L'ENSENYAMENT A CATALUNYA - JOAN BOSCH I CUSI per Mariona Vila Bosch.\nJoan Bosch i Cusí\n(Espolla 1866. Barcelona 1939)\nPàgina web oficial del mestre i pedagog Joan Bosch dedicat a l'ensenyament a Catalunya.\nIntroducció, biografia, recopilació d'articles, cartes inèdites i traducció al català per Mariona Vila i Bosch.\nTreball finalitzat el juliol de 2006. (Email).\nDedicat al meu marit Roger, el qual, sempre ha mostrat molt interès pel meu avi a més d'ajudar-me tècnicament en aquesta recerca.\nErika Serna (Arxiu Comarcal de Figueres)\nAcústica Rivel. Rivel Música.\nEn l'ensenyança gravita una bona part de l'evolució de l'ésser humà, per no dir tota l'evolució, fins i tot seria millor dir la gran revolució intel.lectual humana, perquè ¿Com és possible que un poble, una raça, una nació prosperi sense que el coneixement acumulat de temps pretèrits passi als més joves, els quals, per la seva banda, faran el mateix amb els seus descendents?\nEl cert és que, sense aquesta llarga cadena estesa més enllà del nostre temps, més enllà de qualsevol temps, és impossible que una societat pugui arribar a les més altes cotes de coneixement i cultura. És tan senzill com això.\nD'aquesta manera, amb el pas del temps, el coneixement s'anirà polint i refinant fins que, potser, un dia molt, molt llunyà, aquesta coneixença i l'ésser humà seran la mateixa cosa. Això és el que esperem d'aquest gran viatge inacabat en el qual tots hi estem implicats.\nEl fet és que, per a que el coneixement acumulat passi als nostres descendents necessitem persones capaces de transmetre aquest preat tresor. Persones amb vocació d'ensenyar i llegar idees. De fet, així ha estat sempre: mestre i deixeble, conformant una associació quasi mística i sagrada. Sí, sí... mística i sagrada, no exagerem en absolut, ja que de l'èxit d'aquesta interelació de qui sap i de qui vol saber, en depenen la nostra societat, el nostre futur i la nostra vida.\nEl tema de l'ensenyament ha estat sempre present en totes les èpoques, encara que adaptant-se a la idiosincràsia particular de cada grup humà. Per exemple, ja en la Prehistòria, com no podia ser d'altra manera, aquest passava verbalment de pares a fills, de boca a orella, de mestre a deixeble. És el cas dels indis del continent americà i asiàtic.\nA l'Índia, la seva profunda i rica cultura ancestral, es transmetia oralment. La música, per exemple, que exclusivament, a través del cant, pogué traspassar segles i més segles sense patir quasi cap modificació. Fins i tot, posteriorment, quan ja existia l'escriptura, l'ensenyança de la música fou fonamentalment oral. Amb això volem dir que l'important en l'ensenyament és el sol fet d'ensenyar a qui vol aprendre, sense importar el mètode utilitzat ja que, com és lògic, cada cultura pot tenir les seves peculiaritats al respecte.\nEl cert és que l'arribada del document escrit va suposar un gran avançament en la història de la humanitat. No voldria però, que semblés que només em refereixo a les ciències, les lletres, o els oficis, també a les arts, la música, etc. A més a més, quina meravella! ara, amb les noves tecnologies, el mestre fins i tot pot ensenyar a distància.\nSi en el passat l'ensenyança transcendia el temps, en aquest moment, amb la informació escrita, les lliçons del mestre poden transcendir l'espai. D'altra banda, el document escrit donava més solidesa al coneixement. L'ensenyant, el mestre, des d'aleshores, va tenir un dels seus aliats més poderosos.\nEl mestre, quina paraula tan sublim per a aquell que pot captar tot el seu immens significat!. Perque, per ser mestre s'ha de sentir per dins i expressar-ho per fora. Per cultivar l'art d'ensenyar s'ha d'estimar tant el coneixement com l'ésser humà. Sense amor no hi ha res per ensenyar ni res per aprendre. Aquesta paraula es repeteix sovint en les seves memòries.\nEn totes les èpoques hi ha hagut persones amb gran vocació per ensenyar. A les comarques gironines, els pedagogs del segle XIX eren "la crème de la crème" del magisteri, fins i tot a les petites escoles rurals. Josep Osés, mestre de Barcelona, a la revista El Magisterio Gerundense (juliol de 1908) recorda el que es va escriure en el "Boletín Bibliográfico" uns anys enrere. Diu així:\n"La visita a Girona fa pocs anys ens va deixar una impressió inesborrable que condensem en poques ratlles. Permetin-nos exhumar-les:\nVinc de treure el cap per Europa pel millor balcó de la nostra tanca pirinenca. He admirat els vestigis de l'edat lapidària, els records de la immortal Girona, el to ombrívol de les alzines sureres, el fistó de la pintoresca costa, les imponents fragositats del Pirineu, els pobles nets i alegres; he admirat més la senzillesa, cultura i costums morigerades dels gironins; el que he admirat molt més, però, i quedarà per sempre gravada la impressió en la meva ànima, ha estat el magisteri de la província, unit per llaços fraternals, inspirat pels alts ideals de la fe, d'amor i del treball. Amb un magisteri d'aquesta mena són possibles totes les excel.lències, i això que llavors encara no coneixia Bosch i Cusí".\nI segueix al mateix número de 'El Magisterio Gerundense' referint-se a Joan Bosch:\n"El treballador infatigable, el mestre aureolat per l'amor i la consideració de tot un poble, el pedagog que rep com una ofrena l'admiració de tots els companys de la província i les repetides enhorabones de les autoritats, necessàriament ha d'oferir en relleu altres aspectes de la seva personalitat. I efectivament, els ofereix. Es caracteritza per una bondat extraordinària, per la seva lleialtat i noblesa en les amistats i sobretot pel segell de pulcritud que imprimeix a tot el que li pertoca: parlant, escrivint, en el tracte social, fins i tot en les cartes que difonen perfum de bondat i de correcció. No hi ha adjectiu que no s'hagi fet servir pel seu elogi, no hi ha llavis en tota la província de Girona que no hagin adduït afectes o benediccions.\nBosch Cusí, home senzill, afable, somrient, un caràcter dèbil en l'aparença, és la personificació de les energies, un Anteu quan es tracta d'assolir finalitats de cultura.\nEn Bosch i Cusí autor és dels que han aconseguit aplaudiments en la seva encertada tasca. La seva paraula és tan pulcra i correcta com concisa i expressiva. Pensa bé el que escriu i, quan ja és escrit, no és possible afegir ni treure una coma, tan arrodonides queden les seves frases.\nTot Catalunya sap que a les comarques gironines hi ha un gran nombre de Mestres consagrats amb entusiasme, amb fe, amb passions jovenívoles per l'ensenyament; fora d'aquí quasi no es coneix aquell Magisteri brillant en el qual Dalmau, Santaló, Balmanya, Batlle, Xandai, Delclós, Jou i d'altres han deixat impresa la seva personalitat pedagògica, i com deu ser Bosch i Cusí quan tots aquests brillants astres reconeixen i admiren en el mestre de Tortellà qualitats excepcionals tal vegada no superades per cap d'ells".\nSabem que en el present, l'ensenyament a Catalunya i en altres indrets i països, està passant per moments difícils. Hi ha mestres que pateixen depressió nerviosa, d'altres, els menys per sort, fins i tot són agredits verbalment o física. La manca d'autoritat i la falta de disciplina solen ser habituals.\nHem format nens sobreprotegits, els prevenim de qualsevol contratemps. Si es rep una amonestació de l'escola, el mestre n'és el culpable. Nens que tenen massa de tot, sense haver-s'ho guanyat. Pares i mares que porten els fills a l'escola en cotxe, no fos cas que es deslloriguéssin en el trajecte de 300 metres que han de recórrer des de casa seva.\nAmb tants embolcalls de cotó fluix mai no es podran enfortir el caràcter ni la voluntat. Avui, el que impera és la mala educació. A més, alguns nens o nenes pateixen assetjament per part d'alguns companys. Sobretot el grassonet, l'estudiós, el diferent, l'esgarrat, etc. Es pot pensar que això sempre ha passat, i és veritat. Actualment, però, amb l'absència de valors morals que té la societat, cada cop és més freqüent. No és insòlit que algun infant o adolescent pateixi aquest suplici i calli per vergonya o per timidesa el que li està passant a l'escola. No fa gaire, hi ha hagut casos terribles que han desembocat en suïcidi.\nPotser, ara seria un bon moment per reflexionar sobre l'ensenyança d'abans, considerar la tasca d'antics mestres de les comarques gironines i, sobretot, d'aquells llegendaris que van enaltir la professió del magisteri.\nQuè se n'ha fet d'aquell amor i respecte que sentíem envers els mestres i que moltes vegades durava més enllà de l'etapa escolar?\nCom s'ho feien aquells ensenyants per transmetre les seves idees i la passió per aprendre l'asignatura pertinent?\nQuina era la fina línia divisòria entre la camaraderia i l'acatament que permetia el mestre en la relació diària?\nA banda de considerar la personalitat i les aptituds individuals del nen, sembla important i necessari actuar d'aquella manera que es deia en el Renaixement: "Mano dura en guante de seda".\nPer descomptat que no tota la culpa de la situació actual és de l'alumnat. N'estem farts de l'alumne descrit fa un moment però, què podem dir d'alguns professors (no tots, evidentment) del nostre temps?. Es mereixen quelcom millor? Quin exemple han donat als seus alumnes tant en el tracte com en la manera d'ensenyar?\nEstan motivats, fins i tot econòmicament, per dur a terme una de les tasques més importants que existeixen a la vida? Doncs no.\nAbans hem dit una cosa molt important: sense amor no hi ha res per ensenyar ni res per aprendre. Però no ens confonem el més mínim, ser col.legues posant en pràctica un estil verbal del tipus "que passa tio" sigui del deixeble al professor o a l'inrevés no és amor. En tot cas, és un excés de confiança.\nL'amor ha de nèixer del professor a través de la seva força interior, de la seva autèntica vocació d'ensenyar. Saber captar la millor manera de transmetre el missatge adequat en cada moment. Saber incentivar, motivar aquestes ments tan joves, no amb expressions com ara "col.lega", "soci" o "amic" tan fora de to però tan en ús actualment a les escoles.\nAquest no és el camí en absolut. Entre mestre i deixeble ha d'existir una mena d'amor compartit pel coneixement i l'únic responsable que això no sigui així és, precisament, el mestre.\nParlem ara de la part econòmica. És a dir, del salari d'un mestre. Pot semblar que parlar de diners és fora del context en el qual ens hem mogut fins ara. I més quan acabem de comentar algunes coses interessants sobre l'amor, la vocació, etc. etc. El cert és que no és així.\nTots entenem que, al marge de la ideologia política en el poder, actualment, vivim en una societat estrictament capitalista. Resulta, doncs, que com a conseqüència de tot això, nosaltres mateixos, cèl.lules de la col.lectivitat, ens movem al ritme del capitalisme més desenfrenat, mani qui mani. I, compte, això no és una crítica ni destructiva ni constructiva, és sencillament, una descripció del que succeeix ara mateix a la nostra societat. Simplement, diem que els diners s'han convertit, més que mai, en la moneda de canvi del medi, en aquest cas, del medi social. Això vol dir que la millor manera de valorar el treball, millor dit, la qualitat o la importància d'aquest treball és rebent una retribució que estigui en consonància amb l'activitat realitzada.\nD'acord, aquesta manera de procedir no és nova. Sempre, en major o menor grau, ha estat així. Ara però, a principis del segle XXI, a falta d'altres paràmetres, o punts referencials, els diners s'han convertit en la mesura de totes les coses. Per aquesta raó, és necessari fer una valoració de l'activitat del mestre d'escola en termes econòmics.\nAltrament, per a que el mestre pugui donar el millor de si mateix a l'alumnat ha de sentir-se recolzat. No només amb boniques paraules i grans projectes estatals, sinó, també, amb fets, començant doncs, a revaloritzar la seva tasca mitjançant una bona remuneració.\nAmb aquesta manera de fer tots hi guanyem. El professor, de forma instintiva, s'entregarà, encara amb més força, a la seva transcendent ocupació d'ensenyar. Els pares i els alumnes, rebran també aquesta influència positiva. Els primers estaran més tranquils davant la idiosincràsia del professorat i, els segons, degut a la major implicació del professors, comprendran d'una vegada per totes, que el col.legi no és un lloc per a la xerrameca i la gresca sinó la primera antesala del gran temple del coneixement.\nAugmentar el reconeixement i el nivell social del professorat fou una de les grans lluites de Bosch i Cusí. Una batalla dialèctica que ni va començar amb ell, ni tampoc va acabar en retirar-se de la seva activitat. Una pugna que encara avui és present a la nostra societat i de la qual en depenenen en bona mesura el resultat que n'obtinguem, per que... d'alguna manera ¿No sentim tots una mica de vergonya davant el nostre nivell d'educació escolar si el comparem amb els països més avançats del nostre entorn?. El cert és que, pràcticament, estem a la cua d'Europa!\nSi en aquests moments Bosch i Cusí fos viu no dubtin ni un moment quina seria la seva croada particular: aconseguir incrementar el nivell de l'ensenyança al nostre país, i el primer pas seria el d'augmentar el poder adquisitiu del mestre, cosa que en la nostra societat capitalista, és el mateix que dir, engrandir el prestigi i respecte del professorat. Aquest, doncs, hauria de ser el primer pas, els següents vindrien recolzats per aquesta actitud tan positiva per a tots.\nCom que crec que L'ENSENYANÇA DEL FUTUR COMENÇA EN EL PASSAT, he dut a terme un estudi sobre Joan Bosch, un mestre i pedagog format a la Normal de Girona, totalment entregat a l'educació de la mainada, tant a la província de Girona com a la de Barcelona, i també, a revitalitzar la formació dels adults i els obrers.\nEntossudit en modernitzar l'ensenyament a Catalunya, la pedagogia en general i, sobretot, en AUGMENTAR EL NIVELL SOCIAL I ECONÒMIC dels educadors, no es va detenir mai en la reivindicació del sou mínim (1000 pts.). Reivindicació aconseguida el 1910.\nDe passada direm que l'any 1900 en virtut del R.D. de 18 d'abril, es va crear el Ministeri d'Instrucció Pública i Belles Arts que fins aleshores depenia de Foment, i el 1901 els mestres passaren a percebre els salaris directament de l'Estat.\nConsta aquest treball d'una breu biografia amb inclusió d'alguna anècdota personal per mostrar el seu tarannà. Una bona part de les memòries de la fundació de les Escoles Ribes a Rubí, ja que fou escollit com a organitzador i director per posar-les en marxa. Alguns dels seus escrits a "El Magisterio Gerundense" i a "El Defensor del Magisterio" traduïts al català. La ressenya de la cèlebre Assemblea d'Olot (juliol de 1932). També inclou un petit nombre de cartes dels seus amics i companys de professió. I, per acabar, unes notes sobre Serafina Pujolar, la seva dona, també mestra.\nL'Ensenyament a Catalunya:\nBAIXA'T EL LLIBRE ELECTRÒNIC GRATUÏTAMENT (Actualitzat el 30/11/2009)\nL'ensenyament a Catalunya i el mestre Joan Bosch i Cusí\nEl primer llibre monogràfic del Sr. Bosch fet per Mariona Vila i Bosch.\nInclou biografia i altres documents inèdits traduïts al català, como ara articles,\ncartes i les seves vivències a les Escoles Ribes amb el seu títol original:\n"QUINCE AÑOS EN LAS ESCUELAS RIBAS".\nL'Ensenyament a Catalunya. Quince años en las escuelas Ribas. Magisteri a les comarques gironines. La Normal de Girona. Escoles rurals. Pedagogs del segle XIX. Educació a la província de Girona. Federació de mestres nacionals. Ensenyança a Catalunya. Mestres de les comarques gironines


