Circular CAT 24/2018 Acta Assemblea General Ordinària 26 de maig de 2018\nActa d’Assemblea General Ordinària, celebrada a la localitat de Barcelona, al local social de la Federació Catalana d'Escacs al carrer Sant Adrià, 20 de Barcelona, el dia 26 de maig de 2018, a les 10,30 en segona convocatòria.\nAprovació, si escau, de la memòria esportiva corresponent al 2017.\nAprovació, si escau, dels estats comptables del 2017 i pressupost del 2018.\nPropostes dels clubs.\nMembres assistents: Miguel Ángel Murillo (Sant Joan Despí), Joan Barnet (Olesa), Jaume Mundet (Gerunda), Guillem Garcia (Mollet), Jaume Ribera (Mollerussa), Carles Costas (La Lira), Carlos Fernández (Cadena), Josep Chalmeta (Sant Boi), Albert Badosa (Santa Pau), Victor Collell (Peona i Peó), Ferran Torta (Amposta), Jaume Grau (Cerdanyola Vallès), Pere Reginaldo (Colon Sabadell Chessy), Cristian Molina (Comtal), Alfonso Jerez (Foment Martinenc), David Lozano (Pallejà), Manel Triquell (Sant Josep), Eduard Arilla (Sant Martí), Josep Colet (Vilafranca), Lourdes Porta (Ateneu Barcelonès), Jonathan Alonso i Benjamin Pérez (Barberà), Juan Manuel Sánchez (Barcelona), David Vigo (Catalunya Escacs Club), Nicolás Plaza (Cornellà), Manel Arellano (Escola d’Escacs de Barcelona), Enric Gibert (Espiga de les Corts), Carles Falgueras (Figueres), Ivan Marina (Gran Penya), Eloy Malatesta (Hospitalet), Javier Pescador (Hospitalet de l’Infant), César Sánchez (Ideal Clavé), Carlos Giménez (Igualada), Alejandro Melchor (Pobla de Lillet), Felix Toquero (Llinars), Xavier Vilalta (Mataró), Jordi Pellicer (Montmeló), Carles Trias (Olot), Ignacio Abascal (Sant Adrià), Francisco Moruno (Sitges), Fernando Rodríguez (Tres Peons), Francesc Blasco (Valls), Frederic Andreu (Congrés) i Jorge Aguadero (Vila Olímpica).\nMembres assistents de Junta Directiva de la FCE i invitats: Pepo Viñas, Pere Reginaldo, Alejandro Gisbert, Teresa Muñoz, Ferran Torta, Albert Badosa, Jaume Ribera, Jordi Magem (Director Esportiu), Antoni López, com a Gerent i Cristian Zarroca, com assessor jurídic.\nAviat farà un any que aquest equip de persones està portant les regnes de la Federació. Ha estat un any intens però ple d’il·lusió per tirar endavant un nou projecte pels escacs catalans.\nCal remarcar que l’anterior equip directiu va deixar la Federació en una situació prou sanejada que ens permet afrontar el futur amb certa tranquil·litat malgrat les incerteses pròpies de la situació política del país, amb la vigència de l’article 155 i les conseqüències que això està comportant en el món de l’esport: Impagament del 20% de la subvenció de l’any 2017 i no convocatòria de la subvenció del 2018.\nAixò ens obliga, encara amb més motiu, ser especialment curosos i actuar amb gran rigor, a banda de la necessitat de cercar noves fonts de finançament. Aquest esforç ha de ser del conjunt del món escaquístic, des dels professionals fins als directius i organitzadors, que han d’entendre que s’ha de fer una gestió moderna, de projecció dels escacs, de cuidar la imatge, etc.\nDes de la Federació s’ha potenciat la presència als mitjans de comunicació i s’han fet esforços en la gestió de la imatge corporativa amb pancartes, cartellera o la cerca de nous espais emblemàtics per celebrar les nostres competicions. Esforços que han de continuar per assolir la fita de tenir noves fonts de finançament privat.\nIniciatives com celebrar la darrera ronda de la Divisió d’honor han anat en aquesta línia i la idea és aprofundir en aquest sentit per fer les nostres competicions més atractives.\nLa idea és augmentar els ingressos ordinaris i regulars i solament aleshores generar un increment de les despeses regulars.\nDes del punt de vista competitiu ha estat un any intens.\nEl Campió Absolut de Catalunya ha estat l’Hipòlit Asís, del Sant Cugat. La Campiona Femenina, la Yolanda Castillo del C.E. Barberà. El Campió de la Divisió d’Honor de la Lliga Catalana ha estat la Societat Coral Colon de Sabadell Chessy i de la Copa Catalana l’Escola d’Escacs de Barcelona .\nGerard Ayats (Llinars) ha estat el Campió sub-18, Guerau Massagué (Lleida) el sub-16, Carles Martin (Pallejà) el sub14, Roger Bernadó sub-12 i Daniel Salinas sub-10, ambdós del Sabadell, i Alex Villa del Montornès Campió sub-8.\nEl Campionat de Veterans s’està disputant actualment, i al Campionat Intergeneracional van guanyar les dones als veterans.\nCal esmentar, com a factor de canvi fonamental, el paper del Director Tècnic de la Federació, Jordi Magem, al qual vull agrair el seu treball i el seu esforç.\n- Augmentar el nombre de federats.\n- Obtenir patrocinadors privats.\n- Millorar la imatge i els canals de comunicació de la Federació.\n- Aprofundir en el desenvolupament dels escacs base.\n- Potenciar els escacs femenins\n- Col·laborar en el ILP per a l’aprovació pel parlament de Catalunya d’una nova llei de l’esport que beneficiï els clubs i federacions de Catalunya. La Federació demanarà la col·laboració dels clubs i llençarà una campanya per a la recollida de signatures necessàries per portar al Parlament de Catalunya aquesta iniciativa.\nPerò potser el repte fonamental és desenvolupar el vessant social dels escacs que és la que més ens diferencia de la resta d’activitats esportives.\nEn aquest vessant social, cal destacar:\n- El projecte escacs i escoles i el Chess in English en escoles rurals.\n- La introducció dels escacs a les presons.\n- El projecte Insert Esport.\n- La promoció a esdeveniments com el Club Súper 3 o el Saló de l’Ensenyament.\n- La col·laboració en actes, com les simultànies d’Anna Muzychuk.\n- La col·laboració en iniciatives d’escacs als hospitals de nens amb el Drac Arcai.\nVoldria agrair la tasca de tots els treballadors de la Federació que ajuden dia a dia a tirar endavant la gestió administrativa més complexa del que ningú es pensa. També vull agrair a tot l’equip directiu la seva dedicació i entusiasme. Particularment vull agrair la tasca del Carlos Giménez i la Sònia Martin, que per circumstàncies personals han hagut de deixar les seves responsabilitats.\nForça i salut per als escacs catalans.\nVan ser nomenats com a interventors per a l’aprovació i signatura de l’acta de l’assemblea, els senyors: Benjamin Pérez Mañas i Juan Manuel Sánchez López.\nEl Director Esportiu de la Federació, Jordi Magem, va comentar breument els indicadors esportius del 2017, que en la seva gran majoria són positius. Va indicar que el President de la Federació ja havia fet esment, en el seu discurs, dels darrers campions de Catalunya del 2018 i la resta figurava en la memòria del 2017.\nEl delegat de Tarragona, Ferran Torta, va demanar que a la Memòria Esportiva apareguin els campions territorials de cada Delegació.\nEl president del C.E. Barcelona, Juan Manuel Sanchez, indica que l’equip campió de Catalunya de Tercera Categoria és el Barcelona C.\nLa Memòria Esportiva i de Gestió, va ser aprovada per 35 vots a favor i una abstenció.\nEl tresorer de la Federació, Alejandro Gisbert, va comentar breument els estats comptables del 2017. Va dir que la situació econòmica de la Federació estava molt sanejada, que s’havia seguit un criteri de prudència en la despesa i que el dèficit de quinze mil euros havia estat provocat bàsicament, per un increment en les despeses del Torneig Ciutat de Barcelona, que havia passat de 6 a 10 jugadors, la millora de la Festa Catalana i la incorporació del Director Tècnic de la Federació, en el mes de setembre del 2017.\nHan estat aprovats els estats comptables de la Federació del 2107 i el pressupost del 2018 amb quatre abstencions , 32 vots favorables i cap vot en contra.\nPROPOSTES DE MODIFICACIÓ DELS REGLAMENTS DE LA FCE\nNou reglament de disciplina esportiva de la FCE. Proposta Junta Directiva\nEl nou reglament de Disciplina Esportiva de la Federació va ser presentat pel president Pepo Viñas, que va explicar la necessitat de modificar aquest reglament que havia quedat obsolet i pel qual s’havia contractat el servei jurídic de l’empresa Dar Legal. A la propera assemblea es presentarà una proposta del nou reglament de competicions i el 2019 es presentarà una proposta de modificació d’Estatuts.\nAlgunes intervencions i informacions relatives a aquest tema que es van tractar a l’Assemblea van ser les següents:\nPer poder reglamentar una sanció per a la manca de pagament d’organitzadors de Torneigs caldria poder tenir una prova de les condicions laborals pactades. La Comissió Esportiva estudiarà una possible reglamentació.\nEl telèfon de guàrdia de la Federació és merament informatiu i en cap cas de resolució vinculant.\nEl càstig per les incompareixences vol evitar avantatges esportius. En cas que no hi hagin jugadors/res disponibles, el que cal fer és deixar vacants als darrers taules d’acord amb la normativa vigent.\nL’índex del Reglament es confeccionarà un cop aprovades les modificacions acordades per l’Assemblea.\nLa documentació de l’assemblea està publicada amb 30 dies d’antelació, al web de la Federació, a l’apartat Federació-Assemblees-Assemblea 26 de maig de 2018.\nEl representant del Club Pallejà demana que la junta directiva torni a presentar la proposta de nou Reglament per a la propera assemblea deixant els clubs que facin esmenes que consideren necessàries. La taula presidencial de l’assemblea no accepta la proposta, però es permetrà que els clubs facin per a la propera assemblea, les propostes de modificació que considerin oportú, sense necessitat d’avals.\nLes fiances de 50€ per presentar reclamacions seran retornades en cas de ser admeses.\nEl nou Reglament de Disciplina Esportiva es va aprovar amb les següents esmenes:\n- S’elimina el punt 3.7g) que donava els àrbitres la potestat d’imposar “una multa anunciada amb antelació.”\n- Art. 4 Delegats, no caldrà que tinguin els reglaments impresos en paper, si són accessibles per Internet.\n- El punt B.5 incompareixences d’equips, no podran ser sancionats amb un punt menys, a més del que ja es perd amb la incompareixença.\n- S’anul·la l’article que obligava els arbitres a arbitrar en cas de ser cridats per la Federació. S’elimina el punt f de l’article 20.b Faltes Greus dels àrbitre: “La negativa a ser designat per un torneig o bé adduir causes falses per tal d'evitar una designació.”\nEl reglament de disciplina esportiva va ser aprovat per 20 vots a favor 14 en contra i 4 abstencions.\nProposta de categories. Proposta Junta Directiva\nLa proposta va ser defensada per Pepo Viñas i es va aprovar per 25 vots a favor, 7 en contra i 6 abstencions.\nModificació de la normativa del Campionat Absolut de Catalunya. Proposta Junta Directiva\nModificació de la normativa del Campionat Femení de Catalunya. Proposta Junta Directiva\nBases del Campionat Absolut i Femení de Catalunya 2019. Proposta Junta Directiva\nLa proposta de modificació del Reglament del Campionat Absolut de Catalunya i del Campionat Femení va ser presentada i explicada per Jordi Magem i es va aprovar amb l’esmena de què els participants amb bandera estrangera han d’haver jugat un mínim de 3 partides a la Lliga Catalana.\nLa proposta del nou Reglament de l’Absolut i Femení de Catalunya es va aprovar per 26 a favor, 2 en contra i 5 abstencions.\nNou Format de la Lliga Catalana a Divisió d'Honor. Proposta Junta Directiva\nEl nou format de la Lliga Catalana va tenir la següent esmena:\n- La segona fase per al grup que lluita pel descens no serà modificat i es disputarà com es feia fins ara. El grup que lluita per assolir la primera plaça del Campionat es disputarà per sistema del play-off i tindrà una ronda de descans per acabar els dos grups a la vegada. Hi haurà el límit de dos jugadors/res que no hagin disputat les fases prèvies per jugar la segona fase, però han de tenir marcada la casella dels 17 alineables.\n- La remuneració econòmica als clubs de Divisió d’Honor, tal com estava proposada, només es portarà a terme, si el Campionat és patrocinat per un sponsor que faci una aportació econòmica per tal fi.\nEl nou format, amb les esmenes realitzades, es va provar per 24 vots a favor, 6 en contra i 4 abstencions.\n- Modificacions reglamentàries. Proposta Junta Directiva\nLes modificacions reglamentàries proposades per la Federació van ser aprovades per 22 vots a favor, 4 abstencions i cap en contra, amb les següents esmenes:\n- Queda anul·lada la proposta de poder alinear esportistes amb una diferència de 100 punts d’elo.\n- Modificació del reglament de l'elo FCE. Proposta club Pallejà\nEl representant del Club Pallejà va realitzar la presentació de la proposta, on va explicar algunes incoherències, al seu entendre, del model actual del càlcul de l’elo català. En particular es va referir al valor incongruent de la constant variable K, del factor Delta, de l’avaluació als jugadors menors, el càlcul injust de la perfomance, etc. El model presentant és molt similar al que utilitza la Federació Internacional.\nLa votació de la proposta va finalitzar en empat amb 6 vots a favor, 6 vots en contra i 9 abstencions. la Junta Directiva va proposar que es tornaria a votar a la següent assemblea del mes de novembre.\nProposta de modificació de la reglamentació d'Homologació de Torneigs. Proposta del club Sant Martí\nLa proposta del Sant Martí, presentada per José Miguel Esteban, no va ser votada, i la normativa actual no serà modificada, ja que els assembleistes i la Junta Directiva de la Federació van arribar a un acord que contemplava els següents punts:\nQue tots els Torneigs organitzats per la Federació o patrocinats, havien de complir amb les normes de locals adaptats.\nLa Federació elaborarà un reglament específic per persones amb mobilitat reduïda que contempli les seves necessitats, com per exemple que el rellotge estigui col·locat on els hi vagi millor.\nLa Federació donarà suport i farà un seguiment dels clubs que no estiguin habilitats i vulguin fer oberts homologats, perquè presentin un estudi de viabilitat de l’adaptació. Hauran de presentar el cost del projecte d’adaptació o un certificat de la possible impossibilitat física per fer-ho.\nEl representant del club Olesa demana que se li contesti a la seva pregunta referent a la participació d’esportistes que juguen les prèvies amb una categoria diferent de la seva.\nDemana que quan un club participi amb dos equips al mateix grup, aquests juguin la primera ronda.\nDemana que es muntin tallers per explicar als monitors com fer classes a nens.\nEl representant del Mataró, demana informació sobre l’assegurança de responsabilitat Civil. Se li contesta que hi ha informació al web de la Federació i que pot ampliar la informació a través de la UFEC i la seva corredoria d’assegurances.\nDILIGÈNCIA D'APROVACIÓ DE L'ACTA CORRESPONENT A L'ASSEMBLEA GENERAL ORDINÀRIA DE CLUBS, CELEBRADA EL DIA 26 DE MAIG DE 2018\nBenjamin Pérez Mañas, major d'edat, membre de l'Assemblea de la Federació Catalana d'Escacs, en qualitat d'interventor i amb DNI 38873406W.\nJuan Manuel Sánchez López, major d'edat, membre de l'Assemblea de la Federació Catalana d'Escacs, en qualitat d'interventor i amb DNI 43554935L.\nLes persones esmentades, designades per l'Assemblea General Ordinària de 26 de maig de 2018 com a interventors d'acord amb l'article 37 dels Estatuts d'aquesta Federació i l'article 33, darrer paràgraf del D. 70/94, i actuant per expressa delegació d'aquesta, DECLAREN APROVADA LA PRESENT ACTA DE L'ASSEMBLEA GENERAL ORDINÀRIA, per la qual cosa signen la present, conjuntament amb el President José Claudio Viñas Racionero amb DNI 46232148D i la secretaria general Teresa Muñoz Muñoz amb DNI 77123664H.\nBenjamin Pérez Mañas Juan Manuel Sánchez López


