BARCELOFÍLIA : CA'L SACRISTÀ. Cid / Peracamps. (1920's-1934)\nPublicat per bar.cel.ona.uta a 22:17\nJORDI 10 de gener de 2012 a les 13:58\nla segona foto es molt bona i desconeguda. A mes te una qualitat excepcional. No hi han fotos del interior dels dos locals?\nJORDI 10 de gener de 2012 a les 14:09\nNo tens imatges del teatro del circo barcelonés, veí d'aquestos locals?\nJORDI 10 de gener de 2012 a les 14:15\nAra e entrat al teu article de LA CRIOLLA i he vist fotografies del interior del local. Suposo que del SAGRISTA la que has publicat es l'unica que has trobat.\nbar.cel.ona.uta 10 de gener de 2012 a les 17:33\nJordi: Mira't també l'entrada del Wu-Li-Chang, que de fet era el mateix Ca'l Sacristà amb una nova decoració oriental.\nEl Teatre Circ Barcelonès serà descrit pròximament\njaumavi 3 d’agost de 2018 a les 10:25\n... cap d'aquests locals va ser el que es va tranformar en el VillaRosa..dels anys 60/70...o be era un altre local ?\nbar.cel.ona.uta 27 d’agost de 2018 a les 21:30\nNo, el Villa Rosa està molt més aprop de la Rambla.


Djokovic podria tenir trets de personalitat addicta al sectarisme - La República Esportiva\nSurt a la llum una imatge del serbi sense mascareta dins d'un avió, suposadament, el que el retornava a Belgrad\nNovak Djokovic i Pepe Imaz promocionant un acte sobre amor i pau\nEl prestigiós psicòleg i psicoterapeuta, Miquel Perlado, especialitzat en intervencions per rescatar persones atrapades a les sectes, ha divulgat que Novak Djokovic podria encaixar en la tipologia de persona addicta a creences fins a portar-les a l’extrem i, a més del bagatge familiar que té de gran fervor religiós, el campió serbi s’ha posat a les ordres del coach espanyol Pepe Imaz especialitzat en la «preparació mental i psicològica a tenistes professionals”.\nPepe Imaz, extennista, treballa amb Djokovic de qui diu: “L’aspecte mental és igual o més important que la salut clínica i amb les pressions que pot arribar a tenir algú com Novak Djokovic, després de tant èxit, de tantes crítiques, ha d’intentar trobar objectius per continuar competint al màxim”.\nA post shared by EducaSectas (@educasectas)\nUna altra informació rebuda a La República Esportiva és la imatge del tenista serbi dins d’un avió sense mascareta. Segons declara el tuitaire que l’ha penjada, un passatger de la mateixa aeronau, és l’avió que el portava de tornada a Belgrad des d’Austràlia. D’aquesta darrera circumstància a La República Esportiva no en tenim la total confirmació.\nDjokovic caçat en un avió comercial sense mascareta


Aquesta setmana hem parlat sobre els superherois. I hem arribat a la conclusió que la majoria d’aquests són bons, i que utilitzen els seus superpoders per tal de fer el bé i ajudar als altres.\nI, realment, hem vist que tots nosaltres podem ser superherois i superheroïnes si ens ho proposem, doncs no cal tenir poders tan excepcionals…\nA primer i segon, hem explicat el conte de “Dos herois són massa” on hem gaudit descobrint que tots els poders dels nostres súpers protagonistes són necessaris per portar a terme una bona convivència dels veïns del carrer de l’Ortiga. En Súper-Conill i en Súper-Ziu fan tasques extraordinàries, com ajudar a travessar el carrer a la senyora Quimeta, recopilar i enviar cartes urgents, o passejar el Pelut, el gos pesat i rondinaire de la senyora Agnès.\nPerò sobretot, el què els fa súper especials és que totes aquestes accions les fan amb alegria i un somriure. I, a més a més, hem descobert que el poder més fantàstic és quan aprenen a compartir.\nA p3, p4 i p5 hem descobert que també hi ha súper-heroïnes, com la MEGA POWER, a en “Max i els superherois”.\nEn Max és un nen que gaudeix i viu obsessionat per les històries de súper-herois, però l’heroïna que més li agrada és la Megapower. I hem gaudit descobrint el secret d’en Max, doncs el poder que més li agrada al nostre protagonista no és quan la Mega POWER el cura, ni quan l’ajuda a fer deures, ni quan li llegeix contes i volen junts a través de la imaginació. Ni més ni menys, el què més agrada a en Max és quan la MEGA POWER es vesteix de mama i li fa un petó de bona nit!\nDavide Calí ; Miguel Tanco\nAl carrer de l’Ortiga només hi viu un superheroi súper-veloç, súper-àgil, súper-servicial, súper-simpàtic. Exactament tal com és en Súper-Conill, amb el seu súper-bastó-saltador!\nPerò un dia arribà un altre superheroi al barri, en Súper-Ziu…i…\nAleshores, arriben a la conclusió que només hi ha lloc per un superheroi. O potser no?\nUn àlbum il·lustrat sobre l’amistat, la cooperació i el treball en equip.\nRocio Bonilla ; Oriol Malet\nAl Max el fascinen tots els superherois, però en té un de preferit. En realitat, es tracta d’una superheroïna: la Megapower! El seu amic Martí no el creu, li diu que les dones no poden tenir tanta força. Però s’equivoca perquè ELLA és molt valenta, és capaç de programar computadores i desactivar bombes, té ultravisió i una força descomunal. I a més a més, sap volar … Però el millor de tot és que Megapower és diferent dels altres superherois, i el Max sap molt bé per què. T’agradaria descobrir-ho?\nEls dos contes han anat acompanyats de l’àudio de l’Alicia Keys “Superwoman”:


L’AMB presenta les novetats de l’estiu metropolità 2015 - Impulsa, la plataforma que connecta fabricants i administració local\nL’AMB presenta les novetats de l’estiu metropolità 2015\nL’AMB presentava el passat divendres a la Platja de Gavà-Mar la temporada “Estiu Metropolità 2015”, on es mostraven els nous serveis que tenen els ciutadans per a gaudir dels espais metropolitans durant els mesos d’estiu. La presentació institucional va anar càrrec de Xavier Segura, Director d’Espai Públic de l’AMB, Raquel Sánchez, Alcaldessa de Gavà, i Ramon Torra, gerent de l’AMB. Aquest any, l’AMB aposta, entre d’altres novetats, per noves solucions intel·ligents en l’àmbit de les platges, dels parcs i de la mobilitat.\nUna d’aquestes apostes és el nou bàcul de megafonia que incorpora per primer cop, gràcies a les millores tecnològiques, servei de Wifi públic per als usuaris de la platja. La primera prova pilot s’està duent a terme, amb la col·laboració de l’Ajuntament de Barcelona, a la platja de la Nova Icària. Properament, l’AMB té previst estendre aquest sistema a la resta de municipis del litoral metropolità. Equipat amb xarxa de fibra òptica i alimentat elèctricament, esdevé la segona fase i evolució del pal de megafonia que l’AMB va presentar l’any passat per millorar el sistema d’alertes i avisos als usuaris.\nEn la mateixa línia de productes smart, l’AMB ha instal•lat aquesta temporada sensors intel•ligents a les papereres semisoterrades, que permeten de¬tectar el nivell de càrrega i millorar l’eficiència de la recollida dels residus que es generen a les platges. Aquestes dades permetran optimitzar els itine¬raris de recollida en funció del nivell d’emplenament i reduir el seu impacte en el medi.\nPer descobrir els 40 parcs metropolitans a un cop de dit, l’AMB llença l’app Infoparcs. L’app, totalment gratuïta, ja està disponible a l’Apple Store (iOS) i al Play Store (Android). Infoparcs contempla el llistat amb tots els parcs, punts d’interès com ara la vegetació singular i les activitats, entre d’altres informacions. A més, a través de l’app els usuaris poden proposar suggeriments i avisar en temps real d’incidències als tècnics de l’AMB.\nL’AMB, com a entitat gestora del transport, segueix millorant els sistemes d’informació a l’usuari. Ara, presenta les noves pantalles d’informació a l’usuari en temps real (PIU) de nova generació. Recentment, s’han col·locat 52 d’aquests dispositius en parades d’autobús, on es mostren els minuts que falten per l’arribada dels propers autobusos a la parada. El PIU funciona 100% amb energia solar i compta amb un sistema d’àudio per a invidents, que emet la informació de la pantalla pels altaveus. L’AMB preveu instal·lar-ne 100 unitats més de cara l’any vinent.\nMés serveis i infraestructures per gaudir de l’estiu a l’aire lliure\nAltres novetats són la nova senyalística del litoral metropolità, que permetrà ordenar les múltiples senyals que hi ha avui dia al litoral, i l’ampliació de la flota de vehicles de neteja de les platges. Aquest estiu 2015 s’incorporen tres nous camions compactadors, que inclouen un sensor de pesatge. La compactació dels residus permetrà recollir, en un mateix viatge, moltes més papereres abans d’anar a la planta de tractament, i el pesatge facilitarà el nombre de quilos de residus per zones i municipis.\nUn altra novetat d’enguany és la implementació de 320 noves places d’aparcabicicletes a la sorra. L’any passat es va realitzar una prova pilot a cada municipi del litoral metropolità i, tenint en compte l’èxit, aquest 2015 s’implanta de forma generalitzada i massiva a tot el litoral metropolità. En total, aquest estiu hi haurà 400 places disponibles per aparcar la bicicleta a peu de sorra.\nEn la mateixa línia, l’AMB també destaca la xarxa de vies ciclables, que arriba, aquest estiu 2015, als 1.497 kilòmetres. Per descobrir-los, l’AMB facilita la Nova Guia metropolitana de la bici 2015, que consta de dos plànols (àmbit Nord i àmbit Sud).\nPlatges i parcs a la butxaca\nL’AMB presenta també aquest estiu, com a novetat, el Z-Card de les platges i dels parcs metropolitans, dos pràctics plànols plegables de butxaca. El primer, recull la localització i els serveis de cadascuna de les 40 platges metropolitanes, classificant-les entre platges esportives, naturals, urbanes i familiars. El segon, recull la informació bàsica, serveis i localitza-ció de cadascun dels 40 parcs metropolitans.