Viaró ResearchA taula amb els meus alumnes - Viaró Research\nA taula amb els meus alumnes\nEncara recordo com si hagués estat aquesta mateixa tarda, el dia que vaig fer la primera tutoria amb una família. Tot i que havia preparat el que volia dir i coneixia a aquelles persones estava molt nerviós. Em rondaven el cap preguntes com: és útil la informació que donaré? Estaran d’acord en com veig les coses? Realment els puc ajudar en alguna cosa? I idees de l’estil: Però si en saben més que jo d’educar, si han educat altres fills amb èxit abans d’aquest, si podrien ser els meus pares aquests dos…\ni encara més forta va ser la impressió quan, després d’unes frases de salutació inicials, van treure una llibreta i van començar a assentir i apuntar, amb tota serietat, les coses que els deia sobre el seu fill.\nPassats uns anys i després d’haver fet més de mil entrevistes amb famílies, em fa gràcia pensar en la cara que devia posar aquell dia, però haig de reconèixer que el respecte inicial no ha passat del tot. Sóc conscient de treballar diàriament amb allò que les persones tenen de més valuós: els seus fills. La responsabilitat sempre fa una mica de respecte, com el fet que un matrimoni, quan confia en l’escola i el mestre, obre les portes de casa seva i comparteix una part de la intimitat familiar a cada entrevista. Aquesta realitat obliga sempre a tenir molta cura en la manera de dir les coses i, encara que siguin aspectes a millorar, cal fer-los sentir amb el nostre tracte amable que tots juguem al mateix equip.\nAvui puc dir que comprenc amb profunditat allò que en començar a treballar a Viaró em semblava només una frase rodona estampada en el seu lema: “Els pares per davant dels professors i els professors per davant dels alumnes”; i es que no és fàcil adonar-se que la tasca de formació més extensa no sempre és la més important.\nPer educar un nen cal tenir un pla, paciència i força temps, i és al que dedico la major part de les hores i els dies de feina. Per ajudar a uns pares en l’educació dels fills sovint n’hi ha prou amb una reflexió, un comentari a temps o un consell oportú per fer-los descobrir tot un nou panorama, una manera de fer, la importància d’un detall… i aquestes aportacions que fas a una família es traslladen de forma immediata i permanent als seus fills. D’una forma semblant podríem parlar dels professors: cada petita millora personal ho és també per als seus alumnes. D’aquí que l’esforç per millorar dels mestres i les famílies sigui una de les claus de l’èxit educatiu.\nCal considerar que, per bé o per mal, la influència d’un professor és sempre limitada en l’espai i en el temps. Qualsevol que vulgui una educació autèntica i permanent procurarà fer-la en col·laboració amb les famílies, conscient de que són l’únic element permanent de l’educació, doncs els mestres, tard o d’hora, passem. Encara més, la cooperació de les famílies esdevé absolutament necessària quan considerem que són els pares, i ningú més, qui té el dret i la obligació d’educar als seus fills de la manera que creguin més convenient. Al meu parer la tasca del mestre no és altra cosa que un acompanyament, un servei de consultoria professional amb algunes funcions executives delegades pels pares.\nEl dia que em vaig enfrontar a aquella primera entrevista amb una família no ho vaig fer sol. Tenia a ma un pla ben concret que marcava els objectius que havia de transmetre, l’experiència de molts anys escrita en una praxi i el consell de les persones que m’envoltaven. Un mentor amb experiència m’ajudava a preparar les primeres converses i en parlàvem després. Avui em dedico personalment a fer aquest servei a altres companys mestres que comencen. Els transmeto la nostra praxi i l’experiència de tants professors i famílies que he tractat en aquests anys. I es que, així com entendre bé que les famílies eren per Viaró el client principal em va portar temps; vaig poder experimentar des del primer dia que la formació dels professors anava per davant de la dels alumnes.\nUna educació centrada en les famílies no és sempre un camí planer. Les entrevistes amb els pares, com qualsevol actuació docent, cal preparar-les per tal que s’adaptin a la realitat concreta de cada persona. A més acostumem a tenir-les al final de la jornada, quan ja estem cansats, i de vegades hem d’exprimir les hores entre classes per atendre a un matrimoni que no pot venir en un altre moment. De tant en tant ens toca dir coses difícils, incidir en aspectes a millorar o rebre alguna queixa sobre la nostra feina o la d’un company. Altres vegades podem tenir la sensació que no “connectem” amb una família, que no ens entenem o no hi estem d’acord.\nTambé ens podria pesar, si no les comprenem correctament, la sensació de que a les tutories anem a retre comptes del nostre treball. Tot això forma part de la nostra tasca però no és el més habitual i, un cop més, l’experiència ens ensenya que si mantenim un tracte cordial i sabem transmetre que ens estimem el seu fill i procurem activament el seu bé, quasi totes les dificultats es poden superar. Fins i tot en aquells casos excepcionals de falta d’entesa, només el fet que uns pares i un mestre hagin dedicat temps a pensar en un alumne i a compartir aquesta informació, suposa una gran oportunitat per a la seva millora.\nDes del punt de vista d’un mestre es podria pensar que els pares, amb qui no tenim tracte diari, són persones desconegudes, que cal molt de temps per fer amistat i tenir confiança. La realitat és ben diferent, nosaltres no som desconeguts per a les famílies. L’experiència de treballar amb els alumnes més joves em fa ser conscient que cada nit sopo amb ells i amb els seus pares, que sóc un més a taula quan ells expliquen fil per randa tot el que els he dit i he fet durant el dia. Els pares saben molt més de mi del que jo pugui pensar; i jo, si he treballat bé les entrevistes amb els alumnes, també els conec força bé.\nAcostuma a passar però que els alumnes a mesura que creixen expliquen menys coses de l’escola a casa, però el fet que pares i professors s’enfrontin junts a les complexitats de l’adolescència també els uneix fàcilment. Per tant diria que a qualsevol edat és possible establir una forta connexió entre l’escola, les famílies i els mestres que generi el clima de seguretat i confiança necessari per a l’educació.\nÉs clar que una educació basada en la col·laboració amb famílies suposa un repte per als qui ens hi dediquem. Però no sé si trobaríem una altra feina on es pogués mesurar l’eficàcia no només pel grau de satisfacció dels clients si no també per la quantitat d’amistats que fas per a tota la vida.\nTeam Fúries Coach


Dia Mundial de l’Aigua 2022. Aigües subterrànies, fer visible l’invisible. | Notícies - Port Roses\nHistòria del dia:\nEl Dia Mundial de l’Aigua sorgeix l’any 1992, a la Conferencia de les Nacions Unides sobre el Medi Ambient i el Desenvolupament de Rio de Janeiro. Aquell mateix any, l’Assemblea General va adoptar la resolució per la que el 22 de Març de cada any fos declarat Dia Mundial de l’Aigua, sent l’any 1993 el primer any de celebració.\nLa importància de l’aigua.\nEl Dia Mundial de l’Aigua es celebra cada 22 Març per recordar-nos la rellevància d’aquest element bàsic per a la nostra vida. Tot i aquesta importància pel dia a dia de la nostra vida, 2.200 milions de persones viuen sense accés a aigua potable. L’objectiu d’aquesta celebració és conscienciar sobre la crisi mundial de l’aigua i la necessitat de trobar mesures per abordar-la per tal d’assolir l’Objectiu de Desenvolupament Sostenible Nº6.\nAigües subterrànies, fer visible l’invisible.\nEnguany centrem el focus a les aigües subterrànies. Es tracta d’unes aigües que trobem sota terra, als aqüífers (els aqüífers son unes formacions de roques, sorres i graves que contenen importants quantitats d’aigua). Aquestes aigües, desprès d’alimentar manantials, rius, llacs i aiguamolls (com el de l’Empordà) es filtren cap als oceans. La seva principal font de recàrrega són la pluja i la neu que es filtren des de el terra i es poden extreure a la superfície mitjançant pous i bombes.\nLa vida no seria possible sense aquestes aigües. La majoria de zones àrides del planeta depenen totalment d’aquest recurs, que subministra una gran proporció de l’aigua utilitzada per a consum, sanejament, producció d’aliments i processos industrials. Així mateix, són essencials pel bon funcionament dels ecosistemes.\nÉs per això que cal que les protegim de la sobreexplotació i la contaminació que actualment les amenaça, cosa que pot arribar a produir l’esgotament d’aquest recurs, pujades de preu en els processos de tractament i regeneració i fins i tot la paralització del seu us.