Centenars de conquencs reclamen a Montblanc l’alliberament dels consellers | EFMR.cat\nInici Notícies Centenars de conquencs reclamen a Montblanc l’alliberament dels consellers\nCentenars de persones van omplir part a la plaça Major de Montblanc (Foto: Josep Ardila)\nUnes 700 persones es van concentrar ahir a Montblanc per reclamar l’alliberament del vicepresident de la Generalitat, dels 8 consellers i els líders d’Òmnium i l’ANC. Amb crits de “llibertat”, altra vegada centenars de persones sortien al carrer en contra de l’ofensiva judicial de l’Estat espanyol.\nEn aquest darrer cas, la mobilització va ser una resposta ciutadana a l’odre de presó sense fiança que va dictar la jutge de l’Audiència Nacional, Carmen Lamela, per als membres del govern català, cessat pel govern espanyol, als quals se’ls acusa dels delictes de rebel·lió, sedició i malversació.\nLa Conca dóna suport al govern de Carles Puigdemont\nLes reaccions en contra d’aquest empresonament es van reproduir a les capitals de comarca, a la Montblanc la plaça Major s’omplia de veïns de la comarca, alcaldes i regidors de diversos municipis de la conca i representants de les entitats independentistes.\nMolts dels manifestants subjectaven rètols amb la frase: “Llibertat presos polítics”. El mateix es pot llegir en una pancarta que des de fa uns dies està penjada al balcó de l’ajuntament montblanquí. Alguns dels representants polítics i de les entitats van intervenir per reclamar la llibertat dels presos catalans i per criticar les decisions de l’Estat espanyol. Tots ells també van donar suport i segueixen reconeixent el govern català presidit per Carles Puigdemont.\nArticle anteriorAra i sempre del dijous 2 de novembre del 2017\nArticle següentLa música de Bach, protagonista del 5è Festival Internacional d’Orgues de Poblet


En consonància amb allò exposat en l’etapa d’ESO, el col•legi oferix estudis de Batxillerat en dues modalitats: Ciències i Tecnologia, i Humanitats i Ciències Socials.\nEsta etapa suposa la consolidació definitiva del procés evolutiu iniciat en l’etapa anterior, amb la qual l’alumne ha d’adquirir un major grau de responsabilitat, tant en les decisions com en els compromisos que va assolint, de manera que va integrant una conciència clara tant de la realitat personal com de l’entorn social.\nAl mateix temps, assumim la responsabilitat que suposa una adequada preparació per als estudis posteriors, oferint competències eficaces a l’alumne, no sols per a superar amb gran solvència la Prova d’Accés a la Universitat, sinó els estudis universitaris que, en un percentatge molt elevat, desenvolupen després d’acabar el col•legi.\nL’ horari intensiu facilita, a més, tant la planificació personal de l’estudi i treball diaris com la realització d’activitats formatives i extraescolars. Reforcem, també, la vesprada setmanal de consultes, en la qual, de manera voluntària, l’alumne pot acudir als seus professors a plantejar-los aclaracions i reforços de totes aquelles qüestions acadèmiques que hagen sigut treballades a classe, així com rebre atenció personal en tot allò que el jove vulga i precise.\nEn continuïtat amb l’etapa anterior, es manté l’oferta de tipus catequètic i pastoral, que culmina amb la recepció del sacrament de la Confirmació en finalitzar 1r de batxiller.


Qui som? – Virotnatura.org\nAmb l’activitat de Barcelona i la mar a l’any 1987, comença per als components de VIROT NATURA, quelcom tan desconegut com l’Educació ambiental. Al llarg de tots aquest anys viatges, per tot el mon, conferencies, i tot un seguit de activitats relacionades amb el mon de les ciències naturals, i treballant per escoles, universitats, entitats científiques, i públic en general, han fet de VIROT NATURA, un equip amb una gran experiència tant a nivell de coneixements com a nivell pedagògic. Us convidem a que gaudiu del nostre material, de les nostres explicacions i en general de les nostres activitats.\nEl nostre nom VIROT fa referència a un ocell marí endèmic del Mediterrani, on solament és coneixen llocs de nidificació a nivell mundial, a les Illes Balears. El seu nom científic es Puffinus mauretanicus, en castellà és Pardela balear, en català Baldriga balear, en angles Balear Shearwater, i en Mallorquí Virot, concretament Virot petit.\nEl seu estat actual a nivell de població, és bastant desconegut, però els últims censos de fa alguns anys donaven una població de unes 3.000 parelles, d’aquí que estigui considerada per tots els organismes com en perill d’ extinció.\nEl nostre nom neix d’aquest ocell, amb l’esperança de poder ajudar a la seva conservació.


Seguim on sempre hem estat | B Llibertari\n21-setembre-2015 - El Pèsol Negre 68 - Apunt sobre: acció directa, Berga, política\nMentre assistim a un procés increïble —perquè fins ara és només espectacle i opinió— controlat per les institucions, la injustícia social no para de créixer. L’únic procés que jo veig és el d’una idea nacionalista cada dia més hegemònica que a la pràctica perpetua al poder les classes dominants. Un procés que embriaga molta gent que podria estar lluitant contra les injustícies, que avancen més ràpid que el suposat procés independentista, i que és provocat per les mateixes classes dominants. El nacionalisme enganya a qui l’interessa i a qui es deixa. I perquè estic tant segur? Bé, és fàcil, ningú està disposat a jugar-se res per la independència, més enllà de penjar la bandera un dia i fer una performance anual. Una setmana sense llum i wifi i el cinquanta per cent de la parròquia es fa enrere. Els processos d’independència comporten morts. La història ho demostra. Però si és el que s’anhela val la pena, no? A Ucraïna ara mateix en processos independentistes portem més de set mil morts. N calen dos milions de persones al carrer, amb un deu per cent però amb un objectiu clar es podria proclamar la independència. Una llàstima. A més, l’independentisme està en mans dels nacionalistes de tota la vida, caracteritzats pel perillós identitarisme de sempre, per un estatisme, un capitalisme i un interclassisme inqüestionable i per un patriotisme ridícul. La independència no hauria d’estar en mans de nacionalistes, si es vol aconseguir realment. Però deixem aquesta qüestió que ha acabat sent ridícula.\nUn tema diferent però molt relacionat al tractat al primer paràgraf és la institucionalització dels moviments socials i les seves conseqüències. Els anarquises ho hem assenyalat des del primer moment: l’autonomia dels moviments socials no pot posar-se en qüestió per l’aventurisme institucional d’unes quantes. La institució és la mort del moviment social, és la mort de la lluita. La institució és poder i per tant injustícia i submissió. Té les seves pròpies lògiques i sí, efectivament, el carrer i la institució no són vies compatibles. Són antagonistes, contràries; tu tries. I en conseqüència un detall important: els regidors o els parlamentaris poden ser moltes coses però mai companys, igual que no ho són els policies.\nAl marge de la nació i la institució i el teatre que l’envolta i ho empastifa tot i mentre la comèdia es va executant les injustícies socials de cada dia no s’aturen: desnonaments, feines i sous de merda, multes, sanitat saturada, pujades de preus, ensenyament de pena, impossibilitat de queixar-te… I això, senyores, passa aquí i ara. Al vostre poble. Mentre molts segueixen embadalits amb el Mas, el Messi i el Fernàndez o en presentar-se en una llista de la nova política tunejada. Bé, doncs nosaltres apostem per aquesta lluita diària i quotidiana. I si l’explotador és el nostre veí doncs contra ell amb dents i ungles. I si el qui ens multa és amic del sogre, doncs contra ell amb ungles i dents. La lluita quotidiana i local t’incomoda? Oh pobret! I què et pensaves? Clar és més fàcil cantar contra el Rey d’España i contra els Estats Units. Però amb els explotadors locals no que te’ls trobes i et sents incòmode… De cap de les maneres, la lluita social real és la local i val molt la pena. I pot generar certes incomoditats, clar, però no són res com el plaer de lluitar pel que és just. Salut i anarquia!\n11 i 12 de setembre de 2015


Sortides professionals - Postgrau en Direcció d'Empresa - UPF Barcelona\nEl Postgrau en Direcció d'Empresa està destinat a gerents, adjunts a direcció, directius o propietaris de Pimes, directius d'àrees funcionals o a tots aquells que volen avançar en la seva carrera professional dins d'una organització, qualsevol que sigui el seu tamany o orientació.\nChief Information Security Officer & Administrador IT\nEl Programa de postgrau de Direcció d'Empreses de la Barcelona School of Management té, en la meva opinió, una excel·lent relació preu - qualitat. En el meu cas, ha estat una experiència molt enriquidora que m'ha permès ampliar la visió que tenia del concepte d'empresa i sobre la direcció de la mateixa.\nDonada la meva formació coma a responsable d'infraestructura i seguretat IT, amb aquest postgrau buscava obtenir una projecció professional més propera al negoci i, al mateix temps, ampliar, així com millorar, la meva visió respecte als diferents àmbits i variables que afecten a l'empresa.\nUn dels aspectes que m'agradaria destacar és l'excel·lent nivell que va presentar el conjunt del professorat, alguns d'ells, magnífics comunicadors/es i experts/es en les seves respectives àrees.\nSense cap mena de dubte, recomano aquest programa.\nEl curs manté un molt bon equilibri entre el contingut i el temps de dedicació, alhora que permet una visió global de l'entorn de l'empresa prou completa. D'altra part, cal destacar la interessant possibilitat que el curs ofereix de treballar amb persones amb perfils professionals i edats molt diferents.\nPsicòloga, consultora senior\nHa estat una experiència molt enriquidora el fet de participar en el programa. En l'àmbit professional, he pogut adquirir una visió general i actualitzada de la direcció d'empreses que em resulta molt útil per identificar les necessitats dels meus clients. En l'àmbit personal, ha estat una excel•lent oportunitat per compartir experiències i aprendre de companys amb perfils molt diversos.