Ràdio Balaguer - El Govern i els sindicats avalen que l'experiència compti un 60% en el concurs de mèrits per estabilitzar 27.500 places. La convocatòria del procés extraordinari a l'administració catalana hauria d'estar llesta abans de l'estiu\nEl Govern i els sindicats avalen que l'experiència compti un 60% en el concurs de mèrits per estabilitzar 27.500 places. La convocatòria del procés extraordinari a l'administració catalana hauria d'estar llesta abans de l'estiu\nEl Govern i els sindicats han ratificat que l'experiència representi un 60% dels punts del concurs de mèrits en una nova reunió de la Mesa General de Negociació dels Empleats Públics de l'Administració de la Generalitat (MEPAGC), una setmana després que el mateix òrgan avalés la convocatòria de prop de 46.800 ofertes. Haver superat un concurs oposició sense obtenir plaça, els coneixements de català i l'acreditació de competències digitals es valoraran amb un màxim de 40 punts. El procés extraordinari d'estabilització a l'administració catalana, que busca complir la normativa espanyola de reducció de la temporalitat, s'hauria de convocar abans de l'estiu, segons han indicat a l'ACN fonts sindicals.\nLa via excepcional d'accés per concurs de mèrits afecta 27.584 places, que estan ocupades de forma temporal des d'abans de l'1 de gener del 2016.\nLa reunió s'ha produït una setmana després que el mateix òrgan avalés la convocatòria de prop de 46.800 ofertes per donar compliment a la Llei 20/21 que marca que la temporalitat, que ara està situada en un 35,5% a la Generalitat, ha de ser d'un percentatge inferior al 8% de la plantilla a finals del 2024.\nLa consellera de la Presidència, Laura Vilagrà, que ha presidit la Mesa, ha assegurat que els criteris acordats estan pensats per afavorir l'estabilització del màxim de llocs de treball possible i són un nou avenç "per assolir l'objectiu que compartim tant el Govern com la part social de reduir la temporalitat i aconseguir una ocupació estable i de qualitat a l'Administració de la Generalitat".\nLa puntuació es divideix en tres categories. La primera d'elles és els serveis prestats que es puntuaran amb un màxim de 60 punts. Els anys treballats fins al 2006 comptaran 0,166 punts per mes; entre el 2007 i el 2015 s'apuja a 0,333 per mes i els que més puntuació rebran -0,666 per mes- seran els anys entre el 2016 i la data de convocatòria.\nL'experiència es comptarà per categories professionals i no per la plaça concreta ocupada. És a dir, un professor que ha fet feina en instituts de diferents ciutats podrà comptabilitzar tota la seva experiència laboral.\nTambé es comptarà l'experiència laboral a altres administracions públiques –com ara l'estatal, la local o en l'àmbit universitari– en categories assimilables, amb una puntuació gradual que va des del 0,055 per mes si és abans del 2006 fins al 0,222 per mes si és després del 2016.\nD'altra banda, els treballadors públics que hagin superat un concurs oposició sense haver obtingut plaça, de la darrera convocatòria finalitzada d'accés al mateix cos i escala funcionarial o d'accés a la mateixa categoria professional laboral podran tenir un màxim de 24 punts.\nA més, els coneixements de català es premiaran amb 10 punts com a màxim i les competències digitals, a través de certificats com l'ACTIC amb 6 punts.\nTenint en compte que la convocatòria de les proves es vol enllestir amb rapidesa, els treballadors que no disposin dels certificats acreditatius de català superior a l'exigit a l'accés a la funció pública, especialitzat administratiu, jurídic o traductor o l'avançat, mitjà o bàsic d'ACTIC no podran aconseguir-los abans del concurs.\nAmb tot, fonts coneixedores de les negociacions asseguren que hi ha prou places perquè el personal interí d'abans del 2016 pugui superar el concurs i creuen que seran molt residuals els casos en què no sigui així.\nEn cas d'empat, es tindrà en compte si la persona està en servei actiu en un lloc similar i els anys d'experiència.\nEls que no superin els processos, podran optar als concursos ordinaris i alguns col·lectius tindran borses d'interins.\nI és que en aquest procediment no s'hi inclouen totes les places temporals de la Generalitat, ja que el total s'eleva fins a les 59.000, un diferencial de 12.200 que caldrà regularitzar mitjançant una oferta d'ocupació pública ordinària que el Govern vol aprovar "al més aviat possible".\nAval dels sindicats de la mesa\nEls sindicats presents a la mesa han celebrat l'acord, que ha elevat la proposta inicial de comptar els mèrits en un 53%. "Hem millorat substancialment la proposta inicial i hem treballat per fer que la baremació d'altres mèrits comptés el menys possible", ha explicat la portaveu de la IAC, Assumpta Barbens. La sindicalista s'ha mostrat confiada que el procés servirà per donar estabilitat a la pràctica totalitat dels empleats interins. "Si no creièssim que la gran majoria de persones es quedaran i superaran el concurs, no hauríem firmat els barems", ha afirmat a l'ACN.\nAl seu torn, CCOO creu que han ratificat "un bon acord" perquè garanteix "amb la màxima seguretat jurídica que les persones que porten més temps treballant a l'administració pugui consolidar la seva plaça", ha dit a l'ACN el coordinador de l'àrea pública, Manel Pulido. Pulido ha afegit que ara toca pactar els criteris del concurs-oposició i "mirar al futur" per "evitar que aquesta acumulació de temporalitat torni a passar".\nCrítiques de la PIC\nD'altra banda, la Plataforma d'Interins de Catalunya (PIC), que no s'asseu a la mesa de negociació, s'ha mostrat en desacord amb la proposta perquè consideren que implica que a partir dels 8 anys i mig d'experiència els anys treballats "puntuen igual" cosa que fa que aquest mèrit "perdi pes", quan hauria de ser "el més determinant.\nA més, l'entitat ha lamentat que la formació interna "tingui una valoració de 0 punts" i sí que es valorin "dos certificats externs", que provin l'ús de català i de competències digitals. En el seu cas, reiteren que l'oferta de places és insuficient per estabilitzar tots els treballadors interins de la Generalitat des d'abans del 2016.


Deu dies que trasbalsaren València - VilaWeb\nDeu dies que trasbalsaren València\nAra que es commemora el primer aniversari de la primavera valenciana, en repassem la cronologia\nPrimeria del 2012. La situació als centres educatius era força dramàtica. Les retallades anunciades per la Generalitat Valenciana afectaven serveis bàsics de l'educació, i els estudiants ja s'havien manifestat. Els impagaments de l'administració havien obligat els instituts a dosificar la calefacció i alguns fins i tot es quedaren sense llum. La imatge d'alumnes cobrint-se amb mantes va colpir tothom. Des del 18 de gener, els estudiants de l'IES Lluís Vives es manifestaven cada setmana a la porta del centre, i el dia 13 les protestes esdevingueren diàries. Fins el 15 de febrer, quan esclatà la Primavera Valenciana.\nDimecres, 15 de febrer. Els estudiants de l'IES Lluís Vives tornen a manifestar-se contra les retallades. Avui, però, surten fora i proven de tallar el carrer de Xàtiva. La policia ataca amb duresa els alumnes, i un acaba detingut (vídeo). Els professors denuncien la desproporció de l'ús de la força i els diputats en demanen explicacions.\nDijous, 16 de febrer. L'endemà de l'actuació policíaca desmesurada, i per quart dia consecutiu, els estudiants del Lluís Vives i de més centres tornen a eixir al carrer contra les retallades. Hi ha un gran desplegament policíac, i torna a haver-hi càrregues i més detinguts (vídeo). Entre els manifestants, hi ha els diputats Mònica Oltra, Enric Morera i Marina Albiol. Hores després, Oltra relata a VilaWeb l'agressió de què ha estat víctima per part de la policia.\nDivendres 17 de febrer. Estudiants de secundària de tot un seguit de centres tornen a manifestar-se, ja no sols contra les retallades, sinó també contra la violència policíaca. La manifestació s'adreça cap a la comissaria de Sapadors, on els antiavalots carreguen novament i uns quants joves han de ser atesos pels cops. Mentrestant, comencen a sortir en llibertat amb càrrecs els primers detinguts dels dies anteriors. La indignació per l'actuació policíaca va creixent, però el vice-president, José Ciscar, defensa tant la policia com la delegada del govern espanyol, Paula Sánchez de León.\nDissabte 18 de febrer. És el primer dia sense protestes d'estudiants al carrer. Però els aldarulls d'aquests dies ja han fet la volta al món, i el diari The New York Times es fa ressò de la violència policíaca contra els estudiants.\nNeix el nom de 'Primavera Valenciana', arran d'un piulet del músic Pau Alabajos, que escriu a Twitter: 'Vos tenim preparada una #PrimaveraValenciana, que vos aneu a cagar!'\nVos tenim preparada una #PrimaveraValenciana, que vos aneu a cagar!\n— Pau Alabajos (@PauAlabajos) 18 de febrer de 2012\nDiumenge, 19 de febrer. Ha estat una setmana convulsa, però les escomeses de la policia no impedeixen que estudiants i no estudiants s'organitzin per continuar fent protestes la setmana vinent.\nDilluns, 20 de febrer. Nova jornada de mobilització d'estudiants, i nova jornada de violència policíaca. El centre de València és un caos i el desplegament de la policia, enorme (vídeo). Els agents ataquen amb cops de porra, bales de goma i gasos lacrimògens. I la situació s'allarga tota la vesprada. 'Volíem fugir, però no podíem', diu a VilaWeb la Nairuz, una estudiant de disset anys del Lluís Vives, que relata la brutalitat de la policia.\nAquesta actuació desproporcionada fa dies que dura, i la violència dels agents ha sacsejat la societat valenciana. Però el cap superior de la policia espanyola al País Valencià, Antonio Moreno, la justifica. En l'argumentació, qualifica els estudiants d'enemics.\nDimarts, 21 de febrer. Els estudiants del Vives reben el suport de centenars de persones, concentrades en tot un seguit de ciutats del país: Barcelona, Alacant, Palma, Gandia... Mitjans de tot el món es fan ressò de la violència policíaca contra els estudiants. Les queixes arriben al congrés espanyol gràcies als diputats d'ERC, ICV i Compromís, (vídeo).\nCentenars de manifestants surten al carrer per demanar la dimissió de la delegada del govern espanyol, que rep el suport del president de la Generalitat, Alberto Fabra. La protesta és pacífica, hi ha poca policia. Els manifestants porten llibres a les mans per simbolitzar la barbàrie contra les agressions. 'Aquestes són les nostres armes', criden.\nLes protestes també es fan sentir a Canal 9, on un grup de treballadors irrompen en la redacció dels informatius contra el seguiment que fa la cadena pública de les protestes i la violència de la policia.\nDimecres, 22 de febrer. 'Som el poble, no l'enemic' és el lema de la manifestació multitudinària que recorre València en suport dels estudiants represaliats i per demanar la dimissió de Sánchez de León (crònica en vídeo). Però aquesta jornada tampoc no pot ser pacífica: acabada la manifestació, uns agents armats amb porres agredeixen tres joves. Un ho explica a VilaWeb: 'Eren sis o set policies i em pegaven als testicles i a la boca'.\nDijous, 23 de febrer. Continuen les concentracions de suport en moltes ciutats i viles, com ara Alacant, Alcoi, Alzira, Betxí, Cocentaina, Muro...\nDivendres, 24 de febrer. Sueca s'afegeix a les concentracions. Alumnes de l'IES Joan Fuster tallen la carretera de davant del centre contra les retallades. La guàrdia civil hi intervé i, després d'uns moments de tensió i empentes, s'emporta dos professors a la caserna per identificar-los. Mentrestant, a l'IES Lluís Vives, una cadena humana envolta el centre en senyal de suport de la societat a la comunitat educativa.\nEl 25 de febrer Alacant, Castelló i València viuen grans manifestacions contra les retallades del consell, que també havien motivat les protestes estudiantils. La tensió viscuda durant aquests de dies comença a minvar, i un any després s'ha traduït en desenes d'expedients sancionadors contra els manifestants i una dotzena de denúncies per lesions a la policia.\nDemà, 15 de febrer de 2013, el primer aniversari de la Primavera Valenciana es commemorarà amb un gran concert solidari al Palau de Congressos de València, que servirà per pagar les despeses judicials d'una part dels afectats. VilaWeb l'emetrà en directe.


Raül Ferré acaba en segona posició a la 47a Pujada de Chantada\nActualitzada 02/08/2021 a les 07:15\nRaül Ferré (Silver Car CS) va finalitzar en segon lloc la 47a edició de la prestigiosa prova de la Pujada de Chantada, a Lugo, prova puntuable per al Campionat d’Espanya de Muntanya. L’asturià Javi Villa, als comanaments d’un BRC BR53, va aconseguir el triomf davant del pilot andorrà, que va acabar a només 0”3 del guanyador. Ferré va explicar que “hem fet un carrerón, la veritat, i estem molt contents de l’evolució, ja que en l’anterior cursa estàvem a 0,5 segons de Villa i ahir a 0,3”. A més, l’andorrà va fer el mateix temps que Andrés Vilariño, que té el rècord de la pujada. El podi el va completar Adrián Rozados.\nEn categoria III la victòria va ser per a Edgar Montellà. L’andorrà, pilotant un Silver Car S3, va superar per poques centèsimes de segon el segon classificat, Garikoitz Flores amb el seu Talex M3, mentre que Mario Asenjo va finalitzar la prova en tercera posició.\nNo és Pujada DE Chantada, és Pujada A Chatada.


LIQUID DRONE | cfreet\nEspectacle de música i llum\nEncàrrec: Museu de l'aigua pels 225 anys de la construcció del dipòsit del Pla de l'aigua.\nEstrena el 2 de desembre de 2017 al Dipòsit del Pla de l'aigua de Lleida.\nActuació el 15 de maig de 2018\nMúsica x Arquitectura 2018. 48H Open House Barcelona.\nEls músics del Col·lectiu Free’t proposen una experiència acústica única, amb una atípica formació pensada i dissenyada especialment per arquitectures i espais amb molta ressonància. El projecte es va estrenar al Dipòsit del Pla de l’Aigua de Lleida, en el 225 aniversari de la seva construcció el passat desembre de 2017.\nEl fenomen de la música drone està experimentant una renovada empenta en els darrers anys. Sota aquesta nomenclatura s’engloben propostes sonores que consisteixen en mantenir diverses notes, acords, masses sonores o textures al llarg del temps. La música Drone es caracteritza per l’absència de patrons rítmics. Fluxos sonors de progressiva intensitat on es desenvolupen canvis de narrativa a nivell micro (textures, timbres, etc.) esteses en temps molt llargs.\nEl grup realitzarà un drone basat en material sonor organitzat prèviament i que anirà modificant-se molt lentament a partir de la direcció de l’Arnau Millà, director de Col·lectiu Free’t. Una proposta que està pensada per mimetitzar-se amb l’espai on es durà a terme; ser una presència tan real com els murs, les columnes i el sostre del dipòsit, una massa sònica imponent i aclaparadora que atrapa, envolta i inunda als oients que s’hi vulguin submergir.