Activitats Passades | FEEC – Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya | Pàgina 18\nOrganitza: CENTRE EXCTA. CARDONA\nEl proper diumenge se celebrarà la 36a Marxa Popular de Cardona, una caminada apte per a tothom. Abans de la sortida, que serà a les 7:30 h, els participants podran gaudir de xocolata desfeta i coca. El recorregut serà de 16,5 km aproximadament i com sempre hi haurà tres controls de pas. Al primer hi haurà aigua, al […]\nDescripció de la cursa: El format de la ruta està pensat per fer-se en GPS i caldrà descarregar-se els tracks per poder-la seguir. Durant el recorregut hi haurà avituallaments amb aigua, fruita i al final un vermut aperitiu. Hi ha dos itineraris disponibles, una ruta curta de 32 km i una més llarga de 64 km. Ruta […]\nSenderisme per Andorra\nPer aquest pont de la segona pasqua anem a Andorra, “El país dels Pirineus” . Farem tres rutes independents que ens portaran a conèixer alguns dels paratges més bonics d’aquest país. Acabada la temporada d’esquí aquests paratges tornen a la pau i el silenci, les neus es transformen en aigües netes que baixen amb força […]\n« Primera«...10...1617181920...304050...»Darrera »


Reunió amb els sindicats de la policia local d’Hospitalet de Llobregat – Associacions per la Integració laboral\nReunió amb els sindicats de la policia local d’Hospitalet de Llobregat\nPosted on 26 febrer, 2009 per AILMED in Sindicats // 1 Comment\nEl sindicats de la policia local d’Hospitalet ens va demanar una reunió amb motiu de la negociació que estan duent a terme sobre la segona activitat. La reunió ha durat 3 hores aproximadament i ha estat molt distesa i cordial. Hem explicat en profunditat les discrepàncies en relació al nou decret de segona activitat de mossos del departament d’Interior que ens ha portat a impugnar-lo al TSJC. També hem explicat les últimes novetats en relació a darreres sentències sobre la situació de segona activitat tant de mossos com de bombers.\nAquests sindicats estan consensuant una regulació de segona activitat per tal de presentar un text conjunt a l’administració.\nQuan hi hagi un esborrany de decret ens el remetran perquè donem la nostra opinió, la qual cosa farem amb molt de gust.\nPolicia Local d'Hospitalet\n1 Comment on Reunió amb els sindicats de la policia local d’Hospitalet de Llobregat\ndianne // 30 Setembre, 2009 a les 22:50 // Resposta\nbuenas,soy policia interina desde hace 4 años.hace 2 me atropellaron cuando atendia un accidente de trafico.cai por 12 metros en un puente con coche patrulla incluido.este mes me acceptaron una invalidez total permanente.alguien me puede decir a ke tengo derecho?estamos excluidos los interinos a la segunda actividad?me debe indemnizar la mutua?gracias


L’oci infantil i la Covid-19 - Pime al dia\nDes de l’aplicació del primer estat d’alarma, quasi bé tots els sectors afectats per les restriccions han tingut, en major o menor mesura, ressò mediàtic. Dic quasi tots, perquè aquest no ha estat el cas del sector dels locals d’oci infantils, comunament anomenats xiquiparcs. Mentre el nostre sector ha estat inclòs en les diferents llistes d’activitats clausurades, sent un dels més afectat de tots, no ha tingut repercussió als mitjans de comunicació.\nEl primer cop es va produir a la segona quinzena de juliol, juntament amb els gimnasos, teatres, cinemes i oci nocturn. I més tard, a la segona quinzena d’octubre, ens tornaven a incloure a la llista d’activitats clausurades, però aquest cop amb la restauració i centres d’estètica com a companys de viatge. De la restauració i els centres d’estètica, els mitjans se n’han fet ressò, però dels locals de l’oci infantil, res de res.\nEls clients dels nostres centres ens interpel·len per saber què passa amb la nostra activitat. No van entendre per quin motiu ens van tancar el juliol mentre funcionaven els casals, ni entenien per què ens tornaven a tancar quan es permetien activitats extraescolars.\nVal a dir que la nostra situació envers l’administració ha millorat gràcies a la intermediació de PIMEC, que ens ha ofert l’oportunitat de traslladar la realitat del sector per mitjà de dues reunions amb el secretari d’Empresa i Competitivitat, Quim Ferrer, a qui vam traslladar que:\nÉs molt més segur desenvolupar activitats d’oci infantil en els nostres locals que en qualsevol parc infantil públic o llar privada. Disposem d’un protocol Covid-19 i de personal que vetlla perquè es facin complir les normes.\nTota persona que entra al nostre local passa el filtre de la presa de temperatura i neteja de mans amb gel hidroalcohòlic.\nCom que s’agafa una sola festa per torn, se segueix el criteri del grup bombolla. A més, els nens que assisteixen a la festa queden registrats, cosa que facilitaria la traçabilitat en cas de brot (fins avui no n’hem tingut cap).\nPel que fa a l’aforament, ni tan sols ens aproximem al 30%. Actualment estem en el 10%.\nQue el temps d’exposició és molt limitat, ja que els nostres centres obren només a les tardes entre setmana (de 17 h a 20 h).\nEls infants convidats a les festes d’aniversari queden registrats, de manera que tenim traçabilitat si es detecta algun cas.\nEl dilluns dia 2 de novembre vam tenir una reunió amb el subdirector general de Coordinació de Salut Pública, Xavier Llebaria, a qui vam traslladar els mateixos punts i li vam oferir la nostra col·laboració, per tal que els nostres infants no quedin privats novament de moments de lleure tan importants en aquestes edats. En aquesta reunió, vam obtenir el compromís de localitzar i activar el protocol sanitari que ADEPIC va presentar el passat mes de juny. A més, se’ns va comunicar que, a diferència d’altres sectors afectats per les restriccions, al nostre no hi ha cap constància que s’hi hagi declarat un sol brot.\nEl tractament que s’ha donat als nostres infants mereix un capítol a part; juntament amb la gent gran de les residències, han estat els grans oblidats. Han estat privats de tot, tot i que està demostrat que en edats per sota dels 10 anys són poc transmissors de la Covid-19. Afortunadament, ara tenen escola, però no tenen locals d’oci infantil on poder jugar amb seguretat.\nVicepresident de l’Associació d’Empresaris de Parcs Infantils de Catalunya (ADEPIC)


Primers auxilis: habilitats, posició de recuperació i RCP - 2019\nPrincipal / Notícies / Primers auxilis, posició de recuperació i RCP\nPrimers auxilis, posició de recuperació i RCP\nEls primers auxilis són vitals per salvar vides. Una persona pot efectuar primers auxilis després d’un incident o dany que puga amenaçar la vida abans de l’arribada dels serveis d’emergència.\nAquest article examina com fer primers auxilis, per què és important i el paper central de la posició de recuperació i de la RCP en salvar vides.\nFets ràpids sobre primers auxilis\nEls primers auxilis tenen com a objectius preservar la vida, evitar danys i promoure la recuperació.\nEn els primers auxilis, ABC significa la via aèria, la respiració i la circulació.\nLa posició de recuperació ajuda a minimitzar les lesions.\nCPR significa reanimació cardiopulmonar. Ajuda a mantenir el flux de sang oxigenada.\nDurant la compressió del pit, és possible que escoltin esquerdes. Això és normal.\nQuè és els primers auxilis?\nEls primers auxilis són fonamentals en el lloc d’una emergència.\nEls primers auxilis són una mesura d'emergència, que consisteix generalment en tècniques senzilles, sovint d'estalvi de vida, que la majoria de la gent pot entrenar per dur a terme amb un equipament mínim i sense experiència mèdica prèvia.\nEl terme generalment es refereix a l'administració de cures a un humà, encara que també es pot realitzar en animals.\nNo es classifica com a tractament mèdic i no substitueix les intervencions d'un professional mèdic qualificat.\nEls primers auxilis són una combinació de procediments senzills i de sentit comú.\nObjectius de primers auxilis\nEls objectius dels primers auxilis són:\nPer preservar la vida: L’estalvi de vides és l’objectiu principal dels primers auxilis.\nPer evitar danys posteriors: La persona que hagi experimentat la lesió s'ha de mantenir estable i la seva condició no s'ha de deteriorar abans que arribin els serveis mèdics. Això pot incloure allunyar l'individu del dany, aplicar tècniques de primers auxilis, mantenir-les en calor i assecar-se i aplicar pressió a les ferides per aturar qualsevol sagnat.\nPromoció de la recuperació: Els passos per promoure la recuperació poden incloure aplicar un embenat a una ferida.\nCom practicar els primers auxilis\nEl terme més comú a què es fa referència en primers auxilis és ABC. Això significa la via aèria, la respiració i la circulació. Un quart pas apareixerà en els procediments d’emergència per a algunes instal·lacions.\nAirway: assegureu-vos que les vies respiratòries estiguin clares. L'asfíxia, que resulta de l'obstrucció de les vies respiratòries, pot ser fatal.\nBreathing: una vegada que es confirma que les vies respiratòries són clares, determineu si la persona pot respirar i, si cal, proporcionar respiració de rescat.\nCirculació: si la persona involucrada en la situació d’emergència no respira, el primer ajudant ha d’anar directament a les compressions del pit i rescatar la respiració. Les compressions toràciques afavoriran la circulació. Això estalvia temps valuós. En situacions d’emergència que no posin en perill la vida, el primer ajudant ha de comprovar el pols.\nDHemorràgia o desfibril·lació: algunes organitzacions consideren vestir ferides severes o aplicar desfibril·lació al cor a una quarta etapa separada, mentre que d'altres inclouen això com a part del pas de circulació.\nL’avaluar i mantenir l’ABC amb un pacient depèn de la formació i l’experiència d’un socorrista. Tan aviat com es garanteixi ABC, el primer socorrista podrà centrar-se en tractaments addicionals.\nEl procés ABC s'ha de dur a terme en aquest ordre.\nTanmateix, hi ha moments en què un primer ajudant pot estar realitzant dos passos alhora. Pot ser el cas quan es proporciona respiració de rescat i compressions toràciques a una persona que no respira i no té pols.\nÉs important utilitzar una enquesta primària per assegurar-vos que l’escena no té cap amenaça abans d’avançar per ajudar:\nPerill: Comproveu si hi ha perjudicis i vosaltres mateixos. Si hi ha perill, es pot esborrar o es pot allunyar l’individu d’un altre perjudici? Si no hi ha res que pugueu fer, poseu-vos clar i demaneu ajuda professional.\nResposta: Un cop clar que tot el perill ha cessat, comproveu si el pacient és conscient i alerta, feu preguntes i comproveu si obteniu una resposta. També és important saber si responen al tacte i són conscients del seu dolor.\nVies aèries: Comproveu si la via aèria està clara i, si no, intenteu netejar-la. Poseu a la persona lesionada estesa a l'esquena i, a continuació, col·loqueu una mà al front i dos dits de l'altra mà al mentó. Inclineu suaument el cap cap enrere mentre aixequeu lleugerament la barbeta cap amunt. Cal eliminar les obstruccions de la boca, incloses les pròtesis dentals. Introduïu només els dits a la boca de l'individu ferit si hi ha una obstrucció.\nRespiració: L'individu respira amb eficàcia? El primer socorrista ha d'examinar el pit per moure's i la boca per detectar signes de respiració. Després, apropeu-vos a la persona per veure si es pot sentir aire a la galta per respirar.\nAleshores, el primer ajudant ha de realitzar una enquesta secundària, comprovant si hi ha deformitats, ferides obertes, etiquetes d'alerta mèdica i inflor.\nSi la persona ferida respira amb seguretat, realitzeu una comprovació ràpida del cos sencer:\netiquetes d'alertes mèdiques que assessoren sobre les condicions subjacents\nAixò es coneix com una enquesta secundària. Tan aviat com s’hagi completat, poseu l’individu en una posició de recuperació. En aquest punt, el primer socorrista hauria de demanar una ambulància.\nFins i tot si l'individu està respirant, però està inconscient, encara hi ha un risc significatiu d'obstrucció de les vies aèries. La posició de recuperació redueix el risc per al pacient. Un socorrista ha de fer el següent:\nSi la persona porta ulleres, traieu-les.\nAgafeu-vos de genolls al costat de la persona i col·loqueu el braç més proper a vosaltres en angle recte amb el cos.\nPorta l'altre braç a través del pit. Agafeu la part posterior de la mà contra la galta més propera.\nAmb l’altra mà, mantingui la cuixa més allunyada de vostè i aixeca el genoll. Assegureu-vos que el peu estigui pla al terra.\nTraieu lentament el genoll aixecat i gireu el cos cap a vosaltres.\nMoveu la cama superior lleugerament, de manera que el maluc i el genoll estiguin doblegats en angle recte. Això assegura que no es rulli a la cara.\nInclineu suaument el cap cap enrere de manera que la via respiratòria quedi oberta.\nReanimació cardiovascular (RCP)\nLa RCP és un tipus de primers auxilis que pot salvar vides.\nSi la persona no respira, el primer ajudant haurà de realitzar la RCP.\nEl 2008, el Consell Europeu de Reanimació i l'Associació Americana del Cor (AHA) van invertir la seva política sobre l'eficàcia d'utilitzar només compressions toràciques i van avisar que es podrien utilitzar sense respiració artificial en adults que col·lapsessin de sobte a la parada cardíaca.\nÉs poc probable que la RCP comenci un cor. El seu propòsit és mantenir el flux de sang oxigenada al cervell i al cor, evitant o almenys retardar la mort dels teixits. La RCP pot estendre el breu període de temps durant el qual la reanimació amb èxit pot tenir lloc sense danys cerebrals permanents.\nEl 2005, el Comitè Internacional d'Enllaç de Reanimació (ILCOR) va acordar noves directrius. Les noves directrius faciliten que els primers auxilis i els professionals de la salut realitzin una reanimació primerenca.\nLes noves directrius van indicar que els equips de rescat haurien de progressar directament a la RCP si no hi ha respiració, en lloc de comprovar si hi ha un pols. També van afegir que la respiració de rescat no s'ha de realitzar sense compressió toràcica.\nHi ha dos passos principals en la RCP: aplicar compressions toràciques i després donar respostes.\nAplicar 30 compressions toràciques:\nEl primer ajudant hauria de agenollar-se al costat de la persona que està ferida. Han d'estar estirats a l'esquena.\nPer als adults, poseu el taló d'una mà al mig del pit. Col·loqueu l'altra mà a la part superior de la primera mà i intercalateu els dits.\nEmpenta el pit cap avall d'1,5 a 2 polzades. Si la persona és un fill d'entre 1 i 8 anys, comprimeixi fins a un màxim de 1,5 polzades amb una sola mà. Deixeu anar i espereu que el cofre torni a pujar completament abans de repetir-lo. Els colzes han de romandre rectes.\nEmpenta l’espoleta cap amunt i cap avall fins a una profunditat d’uns 5 cm aproximadament 30 vegades, a un pols de 100 pulsacions per minut.\nProporcioneu dues respiracions:\nAssegureu-vos que les vies respiratòries estiguin obertes i peneu el nas perquè es tanqui.\nAixequeu suaument la barbeta cap amunt amb dos dits de l'altra mà.\nRespirar profundament, segellar la boca sobre la de la persona amb la lesió i exhalar a les vies respiratòries.\nHauríeu de veure que el pit s’eleva i cau.\nPer obtenir una altra respiració, aixeca el cap i respireu profundament. Realitzeu els passos 1, 2, 3 i 4 de nou.\nRepetiu les 30 compressions toràciques seguides de les dues respiracions unes cinc vegades i, a continuació, comproveu si la respiració és normal. Si no respiren normalment, seguiu realitzant la RCP. Si la respiració es reinicia de forma normal, estigueu acompanyats de la persona lesionada fins que arribi l’ajuda.\nLes compressions toràciques només poden ser salvavides: el factor crucial és el temps. Assegureu-vos de respondre ràpidament.\nÉs important no deixar que les mans rebin a l’execució de compressions toràciques. Assegureu-vos que el taló de la mà toqui el pit al llarg de les compressions toràciques.\nÉs possible que s’escolti alguns pops i brots durant les compressions toràciques. Són normals, així que no us atureu.\nPodeu sol·licitar la certificació oficial de primers auxilis de la Creu Roja seguint aquest enllaç.


