbins.\nEn 2004, dirigeix i protagonitza al costat de Morgan Freeman “Million Dollar Baby“, una excel·lent pel·lícula de tall dramàtic en la que repeteix l’èxit de “Sin Perdón“, i que li fa guanyar el seu segon premi Oscar com millor director, a més d’aconseguir el premi a la millor pel·lícula.\nEn 2006 torna a la seva faceta com director i dirigeix dues pel·lícules: “Banderas de nuestros padres” i “Cartas desde Iwo Jima“. Dues pel·lícules que expliquen la batalla de Iwo Jima des punts de vista diferents: el nord-americà la primera i el japonès la segona. “Cartas desde Iwo Jima” va guanyar el Globus d’Or durant el 2007 en la categoria de millor pel·lícula de parla no anglesa. Eastwood va ser doblement nominat al premi al millor director, però no li va ser concedit.\nA més de les seves facetes com actor, director i realitzador, Clint Eastwood compon discos de jazz i moltes de les bandes sonores de les seves pel·lícules.\nSi com actor va ser i encara és xulesc i amb tendència a la violència, com a director mima la càmera, fixa pla perquè els actors puguin lluir i s’allunya del vertigen del moviment de càmera i del muntatge que està de moda a Hollywood com el clàssic que és. “No deixaré que vuit milions de menjadors de crispetes em diguin el què he de fer” – ha dit i és paraula d’Eastwood.\nAl 2008 dirigeix “El intercambio” amb Angelina Jolie com a protagonista i “Gran Torino”, l’últim film en què hem pogut veure actuant davant de les càmeres. El guió de la pel·lícula va arribar a Malpaso l’any 2007. Robert Lorenz, soci i gran amic del director, va rebre el manuscrit signat per Nick Schenk, un guionista debutant. Es va interessar en ell, doncs tocava alguns dels temes que han obsessionat a Eastwood durant els últims anys: les seqüeles de la guerra, el racisme, la religió i les relacions familiars.\nQuan Eastwood va decidir dirigir la pel·lícula, va començar a buscar un protagonista. No obstant això, el personatge de Walt Kowalski semblava fet a la seva mida: un veterà de la guerra de Corea, d’origen polonès, un obrer retirat d’una planta de la Ford. Un vidu solitari a qui els seus fills volen manar a una llar de jubilats i els seus néts no respecten. Viu en un barri ara habitat per immigrants llatins i asiàtics i renega d’ells en tot moment. L’única cosa que li dóna felicitat és el seu cotxe, un Gran Torino model 72 que guarda com un tresor en el seu garatge. “¿No t’has donat compte de què, de tant en tant, et pots trobar amb algú amb qui no hauries de ficar-te? Aquest sóc jo”. – diu Walt Kowalski, un tipus dur, com no.\nL’any següent i com si no necessites descansar, Eastwood ens portaria “Invictus”. Basant-se en la novel·la de John Carlin ‘The Human Factor: Nelson Mandela and the Game that Changed the World‘ (‘El factor humano: Nelson Mandela y el partido que cambió el mundo‘), Clint Easwood ens porta l’inici de la presidència de Nelson Mandela i com va utilitzar un esport com el rugbi per apropar les dues races. Amb Morgan Freeman coma Nelson Mandela, Eastwood ens porta un film ple d’èpica on s’allunya una mica del seu cinema habitual els últims anys.\nAquest 2011, amb 80 anys ja complerts i amb un film en la reserva de la pre-producció ens arriba “Más allá de la vida” (“Hereafter“), el nou film de l’Eastwood rere la càmera. I no ho fa de qualsevol manera, ho fa per portar-nos un drama amb tocs fantàstics i psicològics a l’estil de “El sexto sentido”. Un mèdium, una periodista francesa supervivent d’un tsunami i un nen de 12 anys a qui se li ha mort el seu bessó són el nucli d’aquest nou film de Clint Eastwood. Tres històries diferents relacionades amb la vida però sobretot amb la mort que acabaran confluint al final amb una trama que donarà respostes a les seves preguntes.\nEastwood no és jubila, i ens alegrem.


Grupo Martínez i INCLIVA, aliats estratègics de la innovació en salut alimentària | ADEIT\nGRUPO MARTÍNEZ I INCLIVA, ALIATS ESTRATÈGICS DE LA INNOVACIÓ EN SALUT ALIMENTÀRIA\nLa Fundació ADEIT ha sigut, una vegada més, el vincle d’unió entre la Universitat de València i el teixit empresarial valencià. En aquesta ocasió, aquesta aliança s’ha materialitzat en una reunió entre INCLIVA i Grupo Martínez en la qual s’ha intercanviat informació per ambdues parts en l’àmbit de la seguretat alimentària, la sostenibilitat i la qualitat.\nAmbdues entitats han mostrat el seu interès a aprofundir en línies estratègiques de col·laboració i dur a terme futurs projectes amb la seguretat i la qualitat com a base\nTot això amb un punt de partida: la innovació. Ambdues entitats han mostrat el seu interès a aprofundir en línies estratègiques de col·laboració i dur a terme futurs projectes amb la seguretat i la qualitat com a base. D’aquesta manera, la transferència de coneixement es fa efectiva entre els dos sectors.\nEn la reunió ha estat present Leonor Saíz, directora de Relacions Institucionals, Externes i Comunicació de Grupo Martínez, Pedro Fernández i Javier Chaves, de la Unitat de Suport a la Innovació de INCLIVA i Antonio Aracil, director gerent de la Fundació ADEIT.\nEl paper que juga la Fundación\nADEIT és l’encarregada de canalitzar i coordinar les relacions entre les empreses del seu patronat com és Grup Martínez i la Universitat de València. Aquest és el marc de la reunió mantinguda avui en INCLIVA que serveix per a estrènyer llaços de col·laboració en matèria d’investigació i innovació.


Ponents de luxe a UrbanLabs - Citilab\nInici » Actualitat » Actualitat » Ponents de luxe a UrbanLabs\nAmb motiu de la nova edició de les jornades UrbanLabs, tindrà lloc al CitiLab un cicle de conferències a càrrec de diversos referents en el camp de la innovació urbana i les noves tecnologies, així com sessions de treball i tallers pràctics entorn de les noves possibilitats d’interacció social mitjançant dispositius mòbils, de projectes de participació ciutadana mitjançant geolocalización o d’estratègies de desenvolupament de ciutats digitals.\nDurant les sessions de treball s’abordaran de manera pràctica iniciatives presentades com per exemple un accelerador de projectes per a emprenedors, una plataforma d’alertes urbanes, un espai urbà de creadors i noves tecnologies, una galeria oberta d’art urbà o un sistema d’intercanvi de continguts per a mòbils mitjançant bluetooth. Més informació sobre els projectes.\nAquests són els keynote speakers d’UrbanLabs’09:\nAdam Greenfield: responsable de disseny d’interfície d’usuari i serveis de Nokia, i mundialment conegut per la seva activitat com a escriptor i assessor de Razorfish, on ha liderat el departament d’arquitectura de la informació. És autor del llibre Everyware: The Dawning Age of Ubiquitous Computing i professor de l’assignatura de computació urbana a la Universitat de Nova York. És també reconegut per haver encunyat el terme “moblog” per descriure la pràctica de publicar a Internet mitjançant dispositius mòbils, i en general un referent en el camp de l’experiència d’usuari. Ha passat els últims anys explorant la intersecció entre tecnologia, disseny i cultura, amb una èmfasi especial en la computació ubiqua.\nJuan Freire: biòleg, professor universitari i emprenedor. Explorador del paper de la innovació, l’estratègia i la tecnologia i cultura digitals a les xarxes socials, les organitzacions i les ciutats. Des de març de 2009 és responsable de la Càtedra d’Economia Digital de l’Escola de Negocis EOI. Desenvolupa projectes i consultoria amb empreses, administracions públiques i ONGs sobre sostenibilitat i gestió ambiental i sobre el paper de la innovació, l’estratègia i la tecnologia i la cultura digital a xarxes socials i organitzacions, especialment a universitats, empreses i ciutats. Col·labora regularment amb el mitjà digital Soitu.es.\nBen Cerveny: treballa en el desenvolupament de projectes d’investigació en la intersecció entre disseny de jocs, planificació urbana i cultura participativa. És també assessor de noves iniciatives en visualització de dades, computació ubiqua, arquitectura reactiva i joc urbà. També treballa com a consultor en serveis i dispositius avançats amb clients com Arup, Google, Philips, i Nintendo. És el fundador i director de VURB, una experiència pionera europea per al desenvolupament d’urbanisme computational i assessor estratègic de Stamen Design. Anteriorment, ha estat fundador del Laboratori de Disseny d’Experiència en frogdesign, dissenyador de jocs i conseller de l’empresa Ludicorp (fundadora de Flickr).\nDave Harte: dirigeix actualment el Master en Social Media, un nou curs desenvolupat per la Birmingham City University. Fins la data ha liderat per a l’Ajuntament de Birmingham el projecte Digital Birmingham, destinat a ampliar la participació mitjançant tecnologies digitals de ciutadans i negocis d’aquesta ciutat. Durant diversos anys també ha desenvolupat la seva activitat professional en l’estratègia econòmica regional per al sector digital de West Midlands, i impartint seminaris en una àmplia gamma de temes relacionats amb els mitjans i la comunicació. També ha treballat com a tècnic audiovisual, fotògraf i director de produccions impreses.\nMés informació sobre les jornades UrbanLabs\nL'objectiu d'aquest curs presencial és aprendre a crear i programar aplicacions per a mòbils i tauletes utilitzant sistemes de programació per blocs.


