Entrades del blog - Pàgina 4 de 29 - Motoristes.cat\nCoordinador - 17 de Novembre de 2018\nLes motos de més de 15 anys d’antiguitat no podran circular per la ciutat comtal durant els episodis de contaminació. La mesura entrarà en funcionament a partir del dia 1 de desembre d’aquest 2018, i afectarà a totes les motos que no comptin amb la famosa etiqueta ambiental de la D.G.T. Aquestes, no podran circular per la capital catalana en...\nJosep CMX - 16 de Novembre de 2018\nHola motoristes! En un mon que no para d’evolucionar, avui parlaré d’un sector de les motos que ha experimentat aquesta evolució amb més força i cap a una direcció del mercat que no ens engloba a tots, i no n'entenc bé el motiu. La nova moda o al menys les motos que a dia d’avui més s’estan venent, són les catalogades...\nCoordinador - 15 de Novembre de 2018\nLa nova CBR650R 2019 irromp al mercat en substitució de la CBR650F. Sembla mentida que una sola lletra pugui canviar tantes coses, però la substitució de la F per la R en comporta uns quants. Per començar, la posició de conducció a damunt de la CBR650R és molt més agressiva, amb una major inclinació cap endavant. Ja ens en podem...\nCoordinador - 14 de Novembre de 2018\nEn sintonía amb l’Acord de París en contra del canvi climàtic, es prohibiria la venta de tots els vehicles amb motor de combustió a partir del 2040 A més, se’n limitaria la circulació 10 anys després, al 2050 El govern estatal es planteja la possibilitat de restringir la venda de vehicles de gasolina i dièsel, i fins i tot els que...\nCoordinador - 12 de Novembre de 2018\nComportament requerit durant la convocatòria del 2D Actualització 29/11/2018 Representants de l'AMC i IMU, entitats organitzadores de la manifestaicó, es van reunir ahir a l'ajuntament de Barcelona amb la finalitat de tractar l'episodi de malestar generat per la regidora de l'ajuntament, en relació a les declaracions que va realitzar sobre l'accidentalitat dels motoristes, a més de la problemàtica actual relacionada amb...\nJosep CMX - 9 de Novembre de 2018\n"Aquesta setmana un 4x4 ha matat a un motorista que en aquest cas era un amic. Descansa en pau Ignasi i cuida de tots allà on estiguis." Hola Motoristes Fa unes setmanes vam poder veure com en la ciutat de Barcelona, l’Ajuntament iniciava una campanya per utilitzar més el transport públic. Fins aquí tot normal, però... de normal no tenia res. Ja...\nUn motorista ha mort aquesta tarda en una col·lisió a l’N-340 a Tarragona\nCoordinador - 7 de Novembre de 2018\nLes causes de l'accident s'estan investigant Segons dades del Servei Català de Trànsit, aquesta tarda ha tingut lloc un accident mortal a l’N-340 al terme municipal de Tarragona. Els Mossos d’Esquadra han rebut l’avís a les 16:42 h. Per causes que encara es desconeixen, un 4x4 ha xocat de manera frontal amb una motocicleta i, com a resultat de la col·lisió, el...\nCoordinador - 31 d'Octubre de 2018\nEl Programa segueix les línies estratègiques del Pla de Seguretat viària 2017-2019 amb l’objectiu de reduir fins al 45% el nombre de víctimes mortals l’any 2019 respecte de l’any 2010 El Programa consta d’un total de 125 accions estructurades en 509 activitats El Govern català ha aprovat el Programa d'activitats anual per a la seguretat viària pel 2018, impulsat...\nCoordinador - 22 d'Octubre de 2018\nActualització 23/10/18: Es decreta la llibertat provisional pel conductor del turisme L'òrgan judicial encarregat del cas, concretament el jutjat d'instrucció número 3 del Prat, ha acordat la llibertat provisional amb mesures cautelars per la persona acusada del presumpte homicidi imprudent. Concretament, les mesures cautelars que ha fixat el jutge són la prohibició de sortir de l'estat espanyol i la retirada del passaport,...\nLa Benelli TRK 502 X: És tant vàlida com atractiva?\nCoordinador - 9 d'Octubre de 2018\nUna trail des de tots els costats Aquesta es tracta d’una nova versió de la TRK 502 que ja coneixíem, que la firma italiana ha orientat clarament cap a l’off-road gràcies a l’optimització de diversos detalls. El model estàndard de la TRK ja destacava per ser una trail asfàltica a un preu molt competitiu (5.999€). La versió X del 2018, amb...


Confirmeu que aquest codi i el del paquet del tòner original coincideixin.\nCanon C-EXV 49 Toner Black (negre)\nCanon C-EXV 49 Toner Cyan (cian)\nCanon C-EXV 49 Toner Yellow (groc)\nUnitat del tambor\nCaixes de grapes de substitució\nUtilitzeu sempre les caixes de grapes de substitució específiques per a aquest equip. Tingueu en compte que el número de model de les grapes que cal utilitzar pot variar en funció de la unitat d'acabat.\nNom de la unitat d'acabat\nCaixa de grapes originals de Canon\nDipòsit de tòner residual\nAssegureu-vos d'utilitzar el dipòsit de tòner residual dissenyat per a aquest equip.\nSeguiu les instruccions que us faciliti el vostre distribuïdor o servei tècnic.\nKit de manteniment ADF (per a l'alimentador Double Pass a doble cara (DADF-BA))\nKit de manteniment ADF (per a l'alimentador Single Pass a doble cara (Single Pass DADF-C))\n> Introducció (sobre l'equip) > Manteniment de la unitat principal > Peces de recanvi


26 de maig de 2006 General\nFa uns quants anys, en Josep Vicent Marquès va escriure un llibre molt recomanable per a tots aquells que ens interessem per la part sud del nostre país plural -tant, que pràcticament és l’única « plurinacionalitat » real de la península-. I ens hi interessem més enllà de les mosses, l’arròs i la petardada.\nEl llibre és « País perplex » i aquest títol ha estat parafrasejat tantes vegades que ja no ve d’una.\n«País patètic»: una bona definició del Principat, ara mateix. I em refereixo al trist espectacle que ha acabat amb el període que els llibres de text anomenaran sense dubte «El primer tripartit» .\nAquest període no havia començat malament: una sana alternança permetia acabar amb el règim pujolista i imaginar un cert viratge cap a l’esquerra i un esforç de cohesió social i incorporació alegre a una mica de catalanisme de les grans bosses «impermeables» a la catalanitat de l’àrea metropolitana i tants llocs més. Res de l’altre món: potser un polsim més d’escola pública, de sanitat pública, de protecció al medi ambient, reducció dels accidents laborals i fins i tot un xic més de català. No es podia esperar res més, i qui ho fes, allà ell.\nFeia goig veure capitans del PSC més suburbà fer declaracions pràcticament semisobiranistes, sentir parlar tothom del «dèficit fiscal», abans tema reservat als radicals. L’Estatut del Parlament no era cap meravella, però no estava malament. En tot cas reflectia un esforç unitari per primer cop en molts anys.\nPerò ser una colònia passa factura: els interessos del PSOE a la metròpoli passen fins i tot per sobre de l’afany de poder dels socialistes catalans. El cas Carod va ser un avís clar de cap on anàvem» per ETA ens va dir què érem: no ja una colònia, sinó un país de burrus. Especialment quan a Madrid ningú no va fer cap manifestació de rebuig al terrorisme d’Al-Quaeda quan Espanya fou «indultada».\nA Madrid es van polir en un tres i no res un Estatut que aquí ens havia costat molt de fer. Una mica de premsa groga, un mini pronunciament militar, uns quants bisbes, l’Ibarra i en Guerra… I arriba en Zapatero a posar seny: és a dir, a retallar. Els altres li ho havien posat fàcil. Com fer que els catalans s’empassessin les rebaixes? Un cop de mà als qui sobretot volen poder, al preu que sigui i tot arreglat: l’incòmode ERC deixa de ser un aliat i el dòcil Duran, sempre esperant ser ministre, amb l’amic Mas que espera ser President amb els vots socialistes, venen l’Estatut per quatre xavos.\nEncara hi ha qui pensa que en Zapatero no fusta d’estadista?\nDe l’«Espana plurinacional» a l’Estatut aigualit ha tingut un camí ben fàcil. Gràcies COPE, gràcies Conferencia Episcopal, gràcies PP, déu dir en la intimitat! Esperem que amb els bascos no ho tingui tan fàcil i ser Zapatero I el Pacificador li costi alguna concessió política que poguem aprofitar nosaltres, els burrus, els porucs, els patètics…\nHome, el tripartit no era gran cosa. Ja hem dit que no en podíem esperar gaire tampoc d’un govern d’esquerra moderadíssima. I moltes coses s’estaven fent bé. Fa gràcia sentir el PSC adular els consellers d’ERC que tan bé ho han fet. «El govern s’ha trencat per "política", no per "polítiques"», diuen. Fantàstic! I la ciutadania? La ciutadania que necessita «polítiques» efectives en la seva vida quotidiana no pas incompatibles amb la «política»?\nL’única oportunitat que té el Principat de sortir endavant, ara mateix, és per desgràcia el tripartit. Qualsevol altra opció és odiosa: CiU+PP, ja sabem de què va. CiU + PSC és la destrucció de l’oposició, de l’alternança, de la democràcia. ERC + CiU deixaria fora la meitat de la població i podria crear fractura social. PSC sol, quin malson! PSC + ICV, amb una Iniciativa tan manyaga com l’actual, seria el mateix que l’anterior. Per contra, el tripartit garanteix una certa política d’esquerra moderada, un cert catalanisme i un cert esforç de cohesió social del país, que tanta falta ens fa.\nLa irresponsabilitat de tots en haver fet petar el tripartit és patètica. A què es pensa que juga en Maragall desfent el primer govern de semi-esquerres des del 39? O ERC, que promovent neoestalinistes com en Vendrell ens demostra que ja està realment preparat per governar, però alhora s’acomiada per sempre d’allò de les «mans netes»? O ICV, a qui fan fora del govern un conseller exemplar, està en contra del trencament del tripartit però sols es limita a queixar-se baixet…?\nA tot això, el «ministre» Duran i el seu col.lega Mas, que saben que no podran governar mai més sols, volen fer forta la seva aliança amb Madrid per obligar el PSC a pactar amb ells… Què més dona fer política colonial? L’important és ser al poder….\nPatètics. Tots. Patètic tripartit, patètic CiU, patètic estatut dels retalls. Què més dona ja que sigui millor o pitjor? Com a única opció possible de dignitat, d’autoestima, no podem sinó dir NO i donar una bona clatellada, no a Madrid (prou mirar sempre a la metròpoli), sinó als nostres dirigents. Prou de política colonial. Feu política nacional (que no vol dir nacionalista) d’una vegada!\nProu de fer el burro!\n3 Respostes a "PAÍS PATÈTIC"\n26 de maig de 2006 a les 0:32\nAmb el PSC al govern sols hi ha política cultural espanyolista.\nPer tant, sols pot hi haure un govern tripartit CIU-ERC-IC-V.\nEl PP-PSOE versus PPC-PSC sols fan política sucursalista, com pixaveïns que fa trontollar i patètica la política catalana, a més a més d’aigualir-la, .\n© 2019 Dr.Cat, l'esgarrapador


