Agencia Sírius: 23 de juny 2011\nEquador: EUA conspira per enderrocar Rafael Correa\nUna investigació de l'advocada i escriptora Eva Golinger conclou que EUA estaria finançant a organitzacions equatorianes per desestabilitzar el govern de Rafael Correa. El finançament es fa a través de les agències humanitàries nord-americanes USAID i NED, i busca soscavar les bases del govern actual del país, segons Golinger. Entre els polítics que reben "activament" aquest tipus de recursos es trobaria la fundadora del partit d'esquerra Pachakutik.\nEva Golinger estima que es tracta d'un exemple més d'ingerència d'EUA en els països sud-americans per propiciar l'establiment d'un règim favorable als seus interessos.\n"L'ús d'aquestes agències serveix per alimentar un conflicte, canalitzar fons multimilionaris destinats a grups que després actuen com a agents de Washington", sosté la periodista.\nGolinger va explicar que en el cas de l'Equador aquests grups busquen desestabilitzar i neutralitzar els esforços de canvi que el Govern de Rafael Correa promou a Equador com a part d'un procés en tota la regió conduent a reduir la dependència respecte d'EUA. "Cal recordar que l'Equador té una economia dolarizada, és a dir, una economia dependent dels EUA. I amb el president Correa això està canviant", ressalta la periodista.\nLa Fundació Nacional per a la Democràcia (NED segons les seves sigles en anglès) és una organització privada creada pel Congrés nord-americà en els anys 80 per donar suport a grups prodemocràtics al continent americà. Obté la majoria dels seus fons per via governamental.\nPer la seva banda, l'Agència dels Estats Units per al Desenvolupament Internacional (USAID) és una agència independent del govern federal nord-americà encarregada de distribuir l'ajuda civil a l'exterior.\nAquest no és l'únic cas d'intromissió d'EUA a Amèrica Llatina a través d'aquestes organitzacions. De fet, la passada primavera els legisladors bolivians van demanar al president Evo Morales expulsar del país a USAID.\nEl grup de diputats del governant Moviment al Socialisme (MAS) van presentar proves per demostrar la ingerència de l'organització en els assumptes interns del país.\nEls parlamentaris van presentar documents en anglès per corroborar que USAID finançava des de 2001 a l'oposició boliviana amb desenes de milions de dòlars per tal de desacreditar al llavors futur president Evo Morales.\nEl grup també va denunciar que l'Associació Nacional de la Premsa rebia gairebé 37 milions de dòlars anuals de l'agència.\nEtiquetes de comentaris: Equador, EUA, Internacional\nBankinter pagarà 58.000 euros a una clienta per no informar sobre els riscos d'una inversió\nL'Audiència Provincial de Múrcia ha confirmat la sentència dictada per un jutjat de Primera Instància de Cartagena contra Bankinter, que ha estat condemnat a pagar 58.000 euros a una clienta per no informar sobre els riscos d'una inversió en participacions del Banc d'Islàndia. El jutjat de Cartagena ha condemnat al banc demandat a retornar la suma, import de la inversió feta per la clienta, a la qual caldrà descomptar "el que aquesta hagi percebut en concepte de rendibilitat dels valors objecte del contracte".\nL'Audiència Provincial, que ha desestimat el recurs presentat per Bankinter, assenyala que aquesta entitat bancària no va facilitar a la compradora del producte financer tota la informació exigida per la legislació vigent.\nEl tribunal subratlla que "l'entitat financera que intermèdia o intervé professionalment en l'adquisició per part d'un client d'un determinat producte financer té l'essencial obligació d'informar, prèviament, i amb el suficient detall, de les característiques d'aquest, per tal que pugui adoptar la seva decisió inversora amb suficient coneixement de causa".\nAfegeix que "aquesta obligació d'informar ha de cobrir, de forma especial, els riscos concrets que comporta l'esmentada inversió, sense que el banc pugui procedir a un compliment merament formal d'aquesta obligació per la via de realitzar una succinta descripció del producte a la que simplement es ressaltin les rendibilitats i es difuminin els riscos".\nLa sentència, de la qual ha estat ponent el magistrat José Joaquín Hervás, diu que el contracte "no indicava, de forma expressa, la possibilitat que el client perdés, totalment o parcialment, el capital invertit, limitant-se a fer referència a uns 'ràtings' de l'emissió que, pel seu caràcter tècnic, només poden ser adequadament interpretats per inversors professionals o altres persones amb una elevada cultura financera". La sentència, en rebutjar el recurs presentat per Bankinter contra la sentència del jutjat de primera instància, condemna a aquest banc al pagament de les costes generades pel mateix.\nEtiquetes de comentaris: Bankinter, Espanya\nL'AIE utilitza les reserves estratègiques de petroli\nEl desacord d'alguns dels membres de l'OPEP, Organització de països productors de petroli, per ficar més cru a la xarxa i compensar la manca del petroli libi -malgrat les vendes il.legals fetes per Qatar a EUA d'aquest carburant espoliat als libis-, ha forçat a l'Agència Internacional de l'Energia (AIE) a coordinar una acció perquè s'alliberin 60 milions de barrils de les reserves estratègiques a escala global. La meitat correspondrà a les d'EUA. El preu del cru ha caigut d'immediat més del 5%. És la tercera vegada en la història que s'anuncia una acció d'aquest tipus des de la AIE, i pel seu volum és la més gran en dues dècades. El motiu argumentat per fer aquest pas extrem és compensar els colls d'ampolla provocats per la guerra civil a Líbia i les revoltes en altres països a la regió. La disrupció es calcula en 140 milions de barrils, 1,5 milions diaris.\nTambé cal considerar que el primer de maig Rússia va decidir suspendre les seves exportacions de cru i reservar-les per al mercat interior, mentre que l'Aràbia Saudita té els pous a ple rendiment des de l'inici de la invasió a Líbia, precisament per compensar aquesta carència. Malgrat això, la puja especulativa del cru fa perillar encara més les afeblades economies sota el peu del FMI, amb inflacions, com l'espanyola, properes al 4% en mig de les retallades de salaris, feina i augment generalitzat dels preus, afectats pel del petroli.\nLes discussions per executar aquesta acció van començar a final d'abril. EUA ja va haver d'acudir a les seves reserves estratègiques en l'estiu de 2005, per compensar l'impacte de l'huracà Katrina a la xarxa de producció, refinació i distribució al golf de Mèxic. Llavors la disrupció es va calcular en 38 milions de barrils, d'acord amb la Casa Blanca.\nWashington espera ara que els països de l'OPEP, i en especial Aràbia Saudita, entenguin el motiu d'aquesta resposta coordinada. En la seva passada reunió del 8 de juny, el càrtel va rebutjar la pressió Saudita i dels EUA per aments la seva quota de producció. L'AIE tem que aquestes restriccions en el subministrament i l'alça de preus-per als països importadors europeus i els EUA, el major productor i alhora consumidor-acabin minant el fràgil repunt econòmic.\nLes reserves estratègiques dels EUA acumulen l'equivalent a 727 milions d'barrils de cru. Els 30 milions que alliberarà corresponen al que consumeix la seva economia en dia i mig. L'habitual és que comenci a tenir un impacte real en el mercat passades unes dues setmanes. És una mesura a la qual es recorre en casos d'emergència i que no s'escapa de la controvèrsia.\nDe moment, el que ha aconseguit és que els contractes per a l'agost en els mercats de futurs registressin una forta correcció. El preu del barril de cru al mercantil novaiorquès (Nymex) ha baixat fins a fregar els 90 dòlars, el que equival a una caiguda del 5,5%. El barril de referència a Europa també ha perdut més d'un 5%. I això s'ha traduït en un repunt del dòlar.\nEtiquetes de comentaris: AIEA, EUA, Internacional, petroli\nEUA pretén consolidar-se a l'Àsia Central per molt temps\nMés que retirar les tropes des del territori afganès, els EUA i l'OTAN planegen traslladar al nord de l'Afganistan ia les nacions de l'Àsia Central per afermar-se en aquesta regió per molt temps, opina Alexander Kniázev, col·laborador de l'Institut d'estudis orientals de l'Acadèmia de Ciències de Rússia: "Kabul i Washington negocien la instal lació permanent de bases militars dels EUA a l'Afganistan".\nLes tropes nord-americanes i, en part, les de l'OTAN planegen retirar-se del sud de l'Afganistan preservant únicament diverses bases clau: a Shindand, prop de la frontera amb l'Iran, a Kabul, per mantenir la influència sobre el Govern afganès, i a Kandahar, a causa de la seva importància estratègica.\n"Les principals forces terrestres es van a traslladar cap al nord de l'Afganistan ia les repúbliques centreasiàtiques, abans que res, Tadjikistan i Kirguizistan", va declarar l'expert, convençut que "els americans amplien en general la seva presència en tota la regió" i "han arribat (a l'Àsia Central) per molt de temps".\nA Tadjikistan, per exemple, "són bastant nombrosos els casos en què destacaments nord-americans creuen la frontera (des de l'Afganistan) en pla de treball" i en la localitat kirguís de Batko tot està a punt per acollir la nova base dels EUA. "Ho he vist amb els meus propis ulls, em consta que els EUA es va afermant en l'Àsia Central", va dir Kniázev.\nA Kirguizistán Sírius ja va denunciar el cop d'estat organitzat i finançat per EUA el darrer any, amb la connivència de Rússia, per treure del poder al comunista Bakiev.\nWashington, segons la seva opinió, procurarà obrir noves instal.lacions militars a la regió i, després d'ocupar posicions clau, pot contenir perfectament els interessos de tres grans potències: Rússia, Iran i Xina. Aquesta última, segons Kniázev, és l'objectiu principal dels EUA, de manera que el districte tadjik de Murgab, limítrof amb la Xina, s'estudia com "lloc òptim per a albergar un punt de reconeixement electrònic i assegurar la cobertura d'un territori bastant extens".\nJames Appathurai, emissari especial de l'OTAN per al Caucas Sud i l'Àsia Central, arriba avui a la capital tayika, Dushanbe, en visita de dos dies de durada que és la primera des del seu nomenament per al càrrec, el desembre de 2010. Appathurai ja va visitar al maig Kazakhstan i Kirguizistan per assegurar el seu suport a les forces de l'OTAN a l'Afganistan.\nSistema sanitari als EUA: Roba un dòlar per poder ser atès a la presó\nUn home abatut per una penosa malaltia i sense les possibilitats econòmiques per acudir a un hospital va robar un banc per obtenir assistència sanitària del sistema penitenciari. Richard James Verona (59) es va acostar fins a una finestreta d'una agència del RBC Bank al comtat de Gastonia (Carolina del Nord) amb una nota on va exigir tot just 1 dòlar al caixer indicant que portava una arma de foc.\nNo obstant això, tot just realitzat el robatori, es va quedar assegut en una cadira a l'espera de la Policia. En efecte, els agents van arribar, van intervenir i li "van reduir", però no tenia cap arma.\n"Sóc una mena de persona lògica i aquesta va ser la meva lògica, el que es va ocórrer", va dir als periodistes l'home aquest cas demostra les dificultats per accedir al sistema de salut als Estats Units.\nVerona és acusat de furt, però és poc probable que es mantingui després de les reixes per més de 12 mesos. Es troba reclòs a la Presó del Comtat de Gastonia sota un fiança de 2.000 dòlars.\nEls cooperants espanyols a la Flota de la Llibertat surten de Barajas\nEl grup d'activistes de Rumbo a Gaza que participarà en la Segona Flota de la Llibertat han partit avui del aeroport de Barajas, iniciant així el viatge que els portarà fins a la Franja de Gaza. A més de la brigada d'activistes, també viatgen avui\npersonalitats com l'eurodiputat Willy Meyer, l'actor Willy Toledo, la diputada autonòmica valenciana Marina Albiol -o Joan Josep Nuet, d'EUiA, que es trobarà amb ells a Turquia-, qui formen part de la delegació espanyola que, al costat d'una gran coalició internacional, intentarà trencar i posar fi al bloqueig de la Franja de Gaza a finals de aquest mes de juny.\nL'expedició espanyola-una de les més nombroses a nivell europeu de totes componen la Segona Flota de la Llibertat-s'embarcarà en un port de la Mediterrània al 'Gernika', el navili que Rumb a Gaza aporta a la Flota al costat d'una ingent quantitat d'ajuda humanitària, especialment material sanitari, educatiu i de construcció.\nA més de les persones de la campanya Rumbo a Gaza i de les personalitats representatives d'àmbits culturals i polítics, també viatjaran al 'Gernika' periodistes dels principals mitjans de comunicació nacionals, així com d'altres països\nLa majoria dels i les activistes viatjaran en el vaixell que Rumb a Gaza aporta a la Segona Flota de la Llibertat, que supera en navilis la seva antecessora. Precisament, el 31 de maig es va complir el primer aniversari de l'abordatge a aquella expedició: l'Exèrcit israelià va assassinar en aigües internacionals a nou activistes, va ferir a més de 50 i va segrestar a la resta de les 750 persones que formaven el comboi.\nEs tracta de 40 activistes que suposen una representació fidedigna de la pluralitat de la societat espanyola, tant a nivell de territoris -hi ha persones de, entre d'altres comunitats autònomes, Andalusia, Astúries, Castella i Lleó, Catalunya, Comunitat Valenciana, Galícia, Madrid, Navarra i País Basc-, com per edat, professió, procedència social, etc.\nLes persones que componen la delegació espanyola han estat seleccionades de acord amb un rigorós protocol en el qual s'ha valorat la seva experiència en cooperació internacional i moviments socials, el seu coneixement de Orient Mitjà i de la situació de Palestina i la seva capacitat de treball en equip.\nEn Rumb a Gaza tenim l'absolut convenciment que els més de 40 homes i dones seleccionades constitueixen un equip d'una immensa vàlua, unit per la determinació de trencar i posar fi al bloqueig il.legal al qual l'Estat d'Israel sotmet des de fa més de cinc anys al milió i mig de persones que viu a la Franja de Gaza.