02. Gornji Vakuf-Uskoplje – Roger Valsells\nJuly 4, 2019 August 2, 2019 ~ rogervalsells\nAquesta petita ciutat de 25.000 habitants va ser l’escenari de durs combats durant la guerra entre Croats i Bosnians (1992-94). La seva ubicació estratègica, a dues hores i escaig de Mostar, Sarajevo o Split, la va convertir en un punt vital per les forces de protecció de les Nacions Unides, UNPROFOR. La població de Gornji Vakuf-Uskoplje l’any 1993 estava formada per 10.000 Croats i 14.000 Bosnians quan es van produir els primers enfrontaments. No està clar com van començar, uns acusen els altres. Els croats del HVO (Comitè de Defensa Croat) es van posicionar als turons que volten la ciutat des d’on disparaven als Bosnians del ARBiH (Exèrcit de la República de Bòsnia i Hercegovina). L’any 1993 l’AIRBiH va aconseguir fer fora al HVO.\nAmb aquests antecedents, no sabia molt bé què esperar de la meva visita a Gornji Vakuf.\nL’Avdo Zec, el meu amfitrió, té 28 anys, és musulmà i va perdre el pare a la guerra. Es va graduar a la Universitat de Tuzla com a especialista en patologies de la parla i treballa pel seu compte amb nens de la regió. Als estius col·labora amb la ONG nord-americana www.thepeaceidea.org. El seu fundador, Craig Gaither, viatja a Gornji Vakuf cada estiu des de l’any 1996 per treballar la convivència entre nens bosnians i croats durant el mes de juliol.\nL’Avdo, en Greg, l’activista croata Jasminka Drino, els voluntaris de l’ONG i, sobretot, la Fàtima (una nena brillant de 16 anys) m’han ajudat a entendre el sistema escolar vigent a 58 escoles a tot el país consistent en separar físicament els alumnes musulmans dels cristians dins de la mateixa escola. La mesura es va prendre després de la guerra per afavorir la tornada de les famílies que havien fugit. Vint-i-cinc anys després s’ha convertit en permanent i en una font de discriminació i de tensió futures. Una frase de la Fàtima, nascuda el 2003, il·lustra molt bé la situació “M’agradaria viure en algun lloc on no hi hagués tanta tensió”.\nGornji Vakuf – Uskoplje és una ciutat petita, agradable, rodejada de muntanyes que s’adapta al recorregut del riu Vrbas amb la banda sonora de les crides a l’oració de les mesquites cinc cops al dia. La gent que he conegut treballa de valent per superar les ferides de la guerra però, malauradament, la classe política no està a l’altura.\nUna dada per acabar il·lustra el greu problema de corrupció del sistema educatiu: La Federació de Bòsnia i Hercegovina inverteix el 4,5% del seu PIB en educació. La gran majoria d’aquests diners es gasten en sous dels mestres, cada any més nombrosos, mentre el nombre de nens va a la baixa.\n‹ Previous01.Split / Gornji Vakuf – Uskoplje\nNext ›03. Mostar


Entregas y Devoluciones - Celler VidBertus\nEnviament territori espanyol.\nVidBertus.com realitza enviaments a qualsevol punt del territori Espanyol (incloses les illes Canàries, Ceuta i Melilla) .La lliurament gratuït a partir de 50,00 euros és per a lliurament a qualsevol punt de la península (no inclòs illes Canàries, Ceuta, Balears i Melilla).\nEls preus i el temps dels enviaments variaran en funció del pes i l’opció escollida en la nostra pàgina.\nEls enviaments es realitzen mitjançant l’empresa de paqueteria MRW o transport particular VidBertus a la província de Tarragona\nLa formalització d’una comanda s’entendrà realitzada sota la total acceptació de les condicions generals de venda. Els productes s’enviaran a l’adreça de lliurament indicada, en els terminis estipulats segons la manera d’enviament triat.\nEls enviaments interncionales es realitzaran midiante l’empresa de transport mailBoxes, el termini de lliurament serà aproximadament d’1 setmana\nS’accepta Visa, Visa Electron, Mastercard i PayPal i Transferència Bancària.\nLes comandes es poden cancel·lar sense cap cost fins al moment en que l’enviament es fa efectiu. Si rebem avís de cancel·lació un cop el paquet ja estigui enviat, es considerarà una devolució. Les devolucions poden fer-se fins a 7 dies naturals a partir de la recepció del producte segons les especificacions que segueixen.\nNo es podrà acceptar cap paquet que no tingui algun dels elements d’identificació del remitent (nom, cognoms, adreça, número de comanda). La devolució dels productes sol·licitats donarà lloc al reemborsament de la totalitat de les quantitats abonades per l’Usuari.\nQueden excloses d’aquest cas aquelles devolucions que es derivin d’un error nostre o d’algun defecte del producte. En aquest cas, Vidvertus.com es compromet a canviar el producte defectuós per un altre igual o es reintegrarà l’import. També es farà càrrec de les despeses de devolució i posterior enviament.\nPer fer efectiva una devolució poseu-vos en contacte amb nosaltres al telèfon 626.330.511 o enviant el formulari adjunt, degudament emplenat, al correu electrònic info@vidbertus.com. L’usuari rebrà un correu electrònic acusant el rebut de la comunicació de devolució.


Lotus Flat Milà Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Francesco Cherubini 8, Fiera Milano City, Milà, Itàlia, 20145 - Veure al mapa\nMés informació sobre Lotus Flat\nAl visitar Milà, vosté es sentirà com a casa a Lotus Flat, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Lotus Flat asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal.lacions per a minusvàl.lids, habitació familiar, àrea de fumadors, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, ventilador, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Milà, faci de Lotus Flat la vostra llar.


Acompanyament a equips directius, claustres i AMPES. Facilitem el pas del Me al We, del jo al nosaltres. Apliquem el lideratge pedagògic per aconseguir equips d'alt rendiment. Treballem el lideratge ressonant, la cohesió, la comunicació asertiva, les disfuncionalitats, l'atenció als resultats, la gestió del temps i les reunions efectives.\nÉs l'ànima de les organitzacions educatives. Ha d'incloure projecte ( cap on anar ) programa ( con anar-hi ) i emoció ( ganes de fer-ho). Jornades vivencials per a docents.\n-Marca personal i pla de vida.\n-Definir visió, missió i valors que fonamenten l'rganització.\n-El professor entrenador.\n-Comunicar la visió.\n-Evaluació de processos i projectes.\n-Les emocions inconscients en la relació docent - alumne.\n-Lideratge a l'aula.\nMindfulness a l'aula.\n-Mindfulness a casa.\n-Educació emocional per a prevenir la violència a les aules.\n-Habilitats per a l'aprenentatge.\n-Desenvolupar la capacitat de resiliència personal.\n-L'art com a font d'aprenentatge emocional.\nPíldores formatives de 2 o 4 hores per a docents i alumnes.\n-Creació de la marca personal.\n-Psicologia del consum i la publicitat.\n-Estratègia i gestió del canvi.\n-Networking, negociació i habilitats socials.\n-Desenvolupament de la carrera personal i professional.\n-Competències del líder.\n-Cerca de talent.\nFonaments sobre els quals construïm els programes beeyou\nQualitat, processos i domini\nDissenyem els nostres serveis en processos intel·ligents, comprensibles i lògics. Comprenem i reduïm la complexitat per aconseguir la simplicitat, sense perdre la complexitat de la realitat. Ho fem per atendre els nostres clients perquè puguin utilitzar els nostres models sense la nostra ajuda.\nCreiem en els coéssencials de la llibertat i la responsabilitat, de manera que respectem la llibertat individual de tota persona humana i ens oposem fortament a qualsevol forma de manipulació o desadaptació.\nCreiem en el lideratge d'entrenador que desenvolupa, capacita i empodera les persones.\nAnimem les persones i organitzacions a descobrir i desenvolupar el seu potencial creatiu i, al fer-ho, aportar solucions sostenibles per al món que les envolta.\nDesafiem cada persona per a desenvolupar el lideratge autònom i l'esperit emprenedor.\nAcompanyem les persones perquè puguin trobar i complir la seva dignitat i objectius. Respectem la vida en la seva varietat d'expressions, per estimular l’actitud de les persones, les relacions proactives i les organitzacions ecològiques centrades en valors ètics\nVivim i treballem amb estàndards ètics que ens inspiren a respectar i preservar la dignitat de tot ésser humà. Donem suport als nostres clients en la integració de la seva identitat, ètica, missió i opcions estratègiques.\nEn tots els nostres mètodes i materials estimulem la restauració i el creixement de relacions fortes.\ncentre o ampa?