Total hores: 10h\nQuan vivim un dol, ens trobem descalços davant la necessitat d’expressar la vivència de la pèrdua. Ens cal un nou llenguatge, que ens ajudi a traduir l’experiència d’aquest “nou món” sense l’altre. La pèrdua d’un ésser estimat reivindica, entre d’altres necessitats, un nou llenguatge per integrar, reconstruir i compartir. Noves paraules, noves imatges i nous girs, en un intent d’abastar un dolor ignot i calidoscòpic.\nAl llarg de cinc sessions quinzenals resseguirem aquestes necessitats a través de diferents aproximacions artístiques a fi de generar un diàleg i un espai de ressonància que ens permeti connectar l’experiència universal de la pèrdua des de la pintura, la dansa, la poesia, la música, el teatre i la psicoteràpia integrativa.\nDe la mà d’Emma Navó, especialista en dol i la pèrdua per l’Institut de Psicoteràpia Integrativa i la Universitat de Barcelona, ens aproximarem a diferents imaginaris de la vivència del dol i la pèrdua significativa.\nSessió 1: Vida o teatre, la mirada de Charlotte\nVida o teatre és el títol d’una obra de Charlotte Salomon. Aquesta veu originalíssima de la pintura jueva de principis del s. XX, marcada per una tragèdia familiar, traça una nissaga de dols representats magistralment en una obra que supera els gèneres.\nSessió 2: Butoh, la dansa de la foscor\nEl butoh és un ventall de tècniques de dansa creades per Kazuo Ohno i Tatsumi Hijikata al Japó com a reacció a l’impacte devastador de les bombes nuclears d’Hiroshima i Nagasaki. D’aquí neix un moviment fonamentalment improvisat, expressiu i centrat en aspectes essencials de l’existència, com ara ho és la mort.\nSessió 3: Versos endolats\nUna miscel·lània de poemes contemporanis toquen els aspectes nuclears del dol i la pèrdua amb un llenguatge directe quasi despullat de tota retòrica.\nSessió 4: Rothko Chapel\nLa capella de Rothko de Houston i la peça Rothko Chapel del compositor estatunidenc Morton Feldman representen un dels vincles entre arquitectura i música més emblemàtics del segle passat. Aquesta peça clàssica de la música contemporània va ser estrenada poc després de la tràgica mort del pintor Mark Rothko i va ser concebuda com un homenatge al seu amic.\nSessió 5: Una gossa en un descampat\nL’obra teatral Una gossa en un descampat presenta la història de superació d’una parella que ha de fer front al naixement d’un fill mort i de totes les pors i dificultats que es desencadenen.\nEspecialista en dol, musicoterapeuta i filòloga.\nLa voluntat de treballar amb i per a les persones, sumada a una gran curiositat i afany de recerca, han empès Emma Navó a explorar un ventall ampli de disciplines, que abracen des de la psicoteràpia amb el màster de Musicoteràpia a la Universitat Pompeu Fabra, i el de Psicoteràpia del dol i la pèrdua a l’Institut de Psicoteràpia Integrativa i la Universitat de Barcelona; el treball social, amb els estudis de postgrau en Mediació i Resolució de conflictes per la Universitat Autònoma, i també una base humanística amb el grau en Llengua i Literatura catalanes a la Universitat de Barcelona.\nBona part de la seva carrera professional s’ha centrat, doncs, en els àmbits del treball sociocultural, l’acció comunitària i el camp terapèutic.\nEn el terreny sociocultural ha desenvolupat projectes de foment de la lectura per a adults (entre d’altres, condueix clubs de lectura en el marc de la col·laboració amb el Consorci de Biblioteques de Barcelona i el CNL de Barcelona); ha col·laborat amb el Festival de Barcelona Poesia amb tallers d’escriptura al voltant del dol i la pèrdua, i en el recital poètic sobre el dol i la pèrdua; i com a terapeuta, ha col·laborat en diversos projectes d’acció comunitària vinculats a Apropem-nos (Pla Comunitari del Poblenou), i també ha impulsat l’Espai Pathos, un servei d’atenció al dol i la pèrdua que proporciona assessorament, suport psicoterapèutic i un acompanyament especialitzat per elaborar les pèrdues significatives.


El 24 d'agost de 17 a 20 h les oficines de Puigcerdà estaran obertes\nObrim les Oficines de Puigcerdà per tal que qui vulgui es pugui emprovar el Mono de Competició abans de realitzar la seva reserva\nExitosa sortida de pre-temporada a Les 2 Alpes\n17 corredors i corredores participen a la sortida de pre-temporada a Les 2 Alpes\nEl CANM-C proposa quatre estades d'estiu per preparar la propera temporada.\nEls màsters del CANMC tanquen la temporada a Sierra Nevada amb la prova final de la Copa España Màsters\nBons resultats de les 3 participants\nMolt bon ambient a la CRONO CANM-C celebrada el 22 d'abril del 2017 a l'Estació d'Esquí de Masella\nGuillem Crespí s’ha emportat la victòria de la cursa llarga i Arnau Soler la del circuit curt\nBons resultats i gran èxit organitzatiu de la Final d'Interclubs i Campionat de Catalunya Discapacitats a Grandvalira\nTanquem la temporada amb una cursa d'Interclubs organitzada pel CANM-C\nBons resultats pels Màsters del CANM Cerdanya al Trofeu UEC-Sants disputat a Ordino el dia 4 d'abril\nAquesta ha estat l'última cursa de la lliga Catalana-Andorrana de Màsters\nEl CANM-C aconsegueix la primera posició de Clubs\nBons resultats dels Juvenils del CANM Cerdanya als Campionats d'Espanya Absoluts disputats a Espot\nNil Sellas 9è absolut als Cts. d'Espanya i 2n ciutadà. Gloria Costa ha acabat 4ta absoluta de la lliga ciutadana Espanyola i Nil Sellas 3r.\nBons resultats dels U14 i U16 del CANM Cerdanya als Campionats de Catalunya de La Molina.\nCristina Sentís campiona de Catalunya de GS. i Nil Bonals sub-campió de Catalunya d'SL\nPedalada Puigcerdà - Collada de Tosses - Molina - Masella - Puigcerdà\nDijous 13 d'abril es farà la ja tradicional pedalada de Setmana Santa\nA partir de la temporada 2018-2019 entra en vigor una nova normativa referent als monos de competició\nEntrevista a Sílvia Vila, corredora del CANM-C, component l'equip de la FCEH\n"Per mi aquest esport ho significa tot, a més a més he pogut viatjar molt gràcies a l'esquí i conèixer a nova gent." Sílvia Vila\nEl Cargol de Neu, la històrica cursa d'Alevins organitzada pel CANM Cerdanya des del 1994.\nEntrevista a Maria Relat, corredora del CANM-C, component l'equip de la FCEH\n"Tot i que darrera hi ha de haver-hi un gran esforç i sacrifici, amb ganes tot es pot aconseguir" Maria Relat\nQuina és l'actitud al volant que cal mantenir en condicions meteorològiques adverses pròpies de l’hivern, tals com glaçades o nevades persistents?\nEl nom de les categories sempre és un embolic pels pares i més ara que han anat evolucionant i canviant de nom.\nLa importància de la protecció ocular en l'esquí\nÉs molt important protegir els nostres ulls mentre esquiem ja que això ens previndrà de patologies oculars segures.\nNormativa de l'esquiador\nLa Federació Internacionald'Esquí (FIS) proposa una sèrie de normes de conducta per a esquiadors i surfistes de neu que tots hauríem de conèixer per tal d'aconseguir una bona convivència.\nProtocol d'actuació per la reparació / preparació d'esquís\nA continuació trobareu els procediments bàsics a seguir per la correcta reparació / preparació d'esquís.\nEl material bàsic d'esquí de muntanya\nUna altra vegada som en plena temporada i cada cop hi ha més practicants d'aquest esport que uneix l'esquí alpí, l'excursionisme, el turisme i la competició.\nLa importància de la roba tèrmica en l'esquiador\nEn aquest article volem donar a conèixer la importància que té utilitzar una roba tèrmica adient per a la pràctica esportiva en situacions de fred.


Biografies del Tercer Reich - 1940 Març\nLa tanqueta L3-35\nPosted by biografiestercerreich on Març 22nd 1940 to militar\nEL L3-35 va ser un tanqueta italiana utilitzada abans i durant la Segona Guerra Mundial. Tot i catalogada com un tanc lleuger per l’exèrcit italià, la seva configuració sense torreta, el seu pes i el seu armament eren similars a diverses tanquetes contemporànies. Aquest va ser el vehicle blindat més nombrós dels blindats italians, sent […]\nDurant la dècada dels anys 1920-1930, el període d’entreguerres, la Creu Roja va organitzar diversos congressos internacionals per aprovar acords que tenien que protegir als refugiats civils deportats en temps de guerra i de caràcter semblant per la protecció dels presoners de guerra. Però el 1939 ja no existia cap pacte que protegia a les […]\nEL Char B1\nPosted by biografiestercerreich on Març 19th 1940 to militar\nEl tanc Char B1 va ser un tanc pesat francès i estava especialitzat en penetrar la línia de defensa enemiga. Originalment era pensat com vehicle d’artilleria autopropulsada amb un canó de 75 mil·límetres en el casc; després se li va afegir una torreta amb un canó de 47 mil·límetres per permetre-li operar com tanc i […]\nPosted by biografiestercerreich on Març 18th 1940 to militar\nEl 7TP va ser un tanc polonès basat en el tanc britànic Vickers de sis tones que va ser superior als Panzers III. Va ser construït per la companyia Panstwowe Zeklady Inzynierryjne el 1931. Armat amb un canó Bofors wz. 37/L45 de 37 mil·límetres, una metralladora Ckm wz de 3 0 de 7,92 mil·límetres i […]\nPosted by biografiestercerreich on Març 16th 1940 to General\nL’Hotel Adlon és un hotel de luxe situat a la Pariser Platz de Berlín. Abans de la Segona Guerra Mundial, l’Adlon era considerat una llegenda entre els hotels de luxe. Tot el que venia a Berlín i s’ho podia permetre s’allotjava en aquest Hotel. A conseqüència dels bombardejos Aliats, des de la dècada de 1940 […]\nPosted by biografiestercerreich on Març 09th 1940 to militar\nEl caça japonès Mitsubichi OO, conegut popularment com el Zero (Z-00), va ser una avioneta monoplaça de guerra japonesa construïda per l’empresa Mitsubichi i va entrar en combat per primer cop a mitjans de 1940 a Xina. El Zero va ser una avioneta tecnològicament bastant innovadora, era molt manejable i destacava per la seva velocitat, tot i […]\nEl canó 53-K\nPosted by biografiestercerreich on Març 07th 1940 to General\nEl canó 53-K era un canó anti-carro soviètic construït l’any 1937 i que va ser molt habitual que l’exèrcit soviètic l’utilitzés l’any 1941, l’any de l’Operació Barba-roja. El canó feia 45 mil·límetres de diàmetres i tenia una cadència de foc entre 15 i 20 dispars per minut, però era escassa la seva capacitat de perforació […]\nPosted by biografiestercerreich on Març 06th 1940 to General\nLa Fehrbelliner Platz és una plaça de la ciutat de Berlín. En un concurs convocat per la remodelació de la plaça durant el Tercer Reich, tots els arquitectes que els va interessar varen tenir que presentar els seus projectes in situ. El vencedor, finalment, va ser Otto Fierle el 1935 amb una plaça semicircular, al […]