España / Cataluña / El Borràs\nLlegada al El Borràs\nSalida del El Borràs\nEl Borràs és una antiga colònia industrial fundada al darrer quart del segle XIX dins del terme de Castellbell i el Vilar (Bages), a l'esquerra del riu Llobregat, que funciona administrativament com a cap del municipi. És situada a 188 m d'altitud, sota el turó del Vilar, a 1 km aigua avall del Burés i al nord-oest de la Bauma.\nLa colònia Borràs va sorgir entorn de la fàbrica de filats i teixits de cotó que hi va aixecar entre el 1872 i el 1875 el manresà Ignasi Borràs i Pons, fill de l'industrial Oleguer Borràs i Castelltort, que havia iniciat les activitats industrials el 1835; els Borràs tenien fàbriques a Manresa i a Sant Joan de Vilatorrada. Després de diverses vicissituds, el 1972, aprofitant el pla de reconversió del sector tèxtil, sorgeix Torcidos Ibéricos S.A., que manté la tradició del tèxtil al poble fins al 2003, any en què va tancar les portes definitivament.


El deute de les llars, empreses, bancs i governs de tot el món se situa en 216,7 bilions d'euros - Diari de Girona\nLa xifra del segon trimestre s'ha reduit en 1,3 bilions gràcies al menor endeutament dels executius i el sector financer de les economies avançades. Els experts adverteixen que els països emergents s'enfronten a un exigent calendari de venciments\n01·12·18 | 00:19\nEl deute de les llars, empreses, bancs i governs de tot el món se situa en 216,7 bilions d'euros madrid\nEl deute de llars, empreses, bancs i governs de tot el món sumava al final del segon trimestre de 2018 un total de 216,7 bilions d'euros, lleugerament per sota del rècord establert en els tres mesos anteriors, després de reduir-se en 1,3 bilions d'euros, segons les dades recopilades per l'Institut Internacional de Finances (IIF). Aquest modest descens de l'apalancament global durant el segon trimestre va estar protagonitzat pel menor endeutament dels governs i el sector financer a les economies avançades, mentre en els mercats emergents de deute va seguir incrementant-se, tot i que a menys ritme que en els tres primers mesos de l'any. No obstant això, en comparació amb el segon trimestre de l'any passat, el deute mundial va augmentar en 14,4 bilions d'euros, un 7,2% més.\nDel conjunt del deute mundial comptabilitzat al segon trimestre, el 24,2%, uns 52,4 bilions d'euros corresponien al sector financer, mentre que l'endeutament públic sumava 57,9 bilions d'euros, el deute empresarial 65,7 bilions d'euros i el de les famílies 40,7 bilions d'euros. D'aquesta manera, el deute global excloent al sector financer sumava 164 bilions d'euros fins al juny, xifra que representa un increment de 26 bilions d'euros des que la Reserva Federal dels EUA va començar a pujar els tipus al desembre de 2015, el que suposa una significativa acceleració en el ritme de palanquejament respecte del trienni anterior, quan el volum de deute només es va incrementar en 0,87 bilions d'euros.\nEn les economies avançades, el deute es va situar al segon trimestre en 154,3 bilions d'euros, un 4,3% més que un any abans, amb un augment interanual del 4,6% del deute de les llars, fins als 30 bilions d'euros i del 5,2% en el cas de les empreses, fins als 37 bilions d'euros, mentre que al sector financer el deute sumava 42,9 bilions d'euros, un 2,9% més, i un 4,1% en el sector públic, fins als 44,3 bilions.\nEn el cas de les economies emergents, el deute arribava a meitat d'any als 62,3 bilions d'euros, un 15,4% més que un any abans, amb un increment del 18,4% del deute de les llars, fins als 10,7 bilions, mentre que la de les empreses va augmentar un 16%, fins als 28,6 bilions d'euros.\nEl sector financer dels països emergents acumulava en finalitzar el segon trimestre de l'any un deute de 9,5 bilions d'euros, un 12,5% més que un any abans, mentre que el palanquejament dels governs sumava 13,6 bilions d'euros.\nAvís dels analistes\nEn aquest sentit, els analistes de l'IIF adverteixen que els països emergents s'enfronten a un exigent calendari de venciments, ja que més de 3,5 bilions d'euros en bons i préstecs sindicats venceran a finals de 2020 i voltant un terç d'aquesta xifra correspon a deute en divises.


09 d'abril del 2020\nATECA escriu una carta oberta a l’Ajuntament amb propostes per pal·liar els efectes de la COVID-19\nLa concessió de llicències públiques, l’ajornament de tributs municipals o la subvenció dels casals d’estiu són algunes de les peticions formulades\nL’Associació Turística d’Empresaris i Comerciants d’Altafulla (ATECA) ha proposat diferents mesures per pal·liar els efectes negatius que la crisi per la pandèmia del coronavirus esta produint al municipi. Ho ha fet a través d’una carta oberta a l’Ajuntament d’Altafulla, on es demana que es doni una resposta urgent a les demandes que hi plantegen.\nDes d’ATECA es proposa, entre d’altres, que es destini el superàvit municipal a reforçar la lluita contra la pandèmia. I també apunten a la necessitat de comprar i realitzar tests de salut a la població per conèixer de primera mà l’abast i l’impacte del virus a Altafulla. El president de l’associació, Josep Maria Lloret, ha explicat que una altra de les demandes de l’entitat és que l’administració proporcioni les proteccions bàsiques per als comerços.\nFacilitar la concessió de llicències públiques, garantir la continuïtat de tots els contractes públics o retornar la taxa de terrasses a tots els establiments afectats pel cessament de l’activitat són altres propostes que l’associació apunta.\nPel que fa els impostos, ATECA demana que el consistori posposi a 3 mesos el termini per pagar, recórrer o sol·licitar la devolució de tots els tributs municipals i que es realitzin plans individualitzats d’ajornament o fracció dels tributs per ciutadans i empreses d’acord amb cada situació.\nRespecte als ajuts per les famílies, l’associació altafullenca proposa la suspensió immediata dels pagaments de les escoles bressol i de música, reduir al 50% els abonaments de les piscines municipals i subvencionar el casal d’estiu per als infants.\nJosep Maria Lloret, president d'ATECA\nVisites a la Vil·la romana dels Munts\nInstal·lacions obertes de dimarts a diumenge\nMés informació a www.mnat.cat\nReserves a l'Oficina de Turisme d'Altafulla i al 977 651 426\nTaller d'alimentació terapèutica\nCada dijous a les 18:00h. a la sala Teresa Manero\nInformació i inscripcions a mriambau@altafulla.altanet.org


El 48% dels càncers de coll els causa el virus del papil·loma humà (VPH). Així ho afirma la Societat Espanyola d'Otorrinolaringologia i Cirugia de Cap i Coll (SEORL-CCC), que, a més, assegura que les xifres s'han disparat en els últims anys a causa dels canvis en els hàbits sexuals.\nFa una dècada que augmenten aquests casos\nJa ho pronosticava un informe publicat pel British Medical Journal l'any 2010: el nombre de casos d'aquest tipus de càncer està relacionat de forma directa amb l'auge de la pràctica de sexe oral sense preservatiu. I, des d'aleshores, les xifres han anat escalant.\nLes dades es veuen, a més, recolzades per l'evidència mèdica: el tumor de coll és el sisè més diagnosticat a Espanya. Cada any es detecten 17.000 nous casos de càncer de cap i coll; i un de cada cinc es troben a la faringe, segons afirma Carlos Marín, el portaveu de la SEORL-CCC.\nQuè provoca aquesta situació?\n"Abans aquest tipus de tumors es relacionava amb el consum d'alcohol i tabac", comenta Martín. Però, ara, els canvis en les tendències sexuals dels últims anys són el factor més rellevant que causa aquesta malaltia: es comença abans a tenir sexe, es tenen més companys de llit per persona, i això posa el virus del papil·loma sobre la taula.\nPablo Parente, membre també de la SEORL-CCC, afegeix que hi ha un gran desconeixement de la població respecte a la relació entre aquest tipus de càncer i el VPH (per exemple, als Estats Units el 70% dels ciutadans desconeix el vincle). I va més enllà: vaticina que, en els pròxims anys, les xifres d'aquests casos augmentaran.\nLa solució recau en la tecnologia\nEl creixement en el nombre de tumors provocats pel papil·loma comporta que es requereixin noves eines per curar-los, i l'evolució tecnològica és clau per fer avenços en aquest camp i millorar les tècniques i els procediments quirúrgics.\nLes noves eines no arriben a tothom\nParente denuncia que els nous equipaments d'alta generació no arriben a tot arreu. "Tenen un cost molt gran i requereixen una gran inversió per part de les administracions públiques", assegura.\nI és que, segons el secretari general de la SEORL-CCC, Raimundo Gutiérrez "a l'Estat existeixen de 46 unitats que compten amb la nova tecnologia robòtica". L'expert denuncia, però, que només una part d'aquests es troba als hospitals públics, i molts no s'utilitzen en otorrinolaringologia i cirurgia de coll i cap, sinó en intervencions urològiques.\nUn noi fereix tres persones amb un ganivet en un robatori violent al Poblenou\nUn universitari se suïcida el dia de la seva graduació per no haver acabat la carrera


The Absent-Minded Professor - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\npel·lícula de 1961 dirigida per Robert Stevenson\nThe Absent-Minded Professor és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Stevenson, estrenada el 1961, basada en la novel·la A Situation of Gravity de Samuel W. Taylor.\na partir d'una història de Samuel W. Taylor\nMedfield College (en) i Washington DC\nOscar als millors efectes especials (1962)\nLa pel·lícula ha donat lloc a una continuació titulada Son of Flubber (1963), i dos remakes. El primer és un telefilm de Walt Disney Television The Absent-Minded Professor (1988) després Flubber (1997), estrenada en el cinema., Leonard Maltin, John West\nNed Brainard, professor de ciències al liceu de Metfield, és un buscador i inventor empedreït. Les seves recerques per inventar una nova matèria l'absorbeixen tant que oblida anar al seu propi matrimoni per tercera vegada, cosa que exaspera la seva promesa Betsy Carlisle.\nDesprés de l'explosió del seu laboratori, del qual resulta indemne, s'adona que ha desenvolupat una nova substància: El Flubber . Aquesta matèria té la propietat fantàstica de guanyar energia i moviment al menor contacte amb una superfície sòlida.\nEncantat de la seva invenció, Brainard la posarà a disposició per tal de resoldre tots els problemes que troba, entre altres :\nRedaurar el blasó de l'equip de basketball de Metfield, en un partit on el terme "sabates amb molles" agafa tot el seu sentit.\nVolar amb el seu vell Ford T per desfer-se del seu rival amant i reconquerir la seva promesa.\nDesbaratar els plans d'Alonzo P. Hawk, industrial que intenta robar el flubber pel seu benefici personal i al fill Biff del qual Brainard ha suspès en el seu examen de ciències.\nFred MacMurray: Prof. Ned Brainard\nNancy Olson: Betsy Carlisle\nKeenan Wynn: Alonzo P. Hawk\nTommy Kirk: Bill Hawk\nEd Wynn: cap bombers\nLeon Ames: President Rufus Daggett\nWally Brown: Coach Elkins\nAlan Carnery: first referee\nElliott Reid: Prof. Shelby Ashton\nEdward Andrews: Secretari de defensa\nDavid Lewis: General Singer\nJack Mullaney: capita de les Air Force\nBelle Montrose: Mrs. Chatsworth\nForrest Lewis: Oficial Kelly\nJames Westerfield: Oficial Hanson\nNed Wynn: jove\nGage Clarke: Reverend Bosworth\nAlan Hewitt: General Hotchkiss\nRaymond Bailey: Almirall Olmstead\nWendell Holmes: General Poynter\nDon Ross: Lenny\nCharlie Briggs: Sig\n1962: Oscar a la millor fotografia per Edward Colman\n1962: Oscar a la millor direcció artística per Carroll Clark, Emile Kuri, Hal Gausman\n1962: Oscar als millors efectes visuals per Robert A. Mattey, Eustace Lycett\n1962: Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Fred MacMurray\n↑ 1,0 1,1 (anglès) Dave Smith, Disney A to Z: The Updated Official Encyclopedia\n↑ 2,0 2,1 (anglès) Leonard Maltin, p.185.\n↑ (anglès) John G. West, The Disney Live-Action Productions, p.93.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=The_Absent-Minded_Professor&oldid=25177089»\nDarrera modificació: 6 oct 2020 a les 14:59\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 oct 2020 a les 14:59.