\nEtiquetes de comentaris: Free Gaza, II Flotilla de la Llibertat, Internacional\nDel 16 de maig al 15 de juny s'allargarà l'enquesta pública sobre el traçat de la desviació de la carretera RN-116 al seu pas per Joncet. El projecte es pot consultar als ajuntaments de Serdinyà -del que depèn Joncet- i de Jújols. Aquest és el primer pas per a que comencin les obres d'aquest tram d'un quilòmetre i mig que, des de l'any 2000, reclamen els habitants d'aquesta població que travessa la carretera de Cerdanya. Aquesta carretera és per on circulen, l'hivern, els vehicles que van a les pistes d'esquí i per on circulen tot l'any entre vint i vint-i-cinc camions cisterna carregats de carburant que van de Port La Novèla a Andorra.\nPCA: "És la militància d'IU la que té cada vegada més dubtes sobre si pactar amb els socialistes"\nEl vicesecretari general del Partit Comunista d'Andalusia (PCA), Juan de Dios Villanueva, ha respost a la presidenta del PSOE-A, Rosa Torres, que és la militància d'IU la que té "cada vegada més dubtes" sobre pactes amb el PSOE , després que la dirigent socialista hagi assegurat aquest dilluns que després del precedent d'Extremadura, "hi ha més dubtes que mai sobre si seria viable o no" un pacte amb IULV-CA a Andalusia després de les pròximes autonòmiques.\nVillanueva ha demanat a Torres que "no s'equivoqui" perquè és dins d'IU on "cada vegada hi ha més dubtes sobre si sostenir un edifici que s'està caient i que ens identifiquin amb un règim que la gent vol canviar". "Aquestes són els dubtes reals, no les que ells tinguin", ha afegit.\nPel que fa a la decisió adoptada per IU a Extremadura d'abstenir i no donar suport al govern socialista de Guillermo Fernández Vara, el que possibilita un govern del PP, el dirigent del PCA ha dit que, encara que no comparteix la decisió presa pels seus companys d'IU, rebutja "contundentment" que la responsabilitat de la pèrdua del govern del PSOE i l'arribada del PP caigui sobre "l'esquena" d'IU.\n"És el PSOE qui ha perdut el govern després de comptar amb moltíssims menys vots, fruit d'haver fet polítiques de dreta durant molts anys, cosa que ha permès que se li obri al PP la porta del govern durant les passades eleccions", ha indicat Villanueva , que ha afirmat que en els pròxims dies s'obrirà un debat en IU, tant federal com en les comunitats, sobre els fets a Extremadura, "perquè encara que hagi estat allà ens repercuteix a tots". En aquesta línia, ha dit que aquest és "un debat que fem internament a IU, en funció del que li interessa i el que no a IU, el que no farem és un debat en funció del que li interessa i el que no al PSOE".\nSobre les veus que demanen la dimissió del coordinador general d'IU, Cayo Lara, ha indicat que "les campanyes oportunistes d'assetjament i enderrocament no serveixen en aquest moment". Segons la seva opinió, "si algú ha fet el contrari del que va dir en campanya electoral ha estat el PSOE, que va assegurar que mai anava a sortir de la crisi amb mesures socials en contra dels treballadors i ha fet just el contrari amb la reforma laboral, la tisorada a les pensions i als funcionaris o el pacte de l'euro, entre d'altres qüestions".\nFinalment, ha apuntat que tampoc comparteix algunes "veus interessades" en el si d'IU, posant com a exemple d'això el diputat d'IU al Congrés, Gaspar Llamazares, "qui ha parlat d'un retorn a la pinça". "Es dóna la circumstància que l'única persona adscrita al corrent que lidera Llamazares, que és el senyor Álvaro Novales, ha optat per l'abstenció a Extremadura".\nEtiquetes de comentaris: Espanya, Extremadura, IU, PCA\nXina prohibeix a funcionaris treballar en sector privat tres anys després de dimissió o jubilació\nLes autoritats han posat en pràctica regulacions que prohibeixen al funcionariat treballar per l'empresa privada en el termini de tres anys després de jubilar o abandonar el seu càrrec governamental, ha manifestat avui dimecres Wu Yuliang, subsecretari de la Comissió Central de Control Disciplinari del Partit Comunista de la Xina (PCX).\nEl març de l'any passat, el Comitè Central del PCX va introduir un requisit de governança transparent que estipula el termini de tres anys després de la dimissió o jubilació perquè un funcionari pugui començar a treballar en el sector privat, va indicar Wu en una roda de premsa celebrada a Beijing sobre els esforços del partit en matèria anticorrupció.\nWu especificar que els funcionaris no podran participar en cap sector comercial relacionat amb els seus anteriors càrrecs o competències en aquest període, apunta la regulació.\nL'acampada Mataró al barri de l'Habana\nEls participants a l'acampada de Mataró decidiren ahir a l'assemblea traslladar-se als barris de la ciutat, per tal d'escoltar les propostes i explicar els punts ja decidits al manifest de mínims. Així, a les 19 hores, ho han fet al barri de l'Habana, triant per a la trobada la plaça que porta el matéix nom, davant l'escola Anxaneta on els veïns més participatius han dit la seva i han escoltat el que la resta de "indignats" tenía per dir.\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Mataró\nEls alcaldes sociovergents es pugen els sous\nAliens al dràstic pla de retallades impulsat a totes les administracions, alguns alcaldes, com Josep Monràs (PSC, a la foto) de Mollet del Vallès i Bernat Graupera (CiU) de Llavaneres, no han esperat més d'una sessió plenària per pujar-se el sou, una decisió que ja ha provocat la immediata reacció dels seus conciutadans i que podria propiciar un nou impuls al moviment social que promou una retallada en els sous dels càrrecs polítics.\nLluny queda ja la recomanació de les entitats municipalistes als ajuntaments perquè imprimissin retallades significatius en els sous públics com a conseqüència de l'entrada en vigor del Reial Decret del 20 de maig en què s'adoptaven mesures extraordinàries per a la reducció del dèficit públic. L'acord de l'Associació Catalana de Municipis (ACM) més propera a CiU i la Federació de Municipis de Catalunya (FMC) de marcada tendència socialista, van acordar en la Comissió Municipalista de Catalunya recomanar una disminució de retribucions entorn al 15% per als sous més elevats i el 5% per als més reduïts.\nA Mollet, amb una població de 52.459 habitants, Josep Monràs, el socialista que el 2003 va substituir Montserrat Tura, repeteix per tercera vegada com a alcalde. Una de les seves primeres decisions per a la nova legislatura ha estat l'increment del seu sou, per passar dels 59.000 euros bruts anuals als 78.000 euros, un increment del 32% que, sorprenentment van pactar els grups municipals del PSC, CiU i PP amb l'abstenció d'ERC i l'únic vot en contra dels regidors d'ICV-EUiA.\nNo obstant, l'alcalde de Mollet del Vallès, el socialista Josep Monràs, ha rectificat avui la seva intenció d'aprovar un augment de sou perquè siguin carregats dels 59.000 euros bruts a l'any actuals a 78.000, una pujada del 32%. Monràs, no ha donat explicacions sobre el canvi de decisió però ha anunciat que l'augment de sou serà finalment del 10%, de manera que passarà a cobrar 65.000 euros anuals. Aquesta remuneració és la que constava en l'anterior mandat, encara que després es va veure reduïda en un 10% per les mesures d'austeritat adoptades per fer front a la crisi.\nEls grups municipals havien acordat dilluns passat la pujada de sou de l'alcalde, a més d'una assignació de 18.000 euros per a cada un dels portaveus dels grups de l'oposició.\nLa indignació popular ha crescut a Mollet en saber-se que el seu màxim representant polític cobrarà més que altres alcaldes de grans capitals com Tarragona (64.000 €), Lleida (70.000 €) i Girona (60.000 €). L'alcalde molletà s'ha fet amb el suport d'altres grups municipals, als quals a canvi ha incrementat fins els 18.000 euros l'assignació per als portaveus municipals.\nA Sant Andreu de Llavaneres (10.303 hab.) Bernat Graupera (CiU) que repeteix com a alcalde amb el suport del PP-una vegada superada la crisi pel Cas Pretòria-s'ha venjat del càstig que li va infringir l'oposició en l'anterior legislatura. Una iniciativa auspiciada pel regidor d'ERC i anterior soci de govern de CiU, Joan Mora, que va promoure una moció per rebaixar la dedicació exclusiva de l'alcalde de 4.150 euros bruts mensuals a 2.900 euros. En l'última sessió plenària Graupera s'ha incrementat el salari un 31% fins als 3.874 euros bruts, amb 14 pagues i una dedicació del 85%.\nLes entitat municipalista ACM partint dels supòsits de les retribucions dels alcaldes en funció del criteri de població de cada municipi va editar una escala a la que atorga als regidors de poblacions menors de 100 habitants una retribució de 8.979,60 € anuals com el salari mínim interprofessional. De 100 a 500 habitants: 13.469 €; de 501 a 1.000 habitants: 17.959, de 1001-3000 h; 26.938 €, de 3001-5000 h: 35.918 €, de 5.001-10.000 h: 44.898 €, de 10.001-20.000 h: com alguns subdirectors generals, al voltant de 64.415 €, de 20.000 a 30.000 h: màxim de 70.296 €, de 30.001-75.000 h: 80.589 € com un director general de la Generalitat, de 75.001-300.000 h: 84.078 € el que cobren els secretaris generals i més de 300.000 h: 108.576 € similar al sou d'un conseller.\nCarreras critique durament la pujada dels sous dels regidors a l'Ajuntament de Castelló.\nLa portaveu d'Esquerra Unida considera intolerable la situació que s'està donant a l'Ajuntament de Castelló, "no ni ha ha explicació possible per justificar una pujada de sous en aquestos moments de crisi". Carreras afegeix: "Es una falta de respecte de cara a la ciutadania i la resta de funcionaris". Alberto Fabra va aplicar una retallada de fins un 15% als sous dels regidors al 2010 que avui considera innecessària, entenem d'aquesta manera que per el PP de Castelló acaben les èpoques d'austeritat i comença de nou el temps de l'abundància i del malbaratament dels diners públics.\nEsquerra Unida creu que aquesta mesura es totalment injusta i es solidaritza amb els funcionaris del propi Ajuntament i la resta d'institucions. Les explicacions que puge donar l'equip de govern o el propi Alberto Fabra fan aigua per totes bandes, l'única certesa en tot açò es que l'alcalde a dia d'avui cobre més que el any passat.\nCarreras insta a Fabra a recalcular els sous dels regidors i adoptar les mesures necessàries perquè l'austeritat i les retallades salarials siguen iguals per a tots. La portaveu insisteix especialment amb el sou del propi alcalde.\nEUPV: “El nomenament de Lola Johnson com a portaveu presagia la continuació de l’estratègia d’opacitat i manipulació”\nLa coordinadora d’EUPV i diputada autonòmica en Les Corts Marga Sanz ha valorat de “sorprenentment renovat” el nou Consell fet públic per Camps, que “fa palès l’esgotament del Consell anterior”. “Romandrem a l’expectativa del què facen els nous consellers per enfrontar la greu situació política i econòmica que van generar els seus antecessors”, afirma Sanz.\nLa portaveu d’EUPV en Les Corts considera que el nomenament de la Directora de Canal 9, Lola Johnson, com a portaveu del Consell “presagia la continuació de l’estratègia d’opacitat. Mentre al carrer la gent demana transparència, Camps confia la comunicació de la seua política a qui no ha tingut vergonya d’aplicar la més burda manipulació partidista en un mitjà públic”, critica Sanz.\nQuant a la resta de consellers, Marga Sanz destaca l’eixida de referents històrics del PP com Gerardo Camps o Rambla i l’entrada de noms desconeguts políticament i alguns altres de la segona filera del govern. “Romandrem a l’expectativa del que facen els nous consellers amb una herència que no és gens bona”, conclou la coordinadora d’EUPV.\nProtestes a Geòrgia per la retirada d'una estàtua de Stalin\nJosé Luis Forneo: Centenars de ciutadans van protestar ahir a la ciutat de Zemo, al nord de Tbilissi, per la retirada d'un monument al seu compatriota, el camarada Iósif Stalin. Els manifestants van exigir explicacions a les autoritats, que van desmuntar l'estàtua sense avisar els veterans de la II Guerra Mundial, que cada anys realitzaven un homenatge al líder soviètic amb motiu de la invasió nazi de la Unió Soviètica. Els pocs excombatents supervivents tenien previst dipositar ofrenes florals al peu del monument de Stalin, avui 22 de juny, dia del 70 aniversari de la invasió alemanya i dels seus aliats a l'URSS, segons va explicar Zaza Lagazidze, un dels manifestants, al Centre d'Informació de la regió georgiana de Kajetia.\nEn temps soviètics uns 700.000 georgians van combatre contra els nazis de 1941 a 1945, dels quals uns 300.000 van perdre la vida, el major percentatge de mortalitat entre les repúbliques de l'URSS.\nEl passat juny el Parlament georgià va ratificar un document que disposa demolir els monuments i símbols soviètics, com expressió de la ideologia filonazi vigent en el govern actual, i promoguda per la Unió Europea i EUA\nL'any passat un altre monument a Iósif Stalin va ser retirat sense avís previ a la ciutat natal del dictador, Gori, fet que també va provocar indignació entre la població local.\nLa classe dominant aquesta obstinada a intentar esborrar la memòria de Stalin, potser perquè si hi ha un símbol que fa recordar als treballadors i als empobrits ciutadans georgians (i del món sencer) que el règim d'explotació d'uns pocs sobre la majoria i la seva vida parasita a costa del treball d'altres pot arribar a la seva fi aquest és la figura del bolxevic georgià.\nNou Festival Poètic d’estiu de Ripoll: Exquisits\nNou Festival Poètic d’estiu de Ripoll: "Exquisits". Un festival que s’allarga durant dos mesos, de principis de juliol a principis de setembre, amb un recital cada setmana. En total, 10 sessions de poesia a la terrassa del restaurant El Crocus, a la plaça de l’Abat Arnulf. Amb la receptivitat que dóna la pau de les vacances, la fresca del vespre, el paisatge pirinenc i el delit del bon menjar, el cos estarà a punt per percebre i aprehendre tot el ventall de forces que vessen del discurs poètic.\n▼ 23 de juny (15)\nEquador: EUA conspira per enderrocar Rafael Correa...\nBankinter pagarà 58.000 euros a una clienta per no...\nL'AIE utilitza les reserves estratègiques de petro...\nEUA pretén consolidar-se a l'Àsia Central per molt...\nSistema sanitari als EUA: Roba un dòlar per poder ...\nEls cooperants espanyols a la Flota de la Lliberta...\nInici de l'enquesta pública per la desviació de Jo...\nPCA: "És la militància d'IU la que té cada vegada ...\nXina prohibeix a funcionaris treballar en sector p...\nCarreras critique durament la pujada dels sous del...\nEUPV: “El nomenament de Lola Johnson com a portave...\nProtestes a Geòrgia per la retirada d'una estàtua ...