Europa adopta mesures més restrictives contra turistes espanyols | Diari La República Checa\nREDACCIÓ7 Agost, 20200\nSánchez avisa el Marroc: ‘Serem ferms davant qualsevol desafiament”\nUn bon nombre de països europeus ha decidit establir mesures de control més restrictives en relació amb Espanya, on els brots de la Covid-19 s’han incrementat de manera notable en els últims dies i s’ha produït un augment significatiu en el nombre de contagis, en particular en regions com Catalunya, Aragó, Navarra, País Basc o la Comunitat de Madrid.\nEn conjunt, els països que han aplicat noves mesures de moment no impedeixen anar Espanya o tornar, però sí que incideixen a desaconsellar els viatges no imprescindibles a tot el país o -segons els casos- a les zones més afectades pel nou brot, així com -en alguns d’ells- establir procediments de quarantena.\nLes autoritats daneses han anunciat avui que a partir d’ara desaconsellen els viatges no imprescindibles a Espanya a causa de l’augment de contagis de la covid-19, encara que no imposen cap quarantena.\nLa mesura, que entra en vigor, divendres, a les 22.00 hores GMT, afecta també a Andorra, i tots dos s’uneixen a Romania, Luxemburg i Bulgària com els únics països europeus als quals Dinamarca recomana no fer viatges turístics pel seu alt nivell de contagis.\nL’anunci era esperat una vegada que Espanya va superar la setmana passada la xifra de 30 casos per 100.000 habitants, el llindar màxim fixat per les autoritats daneses.\nEl Govern suís ha anunciat avui que, davant l’increment de casos de coronavirus al país, prohibirà des del 8 d’agost l’entrada de ciutadans de països fora de l’espai Schengen.\nL’ampliació de la llista de països en risc s’anuncia l’endemà que s’ordenés a tota persona procedent d’Espanya que si entra a Suïssa ha de romandre 10 dies en quarantena al seu domicili, amb la finalitat de desincentivar els viatges a territoris amb una taxa creixent d’infeccions.\nLa mesura exclou, no obstant això, als viatgers procedents de les illes Canàries i Balears, habituals destinacions turístiques on les xifres de nous casos de covid-19 han estat en les últimes setmanes inferiors a les de la Península.\nEls testos de covid-19 seran obligatoris a Alemanya a partir del pròxim dissabte, dia 8, per a tots els viatgers que tornin de zones considerades d’alt risc, entre les quals actualment hi ha Catalunya, Aragó i Navarra, ha informat el ministre alemany de Sanitat, Jens Spahn.\nEl ministre ha recordat que, tot i el perill que implica el retorn de viatgers de zones de risc, el major nombre dels contagis es continua produint a Alemanya.\nEls nous contagis van augmentant a Alemanya des de fa diversos dies pel que l’Institut Robert Koch (RKI) de virologia ha expressat en repetides ocasions la seva preocupació.\nLes autoritats sanitàries alemanyes han comptabilitzat en les últimes 24 hores 1.045 nous contagis per coronavirus, de manera que la xifra de casos actius se situa en uns 8.700, segons dades del RKI.\nEl Govern d’Àustria ha anunciat avui que a partir del pròxim dia 10 recomanarà no viatjar a tot el territori espanyol, excepte les illes Balears i Canàries, ha informat l’agència austríaca APA.\nL’advertiment, una alerta de risc del màxim nivell que regeix ja per a Portugal, entre altres països, va ser decidida a causa dels «desenvolupaments epidemiològics» de la pandèmia a Espanya i significa que els viatgers procedents d’aquest país han de presentar un test negatiu de coronavirus per a entrar a Àustria, ha indicat el ministeri austríac d’Exteriors.\nLa República Checa manté Espanya a la llista de països sense risc epidemiològic per coronavirus, però exigeix als espanyols que treballen en territori txec i que tornen ara des del seu país sotmetre’s a una prova PCR negativa o passar una quarantena de dues setmanes.\nEl requisit del test o la quarantena no serà necessari per als turistes espanyols ni tampoc per als que transitin pel país, informa avui la web de l’Ambaixada d’Espanya a Praga.\nAquesta prova, que obliga així mateix als treballadors autònoms, ha de realitzar-se «dins del territori de la República Checa i no ha de tenir més de 4 dies d’antiguitat», indica el missatge.\n«En el cas de parelles mixtes (un ciutadà txec i un espanyol) només el treballador espanyol serà el que hagi de presentar la prova negativa», segons l’ambaixada, que a més recorda que aquestes mesures que afecten els espanyols podran ser revisades «la setmana que ve».\nLes autoritats sanitàries d’Hongria han retirat a Espanya de la llista de destinacions més segures, la qual cosa obliga als viatgers que arribin a presentar dues proves PCR negatives en el termini de cinc dies o sotmetre’s a una quarantena de dues setmanes.\nLa mesura, justificada per l’augment dels positius a Espanya, ha entrat en vigor avui, 7 d’agost, ja que «el contagi del coronavirus i el risc ja no és baix», ha informat l’agència MTI.\nFrança desaconsella ara viatjar a Aragó a causa de la situació epidèmica, convertint-se en la segona comunitat autònoma espanyola afectada per aquesta recomanació juntament amb Catalunya, on ja es demanava evitar aquests desplaçaments des del 24 de juliol.\nA la seva pàgina web de consells als viatgers, el Ministeri francès d’Afers exteriors indica que es desaconsella anar a Aragó fins que «la situació es restableixi» per «l’evolució de la situació epidèmica».\nEl Ministeri insta als francesos que es troben actualment a Aragó que a la tornada a França es facin un test PCR, per a veure si s’han infectat per la covid-19, encara que no els obliga ni els exigeix que facin quarantena.\nRecorda que a Aragó cal portar mascareta «en qualsevol circumstància» i que hi ha set comarques, incloses les ciutats d’Osca i Saragossa, que han pres disposicions especials que han suposat fer marxa enrere en els plans de dirigir-se a la «nova normalitat» i s’aplica l’anomenada «fase 2 flexibilitzada».\nDes que ho va anunciar el passat 24 de juliol el primer ministre francès, Jean Castex, França també desaconsella viatjar a Catalunya i igualment demana als francesos que es trobin allí que se sotmetin a una prova de coronavirus a la seva tornada al país.\nSobre Espanya com a conjunt, insisteix que des del 21 de juny no hi ha cap limitació per entrar al seu territori ni hi ha cap obligació de quarantena en vigor.\nEl Regne Unit desaconsella des del 27 de juliol qualsevol viatge no essencial a Espanya, incloses les illes Balears i Canàries, i exigeix a tots els viatgers procedents d’aquest país que compleixin una quarantena de 14 dies a la seva arribada a territori britànic. A la República d’Irlanda, Espanya està fora d’una «llista verda”» de nou països els viatgers dels quals estan exempts de fer quarantena, per la qual cosa han de restringir els seus moviments durant dues setmanes.\nBèlgica ha afegit Madrid i Balears a la llista de zona «taronja», per a les quals es recomana que els turistes que tornin facin quarantena, en la qual ja figuraven Girona, Tarragona, País Basc, La Rioja, Extremadura, Sòria, Guadalajara, Castelló, València, Múrcia i Almeria.\nEl Ministeri d’Exteriors belga va actualitzar dimecres les seves recomanacions de viatge en relació amb la pandèmia de coronavirus.\nÉs l’únic canvi que Bèlgica ha realitzat pel que fa a Espanya, que d’altra banda compta amb algunes regions a la llista «vermella» de llocs als quals no està autoritzat viatjar, que inclouen a Aragó i Navarra i les províncies catalanes de Barcelona i Lleida.\nDes de l’1 d’agost cada persona que torni a Bèlgica de l’estranger o que desitgi passar més de 48 hores al país ha d’emplenar un formulari d’identificació amb informació sobre el lloc de procedència, el mitjà de transport utilitzat per entrar a Bèlgica i altres detalls.\nAls Països Baixos, on en les últimes 24 hores s’han registrat 601 nous contagis per coronavirus, només es «recomana», i no s’obliga, a fer quarantena als viatgers que tornin de Barcelona, Girona i Segrià (zones a les quals no aconsella viatjar), encara que el seu incompliment tampoc suposa un càstig específic perquè no seria legalment possible.\npreviousUns 20 científics reclamen una avaluació independent de la gestió del Covid-19\nnextQuedada de jóvenes para difundir el coronavirus en la playa


Dilluns, 23 Novembre 2015 11:41\nUn granet de sorra mataroní és el que hi ha precisament en aquests moments a Arles, La Provença francesa. I és que des del 14 de novembre i fins al 10 de gener s’hi ha organitzat el 58è Salon International des Santonniers d’Arles, és a dir, el Saló Internacional de figuraires. L’exposició, que es divideix en tres grans àmbits, compta amb la part professional i l’amateur d’aquest ofici. La tercera pota de l’exposició cada any és un país convidat i per aquesta ocasió s’ha convidat a Catalunya. Aquesta participació, que s’ha enllaçat a través del Departament de Cultura de la Generalitat, ha permès a l’Associació de Pessebristes de Mataró ser-hi presents en aquesta edició.\nD’aquesta manera, els Pessebristes de Mataró han cedit unes figures del seu fons, de Carratalà (pare), per a completar l’exposició catalana a Arles. El cap de setmana passat el president de l’associació mataronina ja va visitar el Saló que es preveu que visitin centenars de persones. L’encontre Internacional a Arles és dels més reconeguts en aquest sector i per això els mataronins no han perdut l'ocasió de participar-hi.


Alins i la Vall Ferrera presenten la 8a Fira del Ferro Pirinenc amb un centenar de forjadors | Diputació de Lleida\nInici / Alins i la Vall Ferrera presenten la 8a Fira del Ferro Pirinenc amb un centenar de forjadors\nPresentació de la 8a edició de la Fira del Ferro Pirinenc\nLa Vall Ferrera, d’Alins, organitza la vuitena Fira del Ferro Pirinenc els dies 7,8 i 9 de juliol amb la voluntat de donar a conèixer les arrels d’aquesta Vall del Pallars Sobirà i la importància històrica del ferro, mineral que li dóna el nom. Està organitzada per l’Ajuntament d’Alins, l’Associació de Boscos de Ferro i el Parc Natural de l’Alt Pirineu, comptant també amb el suport de la Diputació de Lleida.\nAquesta vuitena edició batrà record de participants amb un centenar de forjadors i forjadores arribats de Catalunya, el País Basc, Aragó, Madrid, Andalusia i País Valencià, que volen mostrar al públic el valor artístic del seu treball amb el ferro. A més a més, aquest any hi participaran també un grup de ferrers professionals d’Ucraïna i d’Argentina.\nAquest dilluns, la Diputació de Lleida ha acollit la presentació de la nova edició de la Fira del Ferro amb la participació del vicepresident tercer, Gerard Sabarich; de l’alcalde d’Alins, Josep Maria Lladós, i del president de l’Associació de Boscos de Ferro, Xavier Llor.\nEl vicepresident Sabarich ha subratllat que aquesta iniciativa serveix per posicionar un recurs natural i mil·lenari com és el ferro com a destinació turística singular proporcionant als visitants unes noves experiències.\nEn el mateix sentit s’ha manifestat l’alcalde d’Alins, qui ha explicat la importància històrica del ferro i del seu treball en les fargues de la Vall Ferrera com a referent a Catalunya i Aragó.\nAquesta edició està dedicada a l’entorn de la natura i de la fauna de la Vall, amb el lema “De la Natura a la Forja”. El Parc de l’Alt Pirineu és l’hàbitat de nombroses especies, però, sens dubte, hi ha una espècie singular que té un pes determinant pel territori: l’ós bru. Aquest any, tal i com ha explicat Xavier Llor es realitzarà un projecte de forja que consistirà en la realització d’una escultura d’un ós bru de mida real, aproximadament 2,5 metres d’alçada, i que representarà un ós dret gratant-se l’esquena contra un tronc d’arbre, d’uns 4 metres aproximadament. La seva ubicació encara està pendent de decidir, però serà segurament a les afores d’un dels pobles de la Val.