El Fiscal demana una multa de 600 euros al republicà Jaume Colomer y demana l’absolució de Josep Anglada\nMartes, 10 Marzo 2020 08:46\nAnglada: “l’Ajuntament no es va atrevir a denunciar-me per considerar que tot havia estat una conxorxa del podemita Sr. Martí per desprestigiar-me a mi”.\nEl jutge ha deixat vist per a sentència el judici per un delicte lleu de lesions que ha enfrontat aquest dilluns tres exregidors de l'Ajuntament de Vic pels fets que van succeir el juliol de 2017 durant els cinc minuts de silenci que es va convocar en suport a les víctimes dels atemptats de Barcelona i Cambrils\nD'una banda, hi havia la denúncia de Josep Anglada (Plataforma Vigatana) contra el podemita Arnau Martí i Jaume Colomer (ERC) i també la de Martí contra Anglada pel presumpte cop de puny que va rebre a les costelles. Després de les declaracions de tots tres, on Martí i Colomer s’han negat a contestar a les preguntes de la part acusadora, el fiscal només ha apreciat “un delicte lleu de lesions per part de Colomer a Anglada i li demana 600 euros”.\nAlguns ciutadans van cridar perquè els retiressin i els regidors Arnau Martí i Jaume Colomer, es van posar davant per tapar-los. Anglada va voler seguir mostrant el seu cartell i Colomer li va prendre el paper. El llavors regidor de Plataforma Vigatana va intentar recuperar-lo i es van viure moments d'empentes i estira-i-arronsa amb Colomer i Arnau Martí. Els tres han decidit declarar davant el jutge, Anglada i Martí en condició de denunciant i denunciat. A preguntes del fiscal, Anglada ha negat haver mantingut contacte físic amb Martí i haver-li donat un cop de puny. De Colomer, Anglada ha dit que durant l'incident li va dir que "l'hostiaria". L'exregidor de Plataforma Vigatana ha denunciat que no va poder exercir el dret a la llibertat d'expressió, ja que no li van deixar mostrar cartells amb el símbol de prohibició de mesquites i el lema "Fora jihadistes de Catalunya".\nDesprés del visionat del vídeo a la sala, les parts –menys la defensa d'Anglada- i també el jutge han resolt que no era necessari que els testimonis que hi havia citats finalment declaressin. El jutge ha dit que tenia prou informació per decidir. El ministeri fiscal ha demanat 600 euros a Colomer per un delicte lleu de lesions a Anglada i l’absolució d’aquest per considerar que únicament es va dirigir a Martí per recuperar el cartell que aquest li havia arravatat a la seva senyora . De la seva banda, l'advocada d'Anglada ha volgut introduir els delictes d'odi i de coaccions contra la llibertat d'expressió durant el procediment de les qüestions prèvies, però el jutge de moment no ho ha acceptat. Les penes a què s'enfrontarien els acusats podrien anar fins als cinc anys de presó. L'advocada ha explicat que si no s'accepten aquests motius durant aquest judici, no renuncien a denunciar-ho per aquesta via més endavant.\nEn declaracions als mitjans de comunicació, Anglada que s’ha mostrat satisfet de com a transcorregut el judici, ha celebrat que “el Fiscal demanés la seva absolució d’unes agressions contra Arnau Martí que mai havien existit, i els 600 euros de multa per l’actual Gerent del Consell Comarcal d’Osona, el republicà Jaume Colomer, per un delicte de lesions”. Anglada que també s’ha mostrat sorprès del perquè l’Ajuntament finalment no va presentés cap denuncia contra ell tal com havia anunciat, ho atribueix a que “un cop vistes les imatge enregistrades per les televisions locals, l’Ajuntament no es va atrevir a denunciar-lo per considerar que tot havia estat una conxorxa del podemita Sr. Martí per desprestigiar-lo a ell”. Finalment, el president de Som Identitaris ha volgut deixar cal que“quan un no té res amagar no té perquè negar-se a contestar a les preguntes de l’advocada de la part contraria com ha estat el cas de Martí y Colomer”.\nVic, 10 de març de 2020\nLa Vanguardia, 09/03/202; Visto para sentencia el juicio por el rifirrafe entre Anglada y dos ediles de Vic\nNació Digital, 09/03/2020; Vist per sentència el litigi entre Anglada i dos exregidors de Vic per un delicte lleu de lesions\nEl 9 Nou, 09/03/2020; Judici pels incidents a Vic durant el minut de silenci pels atemptats de Barcelona i Cambrils\nAldia.cat, 09/03/2020; Vist per sentència el litigi entre Josep Anglada i dos exregidors de l'Ajuntament de Vic per un delicte lleu de lesions\nEl Món, 09/03/2020; El fiscal només demana una multa de 600 euros a Jaume Colomer pel contacte físic amb l'exregidor de Plataforma Vigatana\nEl Punt Avui, 09/03/2020; Vist per sentència el litigi entre Josep Anglada i dos exregidors de l’Ajuntament de Vic per un delicte lleu de lesions\nCanal Taronja, 10/03/2020; Vist per sentència el litigi entre Anglada i dos exregidors de l’Ajuntament de Vic\nVisto 2785 veces\tModificado por última vez en Martes, 10 Marzo 2020 18:00\nMás en esta categoría: « Josep Anglada, sobre la alcaldesa de Vic, en «Alt News»: “Esta sinvergüenza me llamaba racista y me acusaba de romper la convivencia”\tJosep Anglada responde a Joan Coma, el edil independentista de Vic que pidió toser a los militares para contagiarles: “Se tiene que ser muy hijo de puta para decir estas barbaridades” »


Guiding tours in Nairobi - Centre d'ajuda d'Airbnb\nEn quins casos es considera que exerceixo l’activitat de guia turístic?\nLa Llei de Turisme del 2011 regula una àmplia gamma d’activitats i serveis turístics, en la qual s’inclouen els operadors turístics, els organitzadors de safaris, les empreses que ofereixen viatges en embarcacions i els guies turístics. Podràs trobar una llista completa amb totes les activitats regulades a la secció 9 d’aquesta llei.\nPer oferir els meus serveis com a guia turístic, he de registrar-me o sol·licitar una llicència? Quin procediment he de seguir?\nSi l’activitat que ofereixes es menciona en aquesta llei, hauràs de sol·licitar una llicència a les autoritats reguladores en matèria de turisme. Podràs trobar més informació sobre el procediment que has de seguir, si fas clic aquí.\nSi no tens molt clar si l’activitat que duus a terme correspon a alguna de les que recull aquesta normativa, serà millor que contactes amb les autoritats locals.\nAixí mateix, has de tenir en compte que l’incompliment d’aquesta legislació pot castigar-se amb multes i inclús penes de presó.\nSi vols oferir menjar o begudes alcohòliques a l’experiència, o la faràs conjuntament amb altes activitats, és possible que hagis de complir normes addicionals. Et recomanem que consultis els materials informatius sobre els requisits per obtenir llicències per activitats específiques, que investiguis i que consultis les autoritats del comtat de Nairobi si tens dubtes.\nTambé és bona idea que consultis els materials disponibles per comprovar si exerceixes una activitat com a empresa. En cas de dubtes, serà millor si consultes el teu assessor fiscal o financer per obtenir més informació.\n*Airbnb no es fa responsable de la fiabilitat o veracitat de la informació que figura als llocs web que s'indiquen (inclosos els enllaços a pàgines amb documents legislatius o normatius). Airbnb no té cap control sobre les accions o actituds dels amfitrions i s'eximeix de tota responsabilitat referent a aquest aspecte. Si els amfitrions no complissin amb les seves obligacions, podríem suspendre la seva activitat i inclús eliminar-los de la comunitat.


Amèrica Llatina: Governs anti-socials i estabilitat -@RevistaTreball\nAmèrica Llatina: Governs anti-socials i estabilitat Revisat per Revista Treball a oct. 31 . A principis del segle XXI es va succeir a gairebé tot Amèrica Llatina l’arribada al poder de governs d’esquerra i a aquest fenomen –sense precedents des de la r A principis del segle XXI es va succeir a gairebé tot Amèrica Llatina l’arribada al poder de governs d’esquerra i a aquest fenomen –sense precedents des de la r Rating: 0\nEsteu aquí: Home » Internacional » Amèrica Llatina: Governs anti-socials i estabilitat\nAmèrica Llatina: Governs anti-socials i estabilitat\nPublicat per: Salvador Martí Data: 31 octubre 2019 A: Internacional, Portada | Comentaris : 0\nA principis del segle XXI es va succeir a gairebé tot Amèrica Llatina l’arribada al poder de governs d’esquerra i a aquest fenomen –sense precedents des de la reinstauració de les democràcies a la regió– se’l va batejar com l’ “onada rosa”. No se li va dir “vermella” perquè entre els nous governs progressistes hi havia de tot: des de socialdemòcrates moderats fins als qui es proclamaven marxistes. Però avui això ja és història. Actualment a Amèrica Llatina hi queden pocs governs que es diguin d’esquerres, aquests són l’Uruguai (pendent d’eleccions), Mèxic –que sempre obeeix a dinàmiques contracícliques- , Veneçuela (en col·lapse), Nicaragua (en plena involució i deriva autoritària) i Bolívia (on després de les eleccions del passat diumenge 20 d’octubre Evo Morales sembla eternitzar-se). És cert que hi ha altres governs que van començar dient que eren progressistes moderats, com els de Costa Rica, Equador i El Salvador, però ja fa temps que tots ells han impulsat polítiques neoliberals.\nAixí doncs, està clar que a la regió ha arribat una altra onada: la dels governs de dretes que no dissimulen la seva condició ni la seva ideologia. L’elecció de Jair Bolsonaro és la mostra que es consolida el fenomen. Avui Brasil, Xile, Argentina, Paraguai, Perú, Equador, Colòmbia, Panamà, Hondures i Guatemala tenen governs de dretes que no només impulsen polítiques neoliberals, privatitzen recursos i fan retallades als serveis públics, sinó que també protagonitzen discursos intransigents de mà dura i no respecten els contrapesos institucionals en nom de l’eficàcia política i la lluita contra el crim.\nEl que està passant en l’actualitat s’assembla al passat: ara fa 30 anys, quan es van re-democratitzar els règims i es van inaugurar governs de transició aquests van ser ocupats per líders i per formacions de dreta i centra-dreta. Però hi ha quelcom diferent: abans la dreta i el centre-dreta que va arribar al poder s’adheria i defensava els ideals liberals i humanistes, i era respectuosa (com a mínim verbalment) amb les institucions i les garanties als drets humans, perquè en el passat immediat les seves societats havien experimentat l’horror i la crueltat dels règims dictatorials. Uns règims que havien exercit el poder de forma cruel i despòtica, i que havien empresonat, segrestat, torturat i fet desaparèixer centenars i milers de ciutadans.\nAvui la “nova dreta” no diu ni pensa el mateix. Just al contrari: sembla no tenir massa remordiments pel que va passar a Amèrica Llatina durant els anys foscos dels règims militars i fins i tot treu pit i es vanta de que si calgués els seus governs tornarien a assassinar, violar i reprimir… A la vegada que posen en venda recursos que són patrimoni de la humanitat com ara rius, selves, biodiversitat i jaciments de tot tipus.\nUna mostra d’aquest fet és el discurs que ha construït Bolsonaro al llarg de la seva campanya electoral i durant el seu primer any de període de govern. Un discurs que ha estat la màxima expressió de la incorrecció política, doncs s’ha basat en l’insult als adversaris polítics i el menyspreu a les institucions democràtiques, a la vegada que ha realitzat proclames racistes, masclistes i homòfobes, amanides amb recurrents apologies al terrorisme (d’Estat, és clar) i a l’aporofòbia.\nPerò el cas de Brasil no és l’únic. A Xile el govern de Piñera també ha impulsat polítiques d’ajust i ha incrementat els preus de béns i serveis bàsics. Aquestes mesures, molt regressives, han anat acompanyades de declaracions despectives i prepotents per parts del propi president i dels seus ministres. Un exemple el va donar un ministre que va insinuar que el poble no es podia queixar per la pujada del preu del pa, perquè s’havia de tenir en compte que el preu de les flors havia baixat. Aquestes declaracions són un botó de mostra de la manca de sensibilitat d’un govern que representa als sectors més poderosos del país. Però, com tothom sap, la decisió d’incrementar el preu del bitllet de metro de Santiago de Xile en 30 pesos va suposar també una espurna que va mobilitzar als estudiants i a grans col·lectius. La reacció a aquestes mobilitzacions va ser la repressió policial i, posteriorment, la declaració del toc de queda, delegant l’ordre públic de cada regió a l’autoritat militar de la zona. El balanç d’aquesta operació va ser més de 18 morts i centenars de ferits i detinguts, uns fets que recorden els anys nefastos del règim de Pinochet. La sentència amb la que el president Piñera va justificar aquesta mesura va ser la de que “Xile estava en guerra davant d’un enemic poderós”. Davant d’aquesta declaració molts xilens es van preguntar si el govern estava en guerra contra els pobres, ja que tothom sap que no ho està contra la pobresa.\nPerò -com s’ha dit- no només els governs de Xile i Brasil han mostrat l’escarni i la conflictivitat que suposen els “nous” governs de la dreta a la regió. També a molts altres països -com ara l’Argentina, Equador, Perú, Hondures, Veneçuela o Colòmbia- el descontent s’ha transformat en protestes. La recepta ja coneguda d’implementar polítiques d’ajust, amb mesures com la liberalització dels contractes laborals, les retallades a la despesa pública, l’acomiadament de funcionaris, les rebaixes fiscals a les grans empreses, i la pujada de preus de béns bàsics i del combustible són un còctel terrible per a l’estabilitat de la regió.\nDurant el cicle polític anterior -el de l’”onada rosa”- els governs van poder pujar els impostos a les exportacions, recuperar els subsidis, impulsar plans econòmics contra la pobresa, crear programes de polítiques socials focalitzades, i generar pactes i consensos amb organitzacions socials. Avui però, l’arribada de la dreta i la fi del cicle del boom de les commodities tot és més difícil. D’una banda la situació econòmica és de recessió i, per l’altra, els nous governs no tenen cap voluntat política d’acotar els guanys a les grans empreses. Avui es torna a fer polítiques on tots els costos recauen en els més febles de la societat en el continent més desigual del món.\nPer als coneixedors de la història recent d’Amèrica Llatina aquesta etapa sembla un “déjà vu” que recorda la darrera dècada del segle XX, en la qual la regió va patir un espiral d’inestabilitat provocat per polítiques neoliberals, protestes, repressió i presidents fugaços. No sabem encara si les protestes contra Piñera a Xile i la derrota de Macri a l’Argentina són una modificació de la tendència o un “punt i segui” d’una allau de governs anti-socials.