President Puigdemont: "La primera de les garanties del referèndum és el Govern, l'1 d'octubre votarem""\n· El cap del Govern anuncia la renovació de l’Executiu, amb les incorporacions de Jordi Turull, com a conseller de la Presidència; Joaquim Forn, Interior, i Carla Ponsatí, Ensenyament\n· El vicepresident Junqueras fa públic també, en una roda de premsa conjunta amb el president, que s’incorpora al seu Departament l’àrea de processos electorals\n· Puigdemont i Junqueras asseguren que les decisions del Govern seran preses de manera corresponsable i solidària per tots els membres, sense excepció, i s’estableix un òrgan de coordinació política per avançar en l’organització del referèndum\nEl president i el vicepresident durant la roda de premsa. Autor: Jordi Bedmar\nEl president de la Generalitat, Carles Puigdemont, acompanyat del vicepresident del Govern i conseller d’Economia i Hisenda, Oriol Junqueras, ha anunciat aquest matí la renovació del Govern, amb la incorporació de Jordi Turull, com a conseller de la Presidència i portaveu; Joaquim Forn, com a conseller d’Interior; Clara Ponsatí, com a consellera d’Ensenyament, i Víctor Cullell, com a secretari de Govern.\nAquest anunci l’ha fet Carles Puigdemont en el decurs d’una roda de premsa al Palau, on ha emmarcat aquesta renovació en la decisió que “l’actual legislatura autonòmica s’acabi l’1 d’octubre amb un referèndum d’autodeterminació”, tal i com és el compromís del Govern i les decisions del Parlament que el sustenten. L’endemà d’aquesta data, segons ha dit el president, “començarà un nou cicle en funció de la voluntat dels catalans, o bé una nova etapa autonòmica si guanya el no, o una etapa en la qual Catalunya començarà a caminar com a estat independent, i per fer-ho possible el Govern de la Generalitat ha d’actuar com a primera de les garanties necessàries”.\nAquesta funció de garanties, ha explicat el president, es completarà “amb la determinació i la convicció de tots els consellers i conselleres, sense excepció, en la necessitat d’avançar en el referèndum de l’1 d’octubre”. “Cap dubte ni vacil·lació en cap conseller sobre el que aquest país ha de decidir en referèndum què vol ser”, ha insistit. I ha afegit “tots som i serem solidaris en les decisions”. Per això, el cap de l’Executiu ha donat les gràcies a “tots els nous consellers per la confiança que fan en aquest moment”. I ha continuat “cal molt coratge, molta valentia i, sobretot, molta lleialtat a la institució i al país per assumir la seva responsabilitat en aquest moment”.\nEl president ha emmarcat també aquesta renovació de l’Executiu perquè “ens cal preparar-nos per una etapa molt diferent, en què ens trobarem en una situació d’hostilitat permanent de l’Estat”, recordant així que la proposta d’un referèndum acordat no ha estat atesa, i fins i tot ha estat “desconsiderada i rebutjada, com totes les altres propostes precedents en aquest sentit”.\n“Motius pel cessament cap ni un, motius per l’agraïment tots”\nPel president, la decisió dels consellers d’Interior, Jordi Jané; d’Ensenyament, Meritxell Ruiz; i de la Presidència, Neus Munté, i del secretari de Govern, Joan Vidal de Ciurana “de fer un pas al costat” ha propiciat la renovació del Govern, perquè “han actuat amb un profund sentit de servei públic i han demostrat amb aquesta darrera decisió que s’han guiat sempre per l’ètica de la responsabilitat”. Per això, ha deixat clar que “jo no he cessat a ningú”, perquè “motius pel cessament cap ni un, motius per l’agraïment tots, pels serveis prestats, per la lleialtat i pel coratge”.\nEn aquest sentit, Puigdemont ha agraït també als exconsellers que s’hagin posat a disposició dels nous consellers i de tot el Govern “perquè compten amb ells, com ho ferm amb tantes altres persones des de diferents responsabilitats, són igualment peces necessàries per garantir el dret dels catalans a decidir el seu propi futur”. “No sobra ningú, tots fem falta”, ha reblat.\nÀrea de processos electorals i òrgan de coordinació política\nEl vicepresident Junqueras ha explicat també, en la sessió informativa, algunes decisions preses pel president i ell mateix encarades a facilitar la convocatòria, l’organització i la celebració del referèndum. Així, ha anunciat “la incorporació de l’àrea de processos electorals” en el Departament de Vicepresidència, Economia i Hisenda, i el fet que “les decisions del Govern seran preses de manera corresponsable i de manera solidària per tot l’Executiu”.\nJunqueras ha anunciat també “l’establiment d’un òrgan de coordinació política”, que ha assegurat sempre ha estat així però que ara es reconfirma, “i que està format pel president, pel vicepresident, pel secretari de Govern i pel secretari de Vicepresidència, amb el convenciment que totes aquestes decisions ajuden a assumir les responsabilitats necessàries per facilitar , de la millor manera possible, els compromisos que té el Govern amb el conjunt del nostre país.\nEl president i el vicepresident durant la roda de premsa (1) JPG 825KB\nEl president i el vicepresident durant la roda de premsa (2) JPG 846KB\nEl president i el vicepresident durant la roda de premsa (3) JPG 645KB


Catarroja invertirà més de 200.000 euros en diversos projectes després d'amortitzar un préstec de més d'un milió\nEl ple de l'Ajuntament de Catarroja ha aprovat l'amortització de 1.118.628 euros d'un crèdit per al pagament a proveïdors que es remunta a l'any 2012. Això suposa que el consistori podrà disposar de 350.000 euros per a poder invertir en diversos projectes.\nAixí, l'Ajuntament ha decidit destinar 204.000 euros a algunes iniciatives socials, serveis per a la ciutadania i millora del patrimoni històric.\nUn dels projectes emblemàtics per a l'equip de govern és la restauració de l'antic motor de la República, inaugurat en 1931, a la qual es destinaran 84.000 euros, després que la Diputació de València no haja concedit cap ajuda per a realitzar l'actuació.\nTambé es pagaran vora 66.000 euros al Catarroja CF, ja que una sentència judicial obliga a abonar esta quantitat, després que l'anterior equip de govern rescindira unilateralment en 2012 un conveni amb el club sense previ avís.\nAjudes per a pagar l'IBI\nL'Ajuntament també destinarà 40.000 euros a ajudes socials per a persones amb dificultats econòmiques que no puguen pagar l'impost de Béns Immobles (IBI), i altres 10.000 euros per a crear un pla d'ocupació, a banda dels que ja estan en funcionament.\nFinalment, es destinaran 5000 euros a un conveni amb l'empresa d'autobusos AUVACA perquè amplie el servei i oferisca trasnport a València els dissabtes a la nit.\nAmb l'amortització de més d'un milió d'euros del crèdit aprovada a l'últim plenari altra quantitat similar que es va amortitzar en 2016, l'equip de govern de Compromís i PSPV cancel.len en menys de dos anys el préstec ICO del Fons de Pagament a Proveïdors que l'anterior govern va demanar en 2012 per a abonar factures que no s'havien pagat.\nSuperàvit de 2016\nL'Ajuntament de Catarroja també ha tancat l'exercici de 2016 amb els comptes sanejats. En concret, presenta un superàvit de 3.899.183 euros. Això suposa que es reduirà l'endeutament del consistori considerablement. Es deixaran de pagar 75.000 euros anuals en interessos, així mateix, el deute previst per a final de 2017 és del 41'79%, mentre que el deute a llarg termini és del 48'64%. Una disminució important, tenint en compte que a l'inici de la legislatura, el deute previst per a final d'any era del 62%.


5 coses útils que el meu terapeuta em va ensenyar a les noies - Salut Mental\n5 coses útils que el meu terapeuta em va ensenyar a les noies\nAlceu la mà si us sentiu incòmode. & # x1f64b & # x1f3fb♀ & # x1f64b & # x1f3fc♀ & # x1f64b & # x1f3fd♀ & # x1f64b & # x1f3fe♀ & # x1f64b & # x1f3ff♀\ncom aclarir els cabells\nSí, això és el que pensava. Tant si teniu problemes d’ansietat o depressió diàriament com si esteu experimentant aquests sentiments per primera vegada, estem navegant per una situació amb la qual ningú no ha hagut d’afrontar mai abans. Enhorabona a tothom que ho travessa ara mateix, estem tots junts! Les emocions negatives van des de l’ansietat i la preocupació fins a la depressió. Si esteu tractant res d’això ara mateix, no haureu de passar-ho tot sol. Molts terapeutes ofereixen sessions de Zoom o Skype ara mateix sense càrrecs addicionals. O si voleu provar la tele-teràpia, us recomanem BetterHelp i Espai de conversa .\nDesprés de mitja dècada de teràpia presencial, he après moltes coses sobre com afrontar les emocions negatives i entrenar el meu cervell per anar en contra del que naturalment li agrada fer (és a dir, catastrofitzar i espantar-se). Actualment estic utilitzant aquestes tècniques i mecanismes d’adaptació al meu dia a dia mentre em quedo a casa i em protegeixo a mi i als altres. Aquí teniu tot el que he après dels meus terapeutes al llarg dels anys i que us pot ajudar a superar la negativitat i l’estrès amb què estem tractant molts de nosaltres ara mateix.\n1. Redefinició de la productivitat\nQuan he passat per un episodi depressiu, tendeixo a deixar-me atrapat pel pensament de tot o res, cosa que em convenç que si no començés el dia amb una hora d’entrenament, un esmorzar saludable i tres cops coses fora de la meva llista de tasques, el dia està desaprofitat. I sobretot amb la meva estada a casa, la meva rutina matinal és més important que mai. És fàcil passar tot el dia veient la televisió i sentir-me com una brossa absoluta, però de vegades és exactament el que necessitem. Quan arribo així, el meu terapeuta ha explicat que hauria de redefinir què significa productiu per mi mateix. La productivitat no ha de ser tan concreta ni lineal com la distingim, i va dir que si transfereixo el meu enfocament a les coses que vaig aconseguir, això és productiu en si mateix.\nCuinar el sopar per a mi en lloc de menjar un rotllo de galetes a la part posterior de l’armari? Productiu. Voleu passar del meu llit al sofà per mirar la televisió? Productiu. Em renteu les dents i tornareu a fer el mon desordenat? Productiu. Si esteu en un lloc on podeu fer més, seguiu endavant, però seré el primer a admetre que aquest cop ha estat extremadament dur per a mi (tal com ho ha estat per a molts, molts altres), i només estic fent un mínim imprescindible em pot fer sentir com si en començés a sortir.\n2. Connectar amb els altres\nSóc un text horrible (i no d’una manera bonica, “estic tan ocupat!”), I tendeixo a apartar la gent quan em posa trist (hola, sí, ser amic és una explosió desconcertant!) ). Quan estic físicament sol durant llargs períodes de temps, em convenç que estic sol en general i, una vegada que s’instal·la la soledat, és difícil sortir-ne. Mitjançant la teràpia, he fet molta feina a l’hora d’entrenar el meu cervell per deixar de pensar en ultimàtums i resultats que es basen completament en l’emoció i no en el fet. Estic sol físicament, però això no vol dir de cap manera que estigui sol mentalment. Prendre una mica del meu dia per obligar-me a parlar amb un amic (probablement sobre una cosa totalment aleatòria) ha fet que aquests sentiments de soledat quan aïllats disminueixen molt més ràpidament.\nestiu per fer la llista 2017\n3. Deixeu de glamorar l'aïllament\nSempre en sóc un de bonics pijames, màscares de llençols i peculiars ulleres de llum blava . De vegades, tot el que necessiteu són les petites coses. Però veure gent aïllant-se amb piscines gegants als jardins del darrere i un nou vestit de neoprè cada dia i equips d’entrenament abunden, em fa sentir gelós i com si no estigués fent prou. Quan vaig venir a quedar-me amb la família en lloc d’apartar-lo al meu apartament de la ciutat, vaig tenir tota una anomalia mental perquè la casa de la meva família no tenia tota la meva roba ni productes. No puc posar aquesta façana que no estic bé a Instagram sense possessions materials. Fins que vaig trucar amb el meu terapeuta (molt recomanable durant aquest temps) i em vaig adonar que estic mirant-ho tot malament. No són vacances ni 'temps lliure'. Això no és 'vacances de primavera'. Tothom només intenta sobreviure en aquest moment. He de ser respectuós amb el fet que algunes persones puguin afrontar els seus sentiments d’una manera completament diferent a la meva, i això no els fa irresponsables. Mitjançant la teràpia, vaig començar a entendre que he de centrar-me en allò que em cura i alimenta durant aquest temps i deixar de comparar o glamorar les formes en què altres persones ho travessen.\nmillors llibres de thriller per llegir\n4. Lluitar amb els amics i la família està bé\nAquesta és la primera vegada que algú de nosaltres tracta alguna cosa així, i això inclou els vostres éssers estimats. Mai he passat tant de temps envoltat de família a la meva vida, ni tan sols de vacances, i tots sabem què passa les vacances familiars. És increïblement normal tenir arguments i desacords amb la vostra família o amics durant aquest temps, i això està bé. Tothom s’enfronta a una crisi d’una manera diferent i no és realista suposar que la superarem sense que hi hagi uns pocs cops a la carretera.\nEstic molt a prop del meu germà petit que actualment intenta navegar per l’educació domèstica. I he estat una mica controlant assegurant-me que ho està fent tot i que les coses van sense problemes ... cosa que no li ha agradat exactament. El meu terapeuta va explicar que he d’entendre que fins i tot la família no afrontarà una crisi de la mateixa manera que jo i he d’entendre que tothom experimentarà els sentiments associats de manera diferent.\n5. Centreu-vos en els fets\nEl desastre és una experiència comuna que experimenta ansietat. Bàsicament és quan experimentem una emoció i pensem immediatament en el pitjor dels casos que es produeix una catàstrofe a partir d’una situació actual sense que hi hagi cap fet real. La catastròfica és bastant fàcil de fer quan el nostre món sembla estar saturat de males notícies ara mateix. És la idea que, si es fa malament en una prova, mai no es convertirà en metge si la seva parella no li envia cap missatge de text en una hora, es separarà amb vostè i estarà sol per sempre si no pot torneu a la feina el proper mes i perdeu la feina i els ingressos i la casa.\nPerò és perjudicial per a la nostra salut mental preocupar-nos constantment pels escenaris pitjors dels quals no tenim cap fet ni tan sols de recolzar. Feu que una situació sembli molt pitjor del que realment es basa en fets poc o gens. Sóc una mica més que conegut per fer això i, a través de molts terapeutes, he après la importància de centrar-me en els fets que teniu al davant en lloc de les emocions. A la Teràpia de Comportament Dialèctic (DBT), hi ha el concepte de 'ment sàvia', en què es combina la ment excessivament lògica (pensar en blanc i negre) i la ment excessivament emocional (catastròfica) per establir un punt de pensament mitjà. . Per fer-ho, anoto les emocions que sento: ràbia, ansietat i por. I després segueixo els fets. Em sento espantat perquè no sé què passarà el mes que ve, però el cas és que ningú ho sap i hem de seguir les pautes que de moment ens posen al davant. Em sento enfadat perquè no tinc control sobre el que passa al meu voltant, però puc controlar com reacciono. Em deixo de pensar endavant i de seguida em sento alleujat.\ncoses fàcils de cuinar quan s'avorreix\ncom reactivar el romanç amb ex\nles dones poden unir-se a l’exèrcit?\nés un bany de sal epsom bo per a la infecció per llevats\naficions que puc fer a casa\npaulas elecció abans i després\ncom portar jaqueta de cuir