Piešupīte Plavinas Letònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVeure tots els 5 allotjaments a Plavinas.\nPiešupīteStaburags, Staburaga pag., Jaunjelgavas nov., Plavinas, Plavinas, Letònia, LV-5128 - Veure al mapaExcepcional9,3Basada en5comentarisPiešupīteVeure més fotos"Amazing place for a family with children! Located in a very..."AndrisLatviaplatjaVeure més fotosVeure totes les 50 fotosExcel·lent ubicació 9,0Veure al mapa9,0UbicacióParticularitats que li encantaransaunabalcó/terrassajardíaparcament de cotxesinstal.lacions de barbacoa\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Piešupīte està situat idealment a Plavinas; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Piešupīte, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia, àrea de TV/saló compartit per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara escriptori, balcó/terrassa, despertador, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com sauna, pesca, jardí. Piešupīte és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Plavinas.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardípescasaunaÀpats, begudes i refrigeriinstal.lacions de barbacoa Serveis i comoditatsservei de bugaderiazona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsarticles de tocadorempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxabalcó/terrassaestris de cuinareproductor de DVD/CDcafetera/teteraneverasala d'estarMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Els Closos – Periodic08640\nFer participar la ciutadania en els projectes del poble, deixar-nos aportar, compartir i opinar és una de les banderes d’aquest govern local. Però sembla que atendre certes peticions és força més complicat. Com a veïna del carrer Miquel Coll i Alentorn ja fa molts mesos que em sento desatesa. Després de mantenir una reunió amb el llavors regidor i ara alcalde, Miquel Riera, sobre les greus incidències que patim quan plou, amb perill d’inundacions a casa per un problema de clavegueram, vam rebre el compromís de resoldre-ho el primer trimestre d’aquest any. Som al setembre. No en sabem res. Començaran les pluges i ningú es responsabilitzarà.\nA aquest fet cal sumar-hi que, cada nit d’estiu, des de les 22 hores fins a les 4 de la matinada hem tingut jovent bevent, trencant vidres dels cotxes aquí aparcats, posant la música amb altaveus i fent “botellón”. Hem trucat a la Policia Local moltes vegades. Algunes venen, altres no. El problema? La llum de la pista d’skate està encesa tota la nit. La paguem tots i perjudica tothom. Però no ens escolten. La Policia fa el que pot, però si no reben instruccions de patrullar més sovint per aquesta zona, no resoldrem res. I el govern local no ens escolta.\nPodem aportar als pressupostos participatius i opinar sobre la mobilitat al poble, senyor alcalde, però no som escoltats quan els projectes/problemes no formen part de la seva agenda o les seves prioritats? Confio en el seu compromís pel poble. De moment, estic plenament decebuda.\nE.V., veïna del carrer Miquel Coll i Alentorn\nEdició nº 8 (Maig 2005)\nMaig 24, 2005


Holiday home Crnja Luka 38 Korcula Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Crnja Luka 38\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home Crnja Luka 38 és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Prigradica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Crnja Luka 38 asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Holiday home Crnja Luka 38.


El color groc vol dir que estàs content. El blau és la tristesa, el vermell és la ràbia, el negre la por... El verd... Quin embolic! Cada color representa una emoció, però cal saber entendre-les per posar-les en ordre.\nEl monstre de colors és un personatge entranyable basat en el llibre de l’Anna Llenas que provoca sentiments d’empatia en els més petits i que els permet identificar i posar nom al que senten en cada moment.\nProductora i distribuïdora amb més de 30 anys d’experiència en l’àmbit de les arts escèniques, esdeveniments, espectacles teatrals, animacions de carrer i concerts.\nA través de diferents companyies de teatre familiar, de carrer i animacions, els seus espectacles han aconseguit prestigi i reconeixement en el territori espanyol i internacional; amb premis a FETEN, Aalborg o Gaukler Festung.


El Corredor Mediterrani II - Secretariat d'Apostolat Seglar\nPer al Corredor Mediterrani, l’industria de la perifèria de l’Estat espanyol, permet un important estalvi de cost del transport i estalvis en l’energia utilitzada, eixís com de temps de transport molt remarcable, el qual fa de facto més competitiva les nostres possibilitats d’exportació a l’Europa atlàntica i central. Sabem de la importància que té l’exportació amb el manteniment, ampliació i creació de llocs de treball de la perifèria.\nTambé que els ports mediterranis permeten l’enviament dels potents productes Industrials de l’Europa nòrdica en destinació a Àsia i també en menor escala al Àfrica. Un exemple molt clar representa l’ avantatja per a la indústria alemanya de l’automòbil d’enviar a través dels ports mediterranis les seves exportacions. També l’important que és que la fàbrica de la Ford a Almussafes (País valencià), pugui enviar part de la seva producció a l’Europa atlàntica i central, i al món asiàtic.\nA títol d’exemples poden enumerar l’industria de la ceràmica a Castelló, que empra milers d’hores de treball i centenars d’empreses en els seus mercats europeus i asiàtics.\nA la província de Huelva, els darrers anys s’han plantat milers d’hectàrees\nde mandarines. A causa del clima i les condicions ambientals que disposen, tenen l’objectiu de recollir i exportar al llarg de 7 mesos la seva producció\nAquesta és de summa importància per al desenvolupament d’Andalusia, degut a la importància que té en el PIB andalús en hores de treball i en la creació i manteniment d’empreses, ja que les avantatges comercials en qualitat, preus, transport i temps són millors que en la forma actual.\nHem de dir que al llarg del corredor hi ha milles d’empreses de tota mena que es beneficiarien del Corredor i la seva estructura. Ja que també permetria vertebrar d’una manera transversal la vertebració de mercaderies al llarg de 100 Km. del seu recorregut. Això vol dir que ciutats com Girona, Vallés Oriental i Occidental, Manresa, Igualada, Lleida, Valls, Tortosa, Alzira, Xixona, Múrcia i moltes d’altres de la perifèria peninsular, quedarien també connectades.\nÉs a dir, la vertebració de les mercaderies és el motiu de l’existència dels ferrocarrils, autopistes i aeroports a tota Europa i també la modernització i el cel en manteniment de les seves línies.\n(1) “Hi ha hagut una obsessió a l’Estat espanyol en la prioritat radial amb independència de la demanda real de mobilitat que perjudica la seqüència temporal òptima de les Inversions i a més ha determinat un excés estructural d’oferta que s’ha de proveir si o si, perquè respon a la lògica administrativa i ideologia nacionalista de la política territorial a Espanya. Si a això afegim que és política oficial del Ministeri de Foment que als espanyols l’AVE els fa a tots iguals com s’explicaria el tema de la vertebració a la població espanyola?\n(1) Párraf de l’article del Germà Bel titulat a Espanya es fan tantes infraestructures que no s’usen? I, s’hi pot fer alguna cosa? De la Revista econòmica del Col·legi d’Economistes núm. 70 del novembre del 2014.


Política de cookies – Crisàlide\nEn aquesta web recopilem i utilitzem la informació segons indiquem en la nostra política de privacitat. Una de les formes en les quals recopilem informació és a través de l’ús de la tecnologia anomenada “cookies”. En crisalideespaidevida.org, utilitzem cookies per a diverses coses.\nUna “cookie” es una petita quantitat de text que s’emmagatzema en el teu navegador (com pot ser Chrome de Google o Safari d’Apple) quan nacegues per la majoría de webs.\nEl servidor web no l’associa a vostè com a persona sinó el seu navegador web. De fet, si vostè navega habitualment amb el navegador Chrome i prova de navegar per la mateixa web amb el navegador Firefox, veurà que la web no s’adona que és vostè la mateixa persona perquè en realitat està associant la informació del navegador, no de la persona.\nAquesta web utilitza serveis d’anàlisis, concretament, JetPack per a ajudar el website a analitzar l’ús que fan els usuaris del lloc web i millorar la usabilitat d’aquest, però en cap cas s’associen a dades que poguessin arribar a identificar a l’usuari. JetPack, és un servei analític de web prestat per Automattic. L’usuari pot consultar aquí el tipus de cookies utilitzades.\nAssociació Espai de Vida Crisàlide és usuari de la plataforma de subministrament i allotjament de blogs WordPress, propietat de l’empresa nord-americana Automattic, Inc. A tals efectes, els usos de tals cookies pels sistemes mai estan baix control o gestió del responsable de la web, poden canviar la seva funció en qualsevol moment, i entrar cookies noves. Aquestes cookies tampoc reporten al responsable d’aquesta web benefici cap. Automattic, Inc., utilitza a més altres cookies amb la finalitat d’ajudar a identificar i rastrejar als visitants dels llocs de WordPress, conèixer l’ús que fan del lloc web de Automattic, així com les seves preferències d’accés a aquest, tal com es recull en l’apartat “Cookies” de la seva política de privacitat.\nLes cookies de xarxes socials poden emmagatzemar-se en el seu navegador mentre navega per crisalideespaidevida.org per exemple, quan utilitza el botó de compartir continguts de crisalideespaidevida.org en alguna xarxa social.\nCookies de Facebook: Pot veure més informació en la seva política de cookies\nPer a eliminar les cookies d’un lloc web ha d’anar a la configuració del seu navegador i allí podrà buscar les associades al domini en qüestió i realitzar la seva eliminació.\nPots consultar el reglament sobre cookies publicat per l’Agencia Española de Protección de Datos en la seva “Guía sobre el uso de las cookies” i obtenir més informació sobre les cookies a Internet, http://www.aboutcookies.org/\nSi desitja tenir més control sobre la instal·lació de cookies, pot instal·lar programes o complements al seu navegador, coneguts com a eines de “Do Not Track”, que li permetran triar aquelles cookies que desitja permetre.\nAquesta política de cookies ha estat actualizada per última vegada el 09-03-2019.


Cirurgia General i Digestiva Archivos - Mi Tres Torres\nEls nostres experts en Cirurgia General i Digestiva\nCirurgia Integral Tres Torres - Especialista en Cirurgia General i de l'Aparell Digestiu\nVaig realitzar a la Clínica Tres Torres la primera colecistomía laparoscòpica d'Espanya en una clínica privada no concertada.\nDilluns, dimecres i dijous de 16 a 20h.\nLa meva estada de 10 anys en hospitals de Chicago em va permetre especialitzar-me en cirurgia hepàtica i ablació de tumors hepàtics amb crioteràpia i radiofreqüència.\nAmb 25 anys d'experiència en cirurgia del càncer colorectal, de la malaltia inflamatòria intestinal (malaltia de Crohn i Colitis Ulcerosa) i Proctologia: hemorroides, fístules perianals, incontinència, prolapse rectal, etc ... He publicat més de 100 articles i he estat director de 8 tesis doctorals. També he estat President de la Societat Espanyola d'Investigacions Quirúrgiques.