Alzira, Capital Cultural Valenciana a 2022 – RiberaTV\nLa Generalitat reconeix la cultura alzirenya amb la distinció de Capital Cultural Valenciana 2022\nAlzirà serà el 2022 la Capital Cultural Valenciana, dins de la categoria de municipis de més de 5.000 habitants. Tot un orgull i el reconeixement de que la ciutat té la seua vitalitat cultural dins del panorama del país i la converteix en clau de cultura, segons ha declarat l’alcalde, Diego Gómez.\nEsta distinció ha tingut en compte altres vessants de la cultura d’Alzira, com els dos patrimonis de la humanitat: les falles i la tamborada, amb tot el seu conjunt històric; i el patrimoni natural de la Murta i la Casella.\nEl conseller Vicent Marzà ha assenyalat que per cinqué any consecutiu des de la Generalitat es promou este reconeixement d’àmbit autonòmic per a destacar la importància que els municipis valencians donen a la cultura com a motor de recuperació i element fonamental de cohesió social.\nUna part important del projecte que lidera la capital de la Ribera Alta està relacionada amb la celebració dels 100 anys del Gran Teatre d’Alzira. Aquest espai, contenidor fonamental de les manifestacions culturals a la localitat i a tota la comarca, acollirà moltes propostes artístiques de primer nivell, però també obrirà les portes a tots els usuaris perquè el coneguen, el visiten, descobrisquen la seua història i xafen el seu\nAlzira, Capital Cultural Valenciana a 2022 added by Ribera Televisió on 18 octubre, 2021