Com abordar l’estrès continuat amb homeopatia | Blog | XarxaFarma\nTots sabem que l’estrès és una resposta normal de l’organisme davant determinades situacions i que en dosis adequades pot contribuir a reaccionar en aquestes circumstàncies concretes. El problema es produeix quan no som capaços de controlar aquest estrès i es perllonga en el temps. Si això succeeix la qualitat de vida comença a veure afectada a causa de la gran quantitat i varietat de símptomes que presenta aquest trastorn en el nostre cos.\nA més de tenir molèsties digestives, mal de cap o fatiga, entre d’altres, podem mostrar més irritabilitat, dificultat per relacionar-nos, manifestar nerviosisme nocturn o també presentar una autoestima baixa.\nUn estrès prolongat en el temps pot repercutir negativament en la salut, derivant en ansietat i trastorns del son associats, per la qual cosa en arribar a aquests extrems és important reaccionar.\nEls experts aconsellen una sèrie de mesures bàsiques per a regular els nivells d’estrès i reduir l’ansietat, que es basen principalment en mantenir una sèrie d’hàbits saludables com portar una dieta equilibrada, practicar exercici amb regularitat i mantenir una actitud positiva davant la vida.\nTractament de l’estrès amb homeopatia\nL’homeopatia és eficaç per tractar l’ansietat i els trastorns del son associats. De fet, presenta una efectivitat global sobre l’estrès, l’ansietat i els trastorns del son associats. Proporciona alleujament sobre els diferents símptomes relacionats amb aquest trastorn, tant els físics com els psíquics o els relacionats amb el comportament.\nAlhora, no s’han descrit efectes adversos associats a la presa de medicaments homeopàtics com: alteracions gastrointestinals, reaccions de fotosensibilitat, reducció de la libido, sequedat bucal … Es poden deixar de prendre, sense por de patir efecte rebot. Són compatibles també amb altres tractaments i afecten la memòria ni a la capacitat de concentració, a part que que tampoc influeixen en els reflexos o la coordinació, de manera que poden conduir sense riscos.\nSedatif és un medicament homeopàtic per l’estrès que es pot prendre durant períodes prolongats, no provoca dependència, no produeix somnolència residual, no altera la memòria ni la coordinació motora i no té interaccions descrites, pel que pot recomanar en pacients polimedicats o amb altres tractaments tradicionals per a l’ansietat i l’estrès.


El pròxim divendres 4 de maig se celebrarà la segona assemblea de la Junta Central d’Usuaris d’Aigües de Menorca. Aquesta Junta va néixer amb la finalitat de ser una eina de gestió de l’aigua des del propi territori, capaç de funcionar com a entitat administradora independent i interlocutora directa amb la Direcció General de Recursos Hídrics del Govern de les Illes Balears.\nLa principal finalitat de la reunió és la d’exposar els estatuts pels quals s’ha de regir la Junta Central, per a després sotmetre’ls a votació per part de l’assemblea. En aquesta votació podran participar-hi ajuntaments, empreses i particulars que siguin titulars d’almenys una captació, pel que l’assistència a l’assemblea està oberta a tots els usuaris d’aprofitaments d’aigua de Menorca que hi estiguin interessats, independentment de si el seu aprofitament es troba o no inscrit en el Registre d’Aigües de la Direcció General de Recursos Hídrics.\nEls estatuts han estat redactats per una comissió que fou nomenada en la primera Assemblea General Constitutiva de la Junta (celebrada el 2017) i que ha estat presidida per l’alcaldessa de Maó. Han format la comissió un total d’11 persones: cinc representants dels usuaris municipals, tres dels usuaris agrícoles, un dels usuaris industrials, un de l’Associació d’Empreses de Tractament i Subministrament d’Aigua de Menorca i un altre de la Comunitat d’usuaris d’aigües depurades procedents de l’Estació Depuradora d’aigües residuals de Sant Lluís. En aquest reglament es recullen els objectius de l’ens, la proporcionalitat de representació a la Junta dels diferents usuaris, els mecanismes de finançament o l’establiment d’un padró general, entre altres aspectes. Tot el procés d’elaboració dels estatuts ha comptat amb l’assessorament tècnic i jurídic d’experts en la matèria.\nLa Junta Central és una corporació de dret públic establerta a la Llei d’Aigües i que engloba totes les masses d’aigua de Menorca delimitades pel Pla Hidrològic de les Illes Balears. Tots els usuaris d’aigua de Menorca tenen dret a formar-ne part.\nLa Junta Central d’Usuaris d’Aigües de Menorca és la primera de les Illes Balears. Gràcies a aquest ens, els ajuntaments, empreses i tots els particulars amb dret a utilitzar un determinat cabal d’aigua, podran implicar-se en la gestió dels problemes de l'aqüífer, per tal de protegir i garantir la disponibilitat del recurs en quantitat i qualitat per a tots els usos.\nL’assemblea es portarà a terme el divendres 4 de maig a les 11:00h a la sala de plens del Consell Insular.


Aviseu-me quan trobeu l'Espanya de Lorca - Revista Saó\nAviseu-me quan trobeu l’Espanya de Lorca\nEl 18 d’agost de 1936, el feixisme assassinava Federico García Lorca. El seu executor va explicar, tot ben pagat d’ell mateix, que “le metí dos tiros por el culo por maricón”. 84 anys després, doncs, els ossos del poeta granadenc encara es troben perduts per la pell de brau, juntament amb els de tants i tants d’altres que fan d’Espanya el segon Estat del món en nombre de fosses comunes només per darrere de Cambodja. Sí, de la Cambodja dels khemers rojos.\nNo se m’acut una millor explicació de tot plegat. De tot plegat. Fa uns dies, David Simon, el creador de sèries clau en la moderna explosió d’aquest gènere audiovisual com The Wire, aconseguia certa repercussió en les xarxes a força de dedicar-se a respondre i entrar en el fang dialèctic amb una multitud de trolls -o no- de caire espanyolista, en defensa de l’autodeterminació de Catalunya. Ho explique perquè un d’aquests missatges de la xarxa senyera de la brevetat per excel·lència és una petita joia, una sublim obra d’art de la concisió i la destil·lació: “[…]I’ve been to Whitman’s grave. Dickinson’s, too. Our great poets are where the stones say. No bullets in their heads. […]Let me know if you guys ever find Lorca”.\nDe vegades, les coses són molt senzilles i molt simples i -tal com ens cantava en una cançó un altre dels grans admiradors de Lorca, Leonard Cohen- “u només necessita saber qui hi ha en un bàndol per posar-se de part del contrari”. Una altra resposta de Simon venia a dir que sí, que molt bé, que tot el que aquell troll volguera sobre que si el catalanisme és hereu del III Reich i tal, però que, mentre no el convença millor cap altre, ell estarà de part dels qui porten les urnes i no les porres en la mà. Ja es poden fer totes les voltes al món que es vulga, que Lorca va ser assassinat per maricón i els seus ossos ni se sap per on paren 84 anys després. Tot això en una democràcia exemplar de la Unió Europea.\nEl gran heroi d’aquesta democràcia -segons ens han dit i repetit durant quatre dècades tots els mitjans de comunicació espanyols- acaba de pegar a fugir i no s’ha sabut on fins alguna setmana després. Julia Otero exclamava indignada també a Twitter que només en una dictadura podria haver estat oculta la destinació més d’una setmana, sense ni tan sols adonar-se’n que, efectivament, a Espanya feia més d’una setmana que no se’n coneixia.\nLa destinació triada ha estat -com no podia ser d’una altra manera, ja que el delinqüent sempre torna a l’escena del crim- els Emirats Àrabs Units, una altra democràcia molt més exemplar encara. La reacció, per descomptat, no s’ha fet d’esperar tampoc: un fum d’exministres, ex-Presidents autonòmics, ambaixadors, alts càrrecs, de PP, PSOE, UCD, etc., encapçalats per gent com Alfonso Guerra o Martín Villa, han fet públic un manifest de suport al Borbó en fuga. El mateix Govern de l’Estat i la Casa Reial varen col·laborar-hi, per tal que l’ex Cap d’Estat ara estiga cobert per un sistema judicial que no té conveni d’extradició amb Suïssa (qui l’investiga) o que permet negar-la per edat o salut, com el conveni amb Espanya, que fou el mateix Borbó qui el va signar.\nMentrestant, el Vicepresident del Govern i la Ministra d’Igualtat, Pablo Iglesias i Irene Montero, han hagut d’interrompre les seues vacances a Astúries perquè tenen una bona colla de fans que els segueixen tots els dies a totes hores allà on van. Ens deien que a Catalunya s’havia trencat la convivència i estava a punt d’un esclat civil per culpa de les urnes i les paperetes. Què deu estar passant a Espanya?\nEn realitat, nihil novum sub sole. Instat a actuar contra Sartre, Charles de Gaulle va reaccionar instintivament: “no s’empresona Voltaire”. Els ossos de Lorca, recordem, ni se sap per on paren 84 anys després. “Our great poets are where the stones say. No bullets in their heads”. Això, fet i fet, ve a ser la civilització, el valor fundacional de la cultura.\nNo es tracta de cap de les maneres d’un revival del mite de l’Espanya caïnita. Per una senzilla raó: l’odi no és entre germans. L’odi és al diferent. És l’obsessió secular per la unitat i la uniformitat, per eliminar tot allò que se n’isca de la norma en el seu cortijo particular. Azaña, ja perduda definitivament la guerra, es consolava als seus diaris amb el fet que, almenys, la victòria de Franco podia servir per a posar fi definitivament a tot això dels “separatismos”, els quals, per descomptat, eren “catetos” i “aldeanos”. Cal explicar també que qui diu això, Azaña, passa en la historiografia espanyola com el defensor a les Cortes de l’Estatut d’autonomia de Catalunya. Ben retallat, és clar.\nFet i fet, no s’analitza ni es destaca mai que la divisa dretana aquella que deia preferir abans una Espanya roja que una de “rota” té la seua contrapartida en l’altre bàndol amb una Espanya “fatxa” abans que “rota”. Entre ells poden ser Caín i Abel -o no-, però contra nosaltres no en tenen dubte.\nLa unitat d’Espanya ho justifica tot. I tot és tot. No se n’escapa res. Eixa Espanya de Lorca escrivint els sis poemes gallecs és impossible fins que no salte pels aires tot aquest entramat corrupte i putrefacte que es diu Reino de España. Fins llavors, la “unidad de España” és el virus que tot ho corca i tot s’ho menja. I hipoteca la mateixa idea de democràcia a Espanya, com més va més enfangada en un autoritarisme agressiu del qual gaudeix a plaer.