El Museu de la Pell acollirà un espai permanent dedicat a l'1 d'octubre\nEl ple d’Igualada va votar una moció de rebuig, aquest dimarts, a la sentencia d’inhabilitació al President Torra, presentada conjuntament per Junts, ERC i Poble Actiu. La formació Igualada Som-hi va abstenir-se, i la regidora de Ciutadans va votar en contra.\nEn altres assumptes, la Síndica de Greuges, Rosa M. Sànchez, va presentar la memòria d’activitats de l’any 2019, exercici durant el qual va atendre un total de 119 casos (82 queixes, 35 consultes o sol·licituds d’assessorament i informació i 2 recomanacions o actuacions d’ofici).\nLa síndica va dir que les temàtiques més recurrents estan relacionades amb l’àmbit de benestar social, habitatge, accions incíviques, ocupacions il·legals de propietats privades, gossos perillosos no controlats i venda o consum de substàncies tòxiques.\nEspai permanent de l’1 d’Octubre al Museu\nEn l’apartat de la informació de l’alcaldia, Marc Castells va dir que el Museu de la Pell acollirà un espai permanent dedicat a la jornada de l’1 d’Octubre de 2017.\nEl Ple aprovà, per unanimitat, la sol·licitud de bonificació de l’impost sobre construccions a favor de la Generalitat per les obres de reforma i manteniment a l’INS Mercader i per les obres de retirada de la coberta dels porxos de l’escola Gabriel Castellà.\nEls regidors també van aprovar per unanimitat el compte general de l’exercici 2019, i, a la part resolutiva, van ratificar per unanimitat els decrets relatius a la integració de l’Escola de l’Ateneu a la xarxa pública de la Generalitat.\nEl Ple va aprovar per unanimitat una moció d’ERC i Poble Actiu -s’hi va afegir també Junts- per demanar la reubicació de les persones migrades que es troben a Mória, Lesbos.\nEn canvi, va rebutjar una moció no resolutiva del grup municipal de Ciutadans per a l’elaboració d’un pla municipal en contra de l’ocupació il·legal d’habitatges. Junts es va abstenir i la resta de forces van votar en contra.\nFinalment, el Ple va aprovar una moció no resolutiva d’ERC i Poble Actiu per a la posada en marxa de la Llei de mesures urgents en matèria de contenció de rendes en els contractes d’arrendament d’habitatge. També va votar a favor Igualada Som-hi, i Junts i Ciutadans van votar en contra.\nArticle anteriorEls copilots\nPròxim articleIgualada Comerç estrena imatge i campanya comunicativa


El Comitè Ètic d'Investigació (CEI) de l'IDIAPJGol es va crear el 14 d'agost de 1996. Va ser el primer CEI acreditat a tot l'Estat en l'àmbit de l'Atenció Primària. L'Institut Català de la Salut (ICS), va considerar que era un element clau per potenciar la informació de la investigació clínica en l'àmbit de primària, on es diagnostiquen patologies molt prevalents i on es prescriu el major nombre de medicaments.\nEl CEI està format per un president, una secretària i un equip multidisciplinari de representants de diferents àmbits professionals: metges de família, pediatres, epidemiòlegs, farmacòlegs, farmacèutics, infermeres, juristes, i altres professionals aliens a l’ambit sanitari. L'àmbit d'actuació del CEI de l'IDIAPJGol són tots els centres d'Atenció Primària de l'Institut Català de la Salut i, d'altra banda, tots aquells centres d'entitats proveïdores que hagin sol·licitat la tutela. En total, el CEI abasta el 87% dels centres d'Atenció Primària de Catalunya.\nEl CEI de l’IDIAPJGol amb les següents acreditacions concedides pel The Office for Human Research Protections (OHRP) - US Department of Health & Human Services Office of the Secretary office of Public Health &Science office for Human Research Protections (HHS):


Cada valencià va reciclar 16 quilos de vidre l’any passat, un 2% més que el 2014\nEls valencians van reciclar 79.844 tones de residus d’envasos de vidre a través del contenidor verd durant 2015.\nMés de 2.700 bars de 26 municipis valencians s’uneixen a un pla per a promoure el reciclatge a l’estiu, quan es recull una tercera part d’aquests envasos.\n05/07/2016 - 18:43h\nAixí són els nous contenidors que instal·larà Ecovidrio a la Comunitat\nEls valencians van reciclar 79.844 tones de residus d’envasos de vidre a través del contenidor verd durant el 2015, la qual cosa implica un increment del 2% respecte del 2014.\nEcovidrio, l’entitat sense ànim de lucre encarregada del reciclatge de vidre a Espanya, va gestionar la recollida selectiva de més de 304 milions d’envasos, cosa que equival a una mitjana de 61 envasos per ciutadà.\nLa regió va aconseguir una ràtio de 16 quilograms de vidre reciclats per habitant, per damunt de la mitjana nacional (15,5 quilos). Per províncies, Alacant va ser la que més va reciclar amb 19,5 quilos per habitant, seguida de València amb 14,4 i Castelló amb 12,1 quilos per habitant.\nAmb l’objectiu de facilitar la col·laboració ciutadana, s’han incrementat un 4% els punts de reciclatge de la regió fins a arribar a 22.258 unitats, fet que situa la ràtio de contenerització en un contenidor per cada 224 habitants, per damunt de la mitjana nacional.\nEn aquesta línia de compromís, durant els pròxims 4 anys, Ecovidrio ampliarà de manera substancial el parc de contenidors. S’aniran instal·lant de manera progressiva més de 4.000 iglús situats de manera estratègica en més de 170 localitats de la Comunitat Valenciana.\nAmb motiu de l’arribada dels mesos estivals, Ecovidrio ha posat en marxa un pla amb la col·laboració de 2.700 establiments hostalers de 26 municipis de la Comunitat.\nSegons l’entitat, a l’estiu es recicla quasi un terç del vidre anual. Segons José Manuel Núñez-Lagos, director general d’Ecovidrio, “en l’edició passada del Pla Estiu, la Comunitat Valenciana va ser la regió que més tones va aportar al pla nacional”.\nEls 26 municipis participants suposen un 44% més que l’estiu passat. Entre aquests, algunes de les localitats amb més pes turístic a la regió, com Alacant, Altea, Benidorm, València, Benicàssim o Orpesa, entre altres.\nCom a novetat, Ecovidrio instal·larà 645 contenidors amb motius estiuencs en vinil.\nTavernes inicia las obras del centro arqueológico experimental con una recreación de la cueva del Bolomor


Acte de lliurament de l'Institut de Cultura Gitana | Flamenc Barcelona\nActe de lliurament de l’Institut de Cultura Gitana al Museu Nacional del Prado\nEl dia 8 d'abril es van presentar els Premis Gypsy Culture, en què va participar el guitarrista, fundador de Tablao Flamenco Cordobes i patró de l'Institut de Cultura Gitana, Luis Adame.\nPremis de Cultura Gitana\n“Un any més, l’Institut de Cultura Gitana, el 8 d’abril de 2019 i en ocasió del Dia Internacional del Poble Gitano, va atorgar, en la seva XII edició, una sèrie de premis destinats a exaltar els valors culturals d’aquest poble que És, amb 12 milions de ciutadans a Europa, la minoria ètnica més important. El lloc escollit va ser el Museu Nacional del Prado, que aquest 2019 celebra el seu 200è aniversari i que va constituir aquest marcat nomenament amb la cultura gitana.\nEspanya també és gitana ‘és el lema d’aquest any i, al meu entendre, és molt adequat. La gran mostra d’obertura sensible del nostre país revelada al llarg de la nostra història, que ha fusionat a les diferents disciplines artístiques la nostra idiosincràsia amb el talent creatiu d’aquesta gent, ens fa optimistes quan veiem l’art com un nexe social.\nL’art flamenc com a patrimoni immaterial de la humanitat té al poble gitano la seva contribució decisiva i essencial, i tot el coneixement i l’energia d’aquesta capacitat única de simbiosi musical que és el flamenc i una gran prova que la música és un element cohesionat per a la societat. No crec que hi hagi cap país al nostre planeta que mostri més democràcia i obertura humana. Anem, però no oblidem, per als sociòlegs i els polítics, que la feina que cal fer sense cap dubte en igualtat i superació de prejudicis, però, “els flamencs”, donem un pas endavant per reclamar el protagonisme de la nostra art com a mostra i trobada de reconeixement de l’altre.\nVull donar les gràcies a aquesta Fundació per mantenir-me com a partidari i poder contribuir a aquesta causa de reconeixement i exaltació dels valors que representen “Salut i llibertat”. Després de lliurar el títol de Literatura i Arts Escèniques a Salvador Távora pòstumament (el premi va ser recollit per la seva filla Pilar Távora), també voldria esmentar els altres guanyadors d’aquests Premis de Cultura Gitana 2019:\n– Literatura i arts escèniques: Salvador Távora\n– Pintura i arts plàstiques: Javier Fernández de Molina\n– Recerca: Fernando Rey\n– Esports: Blanca Romero\n– Comunicació: Antonio Ortega\n– A Concord: Ara Malikian\n– Música: família Morente Carbonell\n– Nous creadors: Snétberger Music Talent Center\n– Una trajectòria sencera: Pedro Peña Fernández “\nGuitarrista, fundador de Tablao Flamenco Cordobes i membre del mecenatge de l’Institut de Cultura Flamenca.