2017/2017_06_15_Ou_com_balla_Camil.jpg dijous, 15 de juny de 2017\nAl Guinardó trobem un dels ous com balla més significatius de la ciutat. El que preparen els usuaris del Taller Escola Sant Camil per celebrar el dia de Corpus. Són persones amb discapacitat intel•lectual que han construït un brollador als Jardins de la Casa de Repòs de Sant Camil. L’han fet amb materials plàstics recuperats. Els alumnes del Centre d’Educació Especial Mare de Déu de Montserrat s’han unit a la festa oferint un concert de coral amb cançons de diversos autors que han servit per entrar en calor i ambientar la festa. Fa més de 20 anys que des del Taller Escola Sant camil organitzen aquest acte tradicional del dia de Corpus amb la voluntat d’obrir-se al barri.\n“És una eina més de la teràpia que nosaltres fem amb les persones del nostre centre ocupacional i a més a més és un punt de trobada amb altres entitats del districte com pot ser la coral de l’Escola Mare de Déu de Montserrat amb el seu grup de percussió o veïns i veïnes del barri.”


Les promotores del projecte – Activa't per la Salut Mental\n“Activa’t per la salut mental” és un projecte de la Federació Salut Mental Catalunya i la Generalitat de Catalunya, al qual s’hi ha incorporat posteriorment VEUS (Federació Catalana d’Entitats de Salut Mental en 1a persona) i compta amb la col·laboració del Departament de Benestar Social i Família, i diferents Diputacions. S’imbrica en una iniciativa del Departament de Salut en la Definició de la cartera de Serveis de Salut Mental i Addiccions i forma part ara del Pla Integral de Salut Mental que impulsa el Govern amb el sector de la salut mental.\nL’equip directiu del projecte el formen representants de la Federació Veus, del Departament de Salut, del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies, i de la Federació Salut Mental Catalunya.\nEl projecte aprofita l’experiència obtinguda de diversos recursos existents, entre ells el programa PROENFA de psicoeducació per a familiars elaborat per la Fundació Panacea, i serveis desenvolupats per la Federació Salut Mental Catalunya.\nAquestes bones pràctiques es consoliden en una única estructura sòlida o circuit, que permet una atenció integral.\nJunts per al desenvolupament d’un projecte de pilotatge que culmini en la consolidació d’un servei únic en la cartera de serveis


En literatura, la poesia (del grec ποίησις 'creació'; ποιέω 'crear) és l'art d'expressar, en paraules, el contingut espiritual propi, tradicionalment mitjançant mots disposats segons la mètrica. La poesia popular és la poesia creada pel poble per expressar la seva identitat, amb unes vivències elementals, i permanents, en les que es reconeix com a tal poble. És enquadrable com una «modalitat textual» –és a dir, com si fos un tipus de text–. També es diu poesia d'una obra en vers. Hi podem distingir les obres escrites en vers; i el conjunt d'obres poètiques d'un poeta, o de diferents poetes, produïdes en una època, una llengua determinada, un gènere, etc. Es diu poesia del contingut formós, o de la forma bella d'una obra literària. Tradicionalment, es distingeixen tres gèneres poètics: l'èp\nBiblioteca Pública Municipal Palau Comtal - Cocentaina\nUna amplíssima selecció de poemes de tots els temps, amb traducció a l'anglès de molts d'ells.\nNocions de mètrica catalana\nPàgina sobre mètrica catalana\nSelecció de poesia catalana d'Albert Folch\nEn literatura, la poesia (del grec ποίησις 'creació'; ποιέω 'crear) és l'art d'expressar, en paraules, el contingut espiritual propi, tradicionalment mitjançant mots disposats segons la mètrica. La poesia popular és la poesia creada pel poble per expressar la seva identitat, amb unes vivències elementals, i permanents, en les que es reconeix com a tal poble. És enquadrable com una «modalitat textual» –és a dir, com si fos un tipus de text–. També es diu poesia d'una obra en vers. Hi podem distingir les obres escrites en vers; i el conjunt d'obres poètiques d'un poeta, o de diferents poetes, produïdes en una època, una llengua determinada, un gènere, etc. Es diu poesia del contingut formós, o de la forma bella d'una obra literària. Tradicionalment, es distingeixen tres gèneres poètics: l'èpic, el líric i el dramàtic. Sense especificitat temàtica, la poesia moderna es defineix per la seva capacitat de síntesi i d'associació. La seva principal eina és la metàfora, és a dir, l'expressió que conté implícita una comparació entre termes que naturalment se suggereixen uns als altres, o entre els que el poeta troba subtils afinitats. Alguns autors moderns han diferenciat metàfora d'imatge, paraules que la retòrica tradicional emparenta. Per aquests autors, la imatge és la construcció d'una nova realitat semàntica mitjançant significats que en conjunt suggereixen un sentit unívoc i alhora diferent i estrany. El recull de diferents poemes o poesies s'anomena poemari. El Dia Internacional de la Poesia és el 21 de març. (ca)\nEn literatura, la poesia (del grec ποίησις 'creació'; ποιέω 'crear) és l'art d'expressar, en paraules, el contingut espiritual propi, tradicionalment mitjançant mots disposats segons la mètrica. La poesia popular és la poesia creada pel poble per expressar la seva identitat, amb unes vivències elementals, i permanents, en les que es reconeix com a tal poble. És enquadrable com una «modalitat textual» –és a dir, com si fos un tipus de text–. També es diu poesia d'una obra en vers. Hi podem distingir les obres escrites en vers; i el conjunt d'obres poètiques d'un poeta, o de diferents poetes, produïdes en una època, una llengua determinada, un gènere, etc. Es diu poesia del contingut formós, o de la forma bella d'una obra literària. Tradicionalment, es distingeixen tres gèneres poètics: l'èp (ca)


La Rosa Mestres Serret també es jubila! – Ajuntagent\nLa Rosa Mestres Serret també es jubila!\nAra ja ens hem posat al dia de les últimes jubilacions. Aquí tenim l'article sobre la celebració de la jubilació de la Rosa Mestres, al final es va deixar convèncer i va organitzar una petita trobada amb la seva colla de l'OMAP i persones de departaments veïns de la Casa... Clica, veuràs quin goig de fotos!\nLa Rosa Metres Serret, va començar a treballar a l’Ajuntament el 16 de setembre de 1974, com a encarregada d’ensenyament. El 29 de desembre de 1979 va ser nomenada funcionària amb la categoria d’auxiliar administrativa. Des de 1996 ha ocupat el lloc de treball de gestora a l’OMAP.\nA més, també ha col·laborat des del 1989 amb el seu suport tècnic-administratiu en els diferents processos d’eleccions municipals, autonòmiques, generals o europees.\nEl darrer dia de treball a la Casa, va ser el 27 de febrer de 2018, i va fer una trobada amb la gent de l’OMAP, i altres companyes i companys, per acomiadar-se. Es va fer a l’espai de l’Arxiu, aquí en tenim el document gràfic que va fer la Cristina López.\nDes d’aleshores fins al dia de la jubilació fa vacances, recupera hores, etc. Es jubilarà amb 65 anys el proper dia 7 d’abril.\nAutor Comunicació Interna Publicat el 1 març, 2018


Això és la guerra! | Hospitabulis\n« Fluorescent inici de curs\nSetembre 2, 2011 per hospitabulis\nL’article 169 de la Constitució estableix un límit processal temporal a la seva possibilitat de ser reformada. Diu exactament que no podrà iniciar-se una reforma del text en temps de guerra o de vigència dels estats previstos a l’article 116 del propi text, (d’excepció, d’alarma o de setge).\nPel què fa als estats previstos al 116, la cosa està clara. La pròpia Constitució els defineix i els regula. Però i l’estat de guerra? Ah, ves a saber. És un concepte indeterminat genèric, que no s’identifica amb cap dels estats descrits al text de la norma constitucional. I, per tant, es presta a interpretació.\nI aquí és on voldria anar a parar. El senyor Rajoy encara no fa un parell o tres de mesos defensava que “estamos en guerra en Afganistán” i el portaveu del PSOE, el senyor Alonso, (exministre de Defensa), el rebatia patèticament amb una disquisició semàntica que pretenia que el terme anglès war , (que el president Obama utilitza per referir-se al mateix conflicte), no té la mateixa connotació del terme castellà guerra. Ell preferia parlar de missió de pau, però al senyor Zapatero se li escapava que “esta misión la vamos a ganar”, com si les missions es poguessin guanyar o perdre. Les missions es compleixen o s’incompleixen, què caram!.\nDoncs bé, si estem en guerra, aquesta reforma express és inconstitucional, (al marge de totes les consideracions que hi vulgueu afegir de caràcter nacional, social, europeïsta, de participació ciutadana, etc…). Té nassos la cosa.\nI per si algú manifestés objeccions a la interpretació forçadeta del cas, sempre podriem pagar quatre duros a algun dels petits estats reconeguts per les NNUU, (jo què sé, alguna illa d’aquelles del Pacífic que només recordem a les inauguracions dels jocs olímpics), perquè ens declaréssin formalment la guerra. Si la tria del contrincant la fem bé, jo i tot m’apuntaria a una delegació que s’hi desplacés per negociar, -això sí, lentament -, la pau.\na Setembre 2, 2011 a 12:43 pm | Resposta Gerard\nMolt afinat, encara que guerres ni les de broma.\na Setembre 2, 2011 a 1:49 pm | Resposta Ectòrix\nCuriosa reflexió. Realment no hi havia pensat, en això de l’estat de guerra. Suposo que sí que és vertitt, però està clar que és una qüestió de sentiment de superioritat: si no ataquen Espanya, no és guerra.