Els plats més típics del Maresme - Maresme Gourmet Els plats més típics del Maresme - Maresme Gourmet\nEls plats més típics del Maresme\n👉 O com explicar la gastronomia del Maresme a través dels seus menjars més típics\nFotografia portada: Hostal de la Plaça\nUna de les coses que més ens agrada de la gastronomia és que és capaç de crear vincles que cap altra disciplina ni tan sols és capaç d’imaginar. Espais de diàleg al voltant d’una taula ben parada, reunions generacionals a través d’un bon llibre de cuina, vincles amb el territori a través de productes de proximitat, i fins i tot relats geogràfics capaços d’explicar l’entorn sobre el qual es construeix una recepta centenària.\nI és en aquest últim punt, en el relat del territori, on ens volem aturar per fer un repàs a alguns dels plats amb més trajectòria de la comarca del Maresme. Receptes de tota la vida, que per tradició o popularitat, han arribat intactes fins als nostres dies.\nReceptes populars capaces de convertir el territori en gastronomia: revisem alguns dels plats històrics amb més trajectòria de la comarca del Maresme\n🦑💚 Sípia amb pèsols del Maresme\nComencem pel que sense cap mena de dubte és el gran ambaixador pel que fa a productes gastronòmics de la comarca: el pèsol del Maresme. Una hortalissa delicada d’allò més suau que s’aprofita del dolç clima mediterrani del qual gaudeix la comarca per donar el millor de si mateix. Entre els plats més representatius, els «pèsols estofats a la catalana» o els «pèsols ofegats a l’estil de Llavaneres» a més de la citada Sípia amb pèsols, coneguda com el plat de Mataró.\n📅 Quan el podem tastar?\nLa millor època per tastar la Sípia amb pèsols se situa al voltant dels mesos de primavera\n🍽 On el podem tastar?\nUs recomanem tastar la recepta que preparen restaurants com el Som Terra de Mataró\n🛶🍲 Torronada de Vilassar\nTestimoni directe de la llarga relació entre el Maresme i el Mediterrani, trobem plats com la Torronada de Vilassar. Un matxembrat de cigrons i cansalada que té el seu origen com a «plat de barca», ja que era perfecte per tal d’alimentar els pescadors durant les seves llargues jornades de feina. Actualment és bastant complicat de trobar-lo a la carta de restaurants i s’ha convertit en una recepta casolana molt típica de la zona.\n🌊🍞 La torrada de Mar\nContinuem amb plats mariners, però aquesta vegada des de Sant Pol de Mar, ressenyant La Torrada de Mar. Un plat de barca, que la mediàtica Carme Ruscalleda (ella mateixa ens n’explica l’origen en aquesta entrevista) va decidir rescatar de l’oblit amb una sublim reinterpretació. Un plat que aprofitava el suquet de peix que els pescadors preparaven a la barca per preparar una «torrada sucada i tornada a torrar». Tot un espectacle!\nEl plat va néixer com a part d’un menú degustació del desaparegut Sant Pau al voltant de l’any 2014. Actualment, ens consta que encara se serveix en restaurants de la factoria Ruscalleda.\n💚🍽 Els canelons vegetals de l’Hostal\nPotser no és una recepta exclusivament maresmenca, però volem incloure els mítics canelons de l’Hostal de la Plaça en aquesta llista per dos motius: d’una banda, com a homenatge a la feina incansable de l’horta a la comarca; i de l’altra com a reconeixement a un dels restaurants amb una de les trajectòries més llargues i exitoses del Maresme. Un recorregut que l’ha portat a crear un concepte culinari propi (La Nova Tradició), deixant empremta en diverses generacions gràcies a plats històrics com els seus mítics menuts arrebossats o els seus canelons vegetals.\nAl restaurant Hostal de la Plaça de Cabrils\n🐚👩🍳 Cassoleta de mongeta del ganxet amb cloïsses\nLa cuina tradicional neix dels mercats municipals. Ho saben molt bé els responsables de la D.O Tastets d’Alella, propietaris d’un dels llibres de receptes més venerables de tota la comarca. Un recull del bo i millor de la cuina alellenca de tota la vida, que es cristal·litza en plats tan suculents com la seva inigualable cassoleta de mongeta del ganxet amb cloïsses. Proximitat, història i bona cuina.\nA la D.O Tastets d’Alella el bar del Mercat Municipal d’Alella*\n*Com a tot bon bar de mercat, a la D.O es regeixen pel producte del dia, i per això és bastant complicat que trobeu la cassoleta dins la seva llista de plats. Us recomanem visitar el local prèviament i preguntar pel plat.


Mosén Ramon Muntanyola, más que versos\nMossèn Ramon Muntanyola, més que versos\nActualizada 06/07/2017 a las 21:13\nLes publicacions de l’Abadia de Montserrat, en col·laboració amb l’Ajuntament de l’Espluga de Francolí i la Diputació de Tarragona, acaben de publicar Dia vindrà. Antologia poètica de mossèn Ramon Muntanyola, en una edició a cura de Joan Maria Pujals. Es tracta d’un volum on s’hi recull part de l’obra poètica del sacerdot i escriptor, sobretot aquella que va dedicar a pobles i ciutats de parla catalana, advocacions religioses i poemes d’homenatge a personatges diversos. El recopilador ha ordenat tots aquests materials en tres apartats temàtics: els poemes dedicats a pobles i llogarets apareixen en una primera agrupació sota l’epígraf «Campanar de plata, mirador del món», en al·lusió a uns versos dedicats a Mont-ral; en un segon bloc trobem l’obra de caire religiós, posada sota el títol d’una antífona, «La llum i el camí» i, finalment, el poemari patriòtic és aplegat amb el nom «Sortosos qui ho veuran», que respon igualment a una altra referència literària de Muntanyola, «Pàtria morent».\nEl corpus del llibre va precedit per una extensa introducció i una bibliografia essencial. L’any 1982 Pujals ja havia tret a la llum Llocs i focs, en edició de l’Institut d’Estudis Tarraconenses Ramon Berenguer IV, llibre decisiu tant per la divulgació del poemari de referències locals com pel coneixement de la vida i obra de Muntanyola.\nEn el cas de Dia vindrà, es tracta d’un llibre escaient i amb substància, que diu i suggereix més del que aparentment pot semblar. Escaient perquè amb aquesta obra se celebra el centenari del naixement de Ramon Muntanyola i Llorach (l’Espluga de Francolí, 1917 – Salou, 1973) i amb substància perquè el llibre permet al lector d’avui no solament conèixer les dades biogràfiques i el treball del sacerdot poeta, sinó també el context, les relacions i connexions de l’home amb la societat i l’època.\nÉs una obra de lectura interessant i intel·ligent i, en aquest sentit, només cal parar atenció a l’índex dels seus apartats per adonar-se que res no és casual. El títol del llibre fa referència a un poema en la mort del cardenal Vidal i Barraquer, però és alguna cosa més: és l’esperança en un temps de recuperació del país en tots els seus elements. I quan el lector avança en la lectura del llibre s’adona de seguida que cadascun dels capítols va recomponent aquesta imatge: els pobles, un a un i mirant el món; l’espiritualitat i la transcendència, com un anhel de l’ànima, i la pàtria, sòl que no és terra, únicament, sinó de construcció d’una casa identificable. El lector també s’adona igualment que mossèn Muntanyola no parla del seu temps, sinó del nostre. Per això és actual.\nLa biografia és la narració de la vida d’una persona, diu el diccionari, ara bé, podem reduir a dades, dates i fets únicament personals la veritable fe de vida d’un individu? El paisatge on es desenvolupa la narració no solament és important, sinó decisiu per a l’individu. Hi ha una interrelació entre persona i col·lectivitat, i la biografia només sorgeix quan algú pren relleu en la trama del paisatge i l’influeix, en un sentit o altre. En la història de les mentalitats aquesta interrelació és visible i inequívoca. La crítica marxista a la biografia provenia, precisament, d’una desvinculació entre individu i societat, i que la historiografia antiga va anar reproduint.\nCom deia Vicenç Villatoro en la presentació del llibre en el claustre de Sant Pau del seminari de Tarragona, per conèixer i interpretar la realitat d’avui cal llegir llibres com aquest. L’obra literària sovint és més aclaridora i viva que no pas els llibres d’història. Si avui prenem com a referència dietaris d’autors com Artur Bladé, Albert Manent, Xavier Amorós o Josep A. Baixeras, per citar quatre autors propers relacionats amb Muntanyola, veurem com n’és de real, això.\nI per a què serveix una biografia, podem preguntar-nos, quan en temps com els d’ara s’imposa la societat líquida, tan ben descrita per Bauman? La resposta no pot ser altra que la de donar volum i relleu a la societat. Sense personatges i obres com la de Muntanyola no disposaríem de miralls on reflectir-nos, reconèixer-nos i orientar-nos.\nQuan tantes vegades s’ha parlat de Muntanyola com a home de pau i que per això mateix pot escriure la biografia de Vidal i Barraquer o bé compondre poemes de franciscanisme tan pur, cal estar atent al que Pujals, crec que per primera vegada, revela d’ell a la pàgina onze en referir-se al perdó dels enemics. Invito el lector a descobrir-ho. És la clau de volta de la persona i la societat. En tot cas, vull recordar només allò que diu un versicle d’Isaïes: la pau és obra de la justícia.


6 Desembre, 2017 BàsquetManyanetReus\nMANYANET REUS 43 – 47 BÀSQUET TERESIANES\nPartit on només mirant el marcador queda evidenciat que les defenses es van imposar als atacs. Tot i això, bon partit els que ens van oferir els júniors, que s’enfrontaven a un equip que fins el moment només havia estat derrotat en dues ocasions, i una d’elles enfront del líder actual de la competició.\nL’encontre va tenir diferents alternatives en el marcador, i en cap moment cap equip va aconseguir un avantatge significatiu. El primer període va ser la mostra, defenses que dificultaven els atacs i on fer punts era una empresa difícil. Aquest primer parcial es va tancar amb un 6-7 pels tarragonins.\nEl segon va resultar més beneficiós pels locals, que van incrementar el seu encert en atac, on amb un parcial de 16-12 van aconseguir acabar el quart i anar als vestuaris amb una mínima diferència de 3 punts (22-19).\nEl tercer període els visitants van aconseguir donar-li la volta a la situació, després del descans, van incrementar la seva defensa i sobretot el seu encert. Un parcial de 11-16 van tornar a concedir un avantatge de 2 punts el finalitzar el període.\nArribàvem doncs al tram final del matx, on pel que s’havia vist, qualsevol es podia emportar la victòria al final. Les alternatives van tornar a ser constants, i vam entrar a l’últim minut de joc amb empat a 43. La millor selecció de tir dels visitants i la algunes decisions arbitrals controvertides van acabar de decantar la balança pels tarragonins.\nTot i així cal estar satisfets pel treball realitzat, el nivell competitiu dels del Manyanet i del bon partit que ens van oferir ambdós equips.\nEntrada anteriorIMV vs SALLE TGNSegüent entradaAF5 vs AF6


Millora de la senyalització a les escoles - Diari La Veu\nEscriba el número 513138\nMillora de la senyalització a les escoles\nTavernes ha millorat la senyalització horitzontal de l’entorn dels centres educatius\nEl curs en els centres educatius de Tavernes de la Valldigna, públics i concertats, i dels dos IES, va començar fa uns dies amb una millora de la pintura dels passos de vianants.\nUna empresa de la localitat ha sigut l’adjudicatària del contracte menor de la pintura viària dels voltants dels centres educatius de la ciutat (col·legis Magraner, Alfàndec, Sant Miquel, Divina Aurora, Patronat, HHDC, IES Jaume II el Just, IES Valldigna).\nLa contractació del servei de pintura ha suposat un cost de 10.330 euros, IVA exclòs, Esta millora dels passos de vianants dels voltants dels centres fa que augmente la seua visibilitat i es contribuïsca a fer més segur l’accés dels estudiants a les escoles i als instituts.\nLa regidora de Serveis Públics i Contractació, Llum Sansaloni, ha indicat que “es tracta de xicotetes actuacions de millora de les infraestructures urbanes. En esta ocasió s’ha optat per la millora dels accessos a tots els centres educatius de la nostra localitat, tant col·legis públics com concertats, a més dels dos IES. La idea era, i així s’ha fet, que estes zones estigueren adequades abans de l’inici del curs escolar. Som conscients que hi ha moltes zones que necessiten una actuació d’este tipus, i volem anar millorant a poc a poc la senyalització horitzontal del nostre municipi. La pròxima actuació sobre la qual estem treballant seria la pintura viària de les zones del centre de salut i les farmàcies”.\nAjuntamen de Tavernes de la Valldigna\nEscriba el número 928719