El PSC s’imposa a les europees a Palafolls, seguit de Junts per Catalunya - Ràdio Palafolls\nInici » El PSC s’imposa a les europees a Palafolls, seguit de Junts per Catalunya\nMarc Ferri , maig 27, 2019\t / 405 0\nLa tònica dels resultats a les municipals no té rèplica al panorama que han dibuixat les europees a Palafolls.\nEls resultats han deixat una victòria del PSC amb un 235,32% dels vots emesos (1.123), seguit de prop per Junts per Catalunya, partit que ha obtingut 1.069 vots, el que suposa poc més d’un 24% dels vots.\nEl tercer partit més votat ha estat ERC, que ha superat per poc el miler de vots (1.004), enduent-se un 22,63% dels vots.\nA més distància queda Catalunya en Comú-Podem, quarta força a les europees, que ha obtingut 416 vots –9,38%-, i Ciutadans , amb 396 vots –fregant el 9%.\nEl PP, per la seva banda, no arriba al 3% de vots emesos (2,86%), i obté 127 vots a Palafolls.\nLes eleccions europees a Palafolls han comptat amb un participació de 4.453 d’entorn al 63 i mig %, gairebé 20 punts per sobre dels comicis del 2014, quan amb prou feines va superar el 44% de participació.\nA Catalunya, la candidatura guanyadora ha estat Junts per Catalunya, encapçalada per Carles Puigdemont, que ha guanyat en la gran majoria de municipis. El PSC, per la seva banda, imposa en una bona part de les poblacions de l’àrea metropolitana de Barcelona i el Camp de Tarragona, i ERC ha guanyat en alguna localitat de l’àrea metropolitana i alguns municipis de les Terres de l’Ebre.\nEl PSC guanya a Malgrat i Pineda, ERC a Blanes i Campolier a Santa Susanna\nPLF s’apropa als 6400 electors en es properes eleccions europees\nMarc Ferri, març 16, 2016\nUna 15a d’organitzacions s’ajunten “contra el feixisme ” i la presència dels legionaris a PLF


Miramar contracta 27 persones del municipi que estaven a l'atur - Diari Serpis\nMiramar contracta 27 persones del municipi que estaven a l’atur\n– L’Ajuntament de Miramar ha contractat en total a 27 persones aturades del municipi\nAquestes contractacions suposen la incorporació de cinc treballadors, durant dos mesos, gràcies a la subvenció de 10.000 euros, concedida pel Ministeri de Treball. Cal recordar que el procés de contractació comença amb l’elaboració d’un llistat de treballadors al SERVEF. A continuació es forma una comissió amb representants dels sindicats i un tècnic municipal. Que va ser la que selecciona als treballadors en funció de l’antiguitat en l’atur, la tinència de familiars a càrrec o si reben algun tipus de prestació.\nA més, 16 persones s’han incorporat a treballar en el marc del Pacte Territorial per l’Ocupació de la Safor (Pactsafor). Aquests contractes, finançats a través de fons propis, es porten a terme seguint els criteris i barems establits en el Pactsafor.\nL’alcaldessa de Miramar, Pilar Peiró ha assenyalat que “Durant tot l’any l’Ajuntament de Miramar demana subvencions alhora que fa un gran esforç econòmic per poder oferir treball a la gent aturada del municipi. Unes competències que no són municipals però que pensem necessàries per a ajudar als nostres veïns i veïnes”.\nFotografia Ajuntament de Miramar


Haruki Murakami torna a protagonitzar el Club de Lectura d’Alumni UV aquest febrer - Fundacio General - FGUV\nEstàs a: Inici > Arxiu de notícies > Haruki Murakami torna a protagonitzar el Club de Lectura d’Alumni UV aquest febrer\nHaruki Murakami torna a protagonitzar el Club de Lectura d’Alumni UV aquest febrer\nL´autor japonés Haruki Murakami va tornar a protagonitzar la reunió del Club de Lectura d’Alumni UV en febrer. Després que el grup llegira la famosa novel·la ‘Kafka en la orilla’, el passat dia 7, va debatre sobre l’obra ‘Los años de peregrinación del chico sin color’. El Club va tindre lloc, com és habitual, a la Biblioteca Municipal ‘Palau de l’Exposició’.\nMurakami, nom que ha estat present a les quinieles de l’últim Premi Nobel de Literatura, és autor de novel·les com ‘1Q84’ o ‘Tokio Blues’. Influenciat pels autors que ha traduït, la seua ficció és humorística i surreal, encara que al Japó han titllat els seus escrits de “literatura pop”. No obstant, l’escriptor, natural de Kioto, sap reflectir perfectament els sentiments que es troben en ‘Los años de peregrinación del chico sin color’ i ho fa de tal manera que sempre commou els seus lectors tant orientals com occidentals.\nEl protagonista de la novel·la d’aquest mes, una narració que posa de relleu valors o sentiments com ara l’amistat, l’amor o la soledat, és Tsukuru Tazaki, un adult de 36 anys que s’ha convertit en enginyer. El seu ofici és dissenyar i construir estacions de tren, un treball que desenvolupa motivat per la seua afició a aquest mitjà de transport, la qual li persegueix des de l’adolescència. Tsukuru Tazaki està sol i Murakami ens mostra aquella soledat tranquil·la fins que coneix una dona, Sara, la qual remou alguna cosa en la profunditat del seu ésser.\nPer a formar part del Club, les persones interessades han de contactar primer amb l’oficina Alumni UV (963531070 o amics@uv.es). L’assistència és gratuïta i exclusiva per als membres del col·lectiu de la Universitat de València.\nDia: 7 de febrer.\nLlibre: ‘Los años de peregrinación del chico sin color’, d’ Haruki Murakami.\nData d'actualització: 8 de Febrer de 2017


els ferits de l'1 d'octubre ja han passat pel forenses: Els forenses ja han revisat 300 ferits de l'1 d'Octubre | Ràdio Girona | Cadena SER\nEls forenses ja han revisat 300 ferits de l'1 d'Octubre\nHan entregat els informes mèdics als forenses i entre febrer i març hauran de declarar davant del jutjat d'instrucció 2 de Girona que instrueix el cas de l'1-O.\nEl jutjat ha requerit a la Policia Nacional i Guàrdia Civil el llistat dels agents que van participar a l'operatiu i quines ordres tenien, encara no han respost.\nFerits per la Policia Nacional a Girona. / Imatge: ACN\n04/12/2017 - 07:54 h. CET\nEls forenses han comprovat un a un amb els lesionats que és real el que surt als informes mèdics que els van l'1 d'octubre.\nÉs un tràmit habitual i ara l'informe forense passarà al jutjat d'instrucció 2 que instrueix la causa del dia del referèndum i a finals de febrer començarà a escoltar els prop de 300 lesionats als centres de votació.\nAlbert Carreras, del grup d'advocats voluntaris de Girona que representen uns 200 afectats, diu que a les declaracions es pot preguntar als ferits què hi feien al davant d’un col·legi electoral i quina va ser la seva resposta davant la policia.\nEscucha Albert Carreras, alcalde en Play SER\nAlbert Carreras, alcalde / No sabem què preguntarà la fiscalia als ferits de l'1-O\nEl jutjat també ha demanat a Policia Nacional i la Guàrdia Civil el llistat de tots els agents que van participar a l'operatiu de l'1 d'octubre i que s'especifiqui quines ordres concretes tenien.\nCap dels cossos policials ha contestat per ara, tot i que ja ha passat el termini que tenien per fer-ho i se'ls tornarà a requerir.\n16.000€, EL RECOMPTE FINAL DE DANYS A GIRONA\nL'Ajuntament de Girona ja té fet el recompte final de les destrosses de l'1 d'octubre a la ciutat i la factura s'enfila a gairebé 16.000 euros.\nAl Col·legi Verd només la porta del pati que els agents de la Policia Nacional van destrossar per entrar al centre costa 4.400 euros i s'hi han d'afegir altres destrosses menors. A l'escola de Taialà la porta d'entrada i una altra del gimnàs costen 2.700 euros i hi ha altres despeses per vidres trencats al passadís i consergeria, a més, d'altres portes amb destrosses menors.\nEntre Col·legi Verd, l'escola de Taialà, la Dalmau Carles i la de Vilaroja els danys pugen a 15.800 euros segons càlculs d'Ensenyament que ha inspeccionat un a un els centres i acaba d'enviar l'informe final a l'Ajuntament de Girona. El consistori ha assumit també altres despeses com la reparació dels panys destrossats al Servei Municipal d'Ocupació (45€) i altres desperfectes als centres cívics que no s'ha pogut comptabilitzar un a un el cost final de la reparació.\nL'alcaldessa de Girona ja va anunciar que reclamaran als responsables dels desperfectes que els paguin.\nEl Trueta va atendre 40 pacients amb lupus l'any passat\nRealment estan canviant els partits polítics?\n"No em sorprendira que Girona i Espanyol lluitessin per alguna cosa més que la permanència"


Vies alternatives d'ingressos en diaris - Digital Transmèdia\nVies alternatives d’ingressos en diaris\n1 febrer, 2019 Digital Transformers\tDircom\nWAN-IFRA assegura que la transformació dels ingressos per diaris i dels propis mitjans de comunicació no és un tòpic, sinó que és un fet natural de les tendències actuals de la indústria. Els models de negocis es troben cada vegada més diversificats fent que l’opció d’adquirir inversió publicitària pugui ser tediosa en moltes ocasions: els inversors solen decidir-se per un mitjà o un altre, però no per diversos alhora. Per això WAN-IFRA insta editors i executius de diaris a que siguin audaços i defineixin la transformació com l’objectiu central a seguir.\nEl primer consell a seguir és el de buscar noves vies d’ingressos per diaris. És indubtable que la inversió en premsa impresa està descendint de forma notable, però encara proveeix una part molt substancial dels ingressos de la indústria. Els ingressos digitals se’n porten una bona part del pastís, però no creixen al nivell tan dràstic que s’esperava.\nPer això l’associació mundial d’editors (WAN-IFRA) es pregunta, és el model de negocis diversificat l’únic camí a seguir per la indústria? Com arribem fins allà? Aquestes qüestions són difícils de respondre i, probablement ningú tingui la resposta encara. En aquest aspecte, l’associació insta elseditors a explorar totes les possibilitats en matèria de despeses per generar un negoci sostenible amb potents ingressos per premsa. A més, remarca a qui està al comandament d’aquests mitjans: urgeix a tots a que sigui un líder amb una visió “més enllà” i no de “aquí i ara”.\nLes claus a seguir es resumeixen, sempre segons WAN-IFRA, en expandir les activitats que estan en el portfoli de l’empresa i, d’altra banda, fer servir les vies d’ingressos existents per finançar iniciatives en àrees totalment noves. Algunes pautes a seguir passen per vendre serveis de màrqueting, convertir la inversió en vídeo , organitzar esdeveniments per crear marca periodística i potencial editorial o treballar de forma separada el negoci tradicional del negoci digital farà que es atreguin més ingressos per diaris.\nCal començar a petita escala. Aprendre i després créixer.\nLa inversió publicitària creixerà el 2019 un 1,8% segons Zenith VigíaTot i ajustar difusions, continua el descens en les vendes als quioscs


'Dramawalker', un passeig audio-teatral pel barri del Poblenou - Teatre Barcelona\n‘Dramawalker’, un passeig audio-teatral pel barri del Poblenou\nLes grans històries viuen en la quotidianitat, en el proper, a les places, als bars, a la gent que ens trobem pel carrer i, aquesta idea, és la que vol reivindicar el projecte Dramawalker, impulsat per la Sala Beckett i el Centro Dramático Nacional.\nLa iniciativa, que també es podrà fer a Madrid i Santiago de Compostel·la, consisteix en una sèrie de ficcions geolocalitzades elaborades a partir d’històries dels ciutadans. Es tracta d’un passeig àudio-teatral per diferents indrets del barri del Poblenou, amb històries escrites a partir de les vivències que els veïns han compartit amb els dramaturgs participants.\nDramawalker permet als espectadors, tot fent un passeig àudio-teatral, conèixer la història d’alguns indrets d’aquest popular barri des d’una perspectiva diferent: a partir de les històries i llegendes que les veïnes i veïns han explicat cinc professionals de la dramatúrgia, Roc Esquius, Sílvia Navarro, Oriol Puig, Mercè Sarrias i Joan Yago, i que interpretaran les veus d’actrius i actors com Mercè Aránega, Elena Tarrats, Quim Àvila, Jofre Borràs o Vanessa Segura, entre altres.\nEl projecte, que parteix de l’essència del radioteatre, pretén construir una història comunitària creada pels mateixos veïns, potenciant el seu vincle emotiu i identitari i acostant a la resta de la ciutadania a un nou mapa de vivències per descobrir.\nQuan ho puc escoltar?\nTot i que Dramawalker està ja disponible on-line, els dies 14, 21 i 28 de juliol a les 19h els autors de les obres acompanyaran el públic durant l’itinerari sonor, el punt de partida serà la Sala Beckett. Accedeix aquí a les històries.\nCom funciona Dramawalkers?\nEl funcionament de Dramawalker és molt senzill. Heu d’accedir a aquest web (clic aquí), mirar el mapa i escollir quin lloc vols visitar per poder escollir quina de les 5 ficcions has d’escoltar amb els seus respectius capítols. Cada ficció està identificada amb un color diferent. Ah! i no t’oblidis els auriculars.\nQuines ficcions puc escoltar?\nDramawalker Poblenou està format per aquestes 5 històries:\nColoms, de Sílvia Navarro amb Anna Carreño i Roger Vidal.\nLa Víbria del Poblenou, d’Oriol Puig amb Jofre Borràs i Vanessa Segura\nEl batec del barri, de Roc Esquius amb Mercè Aránega i Elena Tarrats\nLa resistència, de Mercè Sarrias amb Quim Àvila i Joana Vilapuig.\nPròximament s’inclourà el text de Joan Yago