Tot a punt per una nova edició del festival internacional d'imatge submarina MIMA de l'Estartit :: Torroella de Montgrí - l'Estartit Documento sin título\nTot a punt per una nova edició del festival internacional d'imatge submarina MIMA de l'Estartit\ndt 03 juny de 2014 a les 08:32:28 [Informació Municipal: Notícies] 360 lectures\nL’Estartit acollirà des de dimecres i fins diumenge una nova edició del prestigiós Festival Internacional Medes, Imatge i...\nL’Estartit acollirà des de dimecres i fins diumenge una nova edició del prestigiós Festival Internacional Medes, Imatge i Medi Ambient (MIMA), que es consolida com un dels més importants que se celebren a Europa.\nMIMA (http://www.mima-medes.org) continuaran essent l’Open Internacional Fotosub, la Mostra internacional de vídeo submarí i el Concurs on-line de fotografia submarina.\nUn total de 26 equips s'han inscrit en la competició de l'obert de fotografia, que se celebrarà dijous i divendres.\nD'altra banda, en el concurs en línia, ja s'han enviat al festival 83 fotografies de 23 inscrits.\nPel que fa al concurs de vídeo submarí, un dels principals atractius del festival, es projectaran 11 pel·lícules (7 en la categoria Amateur i 4 a la categoria Professional), produïdes a diferents països. Hi participaran alguns dels realitzadors més prestigiosos del moment, la majoria dels quals presentaran novetats.\nPaís i personatge convidat\nCom és habitual, el MIMA comptarà amb un país i un personatge convidat. Aquesta any seran el Regne Unit i el reconegut biòleg i bussejador Manel Gonzalez.\nEn el cas del Regne Unit, la seva presència en el festival està motivada, en part, arran de la primera assistència del nostre municipi en el saló London Dive i dels contactes que allà es van realitzar. La delegació britànica tindrà presència en el jurat, un dels membres del qual serà Peter Ladell (fotògraf submarí amb un gran palmarès internacional), i a l’Open Internacional Fotosub, on competirà la parella formada per Nick i Caroline Robertson-Brown col·laboradors del Sport Diver Magazine, editors d’una sèrie d’articles anomenats Wining Diving que combinen llocs idonis per fer immersions i també de renom vitícola (http://www.frogfishphotography.com/services.html (http://www.frogfishphotography.com/services.html)).\nPel que fa al personatge convidat, Manel González ha combinat la seva tasca acadèmica amb la direcció i realització de documentals de medi ambient marí per a diferents cadenes de televisió i entitats, especialment per a TVE. Entre d'altres fets destacats de la seva dilatada carrera, es pot destacar que és l'autor de l'enregistrament, l'any 1998, de les úniques imatges fins al moment del procés complet de reproducció del nero a les illes Medes\nExposició de realitat augmentada\nEn l’edició d’enguany cal destacarà també l’exposició central «Découvrir autrement flore et faune de la Méditerranée” (Descobrir d’una altra manera la flora i la fauna de la Mediterrània), de Turtel Prod, que va ser presentada en la darrera edició del prestigiós Salon de la Plongée à Paris. Es tracta d’una mostra exposició interactiva de realitat augmentada.\nEn l’apartat de divulgació, també cal destacar dissabte la jornada coordinada pel Grup de Recerca dels Opistobranquis de Catalunya sobre les papallones del mar, que organitza una exposició, mostra i xerrada adreçada al públic en general.\nChristian Petron torna a l’Estartit\nD’altra banda, el festival comptarà amb la presència, del prestigiós submarinista, realitzador i director de fotografia francès Christian Petron (Avignon,1944), que tindrà un paper actiu en les activitats mediambientals adreçades als escolars, amb els quals compartirà les experiències durant el rodatge del reportatge sobre el Titànic. Petron té una dilatada i prestigiosa carrera. Va col·laborar en el rodatge de les pel·lícules Le Grand Bleu (1988) i Atlantis (1990) del director francés Luc Besson. També és director de les companyes d'exploració per El Naufragi del Titànic (Discovery Channel). Ha treballat amb el director James Cameron en la pel·lícula Deep Rover i amb Jean Michel Cousteau, entre d'altres grans projectes.\nMés informació: http://www.mima-medes.org (http://www.mima-medes.org)


Mollerussa estrena el pati de Cal Jaques per celebrar Sant Jordi – Comarques de Ponent\nMollerussa estrena el pati de Cal Jaques per celebrar Sant Jordi\nL’Ajuntament de Mollerussa estrenarà per Sant Jordi el pati de la casa de Cal Jaques, un edifici inclòs en l’inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, i ho farà amb tallers familiars per aprendre a fer exlibris a càrrec del Centre d’Expressió Artística Solaç. Així ho ha explicat l’alcalde, Marc Solsona, acompanyat del regidor de Cultura, Joan Ramon Domingo, i els responsables de la Biblioteca Comarcal Jaume Vila, Diana Solé i Josep Miquel Varea. Solsona ha indicat que la voluntat del consistori és introduir nous espais incorporats al patrimoni municipal com a escenaris per dinamitzar activitats culturals i socials per al gaudi de la ciutadania. L’alcalde ha explicat que el consistori va iniciar els tràmits per esdevenir propietari de l’espai atès el seu valor històric i patrimonial, ja que data del 1783, amb una permuta recollida en una modificació del POUM del 2014. L’operació es va concretar amb l’aprovació per ple del conveni urbanístic d’acceptació del l’oferiment de permuta que va ser el 8 de novembre del 2018 i va rebre el vistiplau de la Comissió territorial d’Urbanisme el 15 de març de 2019.\nDesena Marató de Lectura en Veu Alta amb participació presencial i també virtual\nPel que fa a l’activitat concreta que servirà per estrenar públicament el nou espai, val a dir que forma part del programa pensat per la Biblioteca Comarcal Jaume Vila per celebrar la festa catalana del llibre, una jornada que començarà a 2/4 de 10 del matí a la plaça de Manuel Bertrand amb la tradicional Marató de Lectura en Veu Alta que enguany arriba a la desena edició. Tindrà la poesia com a protagonista i hi participarà presencialment alumnat de tot els centres escolars de la ciutat.\nQuant als tallers familiars per aprendre a elaborar exlibris, estan programats a partir de les 6 de la tarda al pati d’aquesta emblemàtica casa. Les places per participar en aquests tallers són limitades a causa de les mesures de prevenció de la Covid-19 i les reserves es podran fer mitja hora abans de l’inici de l’activitat a l’entrada de l’edifici, al qual s’accedeix per un carreró des del carrer de Jacint Verdaguer.


Pilota d’or per a Messi | Fumbol\n« El Madrid a 2 punts del Barça\nPilota d’or per a Messi\nPublished 1 Desembre 2009\tActualitat , Cultura general Leave a Comment\nEtiquetes: cristiano ronaldo, messi, pilota d'or\nCom molts esperaven, en Leo Messi ha rebut la Pilota d’Or. Es veu que l’any passat la va rebre en Cristiano Ronaldo, i molts ja pensaven que l’hauria d’haver rebut en Messi l’any passat.\nI això què vol dir, de cara a les vostres converses amb gent que sap de futbol? Doncs en essència, que li han donat un premi a aquest jugador, un premi que es veu que és força prestigiós. A més val la pena fixar-se en quins han sigut els candidats més propers a obtenir aquest premi. Si per exemple n’hi ha molts del Barça, doncs senyal que el Barça té bons jugadors.\nSegons l’entrada de la wikipedia de la Pilota d’Or, es tracta d’un premi que otorga la revista France Football al millor futbolista del futbol europeu, i és escollit per periodistes especialitzats europeus. Tot i que segona la mateixa pàgina, l’any 2007 es van canviar les normes perquè qualsevol jugador de tot el món i de qualsevol equip del món pugués rebre el premi. No hi ha cerimònia d’entrega del premi, sinó que el guanyador es coneix quan es publica el número de desembre de la revista France Football.\nImatge amb llicència Creative Commons de B. Matussiere.\n0 Responses to “Pilota d’or per a Messi”


Rosmini Apartment Stresa Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nRosmini ApartmentApartamentVia Rosmini 38, Stresa, Stresa, Itàlia, 28838 - Veure al mapaRosmini ApartmentVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nBen posicionat a Stresa City Center, Rosmini Apartment és un lloc ideal d'inici d'excursions a Stresa. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Rosmini Apartment, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. L'ambient de Rosmini Apartment es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Rosmini Apartment.