Convocades les IV jornades d'estudi sobre la festa de Sant Antoni\nInforma: ximo, Confraria de la Santantonà de la Vila de Forcall\nDimecres, 9 de setembre de 2015 a les 12:42\nForcall (els Ports) - Es celebraran en aquest municipi dels Ports famós per la seva Santantonà, Forcall, el 8 i 9 de gener de 2016, prenent el relleu a Ascó, Manacor i Canals.\nLa Confraria de la Santantonà i l'Ajuntament de Forcall, prenent el relleu de les anteriors edicions, organitzen les IV Jornades d'Estudi de la Festa de Sant Antoni, amb el propòsit de treballar en el coneixement de la festa Sant Antoni així com d'altres manifestacions festives amb components culturals, antropològics i etnològics relacionats a la festa.\nLes anteriors edicions d'aquesta trobada que ha reunit associacions i centres d'estudi, investigadors i persones vinculades a l'organització de festes locals, van tenir lloc a Ascó, Manacor i Canals.\nA les jornades es poden presentar comunicacions. Les comunicacions han de ser inèdites i d'una extensió màxima de 15 folies DIN (incloses les il·lustracions ), en format electrònic Word, amb lletra 12 punts, del tipus Times New Roman, es remetran a qualsevol dels correus electrònics assenyalats i una còpia impresa dirigida a la Associació Cultural Confraria de la Santantonà.\nCaldrà presentar un resum de la comunicació conjuntament amb la butlleta d'inscripció del comunicant. El termini màxim de presentació del resum, que no podrà excedir l'espai d'un foli, serà el 15 de novembre. El termini de presentació de les comunicacions serà el dia 8 de desembre de 2015.\nConfraria de la Santantonà del Forcall\nMés informació: http://www.jornadesantantoni.blogspot.com


Vicente Furió, nuevo presidente de la Fundación Levante UD\nVicente Furió, nou president de la Fundació Llevant UE\nPertany al Patronat de la Fundació del Llevant UE ‘Cent Anys’ des de la seua creació on ha defensat una clara postura en favor de consolidar la valencianía en el capital social del club.\nEl patró Vicente Furió Garcerá ha sigut triat nou president de la Fundació Llevant UE Cent Anys, en la reunió que s’ha celebrat aquesta mateixa vesprada en l’estadi Ciutat de València. Un càrrec que ostentarà durant els pròxims quatre anys.\nA aquesta reunió han assistit un total de 23 patrons, dels quals 21 ha votat a favor de l’elecció de Vicente Furió, i hi ha hagut 2 abstencions, la del propi Vicente Furió i la del representant del Frog, Carlos Ayats.\nA més del president, també ha sigut triat com a vicepresident, Federico Ferrando, i com a secretari de la Fundació, Luis Calero.\nVíctor Santamaría, representant de l’Associació de Veterans del Llevant UD\nCarlos Ayats, representant del Frog\nVicente Furió Garcerá (València, 12 de Febrer de 1952)\nNascut a València, ha dedicat la seua perllongada vida professional (38 anys) al periodisme. Ha treballat en els diaris Correu d’Andalusia, Llevant, Diari de València i, en els últims dels seus 23 anys de professió, en Les Províncies on va exercir la responsabilitat de redactor cap d’esports. Ha col·laborat en diferents mitjans escrits, ràdio, internet i televisió. Pertany a una família de levantinistes. El seu pare, avi i oncles ja van ser socis del Llevant UD des de la seua fundació. Una tradició que exerceix com queda demostrat que siga soci i accionista, igual que els seus fills, néts i germà. Pertany al Patronat de la Fundació del Llevant UE ‘Cent Anys’ des de la seua creació on ha defensat una clara postura en favor de consolidar la valencianía en el capital social del club. El seu interès, per formar part de la Fundació ‘Cent Anys’, és pel seu sentiment cap al Llevant UE, pel seu desig de servei a aquesta històrica institució i per treballar en favor de mantenir la condició de club valencià en l’accionariat.


Assegurança Responsabilitat Civil - AsurBrok Assegurances\nLes solucions que necessites per protegir la teva PIME\nLes assegurances de Responsabilitat Civil (RC) es diferencien amb dos. La RC general i la RC professional. Les assegurances de responsabilitat civil general cobreixen els danys personals i materials produïts a tercers, durant l’exercici de l’activitat professional. D’altra banda, les assegurances de responsabilitat civil professional cobreix als professionals de diferents sectors (sanitat, educació, enginyers, entre d’altres) els danys econòmics, patrimonials i físics a tercers que els assegurats puguin causar en el desenvolupament de l’activitat.\nImmobiliària / locativa\nDefensa i Fiança


Tess Hache: “Molts adolescents passen estius sense anar a la platja per vergonya”\nAra Estiu 16/08/2021\nTess Hache fotografiada a la Rambla de Barcelona. CÈLIA ATSET\nÉs una realitat cruel que val la pena recordar aquests dies d’estiu: hi ha adolescents que passen anys sense anar a la platja perquè la societat en què vivim ha aconseguit que s’avergonyeixin del seu propi cos. Així de dur. “Primer comences amagant la panxa”, arrenca la maresmenca Tess Hache, que ha crescut a pocs metres del mar, “després aprens a tensar el cos per dissimular certes parts que no t’agraden, fas postures estudiades... i un dia et sents tan poc a gust, anar a la platja et genera tantíssima angoixa, que no hi tornes”. Històries com la seva, avisa Tess Hache, són més habituals del que ens pensem.\nAl darrere, hi ha la pressió d’un món que reprodueix un cànon de bellesa que discrimina tots els cossos que surten de la norma, però sovint també anys de grassofòbia directa de l’entorn: aquelles nenes que van riure’s de la Tess als vestidors de la piscina quan tenia 9 anys, aquell grupet del bus que no sabia que duia els cascos en silenci –“¿T’imagines aquesta tia en biquini?”–, els dos joves d’aquella moto que van afluixar per cridar-li “¡Gorda!” mentre fugien, covards, rient. “Com pot ser que no existeixi encara una llei contra la grassofòbia i la violència estètica que sensibilitzi la població i eviti aquest maltractament social que patim tantes persones des de la infància?”, es pregunta Tess Hache, que és (tot i les múltiples vegades que Instagram li ha censurat el compte) una de les veus més actives de l’activisme contra la grassofòbia a casa nostra.\nN’hi ha prou amb fer un parell de scrolls al perfil @tesshache_ per comprovar que mostrar el seu cos davant la càmera és una de les armes que fa servir aquesta mataronina (juntament amb textos en primera persona) per fer activisme: “Si veus gent grassa que s’estima el seu cos, tu generaràs un vincle més sa amb el teu”. Un vincle amb el propi cos al qual, per cert, tothom hauria de dedicar una estona, independentment del que pesi. “La lluita contra la grassofòbia i la violència estètica beneficia tothom, perquè els nostres cossos són mutables i canvien molt al llarg de la vida: quan creixem, en èpoques d’estrès, si tenim fills biològics, quan envellim... Mai saps quan agrairàs que aquesta lluita treballi per la fi d’aquestes discriminacions”, assenyala l'activista, que recorda que hi ha molts factors al darrere del sobrepès i l'obesitat, com la genètica o la salut mental, i que, en qualsevol cas, les persones grasses –"tan visibles i alhora tan invisibles"– es mereixen la mateixa "dignitat" i "respecte" que tothom.\nA més, més enllà dels canvis naturals que poden experimentar els nostres cossos, Tess Hache també recorda que la por a engreixar-se que tenen moltes persones ja és, per si mateixa, una mostra de grassofòbia interioritzada. “Imagina’t la teva vida sense aquesta angoixa afegida! Seríem molt més feliços!”, exclama. I afegeix un últim apunt: "Intenta eliminar el típic comentari de l'estil «Ai, t'has aprimat? Que guapa!» Mai un comentari havia fet tant de mal".\nUn exercici per fer aquest estiu\nMentre la legislació no aborda la qüestió i segueixen sent violentes per a tantes persones accions tan normals com anar a comprar roba –“¿Per quan un acord per regular les talles de la roba? És horrible!”–, fer educació física a l’institut, que la cuixa et sobrepassi un seient d’avió, anar al metge –“La ginecòloga m’insistia que el dolor d’ovaris era pel pes i el que realment tinc són ovaris poliquístics!”– o buscar feina –"Què vol dir tenir bona presència? Que jo sàpiga anar neta i ben vestida"–, Tess Hache convida a fer un exercici per començar la transformació des de casa. Només cal una càmera (pot ser el mòbil), estar sol i tenir una estona lliure.\nEl primer pas consisteix a mirar-se al mirall i tocar-se el cos “sempre des de la tendresa”, incloses també aquelles parts que no ens agraden tant. El segon pas consisteix a fer-se fotografies, ja sigui amb una camisa, en roba interior o una muda còmoda. Es pot fer davant del mirall, si es prefereix; i en cap cas cal penjar-les a les xarxes. Finalment: a jugar! “Fes-te fotos al llit, a parts específiques del cos, algunes que t’agradin i d’altres que no tant... Jo recomano fer-ho en un dia en què s’estigui bé d’autoestima, observant les fotografies però sense obsessionar-te i sobretot preguntant-te, al final, «Per què no m’agrada aquesta part de mi?» i reflexionant-hi”.\nTess Hache va estar gairebé quatre anys sense anar a la platja, sense travessar la sorra i capbussar-se a l'aigua fresca del mar. El dia que ho va fer el recorda com un dels millors de la seva vida: anava amb dos dels seus millors amics, sentia que tenia suport i duia un biquini amb què se sentia còmoda. "La lluita contra la grassofòbia és col·lectiva, tenir una xarxa segura és molt important per alliberar-te de tots els càstigs que has patit al llarg de la vida", apunta. Aquell dia es va passar gairebé tota l'estona dins de l'aigua, nedant, mirant peixos, pensant: "Què hauria passat si aquelles nenes no s'haguessin rigut de mi quan tenia 9 anys?".\nSobradament implicats gordofòbia Instagram


CARACTERES OCULTOS: SOBRE LIBROS, LECTURAS Y TENDENCIAS\nPublicado por Júlia en 9:09\nLlegir permet escoltar moltes històries,tenir molts punts de vista,veure la realitat des de totes les perspectives.Amplia les mires,i els coneixements,i multiplica les experiencies humanes.I també,per una raó molt important;per aprendre a escriure.\nSartre diu que es llegeix un llibre perquè falta quelcom a la vida del que llegeix,això que falta es busca en el llibre.Pe mi facilitat de paraula.\nLlegeixo perquè m'agrada.M'apassiona.Nohiha gaire res a dir.\nSí, Josep, però també es pot llegir molta palla i no crec que s'hagi de defensar de forma absoluta, depens de què llegeixes, de qui ho ha escrit i la resta. Es com dir 'm'agrada menjar', menjar és imprescindible però no tot és recomanable de la mateixa manera.\n14 de diciembre de 2016, 8:57


Embruix de Vall Llach 2018, vi negre elaborat per Vall Llach de la zona Priorat (Espanya) | Vila Viniteca fundada 1932\nEl Celler Vall Llach va néixer ara fa 30 anys fruit de l’amistat del reconegut cantautor català Lluís Llach i el notari Enric Costa al petit poble de Porrera, al cor del Priorat. De mica en mica van anar recuperant vinyes i a partir de l’anyada 1998 van començar a comercialitzar els seus primers vins, que vinificaven en un dels dos edificis emblemàtics que van rehabilitar a Porrera. Avui el celler rep l’impuls d’Albert Costa –fill de l’Enric–, qui n’és el propietari i l’enòleg. Embruix 2018 és el vi inicial del celler, elaborat amb carinyena, garnatxa, cabernet, merlot i syrah de Porrera i Torroja. Un vi negre seductor i de gran equilibri, perfecte per conèixer el Priorat.