Pep Guardiola és oficialment soci del Girona FC\nL'entrenador del Manchester City ha aprofitat per fer una visita al primer equip del Girona\nRedacció 04/09/2019 18:06h\nPep Guardiola, actual entrenador del Manchester City, ha decidit fer una visita molt especial durant la sessió d'entrenament que el primer equip del Girona FC ha dut a terme avui. L'exentrenador blaugrana ha assistit a l'entrenament acompanyat de Pere Guardiola, propietari i directiu executiu del Girona Football Group —i germà del català—; Delfí Geli, el president del Girona i Ignasi Mas-Bagà, el director general.\nEl president del club gironí ha estat l'encarregat d'entregarel carnet que converteix a Pep Guardiola en Soci del Girona FC. Ell mateix també li ha entregat una samarreta vermella i blanca amb el seu nom gravat i el dorsal amb el mateix número que aquest lluïa quan jugava amb el Barça, el quatre.\n«Em feia il·lusió» expressa el de Santpedor\nL'entrenador del Manchester el carnet de soci del Girona FC | Girona FC\nL'entrenador ha volgut dedicar unes paraules, i a més a més, explicar perquè ha decidit fer-se soci: «Aquest club té una vinculació pròpia amb la meva família», ja que des de fa uns anys el seu germà forma part de la propietat del club. A més de la part personal, Guardiola ha puntualitzat «em feia il·lusió ser soci del Girona i per això vaig trucar al meu germà per si me'n podia fer».\nGuardiola també ha aprofitat per visitar les instal·lacions de La Vinya i per trobar-se amb el cos tècnic i els jugadors del Girona. Posteriorment ha pogut també trobar-se amb Juan Carlos Unzué, entrenador del primer equip, amb qui Pep havia estat company durant la seva etapa a l'equip blaugrana.\nÚltima hora Última hora Actualitat Última hora Girona Última hora Pep Guardiola Última hora Girona FC\nATENCIÓ: La gran novetat que arriba als Instituts aquest any


Els candidats entrevistats per ESICA valoren el tracte i la discreció que oferim.\nEls informem, amb la màxima transparència possible de les característiques del lloc de treball, del tipus d’empresa, dels equips humans que la formen, i els presentem l’oferta com un projecte per el que tenen que sentir-se motivats i en el que tindran que involucrar-se i fer-se partíceps.\nEls candidats finalistes de tot procés són presentats a l’empresa per una persona del nostre equip que actua com a interlocutor i negociador entre les dues parts.\nESICA es compromet amb els seus candidats, i el seu servei es caracteritza per ser eficaç, àgil i professional.\nDurant els primers mesos, mantenim el contacte amb els candidats que hem incorporat en les nostres empreses, per tal de fer un seguiment i valoració de la seva adaptació, satisfacció i expectatives del seu nou lloc de treball.\nDurant tot el procés assessorem en les qüestions que poden interessar als nostres candidats i que així ens ho transmeten: adequació al lloc de treball, projectes professionals i de carrera, retribució,...\n© 16-12-2017 ESICA Seleccions de Personal- info@esica.es - 93 439 89 89 - Barcelona