"Castelló no te l'acabes."\nAutor de còmic i ilustració.\nEl meu pare tenia molt de gust per les frases fetes. Una de les que més repetia, sobretot quan s'acostava el període estival, era “amb les coses tan boniques que tenim a la nostra terra, qui necessita eixir de la nostra comunitat”.\nJo no sé si ho deia amb total convicció o era perquè les vacances familiars li isqueren més barates, ja que tenia quatre boques que alimentar. El cas és que la meua família va recórrer tots els racons de la Comunitat Valenciana, primer amb un Seat 600 de segona mà, en el qual viatjàvem atapeïts i suosos, i anys després amb un Ford Fiesta, una mica més ampli, però igual d'atapeïts i suosos, ja que carregàvem amb una intendència digna d'un cos d'infanteria.\nUna de les destinacions favorites del meu pare era la província de Castelló. La coneixia bé dels temps en què havia treballat com a xofer per a un empresari. Tan que sempre ens portava a algun lloc interessant. A un racó pintoresc del Maestrat, a algun bassal d'aigua cristal·lina on poder banyar-nos o a un poble que justament estava en període de festes quan el visitàvem.\nUna altra de les seues frases favorites era que com a casa no es menja en cap lloc. En defecte d'açò, si no es podia menjar a casa, llavors era la meua mare l'encarregada de preparar portaviandes amb tot tipus de menjar: truites, ensalada russa, fritada... Carregats com si fórem xerpes, recorde haver passat un dia agradable a Peníscola, jugant a ser el Cid Campeador entre les muralles de l'espectacular castell, amb un entrepà, no menys espectacular, per espasa.\nLa muntanya de Penyagolosa, les aigües de Montanejos... van ser unes altres de les nostres austeres excursions per la província de Castelló. Però, potser el record que guarde amb més afecte és el viatge que vam fer a Altura, on ens allotjàrem en el càmping, com no podia ser d'una altra manera viatjant amb el meu pare. Ens va comunicar a la família que anar de càmping era la millor forma de viatjar. De tal manera que va comprar una tenda de campanya a uns turistes belgues que tornaven al seu país, i amb ella ens vam anar d'acampada a Altura un plujós pont de Sant Vicent.\nNo recorde molt el que vam veure en aqueix viatge, però tenim unes fotos en el Salto de la Novia de Navajas, en la porta d'una església, al costat d'un pantà... Però, per algun motiu, aquells dies de pluja en el càmping d'Altura, amb la nostra recentment estrenada tenda de campanya de segona mà, se'm van quedar gravats en la memòria com un moment feliç.\nEn certa forma, d'adults, ens passem la vida intentant reviure aqueixos fugaços moments de felicitat de la infància.\nFa poc, ja sent pare, vaig decidir tornar de nou allí, possiblement a la recerca d'aquelles sensacions perdudes. Encara que reconec que m'he fet massa còmode i, esta vegada, el cap de setmana va ser sense tenda de campanya, sense nevera i sense entrepans.\nEns pujàrem a les bicicletes per a fer-nos una bona part de la Via Verda d'Ojos Negros. La ruta és el recorregut de l'antiga via fèrria per on es transportava el carbó des de la mina d'Ojos Negros fins al Port de Sagunt. En 2002 va ser transformada en una amable via verda que recorre paisatges plens d'encant, túnels excavats en la roca, estrets congosts, pinedes d'ombra fresca... La ruta està plena de vida i per ella transiten vells dels pobles veïns que amb el seu caminar accelerat semblen voler humiliar els ben equipats excursionistes. Per l'antiga via fèrria també et trobes amb tot tipus de ciclistes, i fins i tot genets trotant a lloms dels seus cavalls. La via verda, que és la més llarga d'Espanya, creua també diferents poblacions, que es converteixen en l'excusa perfecta per a fer una parada i reposar forces amb una bona olleta i unes figues albardaes per a postres.\nSens dubte la Via Verda d'Ojos Negros haguera sigut una excursió a la qual el meu pare ens hauria portat encantat. Encara que estic segur que, en lloc de tornar amb tren, com vam fer nosaltres ja cansats de no avançar amb les nostres bicicletes plegables de ciutat, ell ens hauria fet tornar pedalejant. Hauria tallat les nostres queixes amb alguna frase del tipus “el menjar senta millor després de l'esforç”.


Fica't | Servei d’acompanyament a paradistes Fica’t\nServei d’acompanyament a paradistes Fica’t\nFica’t estrena un nou servei molt peculiar i original per paradistes d’arreu de Catalunya. Si estàs pensant en ampliar la teva parada, en afegir noves gammes, en oferir més productes o simplement estàs col·lapsat i no saps cap a on tirar… Fica’t t’ajuda!\nEl servei consisteix en unes sessions de coach i de benchmarking de la mà de l’expert en Mercats Manel Rodríguez. A través de dues o tres sessions de la mà del Manel el paradista dissenya un pla d’acció de la seva parada.\nD’esquerra a dreta: Núria Tarrés (de Tarrés Bacallaners del Mercat de la Llibertat), Manel Rodríguez (cap de projectes de Fica’t), Ivet Parera (tècnica de mercats Ajuntament de Cardedeu)\nA baix: Mercè Mora (de la Paradeta de la Mercè al Mercat del Cardedeu)


El bloc de les Pinediques: de maig 2008\nMés fotos de les colònies de cicle mitjà i Flickr Map\nEls de tercer hem penjat noves fotos al Flickr de l'escola i també hi hem afegit els comentaris, si vols també pots fer-hi comentaris, com a tots els missatges del bloc de les Pinediques. A la part dreta del bloc veieu un mosaic molt bonic amb les fotos, us les poseu descarregar al vostre ordinador si voleu.\nTambé presentem una novetat que es diu Flickr Map on hi ha les nostres fotos, feu-hi una ullada!\nPublicat per Ceip Pinediques a divendres, de maig 16, 2008 0 comentaris\nFotos al Flickr de l'escola\nEls de quart hem fet els comentaris a les fotos que han penjat els mestres, no us ho perdeu!\nEnllaç del Flickr de l'escola\nPublicat per Ceip Pinediques a dimecres, de maig 14, 2008 1 comentaris\nVídeos de les colònies de cicle mitjà\nJa podeu veure uns quants vídeos de les colònies.\nPublicat per Ceip Pinediques a dimecres, de maig 14, 2008 0 comentaris\nTemes cicle mitjà, colònies, Vídeos\nEls alumnes de cicle mitjà vam anar de colònies esportives a Torroella de Montgrí en una casa que es diu La Garbinada. Ens ho vam passar d'allò més bé i properament penjarem en aquest bloc uns quants vídeos i moltes fotos.\nA la foto podem veure un grup d'alumnes preparant-se per l'activitat de caiac a la desembocadura del riu Ter.\nPublicat per Ceip Pinediques a dijous, de maig 08, 2008 1 comentaris\nMés fotos de les colònies de cicle mitjà i Flickr ...


Arranquen les obres d'urbanització del polígon industrial de la Creu de Porreres, que tendrà 31 parcel·les - Fora Vila\nEconomía, Infraestructures, Pla de Mallorca\nJa estan en marxa les obres d’urbanització del futur polígon industrial de la Creu de Porreres. Aquesta infraestructura, impulsada per l’IDI, donarà resposta a una reivindicació històrica del municipi, que no compta amb sòl industrial, fet que suposa que moltes empreses estiguin instal·lades en sòl rústic.\nEs preveu que les obres d’urbanització del polígon durin un màxim de dotze mesos i tenen un pressupost d’1,62 milions d’euros, dels quals la Conselleria de Transició Energètica, Sectors Productius i Memòria Democràtica, a través de l’IDI, n’aporta el 62%. La resta procedeixen dels membres de la Junta de Compensació. Una vegada finalitzada la urbanització s’adjudicarà l’obra d’electrificació i dotació dels espais lliures públics.\nEl vicepresident i conseller de Transició Energètica, Sectors Productius i Memòria Democràtica, Juan Pedro Yllanes, ha visitat aquest matí les obres d’urbanització del futur polígon.\nL’acte ha comptat amb la presència de la batlessa de Porreres, Francisca Mora; el director general de Política Industrial, Toni Morro; la directora gerent de l’IDI, Mariona Luis, i representants de la Junta de Compensació del polígon i de l’empresa constructora.\nEl vicepresident Yllanes ha destacat durant la visita que aquest polígon permetrà diversificar l’economia del municipi i generar llocs de treball estables i de qualitat. La infraestructura té 70.000 metres quadrats repartits en 31 parcel·les, de les quals l’IDI és propietari de 15, l’Ajuntament en té sis, i la resta de propietaris, deu. Està previst que l’IDI subhasti les parcel·les per posar a disposició de les empreses sòl industrial a preus ajustats i evitant especulacions.\nEl futur polígon de la Creu pal·liarà en part la falta de sòl industrial a Mallorca, una de les demandes de l’empresariat que assegura que aquesta manca de parcel·les i el preu elevat de les que queden dificulten l’accés de les empreses als polígons, tal i com es recull a l’Estudi de Sòl Industrial elaborat per l’IDI. Yllanes ha manifestat que «Mallorca compta amb 6,9 milions de metres quadrats de sòl industrial, però només un 14,47 % està disponible. Per aquest motiu, des del Govern es treballa per poder oferir a les empreses més sòl a preus assequibles, facilitar així el trasllat d’empreses a polígons i l’establiment de noves indústries al municipi».\nEl director general de Política Industrial, Antoni Morro, ha indicat que «el nostre objectiu com a Govern és crear les condicions idònies per al desenvolupament del nostre teixit productiu, de tal manera que pugui fer realitat els seus projectes d’implantació, creixement i/o expansió. Amb actuacions com la d’avui seguim demostrant que estam al costat del nostre teixit productiu, afavorint l’accés de les empreses i els emprenedors a sòl industrial públic i lliure d’especulació. A més de ser un pol d’inversió, el polígon permetrà atreure empreses ubicades dins el nucli urbà del terme municipal de Porreres i dels seus voltants cap a espais més compatibles amb la seva activitat, descongestionant així els centres urbans de tràfic rodat, renou i molèsties».


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - Les Coves de Serinyà tornen a obrir després d’haver de tancar a causa de les pluges\nA causa de l’episodi de pluges de dijous passat, l’espai va patir alguns desperfectes que van obligar a tancar les portes. I és que el riu Serinyadell va desbordar, inundant l’interior del paratge. Aquest excés d’aigua va malmetre considerablement els accessos a les coves. Així mateix, la pluja també va provocar que s’enfonsessin els marges del riu, provocant que la tanca perimetral del parc quedés malmesa.\nDesprés de gairebé una setmana ja s’han pogut arreglar els desperfectes i aquest dimecres ha tornat a obrir amb normalitat. Actualment, el Parc de les Coves es pot visitar durant el cap de setmana a les 11 i a les 12 del matí, que és quan es fan les activitats i vistes guiades. Entre setmana només es pot veure el parc amb reserva prèvia.\nDe cares al mes de desembre, el parc tancarà a partir del dia 17 i durant totes les festes nadalenques.


Del 23 al 24 de novembre aneu a jugar a les més de 550 taules a punt per a tota mena de jugadors!\nA qui no li agrada jugar? Jugar ens fa lliures, la nostra imaginació vola i dispara la nostra creativitat. Jugant, ens divertim i també aprenem. I Dau Barcelona vol reintroduir el joc a la nostra quotidianitat. I és que, aquest festival que ara celebra la seva vuitena edició, posa el joc al nivell del llibre i l'eleva a la categoria de cultura en majúscules. Organitzat per l'Ajuntament de Barcelona mitjançant l'Institut de Cultura de Barcelona, és un dels pocs festivals en la seva especialitat d'accès gratuït i que, a més, està pensat per ser gaudit en família. Perquè el joc és cultura, aprenentatge i ens fa créixer.\nLa Fabra i Coats acollirà més de 2.500 places per jugar simultàniament, aquesta vegada amb més espais. I, a què podreu jugar? Dau tindrà 'Jocs per a tothom', 'Partides gegants', jocs històrics increïblement versemblants d'Alpha Ares, espais pels més petits, tallers de creació de peluixos o de bridge, concursos interactius amb 'Kahoot' i fins i tot un Escape Room. A més a més, hi haurà activitats que s'expandiran més enllà de la Fabra i Coats, xerrades amb els creadors, tornejos i mercats de jocs de segona mà. I si us perdeu amb tantíssima oferta, no us preocupeu, perquè l'ONG 'Ayudar jugando' posarà a la vostra disposició a monitors distingibles per les seves samarretes de color carabassa que us orientaran i acompanyaran en allò que més us pot agradar. Ja sabeu a què voleu jugar?\nA més, el festival posa el focus en la creativitat dels jocs i també dels seus creadors: els autors, les editorials i els botiguers que fan possible que nosaltres puguem gaudir dels grans clàssics i de les últimes novetats del mercat. I no s'oblida de portar convidats de renom internacional, com Simone Luciani, i de valorar aquest món amb els premis Dau, pels millors autors dels jocs més espectaculars. Passeu i jugueu!