Consultoria tecnològica i desenvolupament de software a mida\nInici / Casos d'èxit / Elisava\nhem aconseguit una implementació totalment satisfactòria i una resposta impecable per part de SOFTENG a les diferents peticions\nTècnic de Sistemes de la Informació.\nNom del projecte Intranet de serveis\nAdreça web http://www.elisava.net\nSOFTENG és assessor i Partner habitual en tecnologia web d'Elisava, la institució de referència d'estudis de disseny a Barcelona. Els diversos estudis realitzats al voltant de les eines web adreçades a estudiants i usuaris interns de l'escola han permès dissenyar un pla d'actuació estratègic que els situarà en breu, en l'avantguarda de les noves tecnologies aplicades a l'àmbit educatiu.\nSOFTENG és assessor i Partner informàtic habitual en matèria de tecnologia web d'Elisava, la institució de referència d'estudis de disseny a Barcelona. Els diversos estudis realitzats al voltant de les eines web adreçades a estudiants i usuaris interns de l'escola han permès obtenir una visió global del seu grau d'eficiència i usabilitat, així com dissenyar un pla d'actuació estratègic que els situarà en breu, en l'avantguarda de les noves tecnologies aplicades a l'àmbit educatiu.


Premi Lluís Martí — Pont Alimentari\nBy adminDecember 13, 2019December 16th, 2019Notícies\nEl President de Banc de Recursos, Jesús Lanao, ha recollit aquest matí el Premi a la construcció de la millor comunitat local socialment responsable de l’àrea metropolitana de Bcn pel projecte Pont Alimentari, dins la categoria local Barcelona del Premi Lluís Martí de la Federació Catalana de Voluntariat Social (FCVS). L’acte de lliurament dels guardons ha tingut lloc al Museu de les Aigües de Cornellà de Llobregat en el marc de la celebració del 30è aniversari de la FCVS.\n5a edició del Premi\nEl Premi Lluís Martí al Valor Social, que enguany ha arribat a la seva 5a edició, es va crear l’any 2015 per retre homenatge a la figura del fundador i primer president de la FCVS, Lluís Martí, que va destacar per la defensa dels drets de les persones més vulnerables i la lluita a favor d’una societat més justa i inclusiva, i de la participació de la ciutadania en la transformació social.\nAquest any s’havien convocat tres categories locals i una catalana del Premi, dotades amb 9.500 € (1.500 € les tres primeres i 4.000 la d’abast geogràfic més gran). El Premi a la construcció de la millor comunitat local socialment responsable de l’àrea metropolitana de Bcn, atorgat al Pont Alimentari, està finançat per Aigües de Barcelona.\nPremi Remenja'mmm 2019\nDes de fa dos anys, lluitar contra el malbaratament alimentari té premi. La iniciativa Remenja’mmm,…\nFCVSLluís MartíPremisbanc de recursos\nPrevious Post[:ca]Llei de prevenció de les pèrdues i el malbaratament alimentaris[:]\nNext Post[:ca]Reduir el malbaratament alimentari, una idea cada vegada més estesa i entesa[:]


Disponibilitat d'una àmplia gamma d'assegurances col·lectives per a la teva empresa que et permetran oferir cobertures integrals de vida i salut als teus empleats. Condicions de contractació molt avantatjoses. Si la teva empresa es fa càrrec total o parcialment de les primes de les cobertures contractades per als teus empleats, aquestes són considerades una despesa deduïble de l'impost de societats. D'altra banda, la percepció de valor per part dels teus treballadors contribuirà a la seva motivació i, en conseqüència, a la seva productivitat. Assegurança de vida i salut col·lectiva que pots personalitzar i adaptar a les característiques de la teva empresa i dels teus treballadors. Garanties de vida que pots cobrir: Defunció per qualsevol causa. Mort per accident. Invalidesa absoluta i permanent. Malalties greus. Veure més Decessos, per fer front a les despeses funeràries i de repatriació. Veure més Garanties de salut que pots cobrir: Salut dinàmica. Veure més Baixa laboral. Veure més A més, pots contractar addicionalment els serveis d’Advance Medical, que ofereixen una orientació mèdica 24 h i una segona opinió mèdica. Veure més\nLa teva empresa és la contractant de l'assegurança i l'assegurat és el teu empleat, podent aquest definir qui o qui són els beneficiaris del segur en cas de produir-se el risc cobert. El contracte de l'assegurança s'estructura en dos documents: La pòlissa de l'assegurança col·lectiva contractada entre Mora Assegurances, la nostra companyia d'assegurances, i la teva empresa. El certificat individual de de l'assegurança AndorVico a nom del teu empleat amb el detall de les garanties de vida i salut cobertes. Sol·licitar


Econo Lodge Inn and Suites Hillsboro - Portland West Hillsboro (OR) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n622 S.E. 10th Avenue, Hillsboro, Hillsboro (OR), Estats Units, 97123 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Econo Lodge Inn and Suites Hillsboro - Portland West?\nMés informació sobre Econo Lodge Inn and Suites Hillsboro - Portland West\nSituat a Hillsboro, Econo Lodge Inn & Suites és el lloc perfecte per gaudir de Hillsboro (OR) i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Glenn and Viola Walters Cultural Art Center, Sequoia Gallery & Studios, The Artfull Garden són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nEl Econo Lodge Inn & Suites, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos recepció 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, habitació familiar, màquina venedora.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, servei de despertador, despertador, connexió a internet (cortesia) a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Econo Lodge Inn & Suites no troba competidors en cap categoria.