Anar a: [ Corna ] [ Cornellas ] [ Cornu ] [ Corominas i G ] [ Corone ] [ Corrale ]\nEstimar és crear, és convertir allò estimat en tresors i joies. (Friedrich W. Nietzsche)\nCornador, es (Escorca / Sóller, Mallorca Septentrional) Cim (980 m alt) de la serra de Tramuntana, al límit dels dos municipis.\nCornavaques, serra de (Pollença, Mallorca Septentrional) Serra (544 m alt), que forma part de l'alineació muntanyosa de l'extrem nord-est de la serra de Tramuntana, entre les serres de la Font i de Sant Vicent. Separa les valls de Ternelles i del Castell de les de Cuixac i de Sant Vicent.\nCorneli, castell de (Tavertet, Osona) Antic castell. Dominava la vall de Sau, situat probablement al límit amb el terme de Vilanova de Sau, al lloc dit actualment puig de la Força. És esmentat ja el s X.\nCornell, Eiximèn (Ribagorça, s XII - d 1222) Noble. Fou majordom del rei Pere I, el qual assistí a la batalla de Las Navas de Tolosa (1212). A la mort del rei (1213), fou un dels ambaixadors a Roma per demanar al papa Innocenci III l'alliberament de l'infant Jaume per part de Simó de Montfort, i formà part, des del 1216, del consell de regència constituït per designació papal. Implicat en les lluites nobiliàries aragoneses, es lligà al bàndol favorable del rei, de Pero Ahonés, lligam refermat pel casament d'aquest amb una neboda seva.\nCornell, Pere (Ribagorça, s XIII) Noble. Ja de molt jove estigué lligat amb el seu oncle Eiximèn Cornell al cercle de consellers de Jaume I de Catalunya-Aragó. A la mort del seu cunyat Pero Ahonés (1226), figurà com a cap de Ribagorça i Sobrarb, entre els cavallers que, entorn de l'infant Ferran, es dreçaren contra el rei. Reconciliat amb aquest (1227), lluità des d'aleshores fidelment al seu servei i participà en la conquesta de Mallorca al davant de cent cinquanta cavallers (1229), i després, de Borriana (1233) -d'on fou nomenat capità-, de València i d'Almenara. Intervingué en l'atorgament dels furs als nous pobladors del Regne de València. El 1236 era majordom del regne d'Aragó.\nCornell i Cardona, Lluís (Aragó, d 1330 - Franja de Ponent, d 1391) Senyor de la baronia d'Alfajarín, d'una família noble de Benasc establerta a la vall de l'Ebre. Estigué al servei de Pere III de Catalunya-Aragó en la lluita contra Castella (1358-63), i de Martí l'Humà a Sicília. Propens a les bandositats, la qual cosa el féu famós, lluità contra el comte de Foix i el vescomte de Castellbó, que obstaculitzaren el seu casament amb Blanca de Foix (1357). Es casà aleshores amb Brianda de Luna (germana de la qui havia d'ésser la reina Maria de Luna), separada de Lope Ximénez de Urrea; tanmateix, l'anul·lació del primer matrimoni, denegada el 1379, no fou aconseguida sinó el 1391, cosa que fou motiu, en aquests anys, de bandositats entre els Cornell i els Urrea.\nCornell i de Luna, Isabel (Franja de Ponent, s XIV - País Valencià, s XIV) Filla de Lluís Cornell i Cardona. Iniciadora, amb la seva germana Brianda, de la branca valenciana dels Cornell. Es casà amb el senyor de Moixent, Pere Maça i de Liçana i, vídua vers el 1369, fou sol·licitada en matrimoni per diversos pretendents, un dels quals, cosí seu, demanà dispensa al papa Gregori XI, fet exposat en la Dispensació de la senyora de Moixent (1371), opuscle en 146 hexasíl·labs apariats.\nCornell i Ferraz, Antoni (Benasc, Alta Ribagorça, s XVIII – s XIX) Polític i militar. Fou secretari de guerra de Carles IV (1799-1801), capità general de Mallorca (1796-98), de València (1798-99) i de Catalunya (1799). Fracassà en pretendre d'organitzar batallons de milícia a València, davant l'oposició de la ciutat. El 1808 no volgué prendre el comandament de la ciutat de Saragossa. Sufragà les despeses per a la construcció dels banys de Benasc (1801).\nCornell i Maça de Liçana, Lluís (País Valencià, s XV – Perpinyà, 1473) Cavaller errant. Fill del també cavaller errant Pere Maça de Liçana i Cornell i de Brianda Cornell i de Luna, que li imposà el seu cognom. Tanmateix, era també conegut per Lluís Maça i Cornell. Es debatè, ja el 1427, conjuntament amb el seu pare, contra Pere Boïl i Lladro, a València, per raó d'uns deutes. El 1429 prengué part en les incursions contra Castella i triomfà a Saix, al Regne de Múrcia. Fou capturat més tard, amb el rei Alfons el Magnànim, arran de la desfeta naval de Ponça (1435). Vers 1447-49 sostingué correspondència cavalleresca amb Nicolau de Pròixida, i, poc temps després (1453), les seves rivalitats amb el comte de Cocentaina Eiximèn Peris de Corella no s'aturaren fins que el mateix rei de Navarra i lloctinent general cridà els... Segueix...\nCornellà, Bernat de (Catalunya, s XIV) Cavaller. El 1386, poc abans de morir Pere III el nomenà lloctinent reial del comtat de Girona, perquè era personalment addicte al monarca. Aquest havia destituït personalment d'aquest càrrec el vescomte Felip Dalmau I de Rocabertí, perquè es mostrava partidari del príncep Joan, duc de Girona, al conflucte entre aquest i el rei. També substituí aleshores el vescomte com a vicari general o representant reial als ducats d'Atenes i Neopàtria. No sembla que anés a Grècia.\nCornellà, Galceran de (Catalunya, s XIII) Cavaller. Fou cortesà de Jaume I durant la primera part del regnat efectiu del monarca.\nCornellà, Guillem de (Catalunya, s XIV) Cavaller. El 1386 fou enviat a Grècia per Pere III el Cerimoniós, arran d'haver estat nomenat vicari general dels ducats d'Atenes i Neopàtria Bernat de Cornellà.\nCornellà, Jaume de (Catalunya, s XIV) Cavaller. Destacà a la guerra contra Castella durant el regnat de Pere III el Cerimoniós. Anà a lluitar al front d'Aragó el 1363, amb els reforços catalans que hi foren enviats després de la caiguda de Carinyena.\nCornellà, marquesat de (Cornellà de Llobregat, Baix Llobregat) Títol concedit el 1889 a Melcior Ferrer i de Bruguera.\nCornellà de Conflent (Conflent) Municipi: 11,02 km2, 634 m alt, 465 hab (2012). Situat al peu del Canigó, a la part baixa de la vall de Cornellà o de Vernet, que és tributària, per la dreta, de la Tet, riu que limita el terme pel nord. Es drenat per la riera de Fillols i pels rius Major i de Sant Vicenç. Dins el terme hi ha un jaciment de calç i algunes hectàrees de bosc. La vida econòmica del municipi és bàsicament agrícola, amb conreus de secà: cereals, farratges i arbres fruiters (pomeres). El poble és a l'interfluvi de la riera de Fillols i el riu de Sant Vicenç, al peu d'un turó; d'origen romà, conserva notables cases antigues. Hi destaca també l'antic monestir de Cornellà de Conflent, on es troba l'església parroquial de Santa Maria, esmentada el 1018. Dins el terme hi ha, a més, el poble de Molleres i, al nord-est, les coves prehistòriques d'Embullà. Ajuntament (en francès) - Turisme (en castellà)\nCornellà de Conflent, monestir de (Cornellà de Conflent, Conflent) Canònica augustiniana (Santa Maria de Cornellà de Conflent) fundada com a priorat l'any 1097 per Guillem Jordà, comte de Cerdanya, complint la voluntat del seu pare Guillem Ramon. El temple, construït al s XII i reedificat als s XIII i XIV, té tres naus i cinc absis; conserva un campanar llombard, restes d'un primitiu claustre d'arcs sense columnes i amb capitells esculturats, del s XI. És remarcable el monumental timpà del s XII, un retaule signat de Jaume Cascalls (1345), interessants ferros romànics a la porta del temple, dues imatges de la Mare de Déu, romàniques, i la primitiva imatge de la Mare de Déu del Pessebre, de Cuixà, molt restaurada.\n17 CATALUNYA NORD - MUNICIPI\nCornellà de la Ribera (Rosselló) Municipi: 11,90 km2, 48 m alt, 1.953 hab (2012), (fr: Corneilla-la-Rivière). Situat al Riberal, entre les muntanyes que separen el terme de la vall de l'Aglí i la Tet, a l'esquerra d'aquest darrer riu, en part límit meridional. La vida econòmica del municipi és bàsicament agrícola i especialment dedicada al conreu de la vinya, que ocupa els turons de la part septentrional; hom produeix un dels millors vins de la comarca (vi de qualitat superior dins la zona de Corberes de Rosselló i vi dolç natural dins la de Costes de l'Aglí), que ha donat lloc a una important cooperativa vinícola; també hi ha oliveres; al regadiu s'hi conreen arbres fruiters i verdures, les quals s'irriguen gràcies a l'aprofitament de les capes freàtiques. El poble, que agrupa tota la població del municipi, és a poca distància de la Tet; d'origen romà, fou possessió de l'abadia occitana de la Grassa. Àrea comercial de Perpinyà. Ajuntament (en francès) - Turisme (en castellà)\nCornellà de Llobregat (Baix Llobregat) Municipi: 7,0 km2, 27 m alt, 86.234 hab (2014). Estès a la zona al·luvial deltaica del Llobregat i sobre el pla inclinat de Collserola, anomenats popularment Cornellà de Baix i Cornellà de Dalt, a l'oest de Barcelona, ciutat amb la qual forma pràcticament una conurbació. L'agricultura de secà (blat i garrofers) i el regadiu (hortalisses i arbres fruiters), regat pel canal de la Infanta, i la ramaderia (bovina i avicultura), tradicionals recursos econòmics del municipi, són avui en regressio davant el ràpid procés d'urbanització i industrialització. Els sectors industrials més desenvolupats són el siderometal·lúrgic, el de la construcció, el del cautxú, el químic i el del vidre. El creixement demogràfic del municipi, amb una població immigrada que arriba al 65%, ha estat espectacular, sobretot entre el 1950 i el 1980 en què va passar de 10.000 h a més de 90.000. El nucli primitiu de la ciutat, sorgit al voltant de l'església parroquial de Santa... Segueix...\n19 CATALUNYA NORD - MUNICIPI\nCornellà del Bèrcol (Rosselló) Municipi: 5,43 km2, 27 m alt, 2.176 hab (2012), (fr: Corneilla del Vercol). Situat al Riberal, en el pla que separa les conques del Rard i el Tec, a l'antiga zona forestal (bosc del Bèrcol). És travessat per l'aigua de l'agulla de la Mar, que rega un sector d'horta, especialment al sud del poble. Bona part de la superfície del terme és ocupada per pasturatges. A les zones conreades domina la vinya (producció de vi negre i de vi dolç natural), principal recurs econòmic del municipi; hom hi conrea també arbres fruiters, hortalisses i cereals. Els prats fan possible una ramaderia destinada a la producció de carn (boví i oví). Durant els darrers anys la població ha experimentat un notable ascens. El poble, d'origen romà, és a l'esquerra de l'agulla de la Mar; conserva restes de l'antic petit castell de Cornellà; hi destaca l'església parroquial, esmentada ja el 1087. Dins el terme es troba el santuari del Paradís. Àrea comercial de Perpinyà. Ajuntament (en francès) - Turisme (en castellà)\nCornellà del Terri (Pla de l'Estany) Municipi: 27,7 km2, 96 m alt, 2.236 hab (2015). Estès per la vall del Terri, des del sud-est del pla de Banyoles fins a la confluència del riu amb el Revardit. Hi ha abundància de pasturatges i algunes hectàrees de bosc (pins i alzines). Les bases de l'economia local són la ramaderia (bestiar boví i porcí), l'avicultura, l'agricultura de secà (cereals, blat de moro, farratges i alls) i de regadiu (hortalisses i llegums) i algunes petites indústries. El poble, a la dreta del Terri, és d'origen romà; destaquen l'antic castell de Cornellà, l'església romànica de Sant Antoni, antiga capella del castell y l'església parroquial de Sant Pere, d'origen romànic, refeta al s XVIII. El terme comprèn, a més, els pobles de Borgonyà del Terri, Corts, Sords, Pujals dels Cavallers i Pujals dels Pagesos, la caseria de Palol de Farga i els veïnats d'Ermedàs i Pont-xetmar, on hi han diverses esglésies d'interès; el 1976 li fou agregat l'antic municipi de Sant Andreu del Terri, juntament amb els pobles de Ravós del Terri, Santa Llogaia del Terri i el llogaret de Prades del Terri. Àrea comercial de Banyoles. Ajuntament - Estadístiques - Consulta de dades\nCornellana (Lavansa i Fórnols, Alt Urgell) Poble (1.355 m alt), a la vall de Cornellana, tributària, per la dreta, de la vall de la Vansa, al vessant meridional de la serra de Cadí. Esmentat ja el 839, pertangué al capítol de la Seu. La seva parròquia depèn de la de Fórnols.\nCornellas, Climent (Perafita, Osona, 1815 - Catalunya, s XIX) Lingüista. Era llicenciat en dret. Ensenyà francès i anglès a Barcelona i a Madrid. Féu una gramàtica per a l'aprenentatge de cada un d'aquells idiomes, amb catorze i sis edicions, respectivament. També publicà El antigalicismo, obra escrita per evitar els gal·licismes fàcils a les versions del francès al castellà.\nCornet (Sallent de Llobregat, Bages) Poble, a l'esquerra del riu de Cornet, afluent per l'esquerra del Llobregat, que neix als altiplans que limiten el Lluçanès pel sud-oest, dins el terme de Gaià, i desguassa a la vila de Sallent. L'església parroquial (Santa Maria), romànica (fi del s XII), té un notable portal. Dins el seu terme hi ha les ruïnes d'un antic castell, el Castellet de Cornet, esmentat al s XIV.\nCornet (Sant Boi de Lluçanès, Osona) Despoblat i actual masia, prop del terme de Sant Martí de Sobremunt.\nCor-net Pseudònim del dibuixant Gaietà Cornet i Palau, consistent amb la paraula Net a dins d'un cor.\nCornet, Francesc (Catalunya, s XVI) Marí. Fou un dels més distingits a la batalla de Lepant, contra la flota turca, el 1572.\n26 EUROPA - BIOGRAFIA\nCornet, Ramon de (Sant Antonín, Roergue, Occitània, v 1300 - Pontaut, Gascunya, d 1340) Poeta. És autor de l'obra didàctica Doctrinal de trobar (1324), preceptiva en noves rimades que dedicà a l'infant Pere, fill de Jaume II de Catalunya-Aragó i comte de Ribagorça, i que fou comentada el 1341 per Joan de Castellnou.\nCornet i Colomer, Florenci (Vilanova i la Geltrú, Garraf, 1878 – Barcelona, 1953) Dramaturg. Autor de drames com El llop (1916), La fosca (1918), El fill (1921) i Fortitud (1935), alguns dels quals foren editats sovint. Col·laborà també a revistes com "Teatre Català" (1932) i "ATS" publicació de l'Associació de Teatre Selecte (1934).\nCornet i Enrich, Josep Maria (Barcelona, 1884 – 1937) Industrial. Fill de Josep Maria Cornet i Mas. Igual que el seu pare, també fou director de La Maquinista (1916-17 i 1933-36).\nCornet i Mas, Gaietà (Barcelona, 1824 – 1897) Enginyer industrial i periodista. President i un dels fundadors de l'Acadèmia de Taquigrafia de Barcelona. D'ençà del 1853 formà part de la redacció del "Diario de Barcelona", el 1856 fundà la "Revista Industrial" i el 1874, la "Revista Taquigráfica". Membre de la Real Academia de la Historia, de Madrid, i de la Societat Econòmica d'Amics del País, de Barcelona. Durant l'Exposició Universal de Barcelona del 1888 fou vicepresident de la Comissió de Propaganda i president de la Secció de Premsa Periòdica en el Consell General. Publicà Compendio de taquigrafía española (1852), algunes guies (de Barcelona, de Manresa i Cardona, de Caldes de Montbui, de Sant Miquel del Fai, de Montserrat, etc) i Una excursión por Cataluña (1888).\nCornet i Mas, Josep Maria (Barcelona, 1839 – 1916) Enginyer industrial i polític. El 1868, en acabar la carrera, va ingressar a La Maquinista Terrestre i Marítima, i en fou director des del 1880 fins a la mort. Fou diputat a Corts, president de l'Associació d'Enginyers Industrials i membre de l'Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona. Entre les obres més importants que va projectar hi ha els ponts metàl·lics per al ferrocarril de Barcelona a Sant Joan de les Abadesses, el mercat del Born i el de Sant Antoni.\nCornet i Palau, Gaietà (Barcelona, 1878 – 1945) Dibuixant i enginyer industrial. Deixeble del pintor Pere Borrell. Col·laborà com a dibuixant a les revistes "L'Esquella de la Torratxa", "Cu-Cut!", "En Patufet", "La Veu de Catalunya", "Lectures" i "Esquitx", i conreà la caricatura política. El 1922 fundà la revista infantil "Virolet". Ocupà la càtedra de dibuix industrial i de taller a l'Escola d'Enginyers Industrials de Barcelona, de la qual fou director (1929). Fou president de l'Associació Espanyola d'Enginyers Industrials (1931). Publicà originals literaris i de divulgació científica a les revistes "Técnica", "Hojas Selectas", "Mundo Científico" i "Mercurio".\nCornet i Pàmies, Gaietà (Reus, Baix Camp, 1963 - ) Atleta. Especialista en 400 m llisos des del 1989, obtingué el rècord espanyol amb 44 minuts i 96 segons. Fou campió d'Espanya de 200 m llisos el 1989 i de 400 m llisos el 1989, 1990 i 1992.\nCorniola (Camarasa, Noguera) Antiga quadra, a l'antic terme de Fontllonga, dins la parròquia de Figuerola de Meià. L'església de Sant Joan de de Corniola és aturonada a 750 m alt.\nCornovis (Tamarit de Llitera, Llitera) Caseria i antic lloc, al sud de la vila.\nCornudell, Sant Joan de (Castellar de N'Hug, Berguedà) Veure> Sant Joan de Cornudell.\nCornudella (Sant Jaume dels Domenys, Baix Penedès) Barri de la població.\nCornudella de Montsant (Priorat) Municipi: 63,50 km2, 533 m alt, 954 hab (2014). Situat a la vall alta del riu de Siurana, entre el Montsant i les muntanyes de Prades, on hi ha la vall de Cornudella, al nord del coll d'Albarca. Gran part del terme és ocupat per pinedes i pasturatges. El 1973 hi va ser construït el pantà de Siurana, que ha donat un nou impuls al regadiu, base de l'economia local juntament amb el secà (avellaner, vinya, cereals, ametller i olivera). L'avicultura i algunes activitats industrials complementen l'economia. La població va experimentar una important devallada arran del desastre de la fil·loxera i encara avui tendeix a disminuir. La vila és a la vall, al peu dels primers relleus de les muntanyes de Prades; hi destaca l'església parroquial de Santa Maria, del segle XVII, amb dos campanars. El municipi comprèn, a més, els pobles de Siurana de Prades (amb església romànica i restes de l'antic castell) i Albarca, la caseria de les Moreres i el santuari de Sant Joan de Codolar, així com diverses masies d'interès. Ajuntament - Estadístiques - Consulta de dades - Club Tennis Taula\nCornudella de Valira (Areny de Noguera, Ribagorça) Antic municipi, agregat a l'actual l'any 1965, que rebé el nom de l'antic castell de Cornudella, desaparegut, que era al cim de la serra de Cornudella (1.207 m alt), contrafort meridional de la serra del Cis, que entre el coll del Vent i la serra de Berganui forma l'acinglerat vessant dret de la vall de la Valira de Cornudella. La capitalitat fou detinguda pel poble de Ribera de Vall. Uns altres nuclis són els pobles de Sant Martí del Sas, el Sas, Puimolar i Suerri; els despoblats d'Iscles, Soperuny, Tresserra, Vilaplana i la Plana.\nCornudella i Barberà, Joan (les Borges Blanques, Garrigues, 1904 – Barcelona, 1985) Polític. Milità de jove en el catalanisme i fou secretari general d'Estat Català (1936-38). Dirigent del Front Nacional de Catalunya (1939), participà en la resistència antifranquista, especialment en el Consell Nacional de la Democràcia Catalana (1945-52). Fou detingut diverses vegades. Ingressà al PSC-Reagrupament (1978) i després al PSC-PSOE, pel qual fou elegit diputat, per Barcelona, al Parlament de Catalunya (1980 i 1984).\nCornudella i Capdevila, Josep (Juneda, Garrigues, 1895 – Barcelona, 1985) Metge. Ha estat continuador de l'obra de J. Freixas, de qui féu una biografia. Cap al 1950 creà el servei d'exploració funcional pulmonar i el servei de fisiopatologia respiratòria. Des del 1973 és membre de la Reial Acadèmia de Medicina de Barcelona. Ha dedicat la seva vida a la lluita contra la tuberculosi i ha estat un notable impulsor de la pneumologia a Catalunya.\nCoroleu i Borràs, Wifred (Barcelona, 1877 – 1951) Metge i publicista. Dedicat a la psiquiatria, el 1904 fou nomenat metge del manicomi de l'hospital de la Santa Creu de Barcelona. El 1911 formà part de la inspecció del manicomi de Sant Boi, i el 1916 fou membre de l'Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Barcelona. Col·laborà a "La Il·lustració Catalana", a "La Veu de Catalunya" i a "La Vanguardia", i dirigí la revista "Laboratorio". Entre els seus treballs cal esmentar Sectarios y locos (1905), La locura en las religiones, las artes y las civilizaciones (1913), Leyendas y tradiciones de la locura (1917) i Los anormales en la historia: el infante don Carlos (1916).\nCoroleu i Inglada, Josep (Barcelona, 16/ago/1839 – 28/mai/1895) Historiador i polític. Estudià la carrera de dret a la Universitat de Barcelona. Es dedicà a l'estudi de les institucions catalanes medievals i s'especialitzà en història del dret medieval. Preocupat sobretot per l'estudi de les antigues llibertats de Catalunya, la seva obra Las Cortes Catalanas (1876), escrita en col·laboració amb J. Pella i Forgas, inicià el renaixement dels estudis històrics a Catalunya. Aquesta obra fou la primera de la seva copiosa producció, en la qual es distingueixen: Los Fueros de Cataluña, descripción comentada de la Constitución del Principado de Cataluña (1878), també en col·laboració amb Pella i Fargas, la reimpressió de les cròniques de Desclot, Muntaner i Pere III el Cerimoniós (1885-86) i la publicació dels Dietaris de la Generalitat de Catalunya (1889). Fou un dels intel·lectuals fundadors del regionalisme català; com a tal, figurà en el Centre Català des de la fundació i participà en les Bases de Manresa (1892). Presidí l'Ateneu Barcelonès (1888) i fou membre de l'Acadèmia de Bones Lletres. També publicà Claris i son temps (1878), Cartas a un obrero (1885), Barcelona y sus alrededores (1887) i Memorias de un menestral de Barcelona, 1792-1864 (1880).\nCoromina, comtat de la (Catalunya) Títol, concedit el 1712 a Josep de Boneu i Pi, pel rei-arxiduc Carles III.\nCoromina, Joan Baptista (la Bisbal d'Empordà, Baix Empordà, 1890 – 1919) Ceramista, pintor i escultor. El 1908 fou presentat a Girona juntament amb Ricard Guino i amb l'arquitecte Rafael Masó, amb qui feu, des d'aleshores, la part més considerable de la seva obra. Fou director de l'Escola d'Arts i Oficis de Palafrugell (1912-17).\nCoromina, la (Cardona, Bages) Raval (ant: la Conomina), a la vora del Cardener, a l'indret on aquest forma un pronunciat meandre. el seu territori era, des de l'alta edat mitjana, condomini dels vescomtes i dels abats de Cardona. L'església de Sant Antoni, esmentada ja el 1371, fou erigida en parròquia a la segona meitat del s XIX. Dins el terme hi ha l'antic salí de Cardona; aprofitant la força hidràulica del riu hi foren instal·lades, especialment al s XIX, diverses indústries, en part abandonades. El 1926 hi fou instal·lada la fàbrica de depuració de sals de la Unió Espanyola d'Explosius, que donà lloc a la colònia del Salí de Cardona.\nCoromina, la (Torelló, Osona) Colònia industrial, a uns 3,5 km de la població, a l'esquerra del Ter i a l'interior d'un pronunciat meandre, aigua avall de la vila. El 1874 Josep Pericas, de Vic, demanà l'aprofitament de l'aigua del riu com a força motriu d'una fàbrica de filats i teixits en l'indret del mas de la Coromina. El 1883 hi féu edificar una colònia industrial i una capella (1903). La raó social d'aquesta indústria fou Pericas, Boixedo i Companyia fins el 1946, que la canvià per la de Filatures Ter SA. Fou destruïda parcialment el 1926 per un incendi, i el 1940, per l'aiguat del mes d'octubre.\nCoromina i Faralt, Josep (Barcelona, 1756 – 1834) Gravador. Excel·lí en el gravat al coure. Fou professor de l'Escola de Nobles Arts i sots-director de l'Escola de Pintura a la capital. Era acadèmic de San Fernando.\nCoromina i Ferreny, Josep Lluís (Barcelona, 1946 – 1987) Productor cinematogràfic, conegut com a Pepón. Els primers anys del decenni de 1970 desplegà una extensa activitat en el camp del disseny de modes, on aconseguí un veritable ressó. A partir del 1975 s'interessà pel cinema i constituí la productora Ona Films, el 1976 el Barcelona Group i el 1977 la firma Figaro Films SA, en la qual exercí com a productor executiu.\nCoromina i Subirà, Bartomeu-Tomàs (Barcelona, 1808 – Madrid, 1867) Gravador. Fou professor de l'Academia de Bellas Artes de Madrid. S'especialitzà en encunys i ocupà el càrrec de director a la Fábrica Nacional del Sello a Madrid.\nCoromina i Subirà, Francesc (Barcelona, 1797 - Madrid ?, 1868) Gravador. Germà de Bartomeu Tomàs. Treballà a la Casa de la Moneda de Sevilla, i més tard a la de Madrid.\nCorominas (Sabadell, Vallès Occidental, 1797 – 1943) Família d'industrials tèxtils originària de Mura i establerta a Sabadell. Fou iniciada per Josep Corominas i Humbert.\nCorominas, Benet (Girona, 1832 – Àvila, Castella, 1877) Polígraf. Dominicà, fou professor de dret canònic a la Universidad de Santo Tomás de Manila, de la qual fou rector i canceller el 1874. Fou vicari provincial dels dominicans de Manila (1875). Emmaltí i tornà a Àvila. Publicà el tractat de dret canònic Jacobi Devoti Episcopi olim Anamiensis... Institutionum Canonicorum Libri IV (Manila, 1871) i Las campanas (Manila, 1863), recull d'articles publicats en els periòdics "Católico Filipino" i "El Oriente", de Manila.\nCorominas i Cornell, Eusebi (Corçà, Baix Empordà, 1849 – Barcelona, 1919) Periodista i polític republicà. Adherit al Partit Republicà Federal, el 1869 creà a Girona el "Boletín Republicano". Fou diputat a corts el 1872 i el 1873. S'adherí a Castelar i posteriorment fou partidari de Salmeron. Fou un dels fundadors del diari "La Publicidad", que dirigí prop de trenta anys. Diputat provincial (1886), regidor de Barcelona (1904-05) i alcalde accidental en diverses ocasions. S'adherí al moviment de Solidaritat Catalana i resultà elegit diputat a corts per Girona el 1907. A partir del 1913 presidí l'Associació de la Premsa de Barcelona.\nCorominas i Ferret, Manuel (Sabadell, Vallès Occidental, 1868 – 1931) Industrial tèxtil. Fill de Joan Baptista Corominas i Pla, del qual continuà l'empresa, que gira sota el nom de M. Corominas SA. Fou president de la Caixa d'Estalvis de Sabadell. Fill seu fou Manuel Corominas i Sánchez.\nCorominas i Geli, Joaquim (Sarrià de Ter, Gironès, 1951 - ) Pintor. Format a Girona, a Londres (1975-77) i a Berlín. La seva pintura s'inscriu en la línia de recuperació de l'expressionisme abstracte i es destaca per les seves coloracions intenses. L'any 1984 guanyà el premi de la Biennal de Barcelona.\nCorominas i Humbert, Josep (Sabadell, Vallès Occidental, 1797 – 1874) Industrial tèxtil. Primer membre d'aquesta família. Instal·là a Sabadell un taller rudimentari. Fou el pare de Joan Baptista Corominas i Pla.\nCorominas i Pla, Joan Baptista (Sabadell, Vallès Occidental, 1823 – 1887) Industrial tèxtil. Fill de Josep Corominas i Humbert, del qual continuà l'activitat. Construí el vapor Corominas, també conegut per l'Esmolet. Fou un dels fundadors del Banc de Sabadell (1881). Pare de Manuel Corominas i Ferret.\nCorominas i Prats, Domènec (Barcelona, 1870 – 1946) Metge i escriptor. Germà de Vicenç. Començà a escriure per al teatre el 1909. Són remarcables les seves comèdies Burgeseta i Dolça llar.\nCorominas i Prats, Vicenç (Barcelona, s XIX - s XX) Escriptor. Germà de Domènec. Traduí al català diverses obres teatrals estrangeres. Destacà també com a dibuixant.\nCorominas i Sabater, Josep (Banyoles, Pla de l'Estany, 1850 – Barcelona, 1907) Metge. Destacà en l'exercici de la seva professió i per la traducció d'obres mèdiques franceses.\nCorominas i Sánchez, Manuel (Sabadell, Vallès Occidental, 1895 – 1943) Industrial tèxtil. Fill de Manuel Corominas i Ferret, del qual continuà l'empresa, que gira sota el nom de M. Corominas SA. Fou president de la Cambra de Propietat i del Banc de Sabadell.\nCoromines, Bernardí (la Seu d'Urgell, Alt Urgell, s XVI - Catalunya, s XVI) Jurista i poeta. Fou bon llatinista i hel·lenista.\nCoromines, Bonaventura (Oristà, Osona, s XVIII – Lleida, 1841) Gravador i impressor. Establert a Lleida, després d'haver treballat a Barcelona i a Osca. Passà un temps internat a França, acusat d'haver fet impresos contra els napoleònics.\nCoromines, les (Aguilar de Segarra, Bages) Caseria i antiga quadra, situada al límit oriental de l'altiplà de Calaf. El s XIX, juntament amb Puigfarner, havia depès de Solanelles i de Castellar de Segarra.\nCoromines, les (la Pobla de Lillet, Berguedà) Raval (o la Barceloneta), a l'esquerra del Llobregat.\nCoromines, Magí (Barcelona, s XVIII – 1839) Advocat. industrial i polític. Fou vocal de la Junta de Comerç de Barcelona. Diputat liberal a les corts de 1820-21, hi defensà el proteccionisme. Amb Eudald Jaumeandreu reorganitzà (1820) la Comissió de Fàbriques de Filats, Teixits i Estampats de Cotó, i el 1826 la reformà. El 1836 anà a Madrid comissionat per la Junta de Comerç per tal de defensar-hi els interessos dels fabricants catalans. La guerra carlina de 1833-40 arruinà la seva fàbrica de teixits i filats del Ter.\nCoromines i Montanya, Pere (Barcelona, 6/mai/1870 - Buenos Aires, Argentina, 1/des/1939) Escriptor, polític i economista. El 1888 ingressà a l'Associació Escolar Catalanista i després (1891-95) al partit republicà de Salmerón. Col·laborà en el periòdic "La República" i en la revista anarquista "Ciencia Social". Acusat d'intervenir en l'atemptat anarquista del carrer de Canvis Nous de Barcelona, fou detingut i li fou demanada la pena de mort (1896), però al cap de deu mesos fou condemnat a l'exili (1897). Aquesta experiència l'explicà en Les presons imaginàries (1899). Després es doctorà en dret, i el 1902 rotornà a Barcelona. Ingressà en el Centre Nacionalista Republicà (CNR) i l'any 1910 assumí la direcció de la Unió Federal Nacionalista Republicana (UFNR) i del seu òrgan periodístic "El Poble Català". Fou diputat a corts (1910 i 1914). Formà part, juntament amb Francesc Cambó i Alfons Sala, de la comissió parlamentària que havia de dictaminar el projecte governamental de... Segueix...\nCoromines i Vigneaux, Joan (Barcelona, 21/mar/1905 - Pineda de Mar, Maresme, 2/gen/1997) Lingüista. Fill de Pere Coromines i Montanya. Fou deixeble de Pompeu Fabra, de Menéndez Pidal i, a Zuric, de Jakob Jud. Professor de filologia romànica a la Universitat Autònoma de Barcelona des del 1930, treballà amb Fabra a les oficines lexicogràfiques de l'Institut d'Estudis Catalans i s'exilià a l'acabament de la guerra civil. Va exercir a la universitat argentina de Cuyo (Mendoza) fins al 1947, any en què es traslladà als EUA, on fou nomenat professor de lingüística romànica a la universitat de Chicago. El 1950 esdevingué membre corresponent de l'IEC i des del 1952 realitzà freqüents estades de caire científic per terres catalanes, amb l'objectiu de recollir dades per a les seves investigacions lexicogràfiques. Des de finals dels anys 1960 i fins a la seva mort residí a Catalunya. D'entre la seva vasta obra, destaquen els treballs que versen sobre la llengua catalana: Algunes lleis fonètiques... Segueix...\nCorominola, Pere (Catalunya, s XVIII – Barcelona, 18/jul/1822) Capellà guerriller absolutista. S'afilià a la partida de Tomàs Costa, dit el Misses, però, fet presoner pels liberals que defensaven Blanes -les cases de molts dels quals Costa havia saquejat i cremat-, fou executat a Barcelona. El personatge fou incorporat al teatre per Josep Robrenyo en el primer dels seus sainets bilingües de propaganda liberal: La heroica defensa del fuerte de Blanes i presa de mosén Pedro (1822).\nCorona (Sant Antoni de Portmany, Eivissa) Vénda de l'antic quartó de Balansat, actualment del municipi, una de les que formen la parròquia de Santa Agnès de Corona, poble conegut també amb el nom de Corona.\n71 CATALUNYA - PUBLICACIÓ\nCorona, La (Barcelona, 9/feb/1843 - 17/mai/1843) Diari en castellà. Publicat sota la direcció de Francesc Serra. Proteccionista, defensor de la constitució del 1837, protestà dels intents de tractats comercials amb Anglaterra.\nCorona, La (Barcelona, 11/set/1857 - 28/jul/1868) Títol emprat per periòdic "La Corona de Aragón". El 28/jul/1868 es fusionà amb "Crónica de Cataluña" tot conservant aquest últim nom.\ncorona catalano-aragonesa Veure> catalano-aragonesa, corona.\nCorona de Aragón, La (Barcelona, 1/nov/1854 - 11/set/1857) Diari progressista. Fundat per Víctor Balaguer. Editat en castellà, procurà defensar els interessos de Catalunya, Aragó, València i Mallorca contra el centralisme. Balaguer va separar-se de la redacció pel setembre de 1857, i el títol del periòdic quedà reduït a "La Corona".\nCoronela, la (Barcelona, 1646 – 1714) Força armada. Nom amb què era designada la guàrdia de la ciutat de Barcelona formada pels gremis i que té l'origen en l'antiga host de la ciutat, reorganitzada l'any 1646. Estava composta per companyies i durant el setge de Barcelona (1713-14) comptava amb uns 3.500 homes. Fou la primera institució catalana dissolta pels filipistes en entrar a la ciutat. El cos resorgí, de forma efímera, l'any 1793 durant la guerra contra de República francesa.\nCorones (Tolba, Ribagorça) Llogaret, al vessant meridional de la serra del Castell de Llaguarres. L'església és dedicada a santa Anna.\nCorones, bosc de les (Vallcebollera, Alta Cerdanya) Bosc, que ocupa tota la baga de la capçalera de la Llavanera.\nCorones, Josep (València, s XVIII – s XIX) Oficial de l'armada. Publicà Observaciones sobre la pesca llamada de parejas de bou: utilidad y necesidad de su uso en el golfo de Valencia (1821), i deixà manuscrita una Historia de las cloacas de Valencia.\nCorones, turó de (Ogassa, Ripollès) Contrafort (1.517 m alt) meridional de la serra de Sant Amanç (a la qual s'uneix pel collet de Saltor), damunt Sant Martí d'Armàncies.\nCorones, vall de (Benasc, Alta Ribagorça) Vall del massís de la Maladeta, la capçalera de la qual es constituïda per les seves crestes del Mig i de Cregüenya. Formen la primera cresta el pic d'Aneto, el coll de Corones (3.173 m alt) -vora el qual hi ha el petit estany glaçat de Corones-, el pic de Corones (3.310 m) -que Henry Russell ascendí per primera vegada el 1864-, el coll del Mig, la punta d'Astorg i el pic Maleït, i la segona, el pic Maleït i el pic d'Aragüells. Adossada a aquesta línia de crestes s'estén la galera de Corones, quals, el barranc de Corones, després de passar per l'estany d'Aragüells, aflueix al riu de vall Hiverna, per la dreta.\nCorporació Catalana de Ràdio i Televisió (CCRTV) (Catalunya, 1983 - ) Entitat pública. Creada per Parlament de Catalunya per a la direcció i administració dels canals de televisió "TV3", "Canal 33", TVC Satèl·lit i les emissores de ràdio "Catalunya Ràdio" i "Ràdio Associació de Catalunya", a les quals d'afegiren després "Catalunya Música", "Catalunya Cultura" i "Catalunya Informació".\nCorporació Metropolitana de Barcelona (CMB) (Catalunya, 1974 - 1987) Òrgan rector de l'Entitat Metropolitana de Barcelona. S'ocupa de la planificació i la gestió urbanística i la prestació de serveis d'interès metropolità (transport, avaries, escorxadors...). El seu consell metropolità o ple l'integren alcaldes o regidors d'alguns municipis interessats.\n83 PAÍS VALENCIÀ - HISTÒRIA\nCorporals de Daroca, miracle dels (Llutxent, Vall d'Albaida, 1276) Fet extraordinari. La tradició el situa com a esdevingut durant la segona revolta d'al-Azraq. Segons la llegenda, els cristians que assetjaven el castell de Xiu foren sorpresos per les forces islàmiques; el rector de Sant Cristòfol de Daroca (Aragó), que llavors deià missa, amagà sota un pedra sis hòsties consagrades, les quals, en ésser recuperades després de la lluita, desfavorable als cristians, havien deixat taques de sang en els corporals que les embolcallaven; aquest prodigi hauria enardit els cristians, que tornaren a la lluita i recuperaren Xiu; disputada la possessió dels corporals, aquests haurien estat traslladats prodigiosament a Daroca, on encara són venerats (es conserven en un notable reliquiari -convertit en ostensori el s XVII- d'argent daurat i esmalt, obra de Pere Moragues vers el 1384 donada per Pere III a la col·legiata de Daroca). El 1335 fou bastida prop de Llutxent una ermita commemorativa... Segueix...\n84 PAÍS VALENCIÀ - CULTURA\nCorpus Christi, Col·legi del (o del Patriarca) (València, 1583 - ) Col·legi i seminari per a la formació de sacerdots segons els decrets tridentins. Fundat per l'arquebisbe Juan de Ribera, sota el patronatge de Felip II. En depenia una capella de música que ha estat el viver de la millor música religiosa valenciana, que al llarg del s XVII i fins al XIX ha tingut importants mestres de capella i organistes. El patriarca adquirí fins a unes 43 cases davant l'estudi general per a la construcció del Col·legi: les obres, dirigides principalment per Guillem Rei, foren iniciades el 1586; és notable la ceràmica\nCorpus Christi, convent del (Llutxent, Vall d'Albaida) Antic convent dominicà, al cim d'un turó (364 m alt), al nord de la vila. Fou bastit el s XV al voltant d'una església construïda el 1335 per a commemorar el miracle dels Corporals de Daroca, i subsistí fins al 1835.\nCorpus de Sang, el (Barcelona, 7/jun/1640) Avalot entre segadors i tropes castellanes. Uns 500 segadors entraren a la ciutat, com cada any, per llogar-se per a les feines de la sega i, en ésser, ferit un d'ells per un funcionari, s'amotinaren. Foren secundats pel poble de Barcelona, irritat com tot el Principat pel problema dels allotjaments de les tropes castellanes estacionades a Catalunya i pels atacs del comte duc d'Olivares contra els privilegis dels catalans. S'intentà d'assaltar el palau del virrei i foren saquejades i incendiades diverses cases. Durant els disturbis foren assassinades catorze persones, entre les quals el virrei, comte de Santa Coloma, i alguns funcionaris públics catalans considerats com a massa servils. El motí durà encara els dies 8 i 9 i s'estengué a moltes poblacions catalanes, on foren perseguits individus de l'alta noblesa i alguns bisbes. Aquest fet fou l'inici de la guerra dels Segadors.\nCorradó, Joan Antoni (País Valencià, s XVII – Barcelona, 11/set/1714) Militar. El 1713-14 fou un dels tinents coronels del regiment que agrupava als valencians que es trobaven al setge de Barcelona. Participà amb la seva unitat a moltes i notables accions disputades al baluard de Santa Clara, els dies 13 i 14/ago/1714. Morí durant la batalla final, defensant el sector del Cornalatge.\nCorral, cala (Sant Josep de sa Talaia, Eivissa) Cala de la costa occidental, al nord de cala Tarida. Hi ha diverses urbanitzacions turístiques.\nCorral, María de (Madrid, 1940 - ) Gestora cultural. El 1981 s'incorporà a la Fundació "La Caixa" com a directora d'arts plàstiques. A partir del 1985 començà a formar la col·lecció d'art contemporani d'aquesta institució. De l'any 1991 al set/1994 treballà a Madrid. A partir del 1955 es reincorporà a la Fundació "La Caixa" com a directora de la col·lecció d'art contemporani i assessora d'arts plàstiques. Assessora de diferents institucions i esdeveniments culturals, també exercí com a comissària d'exposicions i membre de jurats, i ha rebut diversos guardons per la seva trajectòria professional.\nCorral de l'Olivera (València, 1584 – 1750) Teatre de la ciutat. Depenia de l'Hospital General de València, que l'adquirí (1583) i l'obrí al públic. El 1618 fou reformat i convertit en un local luxós, sovint anomenat Casa de les Farses de l'Olivera. Malgrat els intents contraris de les autoritats castellanes civils i religioses, el teatre, conegut també el s XVIII per Casa de les Comèdies, continuà existint i fou novament reformat (1715) per Josep Padilla. L'arquebisbe Andrés Mayoral s'esforçà a suprimir-lo, intentant-ne primer l'adquisició (1741) i aprofitant després l'efecte del terratrèmol del 1748. El 1750 fou enderrocat el local i hi construí una casa de veïns, que cedí a l'hospital. El Corral de l'Olivera fou emprat per a representacions d'obres teatrals, d'actes sacramentals, etc; i vers la seva fi (1729) hi féu aparició l'òpera.\nCorral d'Hinet, el (Bellreguard, Safor) Enclavament (0,82 km2), a la costa, on hi ha la platja de Bellreguard, amb el barri d'estiueig de la Paloma.\nCorral i Coll del Ram, Ernest (Barcelona, 4/mai/1909 – 8/gen/1992) Escriptor. Ha estat fundador i president de l'Associació de Practicants Escriptors i Artistes el 1958. És autor dels reculls poètics 27 visions de calitja (1964), Al frec d'un aire nou (1968), Penell al vent (1973), Cants de roentor (1975) i Llambrecs (1979), El 1981 publicà La gasosa, recull d'articles periodístics, i el 1990, la poligrafia El retruc.\nCorral Rubió, el (Aiguamúrcia, Alt Camp) Caseria de l'antic municipi de l'Albà.\nCorrales, Los (Utiel, Plana d'Utiel) Poble.\nCorrals de Valldigna, els (Simat de Valldigna, Safor) Caseria, a la capçalera del riu de Barxeta, al vessant septentrional de la serra de Buixcarró.\nCorreà (Montmajor, Berguedà) Poble. L'església parroquial (Sant Martí), romànica (s XII), és a la dreta de la riera de l'Hospital; és esmentada ja el 839. Formà un municipi el s XIX juntament amb la parròquia de Comaposada. Els santuaris de la Mare de Déu dels Torrents i dels Sants Metges i la caseria dels Torrents, del municipi de l'Espunyola, en depenien.\nCorrea i Ruiz, Frederic de (Barcelona, 1924 - ) Arquitecte. Treballa formant equip amb Alfons Milà. La seva obra està dominada per una gran sensibilitat formal i per la idea de confort. Se'n destaquen les reformes interiors d'habitatges i locals comercials, com el projecte ESADE (Barcelona, 1962), l'empresa Olivetti (1968-69), xalets i cases particulars a Cadaqués i Esplugues de Llobregat, la fàbrica Montesa (1963), la porteria de la fàbrica Godó i Trias (l'Hospitalet de Llobregat), la casa Sala a la Diagonal de Barcelona (1971; premi FAD d'arquitectura), l'edifici la Talaia de Barcelona (1972), el disseny de la nova Diputació de Barcelona (1984-87) i el 1989 rebé de nou el premi FAD per la seva participació en la rehabilitació de l'estadi Olímpic, juntament amb altres arquitectes. Fou catedràtic de l'Escola d'Arquitectura de Barcelona (1959-66), des d'on exercí una gran influència sobre les noves generacions d'arquitectes, i president de l'ADI-FAD (des de 1976).\n98 CATALUNYA NORD - GEOGRAFIA\nCórrecs, els (Perpinyà, Rosselló) Capella de la Mare de Déu dels Córrecs, annexa a la catedral de Perpinyà (Sant Joan el Vell), corresponent al creuer meridional de la primitiva església perpinyanesa consagrada el 1025, damunt el qual fou construït el campanar. El s XII hom hi construí un portal, amb decoració d'inspiració probablement provençal, de gres roig. La imatge de la Mare de Déu, talla de fusta del s XIII, és tradicionalment invocada contra l'esterilitat.\nCorredisses Pseudònim del periodista Josep Elias i Juncosa.\nCorredor, el (Dosrius, Maresme) Santuari (Mare de Déu del Socors) al cim de la serra del Corredor, a 632 m alt. Al començament del s XVI hi fou construïda una petita església, ampliada aviat; l'actual edifici, consagrat el 1583, és gòtic, bastit en granit; el campanar és de planta quadrada, i la nau, de creu llatina. L'altar major és renaixentista. Depèn de la parròquia de Sant Andreu del Far.\nCorredor, serra del (Maresme / Vallès Oriental) Sector de les dues comarques, a la Serralada Litoral Catalana. D'aspecte suau i aturonat, enllaça al nord amb el Montnegre i juntament amb la serra paral·lela del Montalt forma el massís del Corredor. Prop del cim del Corredor (672 m) es dreça el santuari del Corredor.\nCorredor i Pomes, Josep Maria (Girona, 1912 – Perpinyà, 1981) Escriptor. Doctor en lletres per Montpeller, fou professor al Liceu de Perpinyà, on visqué exiliat des del 1939. La seva tesi fou Un esprit méditerranéen: Joan Maragall (1951), editada també en català (1960). Publicà Conversations avec Pablo Casals (1954, en català el 1967), El món actual i el nostre país (1962), De casa i d'Europa (1971), Assaigs i comentaris (1972) i Homes i situacions (1976).\nCorredor-Matheos, Josep (Alcázar de San Juan, Castella, 1929 - ) Escriptor. Ha exercit la crítica d'art a "Destino", i col·laborà a "La Vanguardia", "Revista", "Cuadernos de Arquitectura", etc, de Barcelona, i a "Nous Horitzons" de Mèxic. Ha participat en l'organització d'exposicions del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya i Balears. És autor del llibre Cerámica popular española (1970), en col·laboració amb Josep Llorens i Artigas, i d'estudis sobre Joan Brotat (1965), Leandre Cristòfol (1967), Angelina Alòs (1967), Emília Xargay (1968), Torres Monsó (1968), Apa (1970), Subirachs (1975), Vida y obra de Benjamín Palencia (1979), Los carteles de Joan Miró (1980), Guinovart, el arte en libertad (1981), etc, i de reculls poètics com Poema para un libro nuevo i el recull de tota la seva obra poètica Poesia (1951-1975) (1981).\nCorreger, Galiè (Illes Balears, s XIII) Escriptor. És autor de la versió catalana, feta probablement durant el regnat de Jaume I de Catalunya-Aragó, del tractat de Chirurgia de Teodorico Borgognoni.\nCorreger, Pere (Palma de Mallorca, s XIV – 1408) Filòsof i teòleg. Destacat defensor de la tradició tomista. Dominicà (1347), ensenyà filosofia durant tretze anys a l'estudi dominicà de Mallorca i, del 1371 al 1384, fou lector de teologia a la seu de Mallorca. Fou inquisidor de Mallorca (1379) durant el Cisma d'Occident.\nCorregó (la Portella, Segrià) Caseria i antic terme, al límit amb la Noguera.\nCorregó (Vinaixa, Garrigues) Despoblat, al límit amb el de Vimbodí (Conca de Barberà).\nCorreig i Massó, Antoni (Reus, Baix Camp, 22/mar/1910 - 2/set/2002) Poeta. De formació autodidacte, ha fet crítica artística i ha publicat reculls poètics, que giren entorn de Reus, com a experiència personal: Els camins de cada hora (1935), L'arma i l'estel (1948) i Poemes reusencs (1970), entre d'altres.\nCorrenties (Oriola, Baix Segura) Caseria, a la zona d'horta a la dreta del Segura, dividida entre Correnties Altes i Correnties Baixes.\nCorrentilla, la (Sant Joan de Moró, Plana Alta) Caseria (o el Mas de la Correntilla), a l'esquerra de la rambla de la Viuda, prop del pantà de Benadressa.