La custòdia compartida i Oltra - Levante-EMV\nlluís mesa 06.06.2016 | 04:15\nLa realitat de les famílies es caracteritza, cada vegada més, per la separació dels progenitors. És un fet al qual la justícia ha de buscar un orde que afavorisca els drets dels més indefensos. En eixe sentit, s´entén que l´aparició de la custòdia compartida com una manera de preservar la seguretat jurídica dels menors davant una separació. Significa que la no convivència dels adults no ha d´afectar els fills i les filles. Eixe principi explica que tinga una aplicació immediata pel benefici dels descendents.\nEsta reflexió ve al cas d´algunes intervencions que plantegen la custòdia compartida com una opció subjecta sols al mutu acord i que l´associen a plantejaments ideològics conservadors. Concretament ve referida a les línies d´Emilia Moreno que fa uns dies des d´este diari criticava la vicepresidenta del Consell Mónica Oltra perquè, segons ella, defenia el dret a la custòdia compartida forçosa. En eixa respectable opinió, era acusada la política de defendre postures patriarcals i aprofitava de pas per a qualificar l´esmentada normativa de masclista. És clar que els polítics tenen espais i mitjans suficients per a contestar les acusacions que se´ls llancen. Però com que eixe atac es pot generalitzar i significa una crítica a totes les persones progressistes favorables a la custòdia compartida i contràries a la vigència del patriarcat, no està de més reflexionar-ne.\nHi ha dos aspectes importants que es barregen sempre que s´analitza l´aplicació de la custòdia compartida: la vinculació amb la violència de gènere i l´assimilació amb la ideologia masclista. Pel que fa al primer punt és evident que uns dels problemes més greus que té la societat actual és l´agressió en la parella. Cal augmentar la normativa i els mitjans per a perseguir-la. Tot el que es fa és poc. Resulta evident que qualsevol persona que haja comés eixe tipus de delicte, presumptament o no, ha d´apartar-se del tractament ordinari que se li done relatiu a l´aplicació de la legislació familiar. No se li pot considerar capacitat per a educar els seus fills. Quan un maltractador exercix la custòdia compartida, la justícia està fallant perquè no ha detectat eixa situació i no tan sols perquè li la permet mantindre.\nEn segon lloc establir la sinonímia directa d´eixe dret amb el masclisme és injust. No es pot defendre hui en dia que la dona, sols pel fet de ser-ho, és la que ha de mantindre a casa els menors i assumir les tasques domèstiques i educatives de manera íntegra. Eixa defensa és masclista i cal lluitar contra ella entre els hòmens però també entre les dones. El pare s´ha de responsabilitzar, en igualtat de condicions, li agrade o no, de l´educació i del temps de cura del menor. No es pot defendre que un jutge puga sentenciar a un fill a una filla de tan sols un any a què no visca de per vida mai més amb el seu progenitor, sols perquè no hi haja mutu acord entre els pares. Qui ho ha patit en primera persona sap què vol dir.\nEn definitiva, s´ha d´entendre que la custòdia compartida no és un dret dels pares i mares ni una obligació forçosa dels adults. Es tracta d´un dret del menor que la justícia ha de preservar, sempre que no existisquen circumstàncies anòmales que ho impedisquen. La seua defensa o crítica va més enllà de posicions ideològiques conservadores o progressistes. Ni Mónica Oltra ni cap polític és més retrògrad per defendre-la. Cal respectar a ella i a les persones no conservadores que creuen en eixe dret del menor. No fem mai més d´este dret una guerra.


Crida a la participació en la sardana de Corpus d'aquest diumenge - Olot Televisió\nCrida a la participació en la sardana de Corpus d’aquest diumenge\nEl diumenge dia 7 de juny Olot celebrarà la festivitat de Corpus. Com és habitual comptarà amb la ballada de la sardana popular de Corpus a la Plaça Major acompanyada de la Cobla la Principal d’Olot. Tal com mana la tradició els gegants de la ciutat no es perdran la cita i ballaran a la plaça abans de la sardana. L’acte, que és obert a tothom, comparà amb la presència de diverses entitats de la ciutat. L’Ajuntament d’Olot ha volgut fer una crida a la participació.\n– Olot aporta joves incorporacions a la tradicional Sardana de Corpus\nGerard Pujol és el nou entrenador de l’Hoquei Olot, en substitució de Quim López\nL’estacionament en zona blava d’Olot ja es pot pagar a través d’una aplicació mòbil\nL’estacionament en la Zona Blava d’Olot ja es pot pagar amb el telèfon mòbil a través de l’aplicació Aparcare. L’Ajuntament d’Olot ha introduït aquest nou sistema de pagament que ja s’utilitza en ciutats com Lloret de Mar o Palamós i que manté…\nEl futur de Natalio a la UE Olot segueix a l’aire en ple mercat d’hivern\nRaúl Garrido, entrenador UE Olot: Natalio és un jugador que va tenir molt aparició els 10, 11 primer partits. Va tenir el seu moment, amb molt continuïtat, i ara li toca a altres jugadors, i el mercat està obert, perquè el club estudiï si pot fer alguna…\nEl Museu dels Sants d’Olot acollirà per primer cop una desfilada de moda per les Jornades Europees del Patrimoni\nAquest cap de setmana, Olot torna a sumar-se a les Jornades Europees de Patrimoni amb activitats gratuïtes a diferents museus de la ciutat al llarg de dissabte. Aquestes jornades, que se celebren a tota Catalunya des de 1991 i tenen l’objectiu d’apropar…\nEl Secretari General de CCOO imparteix una conferència sobre drets laborals a l’Institut Bosc de la Coma\nEl secretari general de Comissions Obreres a Catalunya, Joan Carles Gallego, va impartir ahir una conferència a l'Institut Bosc de la Coma, sobre els drets dels treballadors. Gallego va destacar la necessitat de sindicar-se per aconseguir de forma conjunta condicions…\nOlot és la segona ciutat de Catalunya amb menys atur però la regidoria afirma que cal millorar la qualitat del treball\nDurant el 2016, Olot ha reduït el nombre d'aturats en gairebé un punt i mig per cent, fins a les 1.615 persones en aquesta situació laboral. Això representa un 9'82% del global de població activa a la ciutat. La xifra situa Olot com la segona ciutat de Catalunya…


ENS FAN FORA…. | EL BLOC DE L'ADRIÀ\n← D’ON VENEN ELS INDEPES?\nTARONGES I TARONGERS →\nENS FAN FORA….\nPublicat el 19 de febrer de 2018 per aka61\nNingú em va dir que això de fer política municipal fos fàcil, ni molt menys em va dir ningú que seria d’allò mes gratificant i com una bassa d’oli. Si mes no, tenint en compte que allà pel 2015 em disposava a formar part d’un equip de govern d’un ajuntament altament endeutat. Entre els mes endeutats de tot el país.\nDesprés d’un llarg camí de tres anys, les primeres passes estaven fetes i tot plegat semblava que ens trobàvem en el bon camí i tot era possible. La feina, la gran feina realitzada per tècnics i tècniques municipals podia donar el seu fruit. Saber valorar i escoltar les opinions dels entesos i dels treballadors de la casa acostuma a ser de vital importància. Donar valor de les coses i els fets no significa deixar d’exigir i aquí ens trobàvem. Treballant colza a colza.\nNo ha estat fàcil i en els darrers mesos molt menys. El posicionament polític i les aplicacions de les mesures derivades del 155 i els partits que les recolzen, ens han portat cap un camí difícil. El distanciament era clar, però calia seguir endavant pel nostre poble i pels nostres veïns i veïnes, els veritables protagonistes del tot plegat. Cosa que no ho podem oblidar mai. Ens tombaren la moció a favor de la Plaça 1 d’octubre, retiraven la pancarta en defensa dels presos polítics, fins i tot la senyera malmesa de la façana no es restituïa.\nPerò no tots som iguals. No tots estem disposats a posar per davant els nostres valors i arriba un dia que t’aixeques i veus que, malgrat faltar 16 mesos, hi ha qui ja està en plena campanya electoral i s’oblida que ell no és el protagonista, malgrat que ho vol ser.\nLa definitiva i la que li ha fet perdre els papers fins el punt de fer-nos fora, ha estat la comissió informativa d’un Ple Extraordinari i Urgent en el que es volia aprovar la venda d’un terreny municipal. Una Comissió Informativa a la que ens presentàvem la gent d’Esquerra sense conèixer la informació. I això que estàvem a govern encara!!!!!!!!!!!!. I simplement la nostra resposta ha estat: “No podem votar a favor una cosa que no coneixem, ens hem de mirar la documentació ja que l’alcaldia no ha considerat oportú explicar-nos de que es tractava. Així que ens abstindrem”. Simplement perquè ens vàrem abstindré.\nI es que cal ser transparent i comunicatiu. La política no es un brindis al sol. El grup d’Esquerra sempre es prepara les seves intervencions. Sempre ens revisem els punts de les Juntes de Govern Locals, cosa que no poden dir altres. Perquè nosaltres som pencaires de mena i si fem les coses, les fem be. A la catalana.\nDoncs res, després de 43 anys treballant, em fan fora d’una feina. De fet ho he llegit al facebook perquè la persona que em fa fora no s’ha atrevit ni a donar la cara. Això és possible?. Doncs venint de qui ve, sembla ser que si. I es que, malgrat no tenir cap remuneració per la tasca de Regidor d’Esports i de Noves Tecnologies, per a mi era com la mena feina, em sentia com un company mes dels membres de l’ajuntament. Disposat a donar un cop de ma a qui ho necessites, però avui el senyor alcalde ha decidit fotrem fora. M’ha aplicat l’article 155.\nHo lamento pel meu poble, per la meva gent, per tots i totes els sesrovirencs i sesrovirenques. De tot cor, Sant Esteve Sesrovires no es mereix tornar a reviure temps passats però molt present. El perill de la disbauxa la haurem d’aturar entre tots.\nJo estic disposat a seguir endavant des d’on calgui i com calgui. M’estimo massa a la gent d’aquest poble com a donar-li la esquena a les primeres de canvi. Ara mes que mai, lluitaré per un poble que m’ho ha donat tot. Ni el caciquisme ni les ordres perquè aquí mano jo ho aconseguiran.


Vampbloc: El diari sobre els vampirs: Anne Rice: Els meus vampirs són seriosos, no com els de 'Crepuscle'\nAnne Rice: Els meus vampirs són seriosos, no com els de 'Crepuscle'\nA l'escriptora sud Anne Rice no li agrada el clan Cullen, ni la resta dels personatges de la història creada per la seva menys experimentada col•lega Stephenie Meyer en la saga Crepuscle. A la seva pàgina de Facebook, l'autora de Cròniques vampíriques, una de les quals, Entrevista amb el vampir va ser portada al cinema per Brad Pitt, Tom Cruise i Antonio Banderes en 1994, diu que els seus personatges xucladors de sang "senten molt "veure com els seus suposats germans" brillen al sol ", al•ludint a la vida d'Ed Cullen (Robert Pattinson) i la seva família a plena llum del dia, cosa que normalment no podien fer els vampirs fins que Meyer va trencar la regla.\n"Lestat i Louie (els dos principals personatges de les seves obres) se senten tristos en veure a aquests vampirs que brillen al sol", va escriure l'escriptora, els llibres de la qual han venut a tot el món 100 milions d'exemplars. I va afegir sobre els seus propis vampirs, comparant-los amb els Vulturi: "Ells mai atacarien a immortals que van triar emprar l'eternitat anant a un institut un any rere l'altre en una petita ciutat, de la mateixa manera que tampoc atacarien a minusvàlids o retardats mentals. Els meus vampirs són seriosos. I per això poden ser misericordiosos".\nNo és la primera vegada que l'autora de "Lestat el vampir" i "La reina dels condemnats" es fica amb Stephenie Meyer i la seva saga crepuscular. Fa dos anys va dir que les novel•les de l'escriptora de Connecticut, 32 anys més jove que ella, estaven escrites "per a lectors de 12 anys" i que els quatre llibres sobre Bella Swan, Ed Cullen i Jacob Black "no sempre tenen sentit".\nEn aquesta ocasió, els seus comentaris van ser ràpidament contestats per altres usuaris de la xarxa social. Com que es tracta dels seus propis seguidors, molts d'ells donen suport les seves comparacions literàries, però mentre que alguns pensen que la saga Crepuscle, la penúltima entrega de la qual, s'estrena aquest mes, és la pitjor franquícia de xucladors de sang, altres diuen que Entrevista amb el vampir tampoc va ser per a res una obra mestra del cinema. Alguns comentaris ataquen Rice suggerint que actua per gelosia, "quan la seva popularitat s'està començant a apagar".\nLa mateixa escriptora, després de més de 2000 entrades sobre les seves reflexions sobre els vampirs de la jove col•lega, diu que no s'ha de dramatitzar sobre comentaris fets amb sentit de l'humor. De moment, Stephenie Meyer, que amb menys obres publicades ja l'ha superat en vendes, no ha respost als atacs de la seva compatriota.\nEtiquetas: Cinema, Crepúscle, Cròniques vampíriques, Literatura\nJove declarat mort desperta en el dipòsit de cadàvers\nPreparen versió 3D de nova adaptació del "Dràcula"...\nAnne Rice: Els meus vampirs són seriosos, no com e...