Arxiu d'etiquetes: David Hare\n– Teatre – L’HABITACIÓ BLAVA (***+) (The Blue Room) – Teatre Romea\nAhir divendres 4 de maig de 2012 (deixem per uns dies el festival de cinema d’Autor), retornem al Teatre, aquesta vegada al Romea, per tal de veure una de les representacions mes esperades de la temporada… L’HABITACIÓ BLAVA (The Blue Room) del autor David Hare (Adaptació lliure de La Ronda d’Arthur Schnitzler).\nInspirada en La Ronda, d’Schnitzler, David Hare ens enfonsa en una brillant meditació sobre els homes i les dones, el sexe i la condició social, els actors i el teatre. La versió de The Blue Room, estrenada al Donmare Warehouse de Londres el 1998, i encapçalada per Nicole Kidman i Iain Glen va rebre els elogis per part de la crítica.\nUn dels aspectes mes humans i mes “animals” també que existeix al llarg de la nostra vida …es el desig sexual per una persona desconeguda… per una persona que no es tracta ni tan sols d’una persona “estimada” i evidentment no es la nostra parella habitual. Es present en totes les vides, en la de qualsevol ser humà i el mes curiós es que s’intenta amagar sempre, ja que a la nostra cultura esta molt mal vist… ara i al llarg de l’historia. Tenir desig sexual forma part de nosaltres mateixos, de la nostre naturalesa, però ens veiem amb la necessitat de simular que no ho sentim…. únicament tenim que tenir sexe amb la nostra parella, amb la que estimem si o si (diuen que fins que la mort ens separi)…. però això no es cert i tots ho sabem…existeix i es real; forma part d’aquest desig precisament “el perill” o ” el risc” en el que ens aboquen a l’engany, a la “aventura” desconeguda, quant de sobte apareix l’oportunitat (o no) de tenir una relació sexual esporàdica i sobretot secreta.\nAquesta entrada s'ha publicat en Teatre i s'ha etiquetat amb Arthur Schnitzler, Àurea Márquez, Cristina Genebat, David Hare, David Selvas, L'HABITACIÓ BLAVA, Maria Armengol, Maria Rodríguez, Max Glaenzel, Nao Albet, Norbert Martínez el 5 de maig de 2012 per Miquel Gascon.


Detenen un home per agredir i colpejar l'exparella en ple carrer a Sant Feliu • Ràdio Capital de l'Empordà\nDetenen un home per agredir i colpejar l’exparella en ple carrer a Sant Feliu\nLa víctima va necessitar ser atesa al CAP des d'on se la va traslladar a l'hospital de Palamós\nPoc després de les tres de la tarda, la Policia Local de Sant Feliu de Guíxols va rebre un avís des del 112. Un veí havia trucant per alertar que un home estava agredint una dona al mig del carrer Joan Goula. Una patrulla va anar fins al lloc i, davant d’un portal, van trobar la víctima arraulida plorant. Estava molt nerviosa i tenia contusions visibles a la cara.\nLa dona, que té 55 anys, els va explicar que la seva exparella l’havia agredida davant el pis on vivien. I que, després, havia fugit. Un dels veïns que havia baixat a ajudar-la va explicar als policies que havia gravat l’agressió amb el mòbil i va aportar les imatges.\nA la gravació es veu com l’individu forceja amb la víctima al portal. L’home li pren la bossa de mà, empenta la dona cap a fora el carrer i allà, mentre la víctima xiscla atemorida, li engega puntades de peu i la colpeja. L’agressor també li dona un cop de puny al cap, que fa que la víctima es colpegi contra la paret de la façana i caigui al terra. Després, quan un vianant intenta separar-lo de la dona, es gira i marxa del lloc.\nArran de les lesions, la víctima va necessitar ser atesa al CAP, on se la va portar en ambulància. Des d’aquí, se la va derivar a l’hospital de Palamós per fer-li una exploració.\nLa Policia Local va buscar l’agressor per la zona però no el va localitzar. Mentre es trobava parlant amb testimonis, però, ell mateix va tornar al carrer Joan Goula. Eren cap a dos quarts de cinc de la tarda. Allà els agents el van detenir per un delicte de violència de gènere.\nLa Policia Local va traslladar l’arrestat a comissaria. El detingut es va lliurar als Mossos d’Esquadra, que seran ells els qui s’encarregaran de portar-lo a disposició judicial.\nArticle anteriorNo paris de ballar – 18 febrer 2022\nArticle següentEls contraris al parc eòlic marí carreguen contra el Govern per avalar el projecte “sense el territori”