Entregats els premis de la 12a edició |\n← 512 Gràcies\n13a Marató Fotogràfica de Torrelavit →\nEntregats els premis de la 12a edició\nPublicat el 16 de desembre de 2018 per mftorrelavit\nGuanyadors de la 12a edició de la #mftorrelavit\nEl passat 16 de desembre va tenir lloc al Casal de Cultura la inauguració de l’exposició dels treballs presentats a la 12a edició de la Marató Fotogràfica de Torrelavit, que enguany es va celebrar el diumenge 28 d’octubre.\nEn aquesta edicióels temes proposats en la modalitat de fotografia digital van ser “Infinit”,“Tardor” i barri “El Vilet” per als participants adults i “Reflexes” per alsinfantils. En la modalitat d’Instagram el tema únic per a tots els participants va ser “Façanes”.\nEnguany, es va establir també un tema de participació opcional sota el lema “Infraestructures de l’aigua”, on la millor imatge presentada obtindria com a premi una nit d’allotjament a l’establiment de turisme rural El Moli Blanc de Torrelavit.\nTot i la desafiant pluja que va acompanyar als concursants durant la realització de la jornada, vuitanta persones van desafiar les inclemències meteorològiques per prendre part de l’activitat i es van passejar pels carrers de Torrelavit en busca de les millors i més originals fotografies dels diferents temes proposats.\nEl jurat, format per fotògrafs professionals, va dur a terme uns dies després la deliberació corresponent per tal de decidir quines havien de ser les fotografies guanyadores d’aquesta edició. Durant l’acte d’inauguració de l’exposició, es van donar a conèixer també el nom dels autors d’aquestes imatges i es va portar a terme la corresponent entrega de premis.\nEn la modalitat de fotografia digital i categoria adults, els 3 premis de 100€ de cadascun dels tres temes de concurs van ser per a Ignasi Pellisa Arnabat per al tema “El Vilet”, la guanyadora del tema “Tardor” va ser Roser Rovirosa Gimenez i el tercer dels premis, per al tema “Infinit” va ser per a “Joan Capdevila Serradell”.\nPel que fa als premis a les millor sèries, amb un premi de 300€ i com a millor sèrie presentada a concurs, el guanyador va ser Oriol Domingo Llorens i en el cas de la millor sèrie d’un participant local i amb una dotació de 150€, el premi va ser per Bàrbara Muñiz Pèrez.\nEn el cas del tema opcional d’aquesta edició “Infraestructures de l’Aigua”, el participant que va obtenir la nit d’allotjament gratuïta va ser Ignasi Blanca Mata.\nEn quant a la categoria infantil, els dos guanyadors de la càmera instantània van ser Biel Pellisa Rovirosa i Alba Rojas Montserrat, com a primer premi general i millor fotografia d’un participant local respectivament.\nEn la modalitat d’Instagram on es premien les 3 millors imatges , amb unes dotacions de 100€, 60€ i 40€, els guanyadors van ser Ignasi Morales Espinosa, Marta Campuzano Manobens i Eloi Omella Padilla.\nEn el transcurs del mateix acte d’entrega de premis, la organització va voler destacar les dades que ens han deixat 12 anys de concurs, on prop de 450 diferents participants ens han mostrat la seva visió particular i la seva forma de veure Torrelavit deixant un llegat de més de 4.000 fotografies en les diferents modalitats del concurs. Aquestes xifres demostren que la Marató Fotogràfica de Torrelavit segueix ben viva l i que és un referent en aquesta modalitat de concursos.\nTant mateix es va agrair la col·laboració de les diferents institucions, empreses i voluntaris que de diferents formes aporten el seu gra de sorra per fer possible el desenvolupament d’aquest concurs.\nPer acabar es va voler fer menció i agraïment especial als 80 participants d’aquesta edició, que enguany i més que mai donada la climatologia, van fer possible el desenvolupament d’aquella jornada amb una gran participació.\nL’exposició restarà oberta al públic fins al proper 14 desembre i un cop finalitzada, es procedirà al retorn de les obres no premiades i es donarà per tancada aquesta edició tot pensant ja en la 13a edició que tindrà lloc el proper 2019.\nAquesta entrada ha esta publicada en #mftorrelavit2018. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