Veles e-Vents: 2011\n"14 d'abril, Macià contra Companys". Com explicar història amb rigor amb un fals documental.\nSembla una contradicció Zen però no ho és. Com explicar història amb rigor i criteri, amb l'aval científic de la recerca historiogràfica però emprant el suport dels elements i del llenguatge de la ficció cinematogràfica. La resposta, en més simple, es diu Manuel Huerga, Toni Soler i Francesc Escribano i el seu excel·lent treball "14 d'Abril. Macià contra companys" que he tingut el plaer de veure en la seva preestrena al cinema Bosc de Vilanova. És pel·lícula, és documental? És tot a l'hora. Sota el paraigües d'un fals documental el guió de Toni Soler ens resol la manca de testimonis i d'imatges que farien d'aquest film un documental clàssic traslladant el pes de la conducció i la narració als actors que encarnen els diferents personatges de la pel·lícula. Recordeu la Pelota Basca de Medem? doncs el format és molt semblant però aquí ens parlen Macià, Companys, Ventura Gasol, Tarradellas, Alcalà Zamora.....I és clar com que de vius no en queda cap la cosa passava necessàriament per ressuscitar-los a tots i això nomes ho pot fer la màgia del cinema. És clar que tot plegat es pot resoldre amb el rètol de "basat en fets reals" però crec que la voluntat dels autors no era fer una simple recreació de fets sinó aprofundir en un episodi històric que no per estar abastament documentat es prou desconegut. No em sap greu confessar la meva ignorància al respecte i en determinats moments de la pel·lícula sentia una certa vergonya de veure fins a quin punt ignorava com havien anar les coses en relació a un passatge de la història del que coneixia el titular perfectament. El 14 d'abril de 1931 Macià proclama la república catalana a la plaça de Sant Jaume.\nEl ritme de la pel·lícula és trepidant, cavalcant sobre les declaracions dels protagonistes que van cosint i sargint el conjunt dels fets a partir del testimoni de com ho van viure i que configura aquest exercici de periodisme-ficció tan real. I aquest és una altre dels mèrits del film perquè bona part de l’acció es desenvolupa com la seqüència de un 30 minuts qualsevol, plans d'entrevista, entrellaçats i entrellaçant el fil argumental testimoni, rere testimoni. O sigui que la cosa tenia seriosos riscos de ser de difícil digestió. Imagino que aquí el paper de la direcció d'actors ha estat titànic per aconseguir transmetre amb tan poc terreny de joc tanta vivència i tanta carrega emocional.\nAcabada la pel·lícula i a les portes del cinema hem felicitat Manuel Huerga. M'encuriosia saber que havien decidit sobre la distribució del producte: com a documental o com a ficció. La opció escollida és la segona i probablement sigui certament la mes honesta. I he pres bona nota del que ha dit. És en el terreny dels documentals que ara s’està arriscant més pel que fa a formats i maneres de presentar i narrar.\nAquí podeu escoltar també la breu, brevíssima presentació que ha fet de la pel·lícula abans de la seva projecció. La qualitat de les imatges no es gens òptima perquè hi havia poca llum, estàvem a la darrera fila del cinema i el meu flip és com la colònia Brummel, tal i com deia l’espot publicitari de la tele, “se maneja bien en las distancias cortas”. Doncs, a les distancies curtes va de meravella però de lluny... no dona per més.\nPublicat per Jordi Úbeda a 2:22 0 comentaris\n:( Snif, Jobs\nEn obrir l'ordinador avui he vist l'esquela que ha dedicat Apple a Steve Jobs. Potser el millor homenatge que puc fer-li a un individu que, sense conèixer de res, em mereixia admiració professional i un respecte considerable és fer-li saber, ja no a ell, que al capdavall ara li importarà ben poc (i segur que abans de morir tampoc li hauria estat rellevant tenir aquesta dada), sinó a la resta del món com de bé m'ho he passat i, de fet m'ho passo, amb les eines que han sorgit de la seva brillant manera de fer. De sobte, m'he adonat que he estat envoltat d'aparells amb el logotip d'Apple des de fa més de 25 anys. No vaig haver de decidir entre els aparells de la seva companyia o els de la competència. Vaig arribar al primer Mac per raons professionals i va ser un amor a primera vista. Des d'aleshores, i amb només un breu parèntesi, també per raons laborals, amb diferents aparells i sistemes operatius que servien per enyorar cada cop més la pometa de marres, sempre he tingut un mac a la meva vida.\nEren tan elegants que fins i tot quan es penjaven (que també ho feien) ho feien amb gràcia. Recordeu aquella bomba encesa que anunciava fatídicament el desastre? Encara conservem els Macintosh Classic i el Classic color amb què vaig escriure els meus primers contes i el Macintosh LC II amb què vaig dissenyar totes les premaquetes del setmanari L'Hora del Garraf. Batalles i batalletes professionals i moltes nits de vetlla en la seva companyia formen part d'un bagatge del qual en la distància l'Steven Jobs en forma part.\nAixí que aixecarem una copa a la teva salut mentre recordo, per estricte ordre de defunció, els noms de tots els Mac's que he tingut a les mans:\ni el Mac Quinto al qual també dic Mac Abro perquè el vaig comprar per tot Sants\nNo sé si hi haurà més Apples a la meva vida. Jo espero que sí, però, reinterpretant el que deia no fa gaire un titular de prensa anglès, A Apple se li ha girat Jobs. Avui, de forma definitiva i inapel·lable. :(Snif, Jobs\nPublicat per Jordi Úbeda a 12:00 0 comentaris\nXàtiva, agost 2011\nFem ruta per Xàtiva. Refem passes i redescobreixo que els paisatges d'estiu, de la xafogor de la fira, de les pujades al Castell, dels pantalons curts i dels berenars de mona amb xocolata o amb llonganisetes de Pasqua, amaguen també història / històries, amb majúscula i amb minúscula.\nRefem passes per carrers i edificis, alguns amb les ferides del pas del temps visibles i redescobrim les llegendes d'un passat llunya. I ens embadalim escoltant-les i ens emocionem quan esdevenen música en la veu de Pep Gimeno "Botifarra".\nEstiu del 2011 temps de retrobada amb el passat, per partida doble. A mes del viatge per la història i pel mite, en Toni, un dels guies que ens descobreix aquesta Xàtiva que s'amaga darrera les façanes em descobreix una historia familiar. En Toni va coneixer la mare a Vilafranca del Penedès quan jo encara no existia.\nDurant la ruta ens endinsem en el concepte metafísic que ens aporta la frase "bufar en caldo gelat". Un costum ancestral que es resisteix al pas del temps i del que encara avui en dia trobem exemples.\nEn el vídeo entendreu millor aquest concepte a partir de les explicacions d'en Rafa. Gràcies a la gent de B612 per la bona estona, per la ruta i la simpatia. Aquesta mateixa setmana han fet la última de les sortides per la Xàtiva morisca. Mentre espereu que arribi l'estiu vinent i que convoquin noves rutes, qui sap si afegint nous punts d'interès, noves llegendes o nous repertoris romancers d'en Pep Gimeno "Botifarra", us podeu entretenir amb aquest tast de vídeo que únicament us acompanyarà durant els moments de la ruta amb llum de dia, però que us faran entendre perquè pagava la pena refer les passes per uns carrers que, de tant familiars, m'eren desconeguts.\nI sobretot pareu atenció al que us canta Botifarra des de la Granaina de Montaverner a La estació de Cuenca, tota una descoberta sonora.\nJordiUbeda-LaltraCaraDeLaLluna from Jordi Úbeda on Vimeo.\nPublicat per Jordi Úbeda a 0:23 0 comentaris\nBiodivers o Biodívers?\nAl final compta on posem l’accent\nA còpia d’anys de treballar un aprèn moltes coses. Una d’elles és que hi ha moltes maneres d’explicar un mateix fet i, en la majoria dels casos, és aquesta forma amb què ens apropem a la història el que marcarà la diferència, la que aportarà un matís rellevant o la que ens enriquirà amb alguna cosa nova. Així, al final, el que compta és on posem l’accent.\nL’espai que proposo és un programa de divulgació al voltant de la vida animal i vegetal dels ecosistemes urbans de Catalunya. Prou flexible pel que fa al format per acabar esdevenint un espai propi o si més no amb ambició de ser-ho, però amb voluntat inicial d’integrar-se com a secció dins d’un programa contenidor o de caràcter més generalista. Fóra bo en aquest punt deixar clar que no és un programa sobre consells de com cuidar els geranis o sobre quin és el millor temps per desparasitar les fures (suposant que n’hi hagi algun, de període específic per a tant entretinguda activitat). Per a això ja tenim llibres, veterinaris i una àmplia oferta de consultoria a Internet. Volem fer un espai de divulgació sobre fauna i flora però amb una mirada substancialment diferent on els experts i científics que hi treballen, biòlegs, ecòlegs, conservacionistes, hi tinguin molt a dir i a explicar perquè, encara que sembli una obvietat, sobre la vida, ja no la pròpia ,que també, sinó la que ens envolta, massa sovint no en sabem gran cosa. I qui sap, si contribuïm que els nostres espectadors, sobretot els mes joves, aprenguin que la llet no ve del tetrabrik o que una reineta no té res a veure ni amb la monarquia ni amb la Pride Parade, potser la cosa haurà pagat l’esforç.\nFins aquí res que no el pugui diferenciar de qualsevol espai o secció a l’ús sobre l’ecologia o la vida i la seva riquesa i complexitat atès que nosaltres en formen part d’aquest entorn complex, biodivers. On nosaltres volem posar l’accent, el nostre factor diferencial és en el com difonem aquesta riquesa i complexitat. I on posarem l’accent és en l’humor, en veure com en la natura podem trobar, com un mirall, situacions i realitats que no s’allunyen gaire de la quotidianitat. No en va formem part indissociable de la trama de la biodiversitat. Serà a partir d’aquestes comparances que ens endinsarem en aspectes que ens aproparan a la fauna i la flora en els diferents entorns: principalment els urbans, però sense deixar fora l’entorn rural, sistemes fluvials, marins, reserves naturals, etc. Així, mostrarem que un entorn qualsevol és biodivers, però també pot ser “biodíver”. I ja tenim el nostre accent posat.\nUn accent que no és, ni ha de ser, incompatible amb la certesa, el rigor científic i la seriositat en el tractament tant amb els experts com amb els protagonistes animals de l’espai. Tot i que ja sabem que la tele tendeix més a la caixa tonta que a santuari del coneixement, un espai com “Som biodivertits” podria molt bé complir amb una funció educativa, divulgativa i informativa que, ni que sigui per dur la contrària a la tendència audiovisual actual, també marcaria una diferència. I, siguem sincers, als periodistes ens encanta dur la contrària gairebé sempre. Per això dubtem de tot i no ens creiem res a la primera... perquè fem això els periodistes, oi?\nLes Píndoles Pilot\nDisposo de una breu edició en vídeo que anomeno les píndoles pilot on he intentat plasmar algunes de les analogies de la realitat animal amb l’actualitat dels humans. No arriben als quatre minuts d’imatges presentant tres situacions diferents que penso que seran suficients per fer-vos a la idea de l’espai. Les anomeno píndoles pilot perquè són això, petits tastos del que haurà de ser l’espai.\nPíndola 1.- La catalanitat dels batracis\nLes reinetes de Catalunya són diferents de les reinetes de la resta de l’Estat, que presenten una franja marronosa que les catalanes no tenen i a més a més les reinetes catalanes son més esveltes i àgils.\nPíndola 2.- Habitatge protegit per a rats penats\nS’instal·len nius artificials en parcs de Barcelona per tal que les colònies de Rats penats de la ciutat tinguin un espai de reproducció. Els animalons passen dificultats per trobar llocs on niar a ciutat.\nPíndola 3.- Sexe, activitat on és fàcil relliscar\nEls mascles de granota comuna tenen una callositat a les extremitats que els facilita la copulació en un entorn altament lliscant envoltats de llims i fangs. Gràcies a aquesta petita diferència és fàcil sexar les granotes durant els inventaris periòdics a les bases dels parcs urbans.\nL’enregistrament, l’edició, el grafisme, etc són meus. Ho vaig filmar com a part de la documentació personal desenvolupada durant la meva anterior ocupació com a referent de premsa de l’Àrea de Medi Ambient de l’Ajuntament de Barcelona. La pretensió no era fer-ne difusió i sovint eren enregistrades al mateix temps que els col·legues de mitjans que es feien ressò de les activitats. Estan enregistrades amb un Flip, una petita càmera digital, i editades amb Final Cut (tot amb mitjans propis). Així que, sí, sóc multifuncional i tant puc fer d’operador de càmera com l’edició en vídeo, àudio, gràfics, etc. Pero també crec que encara que un pugui actuar com a home orquestra cal ser conscient que en algun instrument tens un risc més alt de desafinar. Si totes les orquestres tenen solistes per alguna cosa deu ser. I que carai, a mi m’encanta treballar en equip.\nPublicat per Jordi Úbeda a 23:42 0 comentaris\n"14 d'abril, Macià contra Companys". Com explicar ...