HEDONISTES del nou tAstament: Temps d’hivern, … temps de TÒFONES\nTemps d’hivern, … temps de TÒFONES\nSempre és un bon moment per anar (o tornar) a Morella, una ciutat que sens dubte s’ho mereix, per la seva història i tradicions, per la seva geografia, urbanisme i arquitectura, pels seus atractius culturals i gastronòmics, ... Però si a més a més estem en aquesta època de l’any, hi ha una excusa perfecta que justifica l’últim dels aspectes enumerats: parlem de les Jornades Gastronòmiques de la Trufa, un esdeveniment que ve celebrant-se des de ja fa uns anys, durant els dos darrers mesos de l’hivern, que és quan la tòfona negra, la que ací es conrea, aconsegueix la seva plena i saborosa maduresa.\nPer a l’esdeveniment en qüestió, els restauradors que hi prenen part preparen uns menús a preus molt competitius, on aquest producte “màgic” apareix en cada plat, assumint el paper de gran protagonista de l’àpat. Enguany han participat nou locals i d’ells hem estat en La Fonda Moreno i Daluan.\nEn l'actualitat, la major part de la trufa que és comercialitza és cultivada, si bé l’hermetisme i silenci que caracteritzen tant a la seva producció com al comerç fan que es desconega totalment quanta se'n fa. De tota manera es considera que l’obtesa en les terres productores de l’estat (zones altes de Teruel, Soria, Franja de Ponent, Maestrat, …) constitueix més del 50% de la producció mundial de la també anomenada “del Perigord”. Hem estat tastant els dos tipus més comuns de tòfona negra: La (bona) Tuber melanosporum i la (no tan bona) brumale; Fresca, carregada d’aroma i misteri, aquesta segona tot i ésser de pitjor qualitat i cotització que la primera, no té res a veure amb les insulses conserves, que podem trobar per tot arreu.\nJa centrant-nos en els àpats, ací parlarem sols del primer dels dalt esmentats, ja que el gaudit al restaurant Daluan ha fet mèrits més que suficients per guanyar-se un post apart.\nDels plats tastats en La Fonda Moreno destacaríem dos entre tots els demés: la “Pasta fullada farcida de bolets i trufa”, per la seva encertada combinació i excel·lent factura i el “Re-llomello de vedella a la trufa”; Carn de bona qualitat i ben treballada acompanyada d’una encertada salsa on la tòfona era ben present. La guarnició per altra banda restava al resultat final, més que sumar... Anomenem la resta de plats per a qui tinga curiositat, tot i que no considerem cap aspecte especialment destacable en cap d’ells: “Amanida d’hivern amb trufa”, “Crema trufada de creïlles amb pernil”, “Brie trufat i arrebossat” i “Assortiment de pastissos casers”.\nPerò La Fonda Moreno, a banda de restaurant, és un cèntric hotelet de instal·lacions modernes i funcionals, amb nombrosos detalls de gust que fan que resulte molt recomanable per a qui decideixca fer nit en aquesta encisadora ciutat.\nA mode de curiositat final, afegirem que l’hotel està al costat del museu del Sexeni i que la casa que segueix al museu es la que fa d’habitatge dels protagonistes en Amanecer de un sueño, la pel·lícula del cineasta pegolí Freddy Mas Franqueza.\nPublicat per Vicent Torres a 14.3.11\nEtiquetes de comentaris: Esdeveniments, Productes, Restaurants\nTast de 25/03/2011. D.O. MÉNTRIDA\nUna parella de bons vins a bon preu


Cànnabis | FarmaceuticOnline - Web públic del COFB\nEn el nostre país no està permès l'ús terapèutic del cànnabis. Malgrat aquesta important premissa, des del Col·legi de Farmacèutics sabem que hi ha un nombre important de pacients que estan consumint la substància amb aquesta finalitat. Això té els seus riscos, ja que la manca de control mèdic i la variabilitat en principis actius de la planta -com que no està permesa, tampoc està controlat i estandaritzat el percentatge de principis actius de la planta que es consumeix al mercat- fan molt difícil un control suficient que permeti una bona dosificació i un seguiment del seu ús.\nÉs per això, i amb la intenció de disminuir els riscos associats al consum per part d'aquells pacients que lliurement han decidit prendre cànnabis amb finalitats terapèutiques, que ens disposem a facilitar informació que minimitzi els danys associats al consum de la substància.\nEn cap moment estem efectuant apologia del cànnabis, ni pretenem incitar-vos-en al consum, únicament pretenem oferir-vos informació per a un ús responsable, sense entrar en valoracions, tot esperant que les autoritats sanitàries decideixin fer un pas de normalització i assumeixin que la millor manera de eliminar riscos i controlar tant la qualitat de la planta com l'actuació dels pacients és ubicant-la en els circuits sanitaris legalment establerts i sota control mèdic i farmacèutic.


El perfil: Elena Gómez del Pozuelo\nCEO de Baby Friendly Companies\n“Vaig néixer a Madrid i vaig tenir una infància feliç. Tinc quatre germans i el meu pare va treballar tota la vida a Alcatel, on va ser director general. Jo en canvi de jove vaig decidir estudiar dret a la Universitat Autònoma de Madrid (1986), però ara penso que hauria d’haver estudiat ADE. Després vaig fer un màster en dret comunitari a la Universitat d’Alcalá i un altre a la Universitat Lliure de Brussel·les. També he viscut molts anys fora, tant als Estats Units com a Brussel·les, on vaig conèixer el meu marit”.\n“La meva primera feina va ser a l’Associació Espanyola de Venda a Distància. Des d’allà vam anar evolucionant fins a l’actual Associació Espanyola de l’Economia Digital (Adigital), d’on vaig ser presidenta a partir del 2007 i vaig poder estar a la junta de la CEOE durant deu anys. En paral·lel, l’any 2000 vaig crear Secretariaplus, que set anys després vaig vendre. El 2014 vaig fundar Bebé de París, una empresa de puericultura líder del sector a Europa. Amb la meva germana petita també vam crear Womenalia i he invertit en altres projectes com Cocunat”.\nElena Gómez de Pozuelo de viatge amb la seva família\n“Per a mi la cosa més important és ser bona mare i, professionalment, saber crear equips: amb tots els que he creat hi tinc bona relació i n’he après moltes coses”\n“A Secretariaplus vam obrir mercats nous a l’estranger sense tenir el nostre consolidat”\n“Quan vam crear les associacions de comerç electrònic el 1998, les xifres del sector eren ridícules. L’explosió es va produir per la creació de la venda online de Zara el 2007, l’arribada d’Amazon a Espanya el 2008 i l’emergència d’‘outlets’ com Privalia. Així es va enlairar el comerç electrònic i ara hi ha hagut un boom pel covid.\nA Espanya tenim pendent la internacionalització de l’‘e-commerce’. De fet, els va bé justament als que venen a fora, com Trade In. Una altra assignatura pendent és incorporar la intel·ligència artificial i fer ofertes personalitzades. Ho aplica Amazon, però cal invertir més en «big data»”.\nEl que més m’agradaUna marca\n“Apple. Han aixecat una gran marca i han apostat per la innovació amb productes que no existien. Són capaços de crear una gran fidelitat del client”.\n“M’encanten i estic subscrita a tot! Una de les meves sèries preferides és ‘Mad Men’, però les d’advocats com ‘The good wife’ també m’agraden molt”.\n“Abans no tenia gaire temps per als fills, però ara corro set quilòmetres per Collserola cada dia. També jugo a pàdel un parell de cops la setmana i faig pilates”.\n“«Bohemian Rhapsody» de Queen. És una cançó que em porta records com els Jocs del 92 i la pel·lícula em va encantar; crec que Freddie Mercury és el millor cantant que hi ha hagut mai”.\n“He llegit molt sobre empreses, però el que realment m’agrada són les novel·les més clàssiques de Jane Austen o de les germanes Brontë”.\n“En diria moltes, però admiro molt Amancio Ortega i Juan Roig, el fundador de Mercadona. Han creat molts llocs de treball i han aportat molta riquesa”.


La ruta comença aquest divendres 31 de gener i s'allargarà fins el dia 9 de febrer amb la presència de set cellers de la DO Tarragona. Es podran tastar els vins dels cellers De Muller (Reus), Unió (Reus), Mas Bella (Masmolets), Celler Pedrola (Miravet), Vinícola de Nulles, Vinya Janine (Rodonyà) i Mas Vicenç (Cabra del Camp). més...\nLa DO Tarragona és la denominació d’origen convidada a la 163a Fira de la Candelera de Molins de Rei\n•\tL’organització d’aquesta històrica fira del Baix Llobregat ha volgut que la DO Tarragona sigui la protagonista de bona part dels actes que es fan al voltant del món del vi i la gastronomia. Els dies 31 de gener i 1 i 2 de febrer, cinc cellers de la DO Tarragona participaran en la fira de vins que s’instal•la a Molins. Dissabte al migdia es farà un tast de vins on es presentaran les diverses tipologies de vins produïdes a la DO Tarragona més...\nEls dies 6, 20 i 27 de novembre, tres mags presentaran els seus espectacles acompanyats pels vins de la DO Tarragona dins el Festival Internacional Teatre Màgic. La maga Amélie, reconeguda amb el Premi Nacional de Màgia, serà l’encarregada d’obrir el cicle que es completa amb El Màgic Jaïr i Eduard Juanola. L’organització recomana reservar les entrades perquè les localitats per les tres funcions són limitades més...\nTast de vins dolços i de licor de la DO Tarragona al Bar Campus de Reus el dilluns 28 d’octubre\nEls vins es maridaran amb diversos productes tradicionals elaborats per la Pastisseria Pau del Perelló més...


Ultra | Raül Angulo\nEn menys de 24h estarem tot l’equip a punt per pendre part a la sortida de la cursa solidària Intermón Oxfam Trailwalker.\nSembla que va ser ahir quan es va començar a gestar el projecte-repte, però realment fa mesos que vam començar amb els primers contactes, vam poder definir l’equip de 4 corredors, vam començar a pensar com assolir el primer repte, el solidari, de recaptar 1500€ mínim per ajuda humanitària…i poc a poc s’ha anat forjant tot plegat fins al dia d’avui.\nEnrera queden infinitat de mails creuats, facebooks per donar-ho a conèixer tot, donatius d’amics, familiars i coneguts, sorteig de material, entrenaments conjunts, entrenaments individuals, etc.\nI demà toca l’altra part: córrer! Els 4 membres de l’equip més els 2 de suport en tenim moltes ganes i molta il.lusió, o sigui que serà com una gran festa!!\nEs podrà seguir l’evolució durant la cursa a través de la web de l’equip on publicarem els tweets. I també mitjançant el fil corresponent a la web de CoRReDoRs.CaT.\nEtiquetes: 3Monts, Curses de Muntanya, IO Trailwalker, Ultra\nJa n’hi ha prou d’aquestes vacances “bloguerils”!! 2 mesos sense escriure ni una línia i això no pot ser. Si les extremitats superiors estaven mig de vacances de donar-li a les tecles també puc dir el mateix de les cames, que han estat aquest mateix temps en un estat semi-al.letargat.\nPer sort l’UT de les Fonts ha estat l’escusa perfecta per activar-ho tot, podriem dir que és com quan es talla la cinta al inaugurar un edifici oficial, doncs això és el que ha passat aquest cap de setmana…s’ha inaugurat la temporada. I seguint amb el paral.lelisme de les inauguracions oficials també s’ha de dir que la data prevista hauria d’haver estat molt abans, cap al desembre del 2010, però ja se sap, aquestes coses sempre es retrassen i van per llarg.\nQuan es va començar a parlar d’aquesta cursa de seguida em va cridar l’atenció i no vaig dubtar gaire a apuntar-m’hi, primerament perquè el format per etapes no l’havia provat encara i segona perquè per un preu molt ajustat (50€ inscripció) podies gaudir d’un cap de setmana de curses entre bojos per la muntanya.\nDivendres després de dinar vam sortir amb l’Eva cap a les terres del sud amb el temps just de passar per l’hotel a Tortosa, deixar les coses, canviar-me i anar cap a Xerta per començar amb la primera de les etapes.\n1 – La Nocturneta (23km +350)\nArribo justíssim, 30 minuts abans de la sortida (a les 21:00), amb stress per recollir el dorsal, sort que el Clave està allà i ja em diu que tinc el nº 49, no haig ni de mirar la llista, corrents i a acabar de preparar-me i a la sortida quasi sense escalfar, però tampoc em preocupa que la idea és fer-la de tranquis i reservar per l’endemà. Veient el perfil s’endevina que serà ràpida.\nHe dir que reservaria?? Doncs no!! És donar la sortida i notar bones sensacions que penso “ja reservaré un altre dia”. La cursa és efectivament ràpida però em sorprèn perquè pensava que seria més pistera i no, hi ha trams de corriols, camp a través…molt divertida en resum. El pas per Aldover amb bastanta gent animant dóna piles i ajuda a apretar en els 9km que queden per l’arribada.\nPrimera etapa completada en 1:49:44 i amb bones sensacions, em sorprèn a mi mateix. No m’entretinc gaire a l’arribada que toca descansar i ja són les 23h tocades!\n2 – Trail de Les Fonts (55km +3340m)\nDiana a les 4:30 per esmorzar i altre cop cap a Xerta hi falta gent. Avui es nota que la gent està una mica més mandrosa que ahir, podem dir que menys espitosa, potser la fresca ajuda…quasi ningú escalfa abans de començar, tots sabem que al llarg dels 55km que ens queden per endavant ja tindrem temps de fer-ho.\nDe sortida vaig bé, no molt ràpid però amb un ritme alegre que em permet trotar tots els 10km fins a Paüls, pel costat d’una sèquia que ens converteix per un moment en equilibristes. Aquí s’esvaeix el miratge i a la primera pendent seriosa (4,5km i +700m) pujant a la Font del Montsagre no tiro, no hi ha manera d’anar endavant, porto un llast pesadíssim que no em deixa avançar, em passa gent…i més gent, uuuffff. Ara noto la falta d’entreno de desnivell i de quilòmetres, més la cremada de motor del dia abans a La Nocturneta.\nA l’avituallament de la Font de St. Roc (km 25) em paro una bona estona i degusto un pa amb tomàquet amb embotit que se’m posa fenomenal, necessitava quelcom salat. No se quants minuts he estat aquí parat però necessitava agafar forces.\nAra toca l’ascens al sostre de la cursa, l’Espina, i continuo anant tocat, les cames molt fatigades i alt de pulsacions. Sort que porto el paravents perquè el vent bufa amb tanta força que ni es nota el bon solet que fa.\nEn el descens sembla que em refaig i puc arribar a l’Alfara que torno a aprofitar per avituallar bé. Quan el terreny pica cap amunt pateixo, per sort penso que ja només queda una pujada important i la resta és “deixar-se caure” fins a Xerta, arribar com sigui.\n8:04:12 per aquesta etapa i sensacions dolentíssimes com feia temps que no experimentava. Al acabar no vull pensar en demà, si avui he patit…demà com serà???\n3 – Cursa de Les Fonts (27km +1650m)\nPer sort se surt a una hora prudencial comparat amb el dia anterior, a les 8:00 i hem tingut més estona per recuperar. Avui hi ha carn fresca, m’explico… la cursa forma part del Circuit de Terres de l’Ebre i hi ha gent que només córre aquesta etapa.\nA la sortida de seguida es nota, molts que fem l’ultra ens quedem en la reraguarda mentre els nouvinguts tiren endavant com qui olora la presa , som la “línia dels coixos” que anomena un. Anem fent perquè sabem el que queda i sobretot notem el que portem a sobre.\nTot i això és l’etapa que em deixa més bon regust, perquè em trobo molt millor que el dia anterior. El primer dia és com si hagués sortit amb el motor revolucionat, el segon dia el vaig gripar i avui és quan tots els engranatges flueixen, és el dia més equilibrat…començant de menys a més i adelantant gent en tot moment, així és com m’agrada córrer. Regulant els primers 15,5 km fins al cim de La Coscollosa que són amb tendència a pujar i deixant-me anar en els 12km finals que són més aviat en descens.\nAl final 3:31:11 per completar aquesta última etapa i deixant per tancat el UT de Les Fonts en 13:25:07 i el 35è.\nFelicitar a l’organització per la currada per muntar aquest Ultra i per la bona manera com ho han fet. La sensació que hem tingut els corredors és la d’estar mimats en tot moment, abans, durant i després de les curses, no només pels bons avituallaments sinó pel bon tracte dels voluntaris i el bon funcionament de tot. A destacar que a l’acabar, després de l’entrega de premis van cridar pel nom a tots els “finishers” per donar-nos l’obsequi…tot un detall!!\nI ara que he pogut comprovar quin és l’estat de forma real, que no feia falta ser endeví per saber, toca entrenar de valent per recuperar la forma pel UTMB…i si la puc recuperar abans, millor, jeje.\nEtiquetes: Curses de Muntanya, Ultra, UT Les Fonts, Xerta\nPer caure la baba!\nTrailers del que va ser la prova andorrana. Cine de muntanya, d’aventures i del dur!\nEtiquetes: Andorra, Curses, Curses de Muntanya, Ultra, Video