esgarrapacrestes: de setembre 2008\nEns hem apropat al Berguedà, buscant els Mercadals (superior e inferior), unes curioses agulles que es troben anant per la carretera dels Rasos de Peguera, just sobre l'aparcament de la font Negra. Per arribar a l'inici de la cresta, prendrem una cruïlla a la dreta, una vegada passada la font i arribarem en menys de mitja hora.\nVista dels Mercadals, des de la font Negra\nLa cresta té uns 4 llargs. En general és poc mantinguda, i ha estat re-equipada recentment amb parabolts. Tot i això és molt fàcil d'assegurar tant amb fissurers, frients i bagas\nVista del Mercadal Inferior; a part de la cresteria també hi han en aquestes dues agulles diverses vies d'escalada esportiva, equipades per el ECAM, la majoria de les quals són de 6a\nEl primer llarg, de 30 metres (IV)\nTota la cresta esta bastant amatollada, i alguns trams són força descompostos\nEl segon tram és facil; 25 metres (III), a continuació el tercer llarg és el més difícil; 20 metres (IV+)\nLa part final és aèria, pro fàcil; (II-III)\nPer fer el ràpel final, s’aprofita un pont de roca\nDes del final de la cresta, tenim una bona vista del Mercadal Superior\nEl ràpel és d'uns 15 metres, sense complicacions\nDetall de la cresta final, des del Mercadal Superior\nEl Mercadal Superior\nDes de la part cimera, veiem el Santuari de Queralt i l'ermita de Sant Pere de Madrona\nAndorra diuen que és el país dels Pirineus, pro també és pot dir que és el de les vies ferrades, ja que en un territori no gaire ampli, quasi i trobem més vies que en tot Catalunya. El govern andorrà, sap que aquest tipus de esport és obert a un gran nombre de public i per això el promociona obrint vies molt ben equipades, per les quals i passant un elevat nombre de persones buscant el contacte directa amb la natura, i a la vegada un xic d'emoció, sense arribar a patir gaire. La cara oposada la tenim a Catalunya, on si tenim algunes vies semblants a les andorranes, pro també ens trobem amb vies que van desapareixent per diferents motius (Cala del Moli, Agulles Rodones, Les Valls).\nAquesta vegada hem viatjat fins Andorra, en concret a la vall d'Ordino un lloc acollidor, allunyat de sorolls i presses, i ple de vitalitat i diversió per a tots els públics. Aquí i trobem dues vies ferrades noves, la via de la Creu de Noral i la via de Segudet, situades en la zona del Bosc de Segudet. Construïda al costat d'un bosc d'aventura, formant part d'un gran circuit, per als qui vulguin experimentar noves emocions, a més de ser una porta d'entrada a itineraris de més dificultat.\nL'aproximació esta molt ben senyalitzada, tot seguint un camí de terra on creuarem dues vegades el riu de Segudet\nDetall de la zona del Bosc de Segudet, amb les dues ferrades i el bosc d'aventura. Les vies ferrades són propietat del Comuna de Ordino i han estat equipades per ATAC, any 2007. Totes les instal·lacions són d'accés lliure, excepte el bosc d'aventura que només pot recórrer-se prèvia contractació d'un guia. Contacte: 00 376 739 600. http://www.ordino.ad/estiu/index.html\nDes d'Ordino es veu el perfil de la via ferrada. La ferrada del Roc de la Creu del Noral, es divideix en tres parts amb les següents característiques:\nRecorregut: 350 m\nItinerari: 1h 30\nTornada: 15 minuts\nDesprés d'una petita pujada al costat d'una pineda, ens desviem a la dreta a la recerca del riu. Aviat veurem les primeres grapes i una gran plataforma de fusta, on s'inicia la via\nEn la primera part pugem per diversos ressalts verticals, ben equipats i sense dificultat, que ens treuen del fons del barranc de Segudet i ens acosten a la paret principal\nGuanyem en vistes a Ordino, i com a teló de fons La Massana i la zona de pistes de Pal-Arinsal\nAquesta és la part més tècnica de la ferrada, pro que no presenta complicacions\nInici de la tercera part de la via\nLa tercera i última part és un llarg pas lateral, equipat amb cadenes i algunes grapes, sense dificultat ni altura\nAl final del flanqueig, una curta desgrimpada ens deixa en el camí de retorn que passa per l'interior d'una pineda\nDe baixada arribarem al Bosc d’Aventura\nEn aquest circuit vertical enmig de la naturalesa hi trobarem 3 ponts penjats,4 tirolinas, 2 lianes, 1 pont tibetà, 1 teranyina, 1 pont de fusta, 1 pont de nusos, i un tram de via ferrada per iniciar-se. Les sortides al circuit vertical es realitzen amb monitor, i amb el material necessari de seguretat. Reserves a: Oficina de Turisme de Ordino. Tel: (+376) 737080. Preu: 35 euros/persona + 2,5 euros d'assegurança. Horaris: Obert de 1 de juny a 15 de setembre amb sortides diàries a les 9h i a les 15h\nLes previsions meteorològiques pel dia d'avui parlaven de pluja, tot i així, hem decidit fer la ferrada sota un cel encapotat. El dia gris, a comportat que per la zona de la ferrada i els seus voltants no es vegi\ncap vehicle aparcat. Hem fet l'aproximació a la via sense complicacions, ens hem equipat i sense preses hem fet el primer tram i tot seguit el segon. A partir d'aquí tenim que caminar una mica, fins arribar sota mateix de la zona d'escalada esportiva de Les Dames. La primera sorpresa la tenim a certa alçada, uns xiclets estranys ens fan adonar que tenim per sobre dels nostres caps, un grup bastant nombrós de cabres. Hem quedo embadalit, veien com alguns d'aquestos exemplars campa tranquil·lament per les vies d'escalada; en alguns llocs de grau V. El torrent és mostre estret i en algun pas solament i passa una persona, per aquest motiu passo amb precaució, doncs la presencia de les cabres, amb la conseqüent caiguda de pedres, no hem dona gaire confiança. A mig canaló és té que superar un ressalt d'una mica més d'un metre, amb el genoll posat a la part més alta, dono una empenta i ja soc a dalt. Ara li toca el torn a la meva companya, posa la mà a l'esglaó i de cop i volta, fa un pas enrere tot esfereïda. Hem diu que hi ha una serp entaforada sota la pedra, li pregunto de quin color, diu que es negre....mal presagi. Torno a baixa per un lloc més elevat, hem miro el rèptil...el que hem pensava, un escurço ibèric de dimensions considerables; s'hem posa la pell de gallina, al pensar que li he posat el genoll a escassos cinc centímetres, el que podia estat un mal tràngol, a quedat amb una sorpresa anecdòtica.\nLa primera sorpresa del dia, un grup de cabres pul·lulant per sobre del nostre cap, en un lloc on hi ha diverses vies d'escalada esportiva\nUna cabra situada en un tram de grau V\nLa segona sorpresa\nL'escurçó és un rèptil que sol amidar entre 60 i 70 cm., encara que en ocasions pot arribar als 80 cm. de longitud\nAquest animal és el més perillós de la fauna Montserratina, ja que el verí que injecta a través dels seus dos ullals és molt potent. La picada d'escurçó provoca la inflamació aguda de la part afectada que progressivament avança cap a la resta del cos amb dolor intens, vertigen, taquicàrdia i trastorns generals greus. La gravetat de la mossegada dependrà sobretot de la quantitat de verí inoculada; només molt esporàdicament arriba a ser mortal. L'únic tractament eficaç contra la picada d'escurçó és l'administració, al més aviat possible, del corresponent sèrum antiviperí. Per tant, en cas de mossegada cal portar ràpidament la víctima a un centre mèdic on disposin de l'antídot específic contra la picada d'escurçó\nLes seves poblacions són petites, a Catalunya trobem dos tipus d'escurçons; l'Ibèric (Vipera latasti) i l'Europeu (Vipera aspis). L'ibèric té una distribució més meridional, amb preferència per les serres mediterrànies\nL'escurçó ibèric té la punta del musell enlairada i prominent, cosa que el diferencia de l'europeu. Els escurçons viuen preferentment en ambients pedregosos, on puguin assolellar-se. A l'hivern resten inactius. L'escurçó no atacarà una persona, si no se'l molesta a propòsit o involuntàriament. La reacció d'un escurçó davant de la presència humana serà, com la de tants altres animals, la de fugir. En cas de trobar-se un escurçó, el més prudent és deixar-lo en pau i passar discretament\nL’Anna al tram més llarg de la via