Sensacions - Via ferrata Clots de l'Aspra\n> Activitats Programades>Programa SENSACIONS>Via ferrata Clots de l'Aspra. Sensacions\nSi mai havies fet una Via ferrata i vols provar les Sensacions que et pot provocar aquesta activitat, vine a gaudir amb nosaltres i descarrega una bona quantitat d'adrenalina.\nUna activitat d'iniciació perquè pugis descobrir i sentir la sensació d'enfilar-te per una gran paret, amb molta seguretat, tant mental com amb el material.\nPer contractar aquesta activitat , emplena els camps que trobaràs a continuació, seguint aquests senzills passos:\nEscull entre els botons Només participants adults o Participants adults amb nens .\nDetermina el número de participants a cada grup.\nPer finalitzar, en el calendari de disponibilitat, clica sobre la data escollida i l' hora adequada si existeix més de una disponibles.\nS'obrirà un quadre amb un resum de la teva selecció i la possibilitat de incloure al carret i realitzar la compra.\nAixí de fàcil i ràpid!\nMentre realitzes la selecció de participants podràs veure com varia el preu en el quadre de la dreta de la pantalla.\n* Si el número de participants està per sota o per sobre dels mínims i màxims definits per l'activitat, respectivament, ens ho pots indicar utilitzant el formulari de contacte i et farem una oferta especial per a tu.\nPrement el següent botó seràs enviat a una pàgina amb tota la informació per accedir al punt de trobada amb el guia:\nSi desitges contractar la nostra Assegurança d'Assistència per aquesta activitat, posa't en contacte amb nosaltres i et farem arribar el link per subscriure-la.\nNúmero máxim de participants 5\nDesnivell positiu (aproximat) 100 met.\nQuè inclou Guia titulat, casc, arnés i dissipador amb sistema d’ancoratges.\nInformació important Per motius de seguretat, no s'admetrà, sota cap concepte, calçat urbà ni bambes esportives o botes amb la sola llisa o estriada.\nPunt de trobada Punt de trobada dels Cortals d'Encamp\nInformació : Activitat de Via ferrataNivell vert-1NIvell blau-2A destacar: PaisatgesActivitat esportivaActivitat SaludableDesplaçaments: A càrrec del client\nAdults (majors de 12 anys -inclosos-) : 12345\nInfantil (menors de 12 anys -inclosos-) : Selecciona nº de pax1234\nPer finalitzar la teva reserva, selecciona el dia i la hora i podràs afegir-la a la cistella.\nParc natural de Sorteny. Sensacions -...\nVall del Madriu. Sensacions - Senderisme\nEstany de Querol. Sensacions - Senderisme\nBony de les Neres. Sensacions - Senderisme\nCircular de Ransol. Sensacions - Senderisme\nLa Vall del Riu. Sensacions - Senderisme\nVia ferrata Canal de la Mora. Sensacions\nVia ferrata Sant Vicenç d'Enclar. Sensacions\nEscalada esportiva. Rocòdrom d'Encamp....\nVia ferrata Creu del Noral. Sensacions


Yoga TRANSFORMA Barcelona: Llum i foscor (relat)\nLlum i foscor (relat)\nFa molts i molts anys, un poblet aïllat a les altes muntanyes va veure com li arribava l'infortuni. Un gran núvol negre va cobrir el cel, interposant-se entre el llogaret i el sol. Tan fosc i espes era el núvol que el dia va passar a ser tan negre i impenetrable com la nit. Ni el sol ni la lluna podien donar la seva llum.\nPer combatre la foscor es van encendre totes les espelmes i el poble es va reunir en assemblea per decidir que romandrien a les seves cases fins que el núvol hagués passat. Els més savis van augurar que la desgràcia no s'allargaria més de 2 dies. Van preveure que amb els primers vents el cel s'aclariria i podrien tornar a la normalitat.\nNo obstant això, van passar dos dies, una setmana, dues setmanes. El núvol no es va anar i la cera de les espelmes s'estava esgotant. El poble es va tornar a reunir perquè la situació ja era alarmant i els savis es veien incapaços de preveure fins quan duraria. Se'ls va acudir que el millor que podien fer en aquells moments difícils era aprendre a moure's sense llum. Amb la poca cera que els quedava van calcular els recorreguts, van assajar com conrear els camps amb els ulls tancats, com pasturar el bestiar i exercir totes les rutines quotidianes. Aquesta capacitat d'adaptar-se als temps de foscor els salvaria.\nLes espelmes no van trigar a consumir-se, el negre més profund es va apoderar del poble i gràcies al bon treball que havien fet abans de quedar-se a les fosques la vida va poder continuar. Al principi, la tristesa va estar present en els cors dels habitants. Però amb el temps es van acostumar. Amb els anys van deixar de demanar auguri als savis sobre quan marxaria el núvol negre. Amb les dècades, alguns costums i fins i tot la forma de parlar van ser canviant. Ja no es referien a les tasques del "dia a dia", sinó del "nit a nit". Amb els segles, molts dels seus coneixements originals es van perdre. L'època de la llum, per a molts d'ells, era més una llegenda que un passat real.\nNo se sap quan ni com, un bon dia -o hauríem de dir una bona nit- va començar a bufar vent de l'est i es va obrir una minúscula escletxa en el núvol negre.\nEls habitants del poble, que havien nascut en la foscor i mai havien conegut a ningú que hagués vist el dia, no es van adonar del canvi en el cel. Estaven tan ocupats amb les seves preocupacions, tan arrelats als seus costums, que no van veure gens. En bona part no ho veien perquè amb els segles pràcticament havien oblidat el que era obrir els ulls i perquè, per a major seguretat, normalment es desplaçaven de quatre grapes.\nNo obstant això, va haver-hi alguns que es van adonar de l'escletxa. Eren els que, malgrat la foscor, havien conservat el reflex d'obrir els ulls de tant en tant. Eren els que intuïen que la llegenda podia ser història. Eren els que en el més profund del seu esperit, potser sense ser conscients, pensaven que algun dia podia tornar la llum. Aquests eren els únics que estaven preparats per veure l'escletxa.\nEn mirar cap al cel els seus ulls desentrenats es van enlluernar. I en comptes de tancar-los o de mirar cap a un altre costat, van seguir amb la mirada fixa cap a l'escletxa i van començar a venerar-la. Li van dedicar temples, li van dedicar cants i van pensar que aquella escletxa era la profecia que es complia. La llum havia tornat! Els 'enlluernats', tal com els denominaven la resta, es van tornar molt impràctics. Van deixar les seves tasques habituals i es van dedicar exclusivament a mirar l'escletxa, a venerar-la i a intentar convèncer als altres de la seva existència. De manera que cada vegada hi havia més 'enlluernats' i menys treballadors.\nÚnicament va haver-hi una persona, una nena, que ho va veure diferent. Va ser l'única capaç de despullar-se dels costums enquistats i, alhora, de no deixar-se enlluernar. Ella va mirar l'escletxa i després va mirar al seu voltant. La feble llum trencava suaument la profunda foscor i ho impregnava tot. Es va adonar que el poble s'havia dividit entre els quals treballaven amb els ulls tancats i els que, havent obert els ulls, estaven enlluernats per l'escletxa. Es va adonar que la majoria anaven de quatre grapes. Es va adonar que els camins estaven plens de brutícia i obstacles. Que els camps s'havien conreat desordenadament. Que hi havia grans arbres carregats de fruits que mai s'havien aprofitat. I, veient tot això, la nena va decidir recollir els fruits i repartir-los, ordenar els camps, netejar els camins i ajudar a la gent a aixecar-se.\nAl principi els vilatans, encegats per el treball o l'escletxa, eren reticents als canvis i no es van adonar de les millores. Però, a poc a poc, més i més persones es van ser unint a la nena, mirant al seu entorn i aprofitant la llum que els arribava pel ben del poble. I els van cridar els 'servidors'. Va ser un procés lent, doncs no tots els ulls podien tolerar la llum ni totes les ments estaven preparades per al canvi. Els 'servidors' ho sabien i simplement feien el seu treball. Seguint el seu exemple, amb els anys tot el poble va acabar obrint els ulls i fent bon ús de la llum.\nMentrestant l'escletxa s'havia anat eixamplant, fins que el cel es va obrir del tot. I així va ser com la vida va tornar a la normalitat. I així va ser com el poble va conservar els coneixements acumulats durant l'època de foscor i va aprendre a viure el dia i la nit.


Salvador Guest House Gelendzhik Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 1.253 allotjaments a Gelendzhik.\nYuzhnaya Street 30, Gelendzhik, Gelendzhik, Rússia, 353461 - Veure al mapa\nBasada en 293 comentaris\nSuite Júnior Superior (Superior Junior Suite)\nMés informació sobre Salvador Guest House\nConvenientment situat a Gelendzhik, Salvador Guest House és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Salvador Guest House, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha recepció 24 hores, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, restaurant.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, telèfon per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses sauna, piscina exterior, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Salvador Guest House.\nAllotjaments a Gelendzhik