Mitologia Catalana: 2017\nEn les creences dels catalans, la bruixa és una dona mortal que adquireix poders màgics gràcies al vincle amb les divinitats de la natura, segons uns, o amb el diable en forma de boc, segons d’altres. Perseguida durant segles per ser dipositària d’una ancestral saviesa popular i no voler sotmetre’s al masclisme imperant, fou temuda o admirada perquè pot guarir malalties del cos i de l’ànima, però també provocar mal d’ull, golls i pedregades. Assoleix grans velocitats dalt d’una escombra per anar a l’aquelarre, en llocs com el Canigó, el Pedraforca, el Montseny, el Puig Campana, les muntanyes d’Alaró i molts d’altres.\nBruixa al Calendari 2017 de mitologia catalana (Il·lustració d'Anna Ribot-Urbita)\nAquest personatge tan conegut n’ha aplegat de procedències diverses, en un poti-poti on s’hi barregen les dones coneixedores de la medicina popular —herbes remeieres, oracions curatives, llevadores autodidactes…—, d’altres amb uns suposats rudimentaris coneixements de màgia negra, les que s’aplegaven per fer les seves festes en indrets foravilers o les que es transformaven en animals, sobretot gats negres o cabres, que ens remeten a les fylgjur nòrdiques.\nL’arrelament que aquest personatge ha tingut al llarg dels segles en l’imaginari europeu, fa que es mereixi un llarg article que esperem publicar quan puguem recentrar-nos en la nostra mitologia, sense les ombres que el feixisme projecta al nostre voltant.\nAquí, bruixes i inquisició han anat associats durant segles i no pas perquè elles ho volguessin. Els inquisidors les torturaven per fer-les abjurar de les seves suposades idees contràries a la llei de Déu. La creença en les bruixes s’ha anat extingint de cent anys cap aquí; la Inquisició, en canvi, creada per imposar l’ortodòxia catòlica el 1478 i abolida formalment el 1834, ha perdurat fins als nostres dies amb altres noms, però amb uns objectius que, en el fons, eren molt similars. Si durant aquells segles el dogma de fe del Regne d’Espanya era la fe catòlica, la “sagrada unidad de la Pàtria” li va prendre el relleu. Els inquisidors del segle XXI segueixen vexant els heterodoxes que gosen desafiar el dogma, exigint-los la renúncia pública i explícita als seus principis si volen recuperar la llibertat, en uns procediments que són la vergonya de qualsevol jurista. A Catalunya tornem a viure una cacera de bruixes que agafa viaranys tan absurds com perseguir tot allò que sigui de color groc, però el groc resplendirà més que mai, amb una llum que ens il·luminarà cap a la llibertat.\nPublicat per Dani Rangil a 20:02 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: bruixa, mitologia catalana\nEnlloc dels Països Catalans, la tradició dels dimonis ha perdurat amb la vitalitat que té a Mallorca, especialment en pobles com Alaró, Algaida, Manacor o Artà. Els dimonis de l’illa es reuneixen en uns aplecs que anomenen “Dimoniades”, la primera de les quals se celebrà a Manacor el 1984, i que han anat agafant embranzida amb el pas del temps.\nDimoni Cucarell. Il·lustració d'Anna Ribot-Urbita al Calendari 2017 de mitologia catalana\nLes colles de dimonis han proliferat per terres mallorquines i si, dècades enrere, tots s’ajustaven a una estètica d’arrel tradicional, ara també en trobem amb clares influències modernes que ens remeten més a la saga del Senyor dels Anells. Tant els uns com els altres —llevat d’alguna excepció— tenen en comú una esplèndida cornamenta, però en els moderns hi ha més llibertat creativa en les cares i vestuari.\nPer al sentit més ancestral, que és el que aquí ens interessa, ens fixarem en els d’arrel tradicional, no tan treballats estèticament, no tan imaginatius, però que ens aporten més pistes sobre els seus remots orígens. Aquests dimonis més antics surten el 17 de gener, diada de sant Antoni, amb qui s’enfronten escenificant la lluita entre la vella i la nova religió.\nRecordem que aquest sant és un protector del bestiar domèstic i que, segons la llegenda, vivia santament en una cova de Tebes, on hagué de suportar les temptacions luxurioses del dimoni i, veient que les resistia, va fer-hi anar una colla de companys que el van apallissar. Gràcies a Déu, fou deslliurat d’aquella trifulga per la intervenció divina.\nEn algunes poblacions mallorquines els dimonis surten en colla, capitanejats per es dimoni Cucarell i acompanyat pels diables boiets, aquests darrers amb atribucions molt similars als menairons pirinencs. En altres són només una parella, com a Artà, un dels llocs on està documentat des de més antic i amb gran popularitat entre la gent.\nCucarell és un personatge estrafet, lleig com un pecat, gens inclinat a les discussions religioses, temes massa enrevessats per a la seva reduïda capacitat de reflexió. Molt instintiu i poc assenyat, li agrada més perseguir al·lotes de bon veure i aixecar faldilles o practicar els mals vicis que se li atribueixen: cràpula, golafre, buidaampolles, gandul, impúdic, groller… Ja en donen fe algunes cròniques antigues, com la de la revista «L’Ignorancia» del 27 de gener de 1883:\n¿Heu vist may sa manera de fé festa à Sant Antoni que tenen es manacorins? ¿No? Vaitx à contarvoshó. Animació, molta. Música, també. Gent, moltíssima. Bestiá, en gran. Fins aquí tot va bé; però lo que trobam que s’hauría de desterrá del tot, son tants de tròns com tiran per baix de ses atlòtes, cremantlós qualque vegada ses faldetes y es vestit. Axò es un poch bárbaro y perteneix més à n’es gènero ervissench qu’à n’es mallorquí.\nLo que tampoch mos agrada massa va essê ets encalsos que donan els dimònis à ses famelles fadrines de la vila. Son d’un gènero més que grotesch sobre tot ses de devés es Barracá. Si representan ses tentacions del gloriós Sant, procurau no dexarló de vista; y sobre tot, si teniu una mica de sentit comú no li doneu sa botella de s’aygordent, quant heu begut, perque begui es qui fa de Sant. Ja veys, dimònis, qu’axò es un mal exemple que donau à tothom, y qu’es sa tentació en que més aviat cau à cada instant.\nCucarell, sant Antoni i dimoniets (Manacor, 1916)\nO aquest testimoni més tardà del també manacorí Jaume Vidal Alcover:\nBallaven pel carrer, davant diverses cases, i quan el ball s’acabava la colla infernal feia por a les criatures, i n’hi havia de literalment aterroritzades davant la cara feresta, vermella i negra, i el banyam retorçut del Dimoni Gros, i miraven de posar mà, no damunt sant Antoni, sinó a les carns més sucul·lents de les jovencelles del poble, que giscaven i reien com a esperitades.\nBotargues del Forcall\nDiables de Manacor\nDimonis de la Patum de Berga\nAls Ports i al Matarranya, per sant Antoni, surten en colles les botargues o diablets, d’aspecte similar als que acompanyen Cucarell a Mallorca. Tradicionalment, la roba amb la que es tapen va pintada amb traços verds i vermells, els mateixos colors que els dimonis de la Patum de Berga i que els siurells mallorquins, xiulets molt populars des dels temps dels sarraïns, probablement originats en els antics objectes votius que s’oferien a divinitats paganes.\nCom els dimonis illencs, les botargues també tempten i maltracten sant Antoni, a qui acaben cremant la barraca amb el foc purificador, empenyent la marxa de l’hivern i el pas cap a la primavera i la fecunditat de terres i bestiar, i representant de nou la lluita entre les divinitats paganes i les cristianes. Personatges similars es troben en el folklore de la resta de la Península Ibèrica i de tot Europa i més enllà.\nEn alguns pobles, les botargues fuetegen la gent amb vits de bou, bufetes de porc inflades o garrots tous —talment com penis de mida envejable—, sobretot a les noies, igual que es feia, perquè fossin fèrtils, en les lupercals romanes de fa més de 2.000 anys.\nBES: ELS ORíGENS\nEn Cucarell s’hi barregen vestigis de diversos déus antics. Les banyes ens remeten a Pan, però mirat el personatge globalment sembla tenir més gens del fenici Bes que no pas del grec Pan.\nDe fet, el Bes més antic prové del sud d’Egipte, a l’Àfrica negra, d’on partí per conquerir la devoció dels egipcis, després la dels fenicis, que el portaren a Eivissa, i d’allà saltà a Mallorca i als dominis ibers.\nBes no fou mai un déu amb majúscules, no li foren dedicats grans altars perquè els poderosos no el devien considerar de prou categoria. Com amb alguns sants cristians i al marge dels designis de les classes dominants, Bes conquereix els cors dels humils, que hi dipositen els seus desitjos i esperances quotidianes.\nInicialment tenia cara de lleó, però amb els segles va anar diluint aquest tret i la cabellera lleonina va esdevenir una corona de plomes. Se’l representava com un nan amb cap gros, marcadament lleig i grotesc; grotesc per provocar la rialla i foragitar el dolor, lleig per espantar els mals esperits.\nDe mica en mica, a l’humil personatge li van anar creixent les qualitats. La rialla porta a l’alegria i l’alegria s’associa a la música, el vi i el sexe, així que Bes també ho apadrinà. L’alegria a les famílies la porten els fills i Bes es convertí en advocat dels bons parts i protector de la llar, de la canalla i de les tasques femenines.\nBes, al temple d'Hathor (Egipte, 125 aC)\nAcabà essent benefactor de tot allò que és bo i enemic de tot allò que és dolent, era tan gran la seva popularitat que fou reproduït en tota mena d’objectes personals — recipients d’ungüents i perfums, miralls, ganivets, mobles…— i sovint era tatuat a la pell d’infants, de dones, de músics i de ballarins.\nQuan els fenicis arribaren a Eivissa (s. VIII aC) introduïren el culte a Bes i amb el pas dels segles ha derivat en dos personatges. Els eivissencs han conservat el Bes més tendre i familiar en el berruguet, follet casolà entremaliat, protector de la casa, la canalla i el bestiar. En canvi, els mallorquins, amb el dimoni Cucarell, es van quedar amb el Bes més festiu i alegre, el de l’amant del vi, de la gresca i del sexe. Crida l’atenció que els antics el consideraven, com Cucarell, un dimoni en cap cas malvat, i que un dels seus trets més característics, la llengua enfora fent un llengot, hagi perdurat en les imatges tradicionals de Cucarell, una mostra més que, de vegades, costums plenament vigents tenen l’origen milers d’anys enrere.\nPublicat per Dani Rangil a 11:37 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Bes, botargues, diables boiets, dimoni Cucarell, dimoniades, mitologia catalana\nLlegendes d'invasors a Sant Iscle\nSant Iscle és un poble situat on conflueixen la riera que dona nom a tota la vall —la Vallalta— amb la de la Salut i algunes més. Té uns 1.300 habitants i el seu terme s’enfila fins dalt de tot de la carena de la serra del Montnegre, amb nombroses petites masies nascudes a l’ombra de la gran casa pairal de can Vives de la Cortada, avui en ruïnes i a on moltes d’elles estaven vinculades.\nUna carretera local recorre tota la Vallalta unint Sant Pol, Sant Cebrià, Sant Iscle i Arenys de Munt, una dotzena de quilòmetres que segles enrere es feien pel mig de la llera fluvial.\nL’abundància de rieres pot haver ajudat a conservar les llegendes de les dones d’aigua, creença molt arrelada a Sant Iscle fins no fa gaires dècades. N’hi ha una altra, de llegenda, només coneguda pels isclencs, que de fet deu barrejar alguns detalls fantasiosos amb un fet històric ben real protagonitzat per ells durant la Guerra del Francès. Per descomptat que els piolins que varen envair aquest diumenge aquest tranquil poblet desconeixien la llegenda i si no hagués estat per l’ajut del GPS, probablement no haurien ni trobat l’indret.\nEl 1808, un cop les tropes franceses van ocupar Barcelona, partiren pel Maresme en direcció nord per assolir el riu Tordera i conquerir el castell d’Hostalric, però els sometents els van presentar batalla als turons de Montgat, a Mataró i a la serra de les Guilles, entre Calella i Sant Pol, que no aconseguiren traspassar. Llavors agafaren la Vallalta com a ruta alternativa, fins arribar al Collsacreu i d’allà cap a Vallgorguina, Sant Celoni i Hostalric. Però pel camí altres partides de sometents els feren molt la guitza i els causaren moltes baixes, especialment a Sant Iscle, on els combatents s’amagaven entre les frondoses boscúries de can Ginebra, can Cases i el Montbrugós, que s’alça al nord de la vila.\nRefets de l’escomesa, els napoleònics decidiren retornar a Sant Iscle en una operació de càstig, amb l’objectiu de saquejar, cremar i matar. Era el 25 de juny de 1808 i escarmentats de passar per la vall, ara ho devien fer pel camí carener de la serra dels Termes, al sud. Començaren el saqueig per can Torrus Vell i can Roig del Castell, per anar baixant cap al poble.\nMentre els homes empunyaven les armes, dones, canalla i vells es tancaven a l’església, una sòlida edificació de parets ben altes, i resaven per sortir ben parats d’aquell tràngol. Diu la llegenda que els precs foren escoltats, perquè una gropada va dur un fort aiguat que va omplir torrents i rieres fins a desbordar-les, s’emportà un bon grapat de francesos i els que restaven van fugir. En agraïment a aquesta intervenció divina, tot el poble va fer el vot solemne de commemorar-ho cada 25 de juny, i és per això que en diuen “la Festa Votada”.\nPer capricis de la història, l’1 d’octubre de 2017, els isclencs i tot el país també volien celebrar una Festa Votada, però als governants neofranquistes no els feia cap gràcia que els catalans decidíssim lliurament amb el nostre vot. De nou Sant Iscle fou assaltat per les tropes estrangeres i la dignitat dels isclencs defensada heroicament i pacífica. Com gossos rabiosos entraren al col·legi electoral, rebentaren portes i cercaren debades el botí, l’urna amb els vots dels isclencs.\nTalment com una antiga dona d’aigua o com la Dama Blanca que defensa els andorrans, una isclenca menuda i eixerida fa filmar l’assalt davant d’ells, conservant una serenor admirable i dient-los a la cara coses que requerien el valor dels més intrèpids guerrers.\nEls saquejadors van marxar amb les porres a la mà, però res més. Burlats una vegada més per l’enginy dels catalans, una urna i no pas amb cendres mortuòries sinó amb vots ben vius, reposava santament en un nínxol del cementiri, el mateix cementiri on a l’entrada hi podem llegir una placa commemorativa de la gesta del 1808:\n“SOM-ATENS. El poble de Sant Iscle à sos avis de l’any vuyt. Ab la fe al cor y les armes à les mans lliuraren al poble’l 25 de juny del extermini decretat pel Frances. Commemorém anyalment llurs religió y patriotisme.”\nEls isclencs del segle XXI s’han fet dignes dels seus avantpassats de fa 200 anys. Els seus descendents, d’aquí a 100 anys, dins la Catalunya independent i l’Europa dels pobles, també cantaran la seva gesta.\nPublicat per Dani Rangil a 19:04 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: 1 d'octubre, Sant Iscle de Vallalta\nJoan Amades fa un extens recull de la mitologia de la mar, amb serpents marins, illes misterioses, peixos gegantins com el molar i, per descomptat, les sirenes i el seu equivalent masculí, el peix Nicolau. Molts d’aquests mites ja els trobem al segle VIII aC, en la Odissea d’Homer, que recull una colla de tradicions orals, i després també en la literatura àrab, en els contes de Simbad el mariner publicats amb Les mil i una nits.\nAl Costumari Català hi trobem:\nLes sirenes, reines de la mar, senyores i mestresses dels peixos, també surten dels seus palaus del fons del mar, on han passat la hivernada. Es passegen per damunt de les aigües amb llur cabellera de brillants tota estesa, i mentre neden no paren de cantar, acompanyant-se amb guitarrins de so tan dolç com la seva veu, per tal d’encisar els mariners. Qui se les escolta resta seduït i les segueix fins a llurs palaus, on queda encantat per sempre.\nPer la Costa Brava i l’Estartit creuen que la nit de sant Joan les sirenes acudeixen a Bagur a comptar les grans de sorra. La reina de les sirenes vivia en un palau encantat, fet de vidre, que té l’entrada per una cova tota de corall rosat oberta molt avall de les illes Medes.\nLa gent de mar del cap de Creus creia que vers l’octubre es despertava una sirena diferent del tipus comú de la seva espècie, força més bonica i de cant incomparablement més melós i harmoniós, només perceptible pels pescadors i mariners, ja que sols cantava per ells.\nEn els reculls d’Amades l’aspecte malèfic de les sirenes queda força amagat, és una versió molt endolcida de les sirenes —talment com si Amades també hagués estat víctima dels seus encisos—, contrastant amb creences més antigues, des de la Grècia clàssica fins a l’Europa medieval. En un dels quatre bestiaris medievals catalans que es conserven hi trobem aquesta descripció de les sirenes:\n“La Çerena sí és una creatura molt meravellosa, e ha-n’i de tres maneres: la una és mig peix e mig fembra, l’altra és mig oçel e mig fembra, l’altra és mig cavall e mig fembra. Aquella qui és feta axí com a peix e fembra, sí ha tan dolsa veu que tot hom qui la hoja cantar s’i acosta volenter per hoyr-la e plau-li tant la veu del seu cant que s’i adorm; e quant la çerena veu que l’om és adormit, ve-li dessús e alciu-lo.\nE aquella qui és mig alçell e mig fembra, sí fa un so d’arpa tant dolç que tot hom lo va hoyr volenters, tant fins que s’i és adormit; e atressí aquesta çerena lo véu alciure. E aquella qui és mig cavall e mig fembra, sí fa un so tant dolç de trompa que tot hom la ve hoyr volentés; e com l’om és adormit per la dolsor de la trompa, la dita çerena tenbé l’alciu”.\nMestresses del mar, seductores i perilloses, en nits de bonança o lluna plena surten dels seus palaus marins i es mostren nues de cintura en amunt damunt les aigües. Intrèpids pirates, mariners honrats i humils pescadors han estat víctimes d’aquestes dones-peix d’aspecte bellíssim i intencions malèfiques. Àvides d’home, qui s’hi atansa serà endut a les profunditats i no se’n sabrà mai més res.\nIl·lustració d'Anna Ribot-Urbita, al Calendari 2017 de mitologia catalana\nPublicat per Dani Rangil a 11:18 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: mitologia catalana, sirenes\nPublicat per Dani Rangil a 18:55 1 comentari:\nMirmanda i altres llocs imaginaris\nQuan el món era encara un espai infinit amb límits incerts i territoris desconeguts, la ment humana imaginava criatures fantàstiques en llocs ignots, ciutats llegendàries poblades per éssers sobrenaturals i països on la normalitat era superada per totes bandes.\nEls antics importadors/exportadors hi van contribuir notablement. Una estratègia per conservar l’exclusiva del comerç d’elements molt preuats era que la competència n’ignorés el lloc d’origen, i per això s’explicaven històries de mil perills a superar per arribar a bon port. Per preservar el secret, s’arribava a extrems com el que explica l’historiador i escriptor grec Estrabó, del patró que va decidir enfonsar el seu vaixell de camí a les Casitèrides, quan va veure que no es podia desempallegar d’un altre vaixell que el seguia per conèixer la ruta.\nLes religions van crear els seus propis espais mítics, sobretot els indrets on anem a parar quan morim: l’infern en flames dels cristians, l’inframón Kur dels sumeris, l’Hades dels grecs, l’illa d’Avalon dels celtes…\nPer als escriptors de tots els temps, els llocs fantàstics han estat sempre un motiu d’inspiració, i encara en tenim que donen voltes sobre l’existència de l’Atlàntida, però ara que el món se’ns ha fet petit, les civilitzacions imaginàries, situades sempre en terra desconeguda, les hem d’ubicar en altres planetes i, a més, que no siguin gaire a prop.\nMirmanda al Calendari 2017 de mitologia catalana. Il·lustració d'Anna Ribot-Urbita\nDe les ciutats imaginàries catalanes, Mirmanda és la més llegendària. Mossèn Cinto Verdaguer en parla a Canigó, recollint la dita popular sobre la seva remota antiguitat: “Quant Barcelona era un prat / ja Mirmanda era ciutat”. Situada a la comarca dels Aspres (Catalunya del Nord), prop de les gorges de la Cantarana, vestigis de megàlits en delaten l’existència i amb les aigües del riu hi baixava l’or i l’argent. Només alguns pastors amistançats amb fades l’han pogut veure i hom diu que s’han fet rics. Fou aixecada per gegants, poblada per encantades i engolida per una enorme onada vinguda de la mar llunyana.\nAltres llocs de fades\nTambé a la Catalunya del Nord, al fons de l’estany de Lanós, hi ha una ciutat d’encantades, enfrontades eternament a les bruixes i els diables de l’estany de Balaig. Altres diuen, però, que les de Balaig també són encantades. Siguin el que siguin, el cas és que fan tant de mal com poden i les de Lanós procuren contrarestar-ho fent tant de bé com poden.\nProp del llac de Banyoles, a Porqueres, hi ha les roques esberlades de les Estunes, cau de totes les aloges que es banyen a l’estany.\nEls pantans edificats el segle XX ens han acostumat a la visió de vells pobles submergits, la imatge més coneguda dels quals és el campanar de Sau. El mite de les ciutats submergides neix molt abans i en tenim una bona colla.\nA l’estany de Montcortès (Pallars Sobirà) hi havia la ciutat de Caïm, destruïda per Nostro Senyor perquè els seus veïns es van passar als moros, renunciant al cristianisme. Un destí similar van tenir els andorrans de l’estany d’Engolasters.\nTambé hi ha una ciutat engolida per les aigües a l’estany de Guils, a la Cerdanya. Suposem que fou castigada per —diuen— ser el poble on va néixer Pilat.\nSi ens passem a l’aigua salada, des d’alguns indrets de Menorca es pot divisar la ciutat de Paradela. Segons Amades, la nit de sant Joan ressorgeix del fons del mar, envoltada de muralles, torres i campanars. Si en una d’aquestes nits s’ajunten 7 Joans i 7 Joanes per veure-la, es desfarà el malefici i recuperarà la població i tot el que tenia en el moment del seu esfondrament.\nEn un indret perdut de la mar hi ha l’Illa de les Dones, que només s’hi pot anar a parar el 5 de febrer.\nA Mitologia de la mar, Joan Amades ens parla de més illes. Just allà on el cel i el mar s’ajunten, hi ha una gran illa que és tota d’or massís. Qui hi arribi, veurà molt a prop el punt on la mar acaba i comença el cel. Si desembarca per la part d’ençà, podrà aplegar tot l’or que vulgui i la sort li somriurà per sempre més. Si travessa tota l’illa, esdevindrà una gentil donzella dotada de totes les gràcies. I si assoleix l’inici del cel, esdevindrà immortal. Ara bé, no li serà fàcil, pels remolins que empenyen contra els esculls, serpents que s’empassen vaixells sencers, un pop gegant de més de cent potes i un vent huracanat.\nA l’Illa de la Pedra Imant, els vaixells no s’hi poden atansar, ni que siguin de fusta, perquè es desclaven, ja que totes les pedres són imants. Per això, els seus habitants no poden emprar cap estri de metall.\nHi ha una illa on tota la gent és gegant. Un vaixell hi va atracar, però en veure el personal, van fugir a tota vela, deixant un pobre tripulant en terra. Per fortuna, es va embarcar amb una sabata de gegant i va arribar a Barcelona abans que els altres.\nI, és clar, hi ha una altra illa on la gent és tan remenuda que, una vegada que hi va amarrar un vaixell, a un mariner li va caure la pipa a terra i s’hi van entaforar una colla de famílies sense que ell se n’adonés. Quan, a alta mar, ho veié, va procurar alimentar-los, però es veu que aquella gent menjava molt diferent i es van anar morint. ¿Influència dels “Viatges de Gulliver” o Jonathan Swift es va inspirar en el relat oral?\nA “Geografia fabulosa”, una altra obra d’Amades, hi troben una colla d’indrets inversemblants, bona part influïts per obres literàries, i com que aquí som més de la tradició oral, no hi entrarem gaire a fons, però n’esmentarem alguns.\nEls antípodes habitaven algun lloc imprecís de l’Àfrica. Tenien les cames al cap, vuit dits a cada peu i havien de caminar cap per avall.\nEn terres nòrdiques, els aparietencs eren transparents i es reproduïen per la suor, que en contacte amb l’aire es gelava, i d’aquest gel en sorgia l’embrió generador. La suor i el gel, la calor i el fred com a generadors de vida, recordant el mite Ymir, el gegant escandinau de la Creació, de les aixelles del qual —suor— sorgiren l’home i la dona.\nEls cenobolans tenien una cara que s’assemblava a la dels gossos, però devien ser força més petits, ja que cavalcaven damunt de glans i volaven perquè tenien ales. La clofolla de la gla també els servia de casa.\nAmazones en un relleu grec (s. IV aC)\nEn terres turques, a la Capadòcia, hi havia una república exclusivament poblada per dones, el país de les Amazones. Només hi deixaven entrar els homes un cop l’any, per assegurar la reproducció, però per aparellar-se, a les amazones se’ls exigia haver mort, pel cap baix, tres enemics. Molt destres amb els cavalls i les armes, especialment amb l’arc, quan en la conquesta d’Amèrica els colonitzadors van trobar pobles amb dones guerreres, van identificar-les amb l’antic mite europeu.\nAl nord d’Occitània es creia que hi havia la terra de la Cucanya, on els arbres donen tota mena de menjars, gustosos, cuits i ben guisats. Per això, la gent hi porta una vida plàcida, perquè en tenen prou amb sortir i agafar tot allò que els agrada per atipar-se.\nMés coneguda és la terra de Xauxa, perquè encara és millor que la de Cucanya. A Xauxa, no cal ni enfilar-se als arbres per agafar el menjar fet, perquè cau sol. A més, aquests fruiters singulars també produeixen vestits i mobles. Pels seus rius hi llisquen les begudes més exquisides. No s’hi coneix el diner i hi ha un sol delicte: treballar, la vagància és obligada sota pena de presó.\nSempre hi fa bon temps, tots els espectacles són de franc i els infants es crien sols, sense dides ni mainaderes. Tampoc s’hi coneix la malaltia i quan la gent es mor, se’n va de cop a l’altre barri, fent inútils els metges i els remeis.\nCom que no hi ha propietat privada, no hi fan negoci ni advocats ni jutges ni notaris; els mestres hi sobren perquè la canalla ja neix ensenyada.\nÉs normal que tothom hi volgués anar a viure i es veu que hi havia una manera. Un dijous de cada set anys sortia del port de Barcelona un vaixell que hi duia de franc. Llàstima que mai no s’anunciava, calia anar al port cada dijous i preguntar als mariners si sabien quin era el vaixell de Xauxa. No se sap de ningú que l’hagués localitzat, però si hi voleu anar, potser que pregunteu.\nPublicat per Dani Rangil a 10:28 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: aparietencs, cenobolans, ciutat de Paradela, els antípodes, Mirmanda, País de les Amazones, terra de Cucanya, terra de Xauxa