VicentP, albarduscorunner. Les curses per muntanya, quan més dures millor.: noviembre 2010\n1h21'52", sèries de 4 km. 135 ppm de mitja i 161 de màx.\nDesprés d'un dia prou estressant, avui tocava un entrenament dels durs, de sèries llargues que tanta peresa em donen. No era el millor dia per a completar un bon entreno, però hi ha dies que el cos i la ment, t'acaben sorprenent. Avui ha segut un d'eixos dies.\nA les 18:00 haviem quedat Cristian i jo a les pistes, a Castelló. No és la millor hora per a fer sèries allí, ja que està ple de xiquets de les escoles d'atletisme i dels que estan a Penyeta, però no podia ser a una altra hora.\nLa setmana passada no vaig acabar aquest entrenament. Així que avui hi havia que acabar-lo sí o sí. He començat l'entreno en molt de coco, fent el primer 4mil molt còmode a un ritme mitjà de 3'38". Açò m'ha permés donar-li una rosca més a cadascún dels altres dos 4mils, fent el segon a un ritme mitja de 3'34" i el tercer a 3'29", fent l'últim mil en 3'26" en molt bones sensacions.\nDe moment, ha segut el millor entreno d'aquesta nova temporada i he acabat molt motivat. Ara poc a poc i en bona lletra, a vóre si aquesta temporada conseguim donar-li una rosqueta més.\nFeia molt de temps que no pujava a rodar per estos terrenys, així que avui a migdia, per a trencar la rutina de rodatges per pla que venia fent aquestes últimes setmanes, me n'he anat cap amunt.\nNo he triat el millor dia per a pujar, ja que l'oratge quan he arribat a la redona del Coll del Vidre, era prou aspre, en una temperatura al cotxe d'11ºC i un vent que allí bufava molt fort. Però si te'n vas de la redona direcció a la Lloma de Benafigos, el vent amaina un poc. Ja ho vaig comprobar varies vegades l'any passat. En canvi si haguera tirat direcció cap a La Nevera, allí encara bufa més fort.\nAl final de la pista de la Lloma, quan aplegues a un abeurador que hi ha per als animals, hi ha unes vistes molt guapes del barrancs del Riu Monlleó. Ací hi hauran uns desnivells que rondaran els 500 m+. Hi haurà que investigar alguna senda perduda o algun tram factible per a fer monte a través.\nAvui he pensat d'agafar la càmera, per a fer unes fotos de la ruta. Ara falta el GPS. Tot arribarà.\n1h21'40" rodatge a peu. 285 m+, 123 ppm de mitja i 150 de màx.\nRuta: Coll del Vidre-pista Lloma Benafigos fins que s'acaba-Coll del Vidre.\nAl principi he tingut unes sensacions que no m'esperava després de l'apretada que vam pegar ahir Cristian i jo. Anava solt i fàcil. Però després estes sensacions han anat canviant. Així i tot he rodat prou còmode, a pesar de l'aire pudent.\nPublicado por VicentP en 20:32 No hay comentarios:\nAvui no sé on tenia el cap. Havia quedat amb Cristian per a fer les sèries a les pistes d'atletisme, a Castelló. M'he preparat la bolsa aquest matí en presses, abans de pujar a treballar. I per això he arribat a Castelló i m'havia deixat la meitat de les coses. No havia agafat ni calcetins, ni toalla ni xancles per a la dutxa (en l'asco que me dona xafar en els peus un lloc així). Així que, de "prestao". Menys mal que Cristian portava uns altres calcetins, sino en els de vestir haguera tocat entrenar, i no haguera segut la primera vegada.\nL'entrenament, dur de per sí, encara ho ha segut més per la "merda" d'aire que bufava. Ho dic així perquè, ¿i si n'ha fet estos 2 últims mesos d'aire? Menys mal que la temperatura a Castelló és bona, i hem pogut entrenar de curt.\nL'entrenament ha segut:\n1h28'10" a peu, fent canvis de 500 m. 132 ppm de mitja i 164 de màx.\nL'aire ha fet que els ritmes hagen segut un poc més lents que els de la setmana passada, ja que bufava molt de cara sobretot als últims 100 metres. A més les cames estàven prou pesades, però hem fet un entreno en molt de coco, de menys a més sense obsessionar-se en els temps, ja que si ho fas en un dia com aquest d'aire, a meitat entrenament estàs mort, per a anar-te'n a casa.\nEl temps mitjà dels 500 ha segut de 1'38", acabant l'últim en 1'33" en la sensació d'anar parat, per l'aire.\nUna vegada més, en un dia com aquest, hi ha que dir, entrenament a la saca !!!\nI un altre video de Kilian Jornet\nAcí deixe un video de Kilian Jornet (el crack dels cracks !!!) que he vist avui, concretament de l'últim episodi que han penjat els de Salomon a la seua web, a la secció de Kilian's Quest. Alguns dels que seguiu el blog igual ja l'haveu vist i de sobra sabeu qui és Kilian, però altres segur que no el coneixeu.\nLo que més m'ha agradat del video i per això el pose, és vóre com aquest xiquet (22 anys) és capaç de disfrutar en els dies previs a la tentativa de récord d'ascens i descens al Kilimanjaro, fent els entrenos i l'aclimatació a l'altura. Altres videos de Kilian, estan més centrats en l'aspecte esportiu. Però aquest m'ha agradat molt perquè transmet qui hi ha que disfrutar de lo que es fa i de la muntanya.\nTambé és espectacular vóre les gegantesques pareds de gel en mig d'un paissatge totalment desèrtic.\nEn quant a entrenaments:\n45'23" rodatge suau a peu de recuperació per pla. 116 ppm de mitja i 134 de màx.\nRuta: Atzeneta-camí vell de Castelló-gravera-Carrascalet-camí dels Plans-Canà-antiga basura-camí vell de Castelló-Atzeneta.\nPareix que les cames estan prou bé, després de la cursa d'ahir, però el ritme ha segut molt suau. Ja vorem demà que toca apretar.\n2h26'47" cursa de BTT. 48,59 km i 865 m+ a una mitja de 19,8 km/h. 139 ppm de mitja i 149 de màx.\nRuta: Marxa BTT de Vilafamés 2010.\nAvui en principi tenia un rodatge vivet per muntanya. Però com que últimament em pega per fer de tot, doncs l'he canviat per aquesta marxa de BTT. El treball cardiovascular que he fet és totalment compatible i muscularment, encara que les sensacions has segut d'anar apretat, la recuperació no té rés a vóre.\nAixò sí, una altra vegada a soles. No s'ha animat ningú del meu grup d'entrenament, alguns d'ells competien a la Mitja Marató de Castelló, ni tampoc ningú de l'Albarda Team BTT. Jo sóc corredor de muntanya i a este pas, lluiré més jo el maillot de l'Albarda que ells que són bikers.\nAquesta setmana ja ha segut prou intensa en quant a entrenaments, en 3 entrenos de qualitat. I com que era setmana d'acumulació, doncs les cames no estàven per a que les apretara més del compte. He eixit prou retrasat, i a la primera part de la marxa, on el terreny era més rodador, no podía enganxar un bon ritme, ja que muscularment no estava fresc. Així que m'he posat a un ritme altet, però no agobiant (per això m'han eixit unes pulsacions, tant màximes com mitjanes molt baixes), esperant la part més dura de la cursa, de meitat fins a meta, on hi havia una bona pujada.\nA la segona part de la marxa, he adelantat a molt gent, i si la cursa haguera segut més llarga, encara haguera fet més feina, lo qual és un bon indicador de que almenys conserve els fons que hi ha que tindre per a curses llargues. I a l'última baixada, com ja em va passar a Onda, he perdut 3 posicions. Hi ha bikers que baixen molt. M'agradaria que algú que sàpiga, em donara quatre nocions per a baixar un poc millor. Sobretot per a traçar les curves tancades sense que tindre'm que quedar quasi parat, com ara em passa. Però bé, tot arribarà.\nEl circuit ha estat prou bé. No he disfrutat tant com el dia d'Onda, però hi havia de tot. Pistes, sendes, trialeres, trams de barranc (pestosos).... Per als que conegueu el circuit de la MiM, un dels trams que hem fet i en el que més he disfrutat (i on me n'he eixit per davant de la bici), ha segut el de sendes i barrancs que hi ha després de creuar la carretera de Moró. Nosaltres aquest tram l'hem fet a la inversa de com es fa a la MiM, es a dir, al final hem eixit a la carretera, per a després agafar la llarga pujada que per la cantera de Mollet, va al Pou de Mollet i d'allí a les antenes de la Serra de Borriol. I en la baixada fins a Vilafamés, hi havia trams de senda molt guapos. M'ha agradat prou més aquest circuit que el de la 3 Termes, que era pista, pista i més pista.\nCada dia m'agraden més aquestes marxes de BTT. Llàstima que les faja en plan "solitari", ja que arribar a meta, dutxar-se i no tindre un bon grupet per a fer el pertinent esmorçar i la tertúlia, doncs no té el mateix alicient. Però bé, disfrute competint que és molt important.\nAl final he quedat en la posició 22 de la general d'uns 300 inscrits. No està mal per a les sensacions que he tingut. A més lo d'avui tenia que ser un entreno i això ha segut....un bon entreno.\nEl divendres vaig recollir els resultats de la resonància. A falta d'anar al metge, lo que posa l'informe és que tinc una lesió osteocondral, en un edema a l'ós que és lo que em donava tantes molèsties. Els tendons, els lligaments i l'articulació no estan afectats i tampoc ha hagut desprendiment de cap fragment d'ós ni de cartílag. Així que, a pesar de la murga que m'ha donat, i després d'haver-me fotut l'últim objectiu de la temporada, puc dir que he tingut sort de que no haja segut rés més greu. A més, aquestes últimes setmanes, entrenant ja fort, he millorat fins no tindre molèsties, i això sense anar al fisio i sense fer rés jo per la meua part. Així que pareix que la recuperació porta bon camí, encara que espere les indicacions del metge per a que siga total i puga tornar a rodar fort per muntanya i en seguretat.\nPublicado por VicentP en 22:00 1 comentario:\n45'55" a peu. Costes de 400 m. 200 m+, 119 ppm de mitja i 156 de màx.\nAvui hem tocava descans. Però demà tinc boda (i qué poques ganes d'anar !!!) i he tingut que fer l'entreno avui. Després d'haver entrenat ahir per la vesprada, i a més havent apretat, avui quedàven poques ganes de tornar a apretar fent costes, però.....\nMuscularment m'he trobat cansat, sobretot de cuàdriceps. A més, normalment al dia següent d'haver fet un entreno fort, el meu cor pareix que tinga un tope posat. Serà la manera que el cos té de dir, que avui no tocava apretar. I per això m'he quedat 7 ó 8 pulsacions per baix de lo que haguera tingut que tocar. Per contrapartida, els temps de les costes han segut prou bons. Millors que les sensacions.\nSempre que faig un entreno d'aquestos, pense que si em veu algú pista amunt a tota llet, aplegant dalt bufant com un búfal i en ganes de sentar-se a terra, baixar una altra vegada, i així unes qüantes vegades, pensarà que no estic bé.\nAquesta vesprada, toca massatge. Demà boda (això sí que és un entrenament de fons). I el diumenge, canvie el rodatge vivet que tenia que fer per muntanya, per la Marxa de BTT de Vilafamés. Així que, cap de setmana intens.\n1h04'46" a peu. Sèries de 4 km. 132 ppm de mitja i 161 de màx.\nAvui el cap m'ha jugat una mala passada. Tenia que fer 3 sèries de 4 km. i quan he acabat la segona, el cap m'ha dit que ja en tenia prou. M'ha fallat com una escopeta de fira.\nHe fet la primera prou còmode, tant de cames com de pulsacions a un ritme mig de 3'36"/km. I a la segona m'he emocionat des del principi, i una vegada posat ja no he amollat, eixint-me un ritme mig de 3'30"/km. acabant l'últim km. a 3'25". Però com que fa tant de temps que no aprete ni a les cames ni al cap, hauré perdut algo d'eixa capacitat de sacrifici que hi ha que tindre per a completar un entreno dur com aquest, i més tenint en compte que l'he fet a soles. Així que la tercera, s'ha quedar per fer.\nEl cap avui no feia més que buscar excuses.....que si vas competir el dissabte passat a Xeste, que és la primera setmana de sèries, que aquest matí has anat a repartir, que estàs ací a les pistes a soles pegant voltes com un boig, que el diumenge vas a una marxa de BTT i arribaràs massa cascat..... ¡¡ Qué collons, cap malfainer, posat les piles, que ja toca !! Mira que tots els anys em costen aquestes sèries llargues a principi de temporada. És lo que hi ha i lo que hi haurà en molts entrenos, per això haurem de tirar mà de recursos mentals (eixos sí que els tinc) per a no desfondar-me, mai millor dit, en entrenos com aquest.\nA més fa.......crec que 6 setmanes que no em faig un massatge de cames, lo qual en una setmana de candela com aquesta, també influeix. Demà ja toca visitar al fisio.\n¡¡ Redeu, en aquesta entrada no he fet més que queixar-me i posar excuses !! Així que anem a per lo positiu, que són 2 sèries de 4 km. a la saca a ritmes prou bons per a ser principi de temporada i després de molt de temps sense fer qualitat.\n1h23'16" rodatge en bici de carretera. 38,13 km. i 420 m+ a una mitja de 27,3 km/h. 110 ppm de mitja i 132 de màx.\nRuta: Atzeneta-Les Useres-La Barona-Els Ibarsos-Ctra. Meanes-Atzeneta.\nAvui ha segut un dia molt intens a la feina. Un dia d'eixos d'alçar-se a les 6:30 per a posar-se a la feina a les 7:30. Esmorçar en 5' i no tindre temps ni d'anar a fer café. Dinar en 30' i sense descans una altra vegada a la tarea. Al final he pogut exprimir el día i traure algo menys de 1h30' per a rodar en la bici, eixint quasi a les 5 de la vesprada i acabant de nit. Ara bé, ha segut a costa de després quedar-me treballant fins les 21:00. Com deia l'altre dia, el que no pot és perquè no vol.\nAra, lo que més m'ha fotut ha segut arribar a casa i que Jordi ja estiguera dormint. Mai es dorm tant prompte (ha eixit veladoret, jeje), però avui estava derrotat i Mireia no l'ha pogut aguantar despert fins que arribara jo.\n1h17'59" a peu, fent sèries de 500 metres. 130 ppm de mijta i 162 de màx.\nCom que fa uns dies que no tinc molèsties al turmell, llenya al bombo !!! Primer dia de qualitat en molt de temps, entrenament dur, però molt bo. M'he trobat bé per a tocar ritmes prou exigents, ja que la mitja de tots els 500 m'ha eixit en 1'34"/500. Així que açò em dona una bona dosi de moral. Els primers els he fet prou còmodes, però conoforme anava baixant els cronos, la cosa s'anava apretant, i he acabat els 4 últims a tope.\nHa fet l'entrenament amb Cristian. Així molt millor, ja que anant-ne 2 hi han més ganes d'apretar-se.\nIgual feia mig any que no anava per les pistes. Així que avui tot era saludar a amics i coneguts. Arturo, Marín, Víctor, Ivan....tots allí pegant voltes com els matxos.\n1h45'59" rodatge regeneratiu en bici de carretera. 44,85 km. i 715 m+ a una mitja de 25,4 km/h. 108 ppm de mitja i 132 de màx.\nRuta: Atzeneta-Les Useres-Costur-La Foya-Atzeneta.\nMare, quin oratge per a eixir en la bici de carretera. Però aquest és un d'eixos rodatges que s'han de fer i que et fan fort psicològicament. Just quan eixia em vaig trobar al meu cosí Javier i a son pare, i aquest últim em va preguntar cap on tirava. Gat vell en la bici, em va dir, "ves direcció cap a l'Alcora per Les Useres, que eixa carretera és prou raserosa". I així ho vaig fer. I la veritat és que, per a com bufava de fort l'aire, encara vaig rodar mitjanament a gust.\nAixí que molt d'aire, però lo que conta.....44,85 km. a la saca.\nPer la vesprada, vaig replagar la meua bolsa obsequi de Cavalls del Vent. Ja sé que no vaig córrer, però Paco, un corredor que conec i que està casat amb una xica de Vall d'Alba, me la va replegar. Portar eixa camiseta, no serà lo mateix que si hagués corregut. Però ja que vaig pagar i finalment no vaig poder córrer, almenys tinc la bolsa obsequi. Gràcies Paco.\nEl dissabte vaig fer el meu estreno en una competició de duatló, el VII DUATLÓ CIRCUIT RICARDO TORMO a Xeste. I tinc que dir que em va agradar l'experiència i que segur que repetiré.\nLa setmana no era bona per a competir, per el cansament acumulat a la feina. Però es tractava de fer algo nou, de disfrutar, de poder córrer per dins del circuit on precisament el pròxim cap de setmana es disputa una de les últimes proves del mundial de motos, de vóre el circuit per dins i de buscar noves sensacions. Tot plegat, una bona dosi de motivació.\nCom que no tenia ni idea de com havia de córrer, de normes, de com es fan les transicions, ..... li vaig demanar a Victor Bernad, amic triatleta de Borriol, que em donara unes quantes indicacions. I em va escriure un bon correu en tot lo que havia de fer. Si no haguera segut per la seua ajuda, haguera anat totalment perdut i segur que m'hagueren penalitzat per fer algo com no toca. Així que, moltes gràcies, Victor.\nEl resultat, a pesar de fer una "caguerà" de segment de bici, ha segut molt satisfactori per a mi. El temps final, 1h05'11" quedant el 24 a la general de 338 participants. En el 1er. segment a peu vaig quedar el 12 en un temps de 9'57" i a una mitja de 3'23"/km. En el 2on segment en bici el 77 en 33'55" a 35,38 km/h i en el 3er segment a peu el 5 en 9'24" a 3'14"/km.\nEl primer segment a peu el vam començar com si anàrem a fer una sèrie de 500. Això em va pillar per sorpresa, però em vaig posar a la meua marxa. Quan portàvem algo més de mig quilòemtre, més o menys, venia un tram prou llarg tot picant cara amunt. Ahí vaig comprendre, que la gent havia eixit molt forta, però que no tots eren capaços d'aguantar eixe ritme. Poc a poc vaig anar remuntant posicions fins acabar aquest primer segment en la posició 12.\nEl segment en bici em va pillar fòra de joc. Mare meua com roden estos tíos per pla !!! Víctor m'havia indicat que tenia que apretar al principi en la bici, per a poder agafar un grupet bo i poder anar a roda. Però, ¿que vaig poder ser capaç? Doncs no. Tots els grupets que em caçàven, em passàven i jo no podia aguantar-los més que un moment, i això que al final em va eixir una bona mitja de velocitat. Per a que vos feu una idea de com anàvem, a la recta de tribuna, jo em posava tota la recta per dalt de 50 km/h, en una màxima a final de recta de 54,1 km/h. O siga que, a tope. Al final en la bici vaig fer el 77.\nI l'última segment a peu va ser el que millor em va eixir. Victor m'havia advertit que ací podia notar les cames molt pesades al principi. Però que no fera cas d'aquestes sensacions i que tirara cap avant. La veritat és que em vaig trobar molt bé de cames i vaig fer una bona remuntada. Vaig anar tot aquest segment adelantant a corredors, que pareixia que anàven parats, i cada vegada anava més motivat. La gent aplega prou tocada a ací. Al final en aquest segment vaig fer el 4t millor temps, a una mitja/km encara més ràpida que al primer segment.\nEstic molt content sobretot dels ritmes que vaig ser capaç de tocar en els segments a peu, ja que fa molt de temps que per la lessió no feia treball de qualitat així de ràpid. A més, les meues cames assimilen bé les transicions de peu a bici i viceversa. I al turmell no vaig tindre molèsties i tampoc se me va resentir després. Resultat final molt satisfactori per a mi, i crec que prou millorable. Segur que repetiré.\nPublicado por VicentP en 21:00 4 comentarios:


Escola d’estiu de literatura infantil i juvenil. UVIC | La lectura: font de plaer i de coneixement\nEscola d’estiu de literatura infantil i juvenil. UVIC\n11a Escola d’estiu de literatura infantil i juvenil. UVIC\nLa UVIC en col·laboració amb l’Abadia de Montserrat, organitza l’onzena Escola d’Estiu sobre Literatura Infantil i Juvenil. Amb el tema: Els Llibres que tinc a les mans reflecteixen la meva realitat? tractarà, des de l’experiència literària, aspectes de la realitat complexa i diversa dels infants i joves en diferents contextos socials, culturals, educatius, etc.\nCursos, postgraus i màsters, Formació, Portada escola d'estiu, programes de formació, Universitat de Vic 0


Magnífic dúplex al tranquil barri de Vallcarca, molt a prop del mercat de Lesseps, metro de Vallcarca, prop de l'Hospital de l'Esperança, d'un dels accessos al Parc Güell i a 10 minuts caminant del cor del barri de Gràcia. L'habitatge té 94 m2 construïts, 72 m2 útils i disposa de traster, OPCIONAL plaça de garatge en el mateix edifici per 24.000 . La planta baixa es distribueix en moderna cuina oberta al saló menjador amb alts finestrals a l'exterior, lavabo amb dutxa i un pràctic armari aprofitant el buit de l'escala. Pujant trobem una habitació oberta actualment amb llit individual, gran armari de doble porta i taula d'estudi, un lavabo complet amb banyera i l'habitació doble exterior amb gran armari encastat i doble finestra al carrer amb orientació oest. Disposa d'aire condicionat i parquet excepte a banys i cuina


FORMABINARI SL Home - FORMABINARI SL\nAPP’S I WEB: APP’s i webs a mida, tant corporatives como administratives, tendes virtuals, tot un mon creatiu amb les últimes tecnologies aplicades als seus projectes.\nPROGRAMACIÓ DE SOFTWARE A MIDA: aplicacions de gestió i serveis d’última tecnologia creats en el nostre laboratori que ens permeten oferir una rapida implementació i personalització, per exemple: copia de seguretat on-line, carpetes web, gestor documental on-line.\nASSESSORIA INFORMÀTICA: expliqueu el seu projecte o la seva problemàtica i estudiarem la millor solució. Formarem al seu equip tècnic per implementar-la. Instal·lació de hardware i software en equips clients i servidors.\nHOSTING: tenim servidors propis en un centre de dades de màxima seguretat i fiabilitat per allotjar la seva web site i el correu electrònic.\nFORMABINARI és una empresa de serveis informàtics que va iniciar-se l’any 2003 amb seu a la ciutat de Barcelona i dirigida a qualsevol negoci que busqui integrar en un sol proveïdor el conjunt de les seves necessitats informàtiques . La qualitat i flexibilitat són els valors que millor ens defineixen, a més algunes de les nostres prioritats són trobar la proximitat amb el nostre client i investigar per utilitzar les eines més avançades.\nEl nostre equip format per enginyers informàtics, tècnics informàtics i dissenyadors gràfics, està sempre utilitzant les tecnologies de vanguarda, escollint aquelles que creiem que poden donar un valor afegit al seu negoci.


Bloc d'una lectora: de gener 2006\nVendre's la memòria\nUna de les coses que més m'impressiona d'aquestes Memorias de Ultratumba, a part de com estan escrites, són les circumstàncies en que van ser concebudes. En els darrers anys de la seva vida Chateaubriand no lligava els gossos amb llangonisses, precisament, i no se li va acudir altra cosa que vendre el dret de publicar les seves memòries (que encara no havia escrit) a un grup d'accionistes. La jugada li va sortir rodona, i tot i que ell diu que moltes vegades va desitjar no haver-ho fet, per poder conservar les seves pàgines, i fins i tot destruir-les, va viure còmodament els darreres anys de la seva vida gràcies a això. Les accions, que en un primer moment havien estat posades en mans d'amics seus, van anar canviat de propietari fins a pertànyer a perfectes estranys que només desitjaven que ell es morís per rendibilitzar la inversió. El que m'impressiona de tota la història és que Chateaubriand va hipotecar una cosa que no existia, que encara havia de crear, i que ningú no sabia com seria. Ell ja havia demostrar ser un bon escriptor, era una celebritat (sinó mai li haurien donat els diners per avançat, em sembla), però de fet, ningú podia saber que estava creant una de les obres més importants de la literatura. No sé si els accionistes van fer gaire negoci, un cop ell va ser mort, amb la seva obra. Enlloc no parla d'això. No sembla una obra gaire comercial, i ha esta titllada d'incomprensible per seu francès arcaïtzant. Però el cas es que, per mi, Chateaubriand va marcar dos gols: un als accionistes, i l'altre, molt més difícil, a la posteritat.\nUna bona notícia: Quaderns Crema publica en català Fouché, el genio tenebroso. El titula Fouché, retrat de l’home polític. Em fa molta gràcia que la paraula "polític" hagi passat a substituir la paraula "tenebroso"…\nLa Caputxeta tria\nCaperucita en Manhattan és una bellísima obra de la Carmen Martín Gaite, que es llegeix d'una revolada. Quan vaig haver-la acabat, vaig escriure'n un comentari. Al rellegir-lo l'endemà al matí vaig decidir estripar-lo: em va semblar reaccionari. Ara que ja ha passat un mes des que vaig acabar el llibre i tinc una certa perspectiva espero poder escriure alguna cosa més bona.\nÉs una recreació del conte de la Caputxeta Vermella, però que prengui com a model un conte infantil no vol dir que sigui un llibre per a nens. Jo no ho crec almenys. El final, sobretot, fuig de l'esquema clàssic del conte de fades. En la seva obra, l'autora ens parla de la incomunicació i l'aïllament. I al final, la Caputxeta decideix convertir-se en una altra Miss Lunátic, és a dir, en una marginada de la societat. En principi, això no em va agradar. Però m'he adonat que ser Miss Lunátic és una forma més profunda d'estar integrada. És a dir que, en realitat, no escull la marginació, sinó la integració, només que a la seva manera. Això és el que m'agradaria destacar.\nQuan vaig escriure el primer comentari, vaig voler ressaltar que no m'agradava gens que una nena de 10 anys escollís deixar la seva família per ficar-se en una claveguera. Ara penso que en tot cas és una claveguera simbòlica, "el camí cap a la llibertat".\nDe totes maneres hi hauria molt a discutir.\nUna de les tècniques que usa Jane Austen per captar l'atenció del lector és la "revelació de secrets". En totes les seves novel·les se n'acostuma a revelar un o més d'un. A Seny i sentiment en tenim dos exemples, si no vaig errada. Encara recordo l'emoció incomparable que em va produir saber els secrets del Sr. Eliott la primera vegada que vaig llegir Persuasió. Per desgracia, és quelcom que només es pot gaudir una vegada, perquè quan ho rellegeixes ja saps què passarà.\nOstra amb perla\nEn el número 103 (Octubre 2005) del Qué leer hi ha un article del qual extrec algunes perles:\nL'article es titula El cuadro vacio i està escrit per un tal Miguel Dalmau. Diu:\n“(A Espanya) els lectors de qualité en prou feines arriben als 70.000. La resta és carn de canó: encara que comprin llibres, estan incapacitats per assaborir els plaers literaris.”\n“L’augment de la massa lectora – i en conseqüència del fenomen best-seller- es fruit de l’auge de la classe mitjana, una classe que fa trenta anys pertanyia la món rural o proletari i no llegia.”\n"El llast més gros de la modernització és que tant lectors com escriptors no disposaren en el seu dia de les eines necessàries per enfrontar-se a un text. I, per tant, avui els manquen gust estètic i rigor intel·lectual. Aquest elements rara vegada són innats i només apareixen en un ambient propici on la literatura convisqui amb la música, la pintura o la conversa culta. Mancat d’aquest elements, l’artista cadell ha de fer un sobreesforç per suplir les carències de seu origen.”\n“La majoria d’autors recents no té el criteri artístic necessari.”\n“El mateix val pel públic, que sense aquest criteri no està facultat per distingir el que li agrada del que és bo.”\n“Estic convençut que la pràctica totalitat ignora els noms d’Auden, Brodsky, Akhmàtova, Ahsbery, Zagajewsky, Torga, Sarduy o Mandelxtam.”\n“El vertader art acabarà sent ocult, minoritari, secret.”\nÉs a dir, que els que tenim "carències d’origen", és a dir, som treballadors, hem anat a l'escola pública, i no som de classe alta ni tenim converses cultes (sic) , estem incapacitats per a assaborir un bon llibre! No és millor que llegim El codi da Vinci que que no llegim res? El que m'ha picat l'amor propi són aquest autors que cita. A part d'Auden, dels altres no n'havia sentit parlar mai. Però si lleguir-los em pot ajudar a superar "carències d’origen" creu que ho farè. Pel poc que he investigat, semblen bons, i ja poden ser-ho, després d'aquest excurs! Per mi, haber conegut aquest escriptors és la veritable perla d'aquest text.\nFa uns quants anys vam anar a veure un castell a França. Se'ns va dir que era el castell on un gran escriptor havia escrit la seva obra. El cas és que ara no puc recordar si era on Montaigne va escriure els Assaigs o on Chateaubriand va escriure les seves Memòries. De totes maneres, puig que Chateaubriand és a qui primer llegeixo, sempre que obro les seves Memorias de Ultratumba, el veig a ell escrivint des d'aquell castell.\nQuè puc dir d'aquest llibre? Estic al llibre quart. En espera de llegir a Cervantes, puc dir que és la cosa més ben escrita que he llegit mai (i he llegit bastant) i per postres es tracta d'una traducció. En un dels pròlegs (n'hi ha tres o quatre), algú diu que més que explicar la seva vida, el que Chateaubriand fa és dur un registre de les seves excursions mentals. És una manera de dir-ho molt exacte.\nDe moment, encara no ha passat res. Ha explicat la seva infantesa, ha parlat de la seva família, de les seves germanes, del col·legi, de l'exèrcit... Però tenint en compte que l'home va ser polític en una època en que ser-ho encara valia alguna cosa (amb il·lustres excepcions com ara Fouché), la cosa promet. Va ser testimoni d'excepció d'una època excepcional, però a mi això m'importa poc. La "història" no m'interessa gaire. El que m'importa de debò és la seva mirada sobre tots aquest fets històrics, la manera com ell ho explicarà. La seva visió humana. Això pot ser molt interessant. Estic esperant que entri en el joc social, que tingui una feina, que s'enamori... però mentrestant, quin exquisit aperitiu!\nText sobre Jane Austen\nReprodueixo tot seguit un text escrit arran de Seny i sentiment, de Jane Austen, per una persona pertanyent al grup de yahoo JAcastellano. Es a dir que no és un text meu, però el copio aquí perquè em sembla molt interessant:\n“És interessant com Jane Austen aconsegueix caricaturitzar els personatges destacant aquells trets dels seus caràcters que l’interessen. Sembla difícil que només les Dashwood fossin capaces de percebre la falsedat i ensabonament excessiu de les germanes Steele. Però Jane Austen destaca aquest tret del seu caràcter (diluint aquells que amaguen els seus defectes) de la mateixa manera que destaca la xerramequeria i manca de delicadesa de Sir John i de la senyora Jenning, o la galanteria de Willoughby, o la sequedat de Lady Middleton i la seva obsessió per seus cadells, o l’apassionament incontrolat de la Marianne, o el seny i la capacitat d’encobrir els seus sentiments de l’Elinor.”\nLucy Steel "la dolenta"\nSóc al capítol 22 de Seny i sentiment. Jo crec que la Lucy Steel coneix al seu home i en el fons sap que l'Edward està enamorat de l'Elinor. Sospita que deu haver-se vist confirmada quan l'ha coneguda. Per això s'afanya a dir-li com n'estan, de compromesos, perquè sinó sembla una confidència innecessària. No las té totes amb l'Edward, i per més que la Lucy sigui la "dolenta" de la novel·la (compartint paper amb la Fanny), igual que penso que la revelació és un cop dur per l'Elinor, també penso que és un cop dur per a la Lucy, això que l'home al que està compromesa estigui enamorat d'una altra. Per més inculta i insincera que sigui, i encara que sigui una caçafortunes, ha de ser dur.\nPoder i destí\nAra Fouché s'enfronta directament a Napoleó. És apassionant. Son dos homes borratxos de poder, i el poder, quan es prova una vegada, no es pot deixar. Pel que veig és pitjor que la droga. Això de manar agrada a tothom. Però que arribi a pujar al cap d'aquesta manera, costa de creure. El que també tracta indirectament el tema del poder és Stendhal a La Cartoixa. La seva reflexió és la següent, posada en boca del príncep de Parma i també del compte Mosca: "No tenia més poder que ningú en aquell estat? Doncs no hauria de ser més feliç que ningú?" I es clar, ni el príncep ni el compte són la persona més feliç de l'estat, precisament. Fabrici no té poder, però en canvi és molt més feliç. I això que encara no s'ha enamorat de debò. Es clar que ell és jove. Però no crec que sigui qüestió de joventut, sinó de caràcter. Hi ha gent que està més predisposada que els altres a ser feliç. I la majoria de gent no espera a tenir "el poder" per ser-ho. (Gràcies a Déu). Fouché, m'importa ben poc si era feliç o no. Però el poder es com l'aigua salada, que quanta més en veus més set tens. I això és una mica el que li està passant. I també el que li passa a Napoleó, de qui, indirectament, Zweig ens en fa un bon retrat. Això que la seva dona l’espiés per compte de Fouché m'ha impressionat. I quina família té! O més aviat clan. Sé com acaba Napoleó però no sé com acabarà Fouché. Apostaria que morirà ric. Es una aposta arriscada, perquè el seu destí està molt lligat al de Napoleó, i si aquest no se'n surt... Però jo crec que Fouché caurà dempeus. En fi, ja es veurà…\nPel que fa a Fouché, al començament podia pensar que els fets de Lió van ser una casualitat, fruit de les circumstàncies del moment històric. Ara crec que es va emborratxar de sang, i que va disfrutar guillotinant tanta gent, com més tard s’emborratxarà de poder i manarà sortir a les milícies innecessàriament. No, els fets de Lió no van ser una casualitat.\nContinuant amb Fouché\nContinuo llegint Fouché, el genio tenebroso. És un malparit. Ara ja torna a tenir un cert poder. M'he quedat paradíssima: entre els seus espies, la mateixa Josefina Bonaparte, donant informacions sobre el seu ínclit marit. És que no es pot confiar en ningú!\nPocs llibres hi ha que m'estimi més que aquest. Potser El Guepard i para de comptar. Harold Bloom diu que és un llibre per anar rellegint a mesura que es llegeix, perquè Stendhal reinventa els seus personatges a mesura que escriu. Té raó. No sé qui va dir que Stendhal feia que un lector (o lectora) se sentís orgullós de ser el seu lector. És ben veritat. Es un orgull poder dir que m'agrada Stendhal, i que el rellegeixo. No diré que sigui una lectura fàcil, no ho és; no tots els dies estàs d'humor per enfrontar-t'hi; però l'esforç val la pena.\nAra estic rellegint La cartoixa de Parma. Estic a la part en que Fabrici, després d’haver estudiat a Nàpols, va a Parma amb Gina, i fa sentir al Compte Mosca com el "terzo incomodo". Fabrici no pot estimar Gina, perquè es pensa que no pot estimar, però no la vol perdre... Sap Fabrici que Gina no és la seva tia de debò? Sempre m'ho he preguntat. De totes maneres, per ell seria incest. No pas per Gina, molt més liberal, i que es deleix per provar aquest jovenet tan ben plantat... Jo la comprenc, encara que Fabrici em sembla una mica insípid fins que s'enamora de Clèlia. Enamorat guanya molt. Però no avancem esdeveniments, perquè això encara no ha passat. De moment, sense voler-ho, tia i nebot estan posant gelós al Compte Mosca. (Em cau bé aquest home.) Bé, no explicaré res més. Continuaré llegint, i ja en parlaré un altre dia.\nTal i com em vaig proposar, estic començant a llegir tota l'obra de Paul Auster. El segon llibre que llegeixo, després de El llibre de les il·lusions, és La invenció de la solitud, llibre autobiogràfic en que Auster ens parla del seu pare. Intenta, mitjançant l'acte d'escriure aquest llibre, de relacionar-se amb un pare que ja no hi és i al que no comprenia. L'estimava, però eren dos perfectes estranys l'un per l'altre. Dissecciona la personalitat del seu pare i els fets que van marcar la seva vida, i com vivia. És a dir, es un llibre on no passa gairebé res. Només es l'autor, reflexionant en veu alta. Ho trobo apassionant. A més, es un llibre que Auster escriu davant dels nostres ulls, gairebé el veiem fer-ho. Veiem les dificultats que passa per parlar de segons què. Ens explica la seva vida, però ho fa com podria estar creant la millor ficció. I per això el llibre és interessant. Normalment, els llibres tipus "va passar de debò" solen ser molt fluixos. Aquest porta la factura de la millor literatura. Que passes o no de debò, m'interessa ben poc. Auster està creant un personatge, el personatge del seu pare, i ho fa molt bé.\nCom sempre, tinc entre mans una relectura d'un dels llibres de Jane Austen. El que toca ara és Seny i sentiment (Sense and Sensibility). He de dir que, encara que ja l'he llegit moltes vegades, el continuo trobant apassionant. Sé perfectament què passarà, i en canvi l'emoció de llegir-ho i veure que, efectivament, passa, hi continua sent. I el "bistec" de tot l’assumpte és que la protagonista, l'Elinor, pugui estar amb l'home que estima, l'Edward Ferrars. Quan estan tots dos junts es produeix un relaxament de la tensió narrativa, com sempre passa a les novel·les de Jane Austen quan la parella protagonista parla i està contenta d'estar junta. Crec que Jane Austen es una de les escriptores (o escriptors) que transmet millor la felicitat d'estar amb la persona estimada, i això es una de les coses que més m'agrada de les seves novel·les. No és romanticisme, és una emoció molt més racional. No en va Jane Austen ha estat titllada d'antiromàntica. En les seves novel·les, no exemptes de civilitzada crueltat, els moments en què els protagonistes es troben són realment especials. I què me'n dieu de l'Edward Ferrars? És l'antítesi del que hauria de ser un galant. I en canvi és intel·ligent i té les idees correctes sobre la vida i les coses, i el que es més important, a l'Elinor li agrada. Doncs a mi també m'agrada.\nFa dies que estic llegint aquest llibre de l'Stefan Zweig. Fouché era un personatge que va fer la viu-viu per l'època de la Revolució Francesa. Era un malparit. Però, i això es mèrit de l'escriptor, volem, com a lectors, que se'n surti. Zweig no fa més que dir que la seva dona era "fea", molt "fea". Jo em preguntava, per què ho recalca tant? Posar-se amb els lletjos no es una falta sensibilitat impròpia d'un autor hipersensible com Zweig? Doncs sí, es impropi d'ell. Per què ho fa doncs? Per què Fouché ens arribi al cor! Era un malparit, ja ho he dit, arribista i mesquí (era polític), però recalcant com n'era de "fea" la seva dona, i com se l'estimava, Zweig fa que aquest malparit ens sembli més humà, ens arribi al cor. No sap res ni res aquest escriptor!\nDesprés d'una època convulsa en que totes li ponien i en que va acumular un gran poder, ara estic en l'etapa en que Fouché es dedica a donar menjar a porcs i altres activitats no tant netes. Estic impacient per veure com es refà i torna a aconseguir el poder. Zweig aprofita per escriure un paràgraf sobre les virtuts del fracàs i de les èpoques d’obscuritat i solitud per forjar als grans homes que no us podeu perdre.\nCom podeu entendre, aquest llibres ja fa dies que ha explotat, i la narració de les primeres "gestes" de Fouché ha estat apassionant. Segur que la continuació ho serà igualment. Continuaré llegint!