Entitats veïnals de les Corts reclamen l'expropiació de Can Capellanets - directa.cat\nEntitats veïnals de les Corts reclamen l'expropiació de Can Capellanets\nPart del veïnat d'aquest barri barceloní s'activa per defensar una finca construïda l'any el 1877 que compta amb un edifici i uns jardins catalogats com a patrimoni protegit. Situada a la cantonada del carrer del Remei amb Galileu, actualment la gestiona la Fundació Sant Josep Oriol, depenent de l'arquebisbat de Barcelona\nLa finca de Can Capellanets, al barri de les Corts de Barcelona / Ricard Novella\nEl nou projecte per la històrica finca de Can Capellanets es va aprovar sense previ avís per part de les forces polítiques del Districte de les Corts a finals de l’any 2015 i compta amb l’oposició total del veïnat i les entitats cortsenques, que s’han unit sota el paraigua de la plataforma Salvem el Patrimoni de les Corts. Des de la plataforma reclamen a l’Ajuntament de Barcelona l’expropiació de l’edifici protegit i dels jardins, i argumenten que, un cop passats cinc anys des de l’inici del seu deteriorament per dol o negligència, el consistori pot iniciar aquest tràmit. L’abandonament i uns enderrocs parcials –executats sense permís ara fa més de sis anys– han contribuït a degradar l’immoble, que ha perdut elements patrimonials com la teulada o elements originals de la façana i del jardí que ja no es podran recuperar. En un primer moment, l’arquebisbat de Barcelona va anunciar que hi faria una residència per a investigadors universitaris i doctorands, aixecant el temor entre el veïnat que això acabés convertint la finca en un hotel. Tanmateix, poc temps després, la propietat va presentar un nou projecte que contemplava la construcció d’una residència geriàtrica.\nEn una sessió plenària del 31 de gener de 2020, l’Ajuntament de Barcelona va decidir donar llum verda al projecte geriàtric de l’arquebisbat mitjançant l’aprovació d’un pla especial urbanístic i de millora urbana\nUn factor clau del cas és que l’any 2018 el pla especial vigent va ser votat desfavorablement, per unanimitat, al Consell Plenari de les Corts. Cap partit, ni tan sols els del govern, va donar-hi suport. Dos anys més tard, en una sessió plenària del 31 de gener de 2020, l’Ajuntament de Barcelona va decidir donar llum verda al projecte geriàtric de l’arquebisbat mitjançant l’aprovació d’un pla especial urbanístic i de millora urbana. Això va indignar la Coordinadora d’Associacions de Veïns de les Corts, que creu que de fer-se efectiu, suposarà destruir patrimoni perquè un asil privat en tregui rèdit econòmic. És precisament a la mateixa illa de cases on s’ubica l’edifici de Can Capellanets que l’arquebisbat ja té una residència de sacerdots jubilats, així com un altre edifici que anteriorment havia estat llogat a La Caixa.\nSalvem el Patrimoni es queixa que l’aprovació es va fer amb menys del 50% de la representació del consistori, ja que va obtenir 22 abstencions i 20 vots a favor. Només els partits de govern (Barcelona en Comú i PSC) i Barcelona pel Canvi (llista encapçalada per Manuel Valls) van votar favorablement, quelcom que el veïnat i les entitats no entenen. Tots els partits –excepte els del govern municipal– han presentat precs, preguntes o proposicions en contra de la unilateralitat amb què s’estava conformant el projecte. Fins i tot Barcelona en Comú ha expressat que no li agrada, però excusa la seva posició assegurant que té les mans lligades en haver-se aprovat un pla especial previ a l’anterior legislatura.\nActe veïnal davant de Can Capellanets |Ricard Novella\nSi bé els plans inicials han patit alguns canvis per part de l’arquebisbat, el veïnat assegura que l’actual projecte provoca una modificació de volums de l’edifici protegit, que quedaria ocult per la construcció d’un edifici annex de sis plantes a l’espai on hi ha avui dia el jardí. En un dictamen pericial fet arran del document d’aprovació del pla especial, l’arquitecte pèrit Josep Maria Guillumet apunta que es fa constar que l’obra no té director tècnic assignat i que hi ha hagut obres efectuades sense llicència, destrucció de la biodiversitat i elements de la façana interior i exterior malmesos, així com la destrucció total de la teulada amb la intenció que l’edifici no fos ocupat.\nSegons Guillumet, l’edifici ha estat malmès sense que hi hagi hagut cap actuació de restitució per part de l’arquebisbat. En les primeres obres que es van fer per tirar endavant el projecte es va enretirar la coberta l’edifici històric i es van deixar a la intempèrie les estructures interiors i les bigues de fusta de l’edifici. Des de llavors –ja fa més de cinc anys– s’ha mantingut en aquestes condicions i el veïnat denuncia que està provocant un gran deteriorament de l’edifici. “No s’entén que en un edifici històric, quan es tira una coberta, no es faci una de nova”, diu Guillumet. “Volien evitar que entressin okupes a Can Capellanets, per això van arrencar el sostre i van trencar les escales”, afirma la presidenta coordinadora de l’Associació de Veïns i Entitats de les Corts, Adela Agelet.\nVeïnat versus Ajuntament\nDavant una llicència que suposa la destrucció total de Can Capellanets, el veïnat de les Corts reivindica la conservació d’aquest edifici catalogat i dels seus jardins protegits. Salvem el Patrimoni de les Corts considera que una construcció d’aquestes característiques “representa un problema urbanístic i de mobilitat per al barri, i destrueix una zona verda que té elements protegits”. Insisteix en el fet que el dany serà “irreparable” i que és “inversemblant” que es vulgui modificar un edifici protegit i destruir el seu jardí en un moment d’emergència climàtica mundial.\n“Estem en una situació d’emergència climàtica i sembla inversemblant que es vulguin destinar recursos econòmics a la creació d’espais verds, però que no s’eviti la destrucció d’un espai verd ja existent”, comenta una veïna del barri\n“Estem en una situació d’emergència climàtica i sembla inversemblant que es vulguin destinar recursos econòmics a la creació d’espais verds, però que no s’eviti la destrucció d’un espai verd ja existent que tenim en ple nucli històric de les Corts”, comenta Clàudia Morales, veïna del barri. Des de l’associació recalquen els “possibles interessos ocults” del projecte, ja que des del primer esborrany presentat per l’arquebisbat, l’empresa que es va triar com a gestora va ser l’Onada, la propietària de la qual és precisament la presidenta de la patronal de residències ACRA, Cinta Pascual.\nSegons va explicar la segona tinenta d’Alcaldia i directora d’Ecologia, Urbanisme, Infraestructures i Mobilitat, Janet Sanz, a la passada Comissió d’Urbanisme, l’Onada vol executar una residència que comptaria amb unes 120 places. A parer de l’arquebisbat, el projecte reporta un benefici per a les Corts i pal·lia la manca de places geriàtriques que consideren que existeix a la zona, però Salvem el Patrimoni i la Coordinadora de les Associacions de Veïns apunten que “el projecte de la residència és prepandèmic i caldria revisar alguns punts. Entre altres coses, la crisi sanitària ens ha ensenyat que és millor apostar per residències més petites”. Destaquen, en aquest sentit, que el barri té dues residències, una gran i una petita, de seixanta places: en la primera, privada, va haver-hi moltes defuncions durant la pandèmia; en la segona, pública, no va haver-hi decessos. “Els beneficis d’aquesta residència serviran per finançar la residència de sacerdots jubilats que gestiona la Fundació Sant Josep Oriol en la mateixa illa on es farà el nou edifici”, comenta Morales.\nL’acte es va celebrar sota l’atenta mirada de la Guàrdia Urbana de Barcelona |Ricard Novella\nLa plataforma sosté que “no hi ha excuses” perquè l’Ajuntament no expropiï la finca. Compara el cas amb el de les casetes del carrer Encarnació, a Gràcia, en què el consistori va acordar adquirir-les per sis milions d’euros i revocar la llicència concedida per enderrocar-les, o el cas de la Rotonda, a Sant Gervasi, on una sentència del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya va obligar a enderrocar una part de l’ampliació que s’hi ha fet.\nSalvem el Patrimoni de les Corts desvirtua qualsevol excusa de l’Ajuntament de Barcelona en relació amb l’expropiació de Can Capellanets, i ho fa conforme a l’Ordenança sobre protecció de patrimoni arquitectònic, històric i artístic de la ciutat de Barcelona, que preveu que el propietari perdi la titularitat en cas d’ignorar el deure de conservació d’un bé protegit, així com l’expropiació immediata passats cinc anys del seu deteriorament per dol o negligència. “La nostra argumentació té un argument jurídic clar: les ordenances municipals diuen que si un edifici manca de manteniment durant cinc anys, l’Ajuntament pot iniciar els tràmits d’expropiació i això és el que demanem”, assenyala Adela Agelet.\nDavant el reclam d’expropiació, el consistori no contempla prendre la titularitat de Can Capellanets, però sí que ha imposat dues multes per un valor total de 3.750 euros a la propietat per l’estat de mala conservació de l’edifici, quelcom que dona la raó al veïnat\nDavant el reclam d’expropiació, el consistori no contempla prendre la titularitat de Can Capellanets, però sí que ha imposat dues multes per un valor total de 3.750 euros a la propietat per l’estat de mala conservació de l’edifici, quelcom que dona la raó al veïnat. Segons fonts del Districte, l’Ajuntament de Barcelona argumenta que caldria justificar l’interès públic de l’expropiació amb un plantejament urbanístic, que en el cas de Can Capellanets és el de la iniciativa per crear la residència. “No estem en contra que es faci una residència en aquest espai, però considerem que es pot fer d’una altra manera, i volem deixar clar que volen fer una residència privada, no per la gent gran del barri sinó per a qui la pugui pagar”, apunta la veïna Clàudia Morales.\nDavant la inacció municipal, el col·lectiu ha contactat amb els portaveus dels grups municipals mitjançant l’enviament d’un comunicat en el qual recorden la petició a l’Ajuntament perquè expropiï l’edifici i el jardí de Can Capellanets. En l’escrit, també destaquen que l’edifici està “totalment degradat” i s’adjunten informes tècnics sobre la parcel·la, així com un informe d’inspecció municipal i la fitxa patrimonial. Per altra banda, també reclamen més interès per part de les forces polítiques de Districte, ja que, segons comenta Agelet, “el regidor actual va dir que no els interessa expropiar Can Capellanets, perquè si es fes, el Districte es quedaria sense diners en matèria d’obres i reparacions durant molts anys”. Agelet posa com a exemple la Biblioteca Montserrat Abelló, una antiga fàbrica en què es va anar destinant any a any part del pressupost perquè hi havia la voluntat de donar-li un ús pel barri, quelcom contrari al que està succeint amb la finca de l’arquebisbat.\nFront comú de lluites pel patrimoni\nEl veïnat es va manifestar el dissabte 19 de juny en defensa de Can Capellanets i els seus jardins protegits. L’acte, organitzat per Salvem el Patrimoni de les Corts i sota el nom “Recuperem Can Capellanets”, va tenir lloc on es troba aquest emblemàtic edifici, en què es va programar una jornada de votació popular amb el suport d’altres col·lectius de defensa de patrimoni com l’alzina de Gràcia, Can Raventós a Sarrià i la Torre Andreu, “La Rotonda”, de Sant Gervasi, que comparteixen una problemàtica semblant a la cortsenca. Totes les entitats van declarar sentir-se desprotegides per l’Ajuntament i van manifestar la necessitat i la intenció d’unir esforços i crear un espai de col·laboració a escala de tota la ciutat per fer un front comú davant les agressions continuades al patrimoni protegit i el verd urbà per part de l’Ajuntament de Barcelona.\nL’entitat considera que encara hi són a temps tot i que hi hagi un pla especial aprovat, perquè en altres casos també molt avançats com el de la Casa Buenos Aires, a Vallvidrera, o les casetes d’Encarnació de Gràcia es va trobar una solució\nSalvem el Patrimoni de les Corts reclama així la paralització del procés i la creació d’una comissió per treballar el projecte, mesura que es va prometre durant la passada legislatura i va ser votada favorablement en un Consell Plenari de Districte per tots els partits, però que no va arribar a fer-se mai. L’entitat considera que encara són a temps, perquè tot i que hi ha un pla especial aprovat, en altres casos també molt avançats com el de la Casa Buenos Aires a Vallvidrera o les casetes d’Encarnació de Gràcia, les forces polítiques es van posar a treballar i es va trobar una solució. “Aquí parlem de voluntat popular, d’emergència climàtica, de coherència política i de salvar un edifici i uns jardins catalogats. Parlem de sentit comú i de compromís”, recalquen des de la plataforma.\nAmb el suport d’altres entitats com Ecologistes en Acció, SOS Monuments, el Grup d’Habitatge de les Corts i la CUP les Corts, al mateix acte es va obrir una votació popular entre tots els veïns i veïnes del barri per decidir el futur ús de l’equipament. El resultat s’enviarà al regidor de Districte, Joan Ramon Riera Alemany (PSC), i a l’arquebisbe de Barcelona, Juan José Omella, ja que el conjunt veïnal creu que la votació, celebrada a peu de carrer, s’ha de poder fer realitat des del Districte.\nBarcelona Can Capellanets Grup d'Habitatge de Les Corts les corts\n« La delegació catalana a Colòmbia troba “un règim autoritari encobert de democràcia”\nLlaurar a l’estiu »