One-Bedroom Holiday home in Juelsminde 2 Juelsminde Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDissenyat tant per oci com per negoci, One-Bedroom Holiday home in Juelsminde 2 està situat idealment a Sønderby; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix One-Bedroom Holiday home in Juelsminde 2 asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Sonderby, el One-Bedroom Holiday home in Juelsminde 2 és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


- enviat per Suso @ 09:32 Visa "Compromís pel Valencià"\nLa 'Visa pel valencià' ja és operativa. La targeta Visa ‘Compromís pel Valencià’ ja és a disposició del públic a qualsevol de les quaranta-tres oficines de Caixa Popular. Aquesta targeta és fruit del conveni de col·laboració signat fa pocs mesos entre Escola Valenciana-Federació d’Associacions per la Llengua (FEV) i Caixa Popular. Aquesta Visa permetrà als seus titulars, i sense canviar de banc, col·laborar d’una forma senzilla amb l’escola valenciana, ja que fins el 0,7% de les compres que paguen amb la targeta, Caixa Popular ho cedirà a la FEV. (Vilaweb, 20/6/2003) [campanyes] - enviat per Suso @ 09:24 Campanya per l'oficialitat del català a Europa\nDesprés de l'èxit de la iniciativa per l'oficialitat del català a Europa (a la secció de "ampliació de la Unió Europea") on més de 90.000 internautes van sol·licitar s'abordés la situació de la llengua catalana a Europa a la cimera de Salònica i aprofitant l'important suport que ha rebut la iniciativa s'ha iniciat la campanya virtual per l'oficialitat del català a Europa on ara es proposa exigir a les bústies de la UE i del president del govern espanyol "una resposta sobre la qüestió". La única resposta a la iniciativa de la cimera de Salònica ha sigut del ministre d'Afers Estrangers grec, Giorgios Papandreu, i assegura que el català no és una 'llengua minoritària' segons la constitució espanyola i dóna entenent que ja ocupa el lloc que li correspon a Europa i a l'estat espanyol\n- enviat per Suso @ 08:51 26.6.03\n- enviat per Suso @ 13:30 La web de la Biennal de València només està en castellà i en anglès


Gràcies, estic impressionat! – Col·legi Ave Maria de Penya-roja\nGràcies, estic impressionat!\n10 diciembre 2015 Col·legi, Pastoral\nAmb aquestes paraules s’acomiadava, el passat divendres, el responsable de Càritas de la Parròquia de San Joan de la Ribera després de carregar de gom a gom el seu cotxe amb més de 400 quilos de conserves, pastes, arròs i llegums que els nostres alumnes i amb la col·laboració de tots vosaltres, famílies i professors del col·legi, heu portat durant estes dues setmanes.\nEntre tots podem aconseguir ajudar a més de 400 famílies a satisfer les seues necessitats bàsiques en estes festes de Nadal.\nPer tant, moltes gràcies a tota la comunitat educativa per la vostra solidaritat i vos animem a continuar portant articles de higiene personal (gel, colònia, pasta de dents…) aquesta setmana i dolços (gal·letes, sucre, xocolate…) la propera.


La música de la Mercè, de Barcelona al món | Enderrock.cat\nAvui s'ha presentat la programació musical de la festa de la Mercè amb un centenar d'artistes provinents de setze països\nMercè Música, BAM i BAM Cultura Viva són les tres entitats que organitzen els concerts\nLa Casa Azul, Dorian o La Pegatina són alguns dels grups que tocaran a la platja del Bogatell\nIsaïes Albert | 24/07/2019 a les 15:49h\nArxivat a: Enderrock, festes de la mercè, Sona9 2019, BAM 2019, festivals, Festa Major, Festes de la Mercè, Mercè Música, BAM, La Casa Azul, BAM Cultura Viva, Dorian, La Pegatina, Fabra i Coats, Sona9\nCom cada any, és en ple estiu quan es destapa el cartell complet de les Festes de la Mercè que aquest any se celebren del 20 al 24 de setembre. Tres són les entitats que programen la part musical de la gran Festa Major barcelonina: Mercè Música, BAM (Barcelona Acció Musical) i BAM Cultura Viva han presentat aquest dimecres les propostes autòctones i internacionals que ompliran els carrers de la capital catalana d'una diversitat d'estils que no es veu en cap festival.\nEn la presentació dels actes, Dani Granados, director del programa Cultura Viva, ha destacat que “ens agrada presentar aquesta festa com la festa més gran del nostre poble, com un acte de proximitat”. Així mateix, ha destacat que "el 68% de les formacions amb líder estan encapçalades per dones i cada cop estan més representades".\nFem un repàs d'algunes de les programacions que ofereix cadascuna de les entitats:\nAquest apartat engloba una gran varietat d'artistes sota al paraigua artístic de la Festa Major més clàssica i heterogènia. Els concerts multitudinaris del Bogatell rebran aquest any dues jornades intenses. En primer lloc, el divendres 20 de setembre amb La Casa Azul, Dorian i Oques Grasses i diumenge 21 amb els mallorquins Da Souza, Joan Dausà, La Pegatina i The Gramophone Allstars Big Band.\nL'escenari de l'avinguda de la Catedral es dedicarà als artistes de la ciutat convidada d'enguany, Beirut, així com també a artistes d'aquí com Pascal Comelade amb la Cobla Sant Jordi, Paula Valls o Aurora. Pel que fa als concert d'el Moll de la Fusta, hi trobarem a Pau Riba celebrant els 50 anys del Diòptria acompanyat d'Els Mortimers, precedint els concerts de Ran Ran Ran i El Petit de Cal Eril, tot plegat divendres 20.\nD'altra banda el director de l'organització, Jordi Turtós, ha volgut destacar la bona rebuda que tenen els concerts de música clàssica al Parc Central de Nou Barris, afirmant que "descentralitzar la música dels llocs predominants ha sigut un èxit i ha permès trencar prejudicis".\nAquest apartat de la programació que aposta per les músiques més emergents i per descobertes eclèctiques de panorames nacionals i internacionals. Aquest any els grups que actuïn a Barcelona durant aquests dies seran provinents de 16 països. Al Moll de la Fusta, el BAM compartirà escenari amb el Mercè Música a causa de les obres a la rambla del Raval,a més dels escenaris que el festival manté a la Plaça dels Àngels, a la Plaça Joan Coromines o a l'Antiga Fàbrica Estrella Damm.\nMalikah o Tribade són algunes de les agrupacions de referència que desprendran denúncia social i feminisme en una de les festes amb més presència de dones que podem recordar. També Maria José Llergo o North State són propostes interessants de proximitat. A l'Antiga Fàbrica d'Estrella Damm s'hi trobaran els concerts de Courtney Marie Andrews, Maria Rodés o Sara Fontán mentre que, a la plaça Joan Coromines, trobarem concerts procedents d'arreu d'Europa com els portuguesos Reis Da República o la britànica Bedouine. A més, allà mateix trobarem la semifinal del concurs Sona9, el dilluns 23 de setembre.\nBAM Cultura Viva, jornada intensa de consolidació\nEl BAM Cultura Viva celebrarà aquest any la tercera edició, volent programar aquells noms que representen el teixit cultural i associatiu de la ciutat. Es tracta d’un espai que amb la convocatòria artística oberta gairebé ha triplicat les propostes respecte a l’edició passada, amb un total de 617. Aquesta Festa Major de context participatiu i divers se celebrarà el dissabte 21 de setembre a la Fabra i Coats del barri de Sant Andreu.\nEstils tan diferents com el punk, hip-hop o jazz tindran Barcelona com a nexe d’unió en una festa que també vol donar a conèixer la multiculturalitat de la ciutat amb grups com BCN Afrobeats o Agozao. Altres propostes eclèctiques són el punk de Sandré o de Vàlius, l'electropop de Sosun Dance o el folk experimental de Monodimpled. La coordinadora d’aquesta programació, Anna Cerdà, ha volgut destacar que “el BAM Cultura Viva vol ser mirall de l’escena musical i cultural de la nostra ciutat, posant atenció també en les tendències d’altres llocs”.