A només dotze dies perquè comence la setmana fallera a la ciutat de Torrent, hui els fallers i les falleres tenen una gran notícia per a celebrar. Reinaxement, la falla que es va plantar al festival d’Art Burning Man i en què van col·laborar les comissiones torrentines es cremarà a Torrent en la III Setmana Cultural del Nou d’Octubre. Un monument que estarà plantat al peu de la Torre, emblema històric del municipi, i que serà el punt central d’esta setmana que reunirà actes culturals, socials i històrics i que involucrarà els col·lectius associatius del municipi.\nUna aposta en el calendari cultural que farà que el món faller siga el protagonista d’esta celebració en honor a Jaume I, on huit falles de Torrent commemoraran el seu 50 aniversari. Un acte molt rellevant que quasi coincidirà amb el compliment d’un any des que les falles han sigut nomenades Patrimoni Immaterial de la Humanitat per la UNESCO.\nEste matí s’ha inaugurat el monument al claustre del Museu del Carmen de València, en un acte on ha estat present el regidor de l’àrea de Festes, Alfred Costa, juntament amb el director general del Consorci de Museus de la Comunitat Valenciana, Javier Pérez Pont, i els dos artistes torrentins Miguel Arraiz i David Moreno, i amb la presència de representants de la Falla Cronista Vicent Beguer i Esteve, que ha participat activament en el projecte al igual que la resta de comissions locals i mon associatiu de la ciutat. Una obra que podrà visitar-se fins al pròxim 23 de març. Les falleres majors de Torrent, Carmen Sirvent i Paula Giménez, acompanyades per les seus corts d’honor, visitaran Renaixement en la visita tradicional que faran també a les Corts Valencianes.\nAlfred Costa ha destacat que “les casualitats no existeixen, i amb esta acció es tanca el cicle natural d’una obra que tornarà a la ciutat després d’haver recorregut milers de quilòmetres arreu de tot el món, i que es posarà en peu posant de manifest la connexió entre tradició i avantguarda, pròpies d’una ciutat com la nostra, Torrent, la imatge de la qual serà projectada a tots els nivells gràcies a este esdeveniment”.\nReinaxement s’il·luminarà el pròxim 16 de març a les 20.00 hores, i tots aquells que la visiten podran gaudir de fotografies i d’un vídeo documental amb el procés de creació, el viatge i l’aventura que van viure al desert de Nevada.\nQuè és Renaixement?\nRenaixement és el nom del projecte faller que es va plantar al mes de setembre al festival d’art Burning Man al desert de Nevada, als EUA. Una iniciativa dels artistes David Moreno i Miguel Arraiz que volien que les Falles foren conegudes arreu del món. El projecte va ser fruit de la col·laboració de les falles de Torrent, encarregades del muntatge de la base, del gremi d’artesans i d’artistes fallers i d’una estructura fallera que mostra la part artesanal combinada amb un missatge d’evolució ideat pels qui s’han convertit en ambaixadors de les falles a Amèrica.\nLes comissions falleres de Torrent i les diferents associacions del municipi col·laboraren en la creació de la base d’este projecte, mitjançant el muntatge del mosaic de Nolla. El mosaic és la base de la estructura fallera ideada per Miguel i David i creada amb l’ajuda de diferents artistes. L’estructura fallera, tota recoberta amb pa d’or, mostra la part més artesanal del projecte, que transmet un missatge d’evolució ideat pels ambaixadors de les Falles en este festival. El monument està il·luminat amb un espectacle de llums creat per Ledvisuals.\nLes falles de Torrent omplin amb 34 funcions de teatre gratuït i en valencià l’agenda cultural d’octubre i novembre\nEn pocs dies comença el major cicle de teatre de la capital de l’Horta Sud: un total de 34 funcions de teatre infantil i adult en valencià ocuparan la cartellera cultural de Torrent durant els mesos d’octubre i novembre, amb…\nEtiquetas: falles torrent+