ᐅ Activitats en família i amics a Benissanet - Esportec\nACTIVITATS A BENISSANET EN FAMÍLIA I AMB AMICS\nOferim un gran ventall d'activitats en grup a prop de Benissanet adaptables tant per a families com per a grups d'amics.\nExperts en activitats en grup a l’aire lliure a Benissanet\nComptem amb molts anys d'experiència en la realització d’activitats familiars a prop de Benissanet adaptades segons el nombre de persones, i tant per adults com per nens. Som especialistes en activitats Físico Esportives en el Medi Natural, i, des d’Esportec, volem donar a conèixer les possibilitats que ofereix el nostre entorn, ja sigui al mar o a la muntanya.\nÉs de coneixement general que la pràctica habitual d’esports o les visites culturals tenen una sèrie de beneficis que enforteixen els llaços d’amistat i familiars, i val la pena realitzar activitats a Benissanet amb amics que fomentin i millorin la capacitat física i mental, i que alhora siguin activitats d'esbarjo i diversió.\nHi ha moltes activitats d’oci que són importants per al desenvolupament d’hàbits saludables en els nens. Totes aquestes es poden dur a terme de manera individual o en família a Benissanet Per aquest motiu, des d’Esportec, per a qualsevol estació de l’any plantegem una sèrie d'experiències en família a la zona de Benissanet on podreu trobar des d' activitats d’oci de diversió, que són aquelles que impliquen poc esforç, i activitats d’oci de satisfacció, que exigeixen major esforç i aprenentatge.\nActivitats predefinides a prop de Benissanet amb amics\nActivitats esportives i d'aventura a prop de Benissanet per a grups d'amics.\nVolem que les nostres aventures siguin úniques i originals, respectant sempre el medi que ens envolta. Per aquest motiu, treballem contínuament en dissenyar noves activitats esportives per a families i grups d'amics a Benissanet, per tal que pugueu descobrir els indrets més idíl·lics de les nostres contrades.\nFestes d'aniversari a Benissanet\nSortides amb la família a Benissanet\nComiats de solter a Benissanet\nCoses a fer amb parella a Benissanet\nExperiències esportives a Benissanet\nExcursions a Benissanet\nCelebracions a Benissanet\nRutes en segway a Benissanet\nCates de vi a Benissanet\nVisites a cellers a Benissanet\nSom creadors d'experiències a prop de Benissanet. Molts anys d'experiència en activitats d'oci i de lleure.\nLes activitats esportives a l’aire lliure, originals i amb certa adrenalina pel mig, estan entre les preferides entre els grups d'amics per practicar activitats a Benissanet i gaudir d'una experiència en grup d’una forma diferent.\nL'objectiu principal d'aquestes activitats, que es poden fer de manera individual, en grup d’amics o amb la família, és que es poden dur a terme aprofitant tota una sèrie de recursos que ens ofereix la natura i així, planificar aquestes activitats en família o amb el grup d'amics pot contribuir a fer que tots en gaudeixin i es diverteixin plegats. I aquest és el motiu principal de totes les activitats familiars i grupals a prop de Benissanet que us proposem.\nOferim tot tipus d'activitats a prop de Benissanet, esportives i culturals\nPer oferir el màxim professionalisme i qualitat en els nostres serveis, la nostra plantilla consta de tècnics esportius especialitzats en cadascuna de les les activitats a Benissanet que oferim.\nActivitats per a totes les edats a Benissanet, 100% sostenibles\nLes activitats esportives a l’aire lliure, originals i amb certa adrenalina pel mig, estan entre les preferides per les famílies per practicar activitats a la zona de Benissanet i crear vincles familiars d’una forma diferent.\nÉs ben sabut que un grup cohesionat, des de l’amistat i el respecte, és molt més capaç d’afrontar els reptes de l'amistat i a nivell familiar, tant a curt com a llarg termini. Per això, des d’Esportec Outdoor Sport proposem diferents jornades d’activitats familiars a prop de Benissanet amb l’objectiu de viure experiències que reforcin els vincles personals dins de la família i, així, el joc i l’oci compartit en família aportaran nombrosos beneficis tals com facilitar tasques de desenvolupament evolutiu en el nen o la nena, promocionar oportunitats d’aprenentatge, nodrir i regenerar els llaços afectius entre els membres de la família i el crear un sentiment on es forma part d’un tot, on tothom és igual d’important. Pretenem incentivar valors com el treball en equip, la il·lusió, la solidaritat, l’esforç, l’empatia i la cooperació.\nDes d’Esportec ens preocupem per organitzar activitats en grup a prop de vosaltres d'aventura, esport, mar i neu a Benissanet, Catalunya (Costa Daurada, Pirineu, Penedès, Tarragona...), personalitzades i fetes a mida segons les necessitats de cada grup.\nOferim activitats de tota mena a prop de Benissanet, des d'excursions i rutes turístiques amb segway o bicicleta elèctrica, visita de cellers amb tastos inclosos, a cursos d'esquí per adults i nens, rutes en kayak i paddle surf, activitats acrobàtiques i parcs d'aventura...\nA Esportec som experts en família a la zona de Benissanet per a tot tipus d'edats.