Multiplicar ~ EbreDigital.cat\n“Si mirem només per nosaltres quan col·laborem, sumarem, si mirem pel bé comú, multiplicarem”. Una frase per emmarcar la reflexió sobre la col·laboració entre ciutats, l’entesa entre les persones, o sumar esforços per fer alguna cosa millor. Clarament col·laborar sempre és positiu, i si hi ha bona entesa, es potencia l’acció. El que passa és molts cops es col·labora només per sumar, per fer una foto o per mostrar normalitat. Això es veu molt quan hi ha administracions de diferents colors en diferents nivells. Per exemple, ajuntaments amb consells comarcals o diputacions. Col·laboren perquè no els queda més remei, per finançament o perquè així els ho marca la llei. Es queden amb una suma simple. Superficial.\nQuan parlo de multiplicar és perquè s’ha d’afegir un element amb més càrrega de profunditat que és l’element de l’actitud. L’actitud de creure en el que es fa. L’actitud de ser una terra que no viu en la queixa continua, sinó que busca la manera de sortir-se’n. L’actitud de ser els millors en allò que sabem fer bé. L’actitud de créixer i criar aquí als nostres fills. L’actitud d’adaptar-nos, potser fent més esforç que en altres contrades, al món que ens envoltarà en els pròxims anys. L’actitud de crear i retenir el talent, que n’hi ha, i molt.\nL’actitud que mostren algunes de les nostres empreses. Empreses que estan dins de les 1000 empreses europees que creixen més ràpidament segons Financial Times. De 137 empreses espanyoles, dues, sí, dos, two, són d’Amposta. I una d’elles repeteix aquest any. Aquesta és l’actitud. Superació, cultura de l’esforç, visió, innovació… Estic segur que aquestes empreses han desaprès molt després de la crisi, s’han reinventat.\nÉs més fàcil aprendre que desaprendre. El món ha passat de complicat a complex, d’estàtic a volàtil, de concret a ambigu i de cert a incert. Com a territori hem de desaprendre molt del que en teoria era correcte fa uns quants anys. Hem de buidar els axiomes i les formes de fer que han funcionat durant anys i panys, i canviar-los per altres. Entrem en un món de canvi constant. Un exemple clar d’això el trobem en la duració de la feina, si abans els nostres pares treballaven en una feina tota la vida, nosaltres, de mitja treballarem en 7 llocs diferents, i els nostres fills, en 7 projectes a l’hora. Es creu que el 2027 un 70% de les persones que treballaran seran autònomes. Clarament necessitem una nova regulació per a aquest col·lectiu i adaptar el món del treball a aquesta circumstància.\nÉs aquí on entrem els nous polítics, i ara no em vull mirar massa el melic, hem d’aportar i pensar en el bé comú, fent el millor per les nostres terres. Perquè les nostres terres ho necessiten.\nI segur que ens equivocarem. Però també és segur que de cada errada en traurem una nova ensenyança, desaprendrem en el tema que hem fallat i construirem un nou coneixement, i cada cop pujarem el nivell de les nostres institucions. No podem fer com sempre: les eleccions sempre les guanyem, la culpa és dels altres o de l’oposició, o això ho deixem per la propera legislatura…\nVeig una por malaltissa a errar dins de les institucions; si hom s’equivoca, demana disculpes, minimitza els danys i endavant. Entre els que hem sigut emprenedors, i en altres llocs on la cultura emprenedora està més valorada, el fracàs s’entén com una ensenyança. De mitjana en aquests indrets els emprenedors poden arribar a fracassar fins a 7 cops, al nostre país si emprens i fracasses, poques vegades tens una segona oportunitat. Hem d’afegir més cultura emprenedora dins de la política. Crec que va ser Edison qui va fer 1000 versions de la bombeta. Tot un exemple de constància.\nCrec que les Terres de l’Ebre han de tenir la segona oportunitat omplint el buit que hi ha des de Salou a Castelló, i de Saragossa a l’Illa de Buda. Hem de ser pol d’atracció de turisme de qualitat, d’innovació en el sector agropecuari, de feina de futur, de talent propi i aliè… Hem de pensar en gran, o en molt gran, i no unir-nos només quan sentim que el territori està en perill o ens sentim atacats, sinó ser proactius i guanyar-nos el nostre futur. Multiplicar esforços per ser més grans.


Ràdio Tordera – La torderenca Judith Toronjo es presenta a la segona volta de les primàries de JxCat\ndes. 02, 2020App, Política\nComença la cursa de la segona volta de les primàries de JxCat. Després que les bases hagin escollit Laura Borràs com a presidenciable a les eleccions del 14-F, els aspirants a entrar a les llistes presentaran les seves candidatures fins dijous. La votació dels principals llocs de sortida de les demarcacions es farà el 12 i 13 de desembre. De moment els consellers Damià Calvet, Meritxell Budó, Jordi Puigneró i Ramon Tremosa o la vicepresidenta del partit Elsa Artidi s’apunten a la cursa per ser als llocs de sortida de les llistes per Barcelona. Aquí també presenta candidatura la torderenca Judith Toronjo que és l’actual secretària general de la JNC.\nToronjo es presenta com a jove torderenca i maresmenca amb moltes inquietuds sobre el context que vivim com a generació i compromesa amb el repte de fer efectiva la República. En declaracions a Ràdio Tordera assegura voler contribuir a fer un país millor i amb total vocació de servei.\nJudith primàries 1\nLa torderenca assegura que formalitza la seva candidatura per donar veu als joves del país. En aquest sentit, apunta que cal generar noves oportunitats als joves i elaborar un programa efectiu d’ocupació i impulsar la mobilitat.\nJudith primàries 2\nLa campanya de la segona volta començarà el dia 7 de desembre i les votacions es faran el cap de setmana del 12 i 13 de desembre. Toronjo planifica una campanya intensa en l’àmbit digital.\nJudith primàries 3\nEn la seva trajectòria política, Judith Toronjo va ser presidenta de la JNC a Tordera i en els darrers anys havia ocupat càrrecs de responsabilitat a la JNC Catalunya, com a delegada de governança i mon local i actualment és secretària general de l’organització.\nEm presento a les primàries de @JuntsXCat per garantir una veu jove, feminista i compromesa amb l’1O 🗳 al Parlament de Catalunya.\nDesprés d’un gran aprenentatge a la JNC, ha arribat el moment de fer el pas, i vull que sigui al vostre costat! 💪🏼#LaVeuJove #JuntsÉsPossible pic.twitter.com/8X9aadfRpz\n— Judith Toronjo 🎗 (@judithtoronjo) December 1, 2020\nEl mercat dels dimarts fa obrir la gana de l'Héctor Joan a la Cassola Tordera promou mascaretes solidàries per la Marató de TV3


Parçay-sur-Vienne - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n47° 06′ 20″ N, 0° 28′ 36″ E / 47.1056°N,0.4767°E / 47.1056; 0.4767Coord.: 47° 06′ 20″ N, 0° 28′ 36″ E / 47.1056°N,0.4767°E / 47.1056; 0.4767\nParçay-sur-Vienne és un municipi francès, situat al departament de l'Indre i Loira i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 629 habitants.\nEl 2007 la població de fet de Parçay-sur-Vienne era de 629 persones. Hi havia 256 famílies, de les quals 64 eren unipersonals (36 homes vivint sols i 28 dones vivint soles), 96 parelles sense fills, 72 parelles amb fills i 24 famílies monoparentals amb fills.\nEl 2007 hi havia 339 habitatges, 260 eren l'habitatge principal de la família, 58 eren segones residències i 21 estaven desocupats. 327 eren cases i 9 eren apartaments. Dels 260 habitatges principals, 207 estaven ocupats pels seus propietaris, 49 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 17 en tenien dues, 51 en tenien tres, 96 en tenien quatre i 95 en tenien cinc o més. 210 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 117 habitatges hi havia un automòbil i a 122 n'hi havia dos o més.\nPiràmide de població de Parçay-sur-Vienne el 2009.\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 359 persones, 268 eren actives i 91 eren inactives. De les 268 persones actives 241 estaven ocupades (140 homes i 101 dones) i 27 estaven aturades (8 homes i 19 dones). De les 91 persones inactives 40 estaven jubilades, 24 estaven estudiant i 27 estaven classificades com a «altres inactius».\nEl 2009 a Parçay-sur-Vienne hi havia 264 unitats fiscals que integraven 635 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 15.936 €.\nDels 21 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses extractives, 2 d'empreses alimentàries, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 8 d'empreses de construcció, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa d'informació i comunicació, 1 d'una entitat de l'administració pública i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».\nDels 10 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta, 4 fusteries, 1 lampisteria, 2 electricistes, 1 perruqueria i 1 restaurant.\nL'any 2000 a Parçay-sur-Vienne hi havia 30 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 854 hectàrees.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Parçay-sur-Vienne\nRésumé statistique[Enllaç no actiu] Fitxa resum de dades estadístiques de Parçay-sur-Vienne a l'INSEE.\nÉvolution et structure de la population[Enllaç no actiu] Fitxa amb el detall de dades de Parçay-sur-Vienne a l'INSEE\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Parçay-sur-Vienne&oldid=29096293»


Jordi Soler: 'Sense perdre la mesura humana que tenim ara com a poble hem de començar a parlar de Ciutats intel·ligents al servei del benestar de les persones'\nBaix Empordà - 23/05/2019 - 14:43\nJordi Soler ha compartit aquestes opinions en el marc de la campanya "Fem un cafè?"\nJordi Soler, alcalde i alcaldable de Junts per Calonge i Sant Antoni, ha compartit, aquest matí, amb els veïns i veïnes del poble, les bases que, segons el seu parer i de Junts per Calonge i Sant Antoni, cal assentar en aquesta nova etapa a Calonge i Sant Antoni.\n"No volem perdre la mesura humana que tenim ara. És un símptoma indiscutible de qualitat de vida. Això no vol dir que haguem de renunciar a res que porti una càrrega de sana ambició, com és el fet de voler esdevenir "ciutat intel·ligent". Hem de saber conciliar la mobilitat, gestionar els serveis, vetllar per la sostenibilitat i l'energia verda i, sobretot, hem de saber vetllar pel que en diuen les 3 "T"'s: tecnologia, talent i tolerància" ha afirmat Soler.\nEn aquest sentit, Jordi Soler ha reblat: "Estem parlant d'una ciutat intel·ligent al servei del benestar de les persones. Això vol dir que estem oferint igualtat d'oportunitats, en un sentit de llarg recorregut. Podrem competir amb Girona o Barcelona. O bé fer-ho de forma global. Sí, des de Calonge i Sant Antoni podrem conquerir el món, si hom s'ho proposa. Nosaltres hi volem deixar les bases ben posades per tal de fer-ho possible i pensat en termes de màxima i molt sana ambició".\nJordi Soler ha compartit aquestes opinions en el marc de la campanya "Fem un cafè?", que vol ser un punt de trobada amb la gent de Calonge i Sant Antoni, on les persones del poble puguin compartir preocupacions, il·lusions, idees o conèixer els candidats de primera mà.