Benazet ajorna l'inici del tercer pagador\nBenazet supedita el tercer pagador a l'activació de la cartera de serveis\nEl ministre considera que la implementació d’aquesta figura “desordenaria” el sistema sanitari si abans no s’enllesteixen les prestacions de la CASS i la via preferent\nEl ministre de Salut, Joan Martínez Benazet, a l'hemicicle.\nEl ministre de Salut, Joan Martínez Benazet, va manifestar ahir, durant la sessió de control al Govern celebrada al Consell General, que la figura del tercer pagador quedarà aparcada fins que no s’implementi la nova cartera de serveis sanitària i el quadre de comandament de la via preferent. “Si no es fan aquests passos previs pot comportar una utilització errònia del tercer pagador. S’han d’establir els circuits perquè vagin en benefici de la salut i no comportin un desordre del sistema sanitari”, va declarar Benazet, que va afirmar que la nova cartera de serveis es troba en fase avançada perquè “molt aviat” pugui veure la llum.\nEn aquest sentit, Benazet es va mostrar partidari d’incorporar la figura del tercer pagador “per a qualsevol persona que accedeixi al sistema sanitari”, però va excusar-se justificant que la pandèmia ha alentit el calendari. “L’equip que hi treballava està destinant esforços a la campanya de vacunació, però la primera consigna que tenen és que quan puguem afluixar ho tornem a posar en marxa”, va assegurar el titular de Salut.\nPer la seva banda, el president del grup parlamentari del PS, Pere López, va mostrar-se “decebut” per la resposta del ministre. “Ens posa dues qüestions al davant que no són menors i que si han d’esdevenir de caràcter previ, tot apunta que el projecte de tercer pagador falta bastant temps que vegi la llum”, va exclamar. A més, el dirigent socialdemòcrata va lamentar la “manca de voluntat política” del Govern i va denunciar que el mes de setembre del 2020 ja disposava d’un reglament que va presentar al consell d’administració de la CASS per fer efectiu el tercer pagador.\n“No es pot posar la pandèmia com a excusa de tot”, va afegir López, que va retreure al ministre que hi hagi persones que no puguin fer front a la despesa econòmica per adquirir un medicament o practicar-se una analítica. “L’ajornament per qüestions econòmiques suposa un greu perjudici per a la seva salut”, va recalcar el president del grup parlamentari del PS.\nPla de salut mental, a la tardor\nParal·lelament, el màxim responsable de la cartera sanitària va exposar ahir que el pla integral de salut mental està en una fase molt avançada i va augurar que podrà ser una realitat la tardor vinent. Així mateix, Benazet va confirmar que ja s’han signat més de dotze convenis amb psicòlegs per adherir-se al programa impulsat pel Govern que pretén donar resposta a les persones que han patit un trastorn o que han tingut un empitjorament durant la pandèmia.\nAl seu torn, la consellera del PS Susanna Vela va expressar el seu “cansament” per “la dilació en la presa de decisions que afecten la salut mental”. “Voldríem saber on és l’escull. La pandèmia no és cap excusa”, va recriminar Vela. Finalment, la dirigent socialdemòcrata va preguntar per l’estat de l’àrea de salut mental després de la renúncia de Joan Escoter com a cap del departament. “Per tenir un cap de servei de l’àrea de salut mental primer fan falta candidats. Creiem que podrem treure un edicte aviat”, va contestar Benazet, que va puntualitzar que l’actual cap de servei de l’àrea continua en funcions després d’una baixa laboral de la qual s’ha recuperat.\nQUI ES POSA MÉS VERMELL?\nEl duel entre el president del grup parlamentari del PS, Pere López, i el ministre de Presidència, Economia i Empresa, Jordi Gallardo, per veure qui es ruboritzava més durant el debat sobre l’agilització de tràmits per atreure inversió estrangera va revifar les ferides no cicatritzades entre socialdemòcrates i liberals. Per moments, el contingut va quedar en un segon pla i les intervencions van anar a buscar el cos a cos sota el pretext del temps que triga a constituir-se un negoci al país, quantificat en 240 dies segons l’auditoria que va realitzar-se entre l’octubre del 2019 i el març del 2020. “No comprometre’s a fer que això millori trobo que com a ministre d’Economia s’hauria de ruboritzar i posar-se vermell. Ens hauria de fer vergonya tenir uns formularis com els que tenim. Jo em ruboritzo davant un inversor estranger”, va etzibar López. En el torn de rèplica, Gallardo no es va quedar curt. “Té la dubtosa habilitat d’inventar-se el que li convé. El dia 18 rendiré comptes a la comissió d’Economia per explicar els avenços que s’han fet i dels quals em sento responsable. Llavors serà vostè qui es posarà més vermell que la corbata que porta quan li pugui demostrar amb fets i exemples que ja no estem a 240 dies”, va respondre. “Ho confia tot a la comissió”, va dir López. “Ja veurem qui es posa més vermell: vostè o jo”, va cloure Gallardo.\nPotser caldria parlar amb professionals. va dir..Tercer pagador generalitzat vol dir que els professionals sanitaris ens convertim en entitats de crèdit que hem de avançar els diners dels tractaments sense saber si la CASS es dignarà a pagar-ho després. Tot això evidentment a interès 0% i sense garantia de pagament.\nLa única garantia és que, tant la CASS com el Minsteri controlaran encara més l'economia dels metges no assalariats que, teóricament, estan exercint una professió liberal.\nEm demano que pensarien els advocats, arquitectes o altres a qui els fessin un control similar. Per cert, el col.legi de metges, qué diu d'aixó ?\nCrec que ja és hora de que, després de 12 anys, estigui enllestida la famosa cartera de serveis que regulava la llei de 2009 i també de que el ministre Martinez es canvii el seu cognom, si no l i agrada\n#1 Potser caldria parlar amb professionals.\nTercer pagador generalitzat vol dir que els professionals sanitaris ens convertim en entitats de crèdit que hem de avançar els diners dels tractaments sense saber si la CASS es dignarà a pagar-ho després. Tot això evidentment a interès 0% i sense garantia de pagament.


Sis nous casos de coronavirus a l'Alt Pirineu i Aran en les últimes 24 hores\nviurealspirineus 14:00 23/07/20\nDADES ACTUALITZADES COVID19 (22 JULIOL)\nS´han comptabilitzat 537 casos positius acumulats des de l'inici de la pandèmia, sis més que el dia anterior\npirineu últimes alt aran hores sis\nDues professionals de l'Hospital de Cerdanya/HdC\nEl Departament de Salut ha informat que aquest dimecres dia 22 de juliol, a la Regió Sanitària de l'Alt Pirineu i l'Aran s'han comptabilitzat 537 casos positius acumulats des de l'inici de la pandèmia, sis més que ahir. També es manté, des del 18 d'abril, fa més de dos mesos, la xifra de 30 morts, 13 en hospitals, 7 en residències geriàtriques, 2 al seu domicili i 8 més no classificats. A les residències de gent gran s'han registrat 106 positius, un més que el dia anterior i les altes hospitalàries sumen 176.\nA l’Alt Urgell el nombre de contagis és de 93, de sospitosos 1.024 i de morts per coronavirus 6. A la Cerdanya i al Pallars Sobirà no hi ha hagut de moment cap defunció, amb 73 i 31 casos positius i 835 i 385 de sospitosos respectivament. Mentre que al Pallars Jussà es comptabilitzen 17 morts, 124 contagiats i 1.182 sospitosos i a la Vall d'Aran 160 casos d'infectats i 773 sospitosos i 6 morts. I a l'Alta Ribagorça s'ha constatat 28 contagis, 275 sospitosos i una mort.\nEl Departament de Salut informa que fins ara a Catalunya hi ha hagut un total de 86.891 casos positius acumulats de coronavirus SARS-CoV-2 a Catalunya.\nDes de l'inici de l'epidèmia fins ara, un total de 4.231 persones han estat ingressades de gravetat; actualment són 61.\nDes de l'inici de la pandèmia de coronavirus a Catalunya, s’han comptabilitzat fins avui un total de 40.590 altes hospitalàries de persones diagnosticades amb la COVID-19.\nPel que fa a les residències de gent gran, un total de 15.538 persones han estat confirmades com a positius de coronavirus.\nTal com es va ordenar des del Departament de Salut, les funeràries declaren diàriament els casos de coronavirus difunts. Són un total de 12.661 persones fins ara, amb la COVID-19 o com a sospitosos. D’aquestes, 6.936 han mort a un centre hospitalari o sociosanitari, 4.116 a una residència i 805 al domicili. Els casos restants són casos no classificables per manca d’informació.\nAquestes dades estan disponibles a l'apartat dels mapes interactius de Dades Actualitzades SARS-COVID-19 que ha dissenyat l'Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQuAS) a partir de les dades del registre RSAcovid19 del Departament de Salut.\nDivina Farreny barreja les dades de Lleida amb les de l'Alt Pirineu i torna a confondre la ciutadania\nL'Alt Pirineu és la demarcació on l'Església ha inscrit més propietats al seu nom


e 10N: Cultura popular, innovació i… |Nativa\nEscrit el 03/11/2015 per admin a la categoria Esmorzars.\nDimarts, 10 de novembre, de 10’00 a 11’30 del matí.\nTertúlia: Cultura popular, innovació i polítiques públiques.\nObriran la conversa: Judit Font (Ateneu de 9Barris) i Jaron Rowan (Investigador cultural).\nDesprés de la primera tertúlia en la que ja vam parlar de cultura popular, ens vam quedar amb ganes de continuar amb el tema. D’una banda, en la conversa va aparèixer, sense que hi entréssim massa, el binomi cultura popular – innovació (com a contraposició irresoluble? com a necessitat de complementar?) sobre el qual pensem que valdria la pena aprofundir. De l’altra, van flotar en l’ambient -pensem- les ganes de fer aterrar una conversa que en bona part va ser conceptual, en les seves conseqüències polítiques i en aplicacions més concretes.\nPer això convoquem aquesta tercera tertúlia -segona amb aquest fil de reflexió- i, ja que la cosa va una mica de binomis, la introduirem amb una conversa entre la Judit Font i el Jaron Rowan que segur que ens ajudarà a la resta de tertulians a indagar en espais de tensió i opcions pendents de resoldre.\nMés informació i textos per anar-hi pensant:\nOperación: Politizar la cultura popular, de Jaron Rowan.\nLa gestió comunitària dins l’economia social i solidària, d’Helena Ojeda, Xavi Urbano i Judit Font.\nUna mica de calendari i preguntes i respostes sobre les tertúlies.\n« Visca el públic sobirà! Koitton Club: fruit del barri i espai de conreu »