Museu de Curiositats Marineres Roig Toqués – Espai Far.\nMuseu de Curiositats Marineres Roig Toquésadmin28/01/2018 03/03/2021\nAquest museu reprodueix l’antic Museu de Curiositats Marineres Roig Toqués, que creà Francesc Roig Toqués (1921-2008) a la casa familiar, Mas Carolina.\nEl museu, fruit de la seva gran passió pel mar, va estar obert al públic durant més de seixanta anys. El propi Roig Toqués era sempre qui relatava als visitants les històries de cada un dels objectes curiosos que conformaven la seva col·lecció.\nTambé va ser ell qui ensinistrà la Carpa Juanita, una petita carpa a la que ensenyà a beure en porró i menjar d’una cullereta i que arribà ser coneguda internacionalment per aquestes habilitats. Televisions i premsa de diferents països es van fer ressò d’aquest fenomen i fins i tot els visitants li enviaven postals quan tornaven als seus llocs d’origen.\nEn l’actual museu es mostren objectes i documents de l’època i es fa un homenatge a la Carpa Juanita a través d’un audiovisual amb filmacions originals, on el propi Roig Toqués narra la seva història.\nPel que fa a l’exhibició de la col·lecció, s’ha volgut reproduir l’estètica del museu original, amb les vitrines atapeïdes d’objectes com peixos dissecats, fòssils, mol·luscs, eines de mestre d’aixa, mascarons de vaixells, instruments de navegació marítima, models navals o una col·lecció de pots de sorra de tot el món.


"El Lado Oscuro" - Xiulet Final\nEl pitjor equip de la dècada del Bàsquet Manresa.\nAmb l’arribada d’aquest nou any, inaugurem una nova secció. Un espai humorístic, irreverent i sarcàstic. Una bogeria digna del seu autor. @alegrebridges | 01/01/2020 14:31 És importantíssim que, abans de començar a llegir aq


RECICLATGE NAGE NO KATA ON LINE\nEl passat dijous 21 de maig es va celebrar la 1a. Vídeo–Conferencia de les tres que la Federació té programades sobre el Nage-no-Kata, a càrrec del Mestre Joaquim Hernández (6è Dan de Judo, Mestre Entrenador Nacional Judo, Membre tribunal d’examen, Jutge Nacional de Kata).\nLes bases dels moviments i tècniques creats al 1884 i 1885 del Nage-no-kata juntament amb el katame-no- kata, formen el Randori-no-kata. Els seus creadors van pensar que amb aquest mètode d'entrenament podrien transmetre com a referència els fonaments dels Tachi waza (judo peu) i el Ne-waza (judo terra) del seu nou sistema de lluita anomenat JUDO.\nEn aquesta primera sessió varem tenir 83 connexions en directe, a través del programa de vídeo - trucades i reunions virtuals ZOOM, i entre els participants havien Mestres Nacionals, Entrenadors Autonòmics, Monitors i aspirants a 1r. i 2n DAN.\nEns complau veure la gran acceptació que ha tingut aquesta iniciativa i el seguiment que ha tingut, continuarem treballant per continuar oferint propostes similars i tan interessants com aquesta als nostres federats.


Tertúlia : Un diàleg amb limitacions no és un veritable diàleg\nUn diàleg amb limitacions no és un veritable diàleg\nSegons el govern espanyol, la impugnació de la moció sobre el 9-N aprovada pel Parlament català no ha de suposar cap obstacle perquè la reunió dels dos presidents, prevista per a dilluns, no hagi d'anar bé. Jo també crec que la reunió s'ha de fer, al marge de la impugnació i la conseqüent suspensió per part del Tribunal Constitucional, una altra cosa és si, coneixedors de les dues realitats, encara tenim confiança en aquesta reunió.\nNo ens hem cansat de repetir que el diàleg és imprescindible i ningú no l'hauria de negar, tot i la presumpció que serà el que en castellà consideren "un diálogo para besugos". Com a mínim s'ha d'intentar, i amb ganes d'arribar a acords, encara que no sigui el primer dia, però no es pot anar a fer la comèdia.\nSi el govern de Madrid considera que allò que hagi d'anar per la via judicial seguirà el seu camí, però en paral·lel hi ha voluntat de dialogar políticament, no s'ha de desaprofitar l'ocasió, encara que només sigui per confirmar que el diàleg no existeix o bé no és possible. Si Madrid no entén que molts catalans es volen expressar sobre el seu futur, estigui o no previst en la Constitució, i no vol fer res per solucionar-ho, quedarà palès que el concepte de diàleg que tenen no és el mateix que el nostre, i a partir d'aquí podrem continuar el nostre camí.\nPublicat per xfebrer el divendres, de juliol 06, 2018\nEtiquetes: Acords, Confiança, Constitució, Diàleg, Futur, Govern, Impugnació, Judicial, Moció, Parlament, Políticament, Presidents, Reunió, Suspensió, Tribunal Constitucional