S'actualitza el Lèxic de malalties minoritàries | Demcat\nS'actualitza el Lèxic de malalties minoritàries\nEl Lèxic de malalties minoritàries s'ha actualitzat amb la inclusió de més de 100 fitxes noves que se sumen a les que ja contenia aquesta obra, publicada l'any 2019 en ocasió de La Marató de TV3. El diccionari en línia és un recull elaborat pel TERMCAT amb el suport del Departament de Salut i la col·laboració del Servei Català de Salut, de la Generalitat de Catalunya, i de la Societat Catalana del Diccionari Enciclopèdic de Medicina (SOCDEMCAT).\nEl diccionari contenia termes bàsicament de malalties neuromusculars, immunodeficiències primàries i malalties metabòliques hereditàries. L’actualització que ara es presenta hi afegeix noms de malalties autoinflamatòries i de malalties autoimmunitàries sistèmiques. El diccionari, amb les noves incorporacions, conté 580 termes referits a malalties minoritàries.\nAlgunes de les noves entrades són artritis idiopàtica juvenil, fasciïtis difusa, malaltia autoinflamatòria per mutacions al gen NLRC4, síndrome autoinflamatòria familiar induïda pel fred, síndrome periòdica associada a la criopirina o vasculitis crioglobulinèmica. La selecció dels termes del diccionari està relacionada amb les unitats d’expertesa clínica (UEC) a Catalunya. Aquestes unitats funcionals tenen per objectiu fer el diagnòstic clínic i el pla d’atenció de les persones afectades per una malaltia minoritària.\nEn conjunt, l’obra aplega, comptant-hi sinònims, 920 denominacions catalanes i prop de 3.500 equivalències en castellà, anglès i francès, a més a més de 320 codis ORPHA, que identifiquen unívocament cada malaltia en el web Orphanet, plataforma de referència per a les malalties minoritàries.\nLes dades que ofereix el diccionari procedeixen de les tasques d'assessorament que s’han fet durant l’any 2020 sobre terminologia de malalties minoritàries, en col·laboració amb el Servei de Planificació Lingüística del Departament de Salut i amb el Programa de Malalties Minoritàries del Servei Català de la Salut. La informació s’ha adaptat al format terminogràfic per a facilitar la recuperació de les dades.


Rodrigo Terrasa: "Ayuso em recorda molt Francisco Camps"\nEl periodista Rodrigo Terrasa, autor del llibre 'La ciudad de la euforia. Una hipótesis de la mafia'. Daniel García-Sala\nValènciaFrancisco Camps, Rita Barberá, Juan Cotino o Alfonso Rus. Aquests són els protagonistes de La ciudad de la euforia. Una hipótesis de la mafia (Libros del KO), la radiografia de vint anys de govern del PP al País Valencià que ha fet el periodista Rodrigo Terrasa.\nEl primer que crida l'atenció del seu llibre és com són d'estrafolaris els personatges.\n— Sí, quan es deia que a València érem els més corruptes jo mai vaig tenir la sensació que aquí es furtés més, però sí que tenia la certesa que els nostres personatges eren insuperables. El cas Gürtel va estar a tot arreu, però aquí qui ens envien és el Bigotes [Álvaro Pérez]. I hem tingut el "ionqui dels diners" [Marcos Benavent]. Potser és el semenfotisme [estereotip sobre el suposat conformisme de molts valencians] o potser és la part festera, el que ha alimentat aquest tipus de personatges. És com quan Alfonso Rus deia: "Si em voteu, tots tindreu un Ferrari com jo", i això, en lloc de provocar indignació, generava rialles.\nPotser patim un excés de nihilisme.\n— Sí, havíem normalitzat cert tipus de comportaments que eren un escàndol absolut. Jo ho he vist ara de nou amb [Isabel Díaz] Ayuso, que a mi em recorda en moltes ocasions Francisco Camps. A mi m'al·lucinava quan a Camps se'l condemnava per ocultar informació i ell, amb la seva hipèrbole permanent, contestava que el seu era "el govern més democràtic d’Europa i el que tenia més suport dels votants de les democràcies occidentals". I aquesta era la seva resposta. I jo sento ara Ayuso dir que a Madrid no et pots trobar amb la teva ex, que som l'enveja del món perquè et pots prendre una canya a qualsevol lloc...\nNo són fenòmens estranys, a la política: Donald Trump, Silvio Berlusconi...\n— Sí, és aquesta apel·lació a un sentiment de madrilenyisme, que és una mica el que va fer Camps. És això de "tothom està contra nosaltres i som l'enveja del món i per això ens ataquen". Qualsevol crítica al PP valencià era perquè ens tenien enveja. "Zapatero ens odia", "Els catalans ens odien", "Ens volen furtar l'aigua", "Ens volen llevar l’AVE"... És el mateix tipus de discurs que Ayuso. I funciona.\nExplica que arran de publicar el llibre no ha parat de rebre missatges a Twitter en què li retreuen que publiqui un llibre sobre el PP valencià i no sobre el PSOE andalús i el cas dels ERO. ¿Hi ha diferència entre partits quan parlem de corrupció?\n— Crec que no és tant una qüestió ideològica com [d'anys] de permanència en el poder. Quan em vaig traslladar de València a Madrid em va tocar anar força sovint a Andalusia. I m'al·lucinava comprovar que era la mateixa manera de governar i el mateix tipus de missatges, els que traslladava el PSOE a Andalusia que el PP a la Comunitat Valenciana. I no crec que fos gaire diferent del que va fer CiU a Catalunya. Al final crec que la clau és la sensació d'impunitat que et dona governar durant tants anys i creure't absolutament intocable i imbatible.\nCreu que es podria repetir la corrupció que va tenir lloc al País Valencià en el període 1995-2015?\n— Crec que sí. Amb tot, ara hi ha més controls, molts més mitjans de comunicació. Crec que els mitjans abans podíem tapar més que ara, perquè si no ho publiques tu ho publicarà algú altre. També és cert que ara gairebé cap partit pot governar per si sol i és molt més difícil que el PSPV faci una cosa així si comparteix govern amb Compromís i Unides Podem que si estigués sol.\nQuin va ser el paper de l'oposició en aquelles dues dècades?\n— La meva sensació és que el PSPV es va acomodar. Estaven més preocupats pels seus problemes interns que pels dels valencians.\n¿Potser hi va influir el fet de disposar de càrrecs a consells d'administració?\n— Segur que sí. Estaven al consell d’Emarsa [empresa pública que va gestionar la depuradora de València] i aprovaven els comptes cada any mentre era saquejada [23,5 milions d'euros].\nCondemnen els líders de la trama que va desviar 23,5 milions a la depuradora de València\nExplica que en els anys de govern del PP valencià els periodistes van fracassar. Per què?\n— Vam arribar tard i no vam saber explicar el que estava passant i les seves conseqüències. També hi ha certa irresponsabilitat del ciutadà. No va passar res fins que no va esclatar la crisi i la gent se'n va anar a l'atur i, ja sense res a la nevera, engegava la tele i veia Rus comptant bitllets o l'altre explicant que era un ionqui dels diners, i és aleshores quan se'ls van inflar les pilotes i quan el PP va caure.\nAlguns funcionaris han estat també imputats.\n— Per a mi eren víctimes. En conec una que quan es va assignar una campanya a Orange Market [empresa de la Gürtel] ella va firmar i va quedar imputada i el conseller no. És el que passa amb Camps, que la gent no s'explica per què no està imputat en res. Doncs perquè com més alt és el càrrec, menys firma.\nPartit Popular valencià PPCV PP Partit Popular Corrupció


DesFase’t és el nom de la alternativa a la Festa Major de Caldes de Malavella - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nDesFase’t és el nom de la alternativa a la Festa Major de Caldes de Malavella\nAquest estiu, i degut a les mesures preventives de la Covid19, Caldes de Malavella no celebrarà la Festa Major. No es celebraran les activitats festives que es coneixen amb un envelat, atraccions per mainada, etc, però sí que s’ha volgut preparar una programació alternativa amb activitats per a totes les edats.\nEl nom de la programació juga amb les ja conegudes Fases de la Covid, i es titula: DesFase’t. La programació s’ha preparat conjuntament entre la Regidoria de Festes, la de Joventut, els Joves Intrèpids i les entitats del poble.\nS’estrenen altres activitats responsables i segures com són l’autocine o el Torneig 3×3 d’aquaVolei.


Badanotis :: Oberta la convocatòria per participar en el primer concurs de relats ‘Sant Jordi 2018, trenquem estereotips’\nOberta la convocatòria per participar en el primer concurs de relats ‘Sant Jordi 2018, trenquem estereotips’\nRedacción - 13/04/2018 06:56\nAquest any, coincidint amb la Diada de Sant Jordi, El Badiu Jove de Badalona organitza el primer concurs de relats ‘Sant Jordi 2018, trenquem estereotips', que té com a finalitat la reflexió, a través de la creació literària, sobre com ens condicionen de manera inconscient les nostres actuacions i actituds diàries alguns cànons i convencions socials preestablertes.\nPer participar en aquest concurs gratuït, totes les persones més grans de 14 anys interessades han de presentar un relat que tingui com a eix vertebrador la llegenda de Sant Jordi, però amb un contingut innovador que trenqui amb alguns estereotips de la llegenda basats en els rols de gènere, els models patriarcals, la diversitat funcional, la diversitat cultural i la concepció de l'amor.\nLes persones participants hauran d'enviar el seu relat a l'adreça electrònica badiujove@badalona.cat abans del dia 18 d'abril a les 15 hores. L'extensió màxima dels relats ha de ser d'una pàgina a doble cara amb lletra Arial 12 i interlineat senzill, amb els paràgrafs justificats. En el cas de persones menors d'edat, el fet de participar en el concurs implica que tenen el consentiment per fer-ho dels seus pares o tutors legals.\nUn jurat format per persones expertes en les matèries i estereotips que es volen trencar amb aquest concurs decidiran quin és el relat guanyador entre totes les obres presentades abans de finalitzar el termini d'entrega. Posteriorment, durant la diada de Sant Jordi que se celebra el 23 d'abril, es publicarà qui és la persona guanyadora, que s'emportarà un xec regal per valor de 100 euros per bescanviar a la llibreria Saltamartí de Badalona.