A propòsit del Full Verd: de setembre 2016\n—Què diries si les tempestes i els matins i les aurores i els estels i la terra i els relleus i les argiles i els replecs i els vestits i la llum i les constel·lacions i les fonts i els mars amb tota la seva ordenació fossin teus?\n—Què vols que digui? No res. Sóc massa poc. Callo.\nEstimar-se més no tenir por\nHi ha acusadors especialitzats. Es tracta d’un tipus d’acusador dedicat especificament a acusar no ja a nosaltres sinó als nostres germans. Si l’acusació contra nosaltres era dolorosa aquesta ho és més. Per què? Entre d'altres raons perquè és tot el dia i tota la nit que se'ls passen acusant i, el que és més greu, ho fan davant Déu. Aparenten parlar amb autoritat i això espanta. Si no en coneixeu cap us heu d’imaginar algú a una plaça d’un poble vestit impecablement que amb veu forta diu les acusacions i també us heu d’imaginar els nens que ho senten amagats sota els llençols tot esperant amb pànic que es digui el seu nom perquè, efectivament, aquesta mena d’acusadors mai acusa cara a cara. Com és que passa això? Hi ha manera d’expulsar la gent d’aquesta mena? Són a les portes del país dels morts, són els porters que les guarden. Algú té poder per vence’ls? Hi ha algú que, per damunt de la seva vida, s’estimi més no tenir por de la mort?\nVaig sentir al cel una veu que cridava amb tota la força: «Ara és l'hora de la victòria del nostre Déu, l'hora del seu poder i del seu regne, i el seu Messies ja governa, perquè l'acusador dels nostres germans, que els acusava nit i dia davant el nostre Déu, ha estat expulsat. Ells l'han vençut per la sang de l'Anyell i pel testimoniatge del seu martiri, ja que no van estimar tant la vida que els fes por la mort. Alegreu-vos-en, cel i tots els qui hi habiteu». Ap 12\nEl abandono es una pobreza espantosa\nEl abandono es una pobreza espantosa és el títol d'un relat del llibre En el cor del món de la recentment canonitzada Santa Teresa de Calcuta. En el cor del món. Pensaments, històries i oracions. Trad. Neus Canyelles. José J. de Olañeta, editor. Palma de Mallorca, 1999. 107 págs. Pvp: 5€\nUn día visité una casa donde nuestras hermanas acogían a los ancianos. Era una de las casas más bellas de Inglaterra. Estaba llena de objetos preciosos, pero no había ni una sonrisa en las caras de aquella gente. Todos los ancianos tenían la mirada clavada en la puerta.\n—¿Qué les pasa?, pregunté a la hermana encargada. ¿Por qué no sonríen?\nEstoy acostumbrada a ver sonreír a la gente. Creo que las sonrisas generan sonrisas, igual que el amor genera amor.\n—Cada día pasa lo mismo, me contestó la hermana. Siempre esperan que alguien venga a visitarlos. Y no dejan de mirar la puerta, día tras día. Y no viene nadie.\nEl abandono es una pobreza espantosa. Hay gente pobre por todas partes, pero la mayor desgracia es que nadie te quiera. Los pobres que buscamos pueden vivir cerca o lejos de nosotros. Pueden tener hambre de pan o hambre de amistad. Pueden necesitar ropa, o necesitar la sensación de riqueza que para ellos supone el amor de Dios. Pueden necesitar la protección de una casa hecha de ladrillos y cemento o la protección de un lugar en nuestros corazones.\nAquesta lectura es llegeix per segona vegada en les nostres trobades. He volgut portar-la a la memòria per als qui ja l’han sentida, i per fer-la conèixer als vinguts deprés de novembre de 2014. Els motius son:\nEl reconeixement recent per part de l’Església de la santedat de la Mare Teresa a qui veig com a model del voluntariat i a qui considero la nostra patrona.\nPer tractar aquest relat de la pobresa que ens proposem remediar des del nostre voluntariat, que no és la pobresa de bens materials, sino la pobresa de sentir-se no estimat; i que Madre Teresa califica com una pobresa espantosa.\nEl tercer motiu és per desitjar-vos un nou curs ben disposats a sadollar aquesta fam d’amistat i de protecció, no d’una casa però si d’un lloc en els nostres cors. I si pot ser també —per què no?— ajudar-los a sentir la riquesa de l’amor de Déu.\nQue Santa Teresa de Calcuta ens ajudi\nDéu em té\nA la fi Job es posà a parlar i digué: «Quan em trobi una mica millor vull escriure un tractat per explicar la presència de Déu sempre i a tot arreu. Demostraré com, de tant que ens estima, ens té acorralats per totes bandes i no ens deixa ni un instant. Serà una mica llarg, és clar. Començaré amb un viatge als orígens, a abans del naixement. No m’estalviaré cap pas. Descriuré els llocs del dolor i de la desesperació extrems. Escorcollaré tots els camins, fins i tot els camins d’enlloc. Ho faré de manera tan exhaustiva que no quedarà cap lloc buit, cap distància, cap superfície, cap clariana, forat, interstici, zona, àrea o àmbit per explicar i ho podré fer amb molt de detall perquè abans hauré escodrinyat a fons tots aquests llocs i sabré de què estic parlant quan parlo de l’amor que Déu em té.\nA la fi Job es posà a parlar i digué: «Déu ens té acorralats per totes bandes» Jb 3\nEl nom de la vida\nUn dia l'assemblea dels àngels s'havia reunit al voltant del Senyor. Hi havia entre ells també Satanàs, el qui té l'ofici d'acusar que digué al Senyor:«Gràcies a la vostra benedicció, Job té èxit en tot el que emprèn»\nAcusar és un ofici i per això fa pensar en els practicants que s’hi guanyen la vida. N'hi ha de molt bons. El lema del seu col·legi professional és: La Culpa Sempre És De l'Altre. En efecte, després d’anys d’estudis aprenen a canalitzar l’atenció d’allò que faci el cas —per exemple Job— cap a alguna causa —per exemple que gaudeixi de la benedicció de Déu—. A tot gran home li és destinat un gran acusador —per exemple: ¿Tu ets el Messies?— i com que tots tenim dins nostre el gran home que també som, disposem d'un acusador o d'un inquisidor proporcional a la seva grandesa. D'aquest tipus d'acusador els qui s'hi dediquen en diuen «autoacusador». Hi ha acusacions d'aquestes que són terribles i desmesurades que de tan insuportables de vegades arriben a emmalaltir. Acusar ve de causa però no hi ha «causa» de res ni en res si no és la causa de totes les causes i com que a aquesta ningú no hi té accés solem quedar-nos a mig camí encausant coses menors i així l'acusació de l'acusant ens distreu fins al punt que posem més atenció en ell que en la causa que ell mateix assenyala amb el punter o l'espasa. Només d'aquesta manera Satanàs queda satisfet perquè davant una cosa tan monstruosa com la que acaba de dir tothom desvia l'atenció per mirar-lo a ell però aquesta actitud seva tan intimidadora tan sols és una fotografia que ell mateix es fa. I és que la causa de les causes —la causa de la vida— ningú no ens la pot prendre. Per això Job diu: «Sigui beneït el nom de la vida»\nDe les entranyes de la mare vaig sortit nu i nu me'n tornaré. El Senyor m'ho havia donat, i ell m'ho ha tornat a prendre. Sigui beneït el nom del Senyor Jb 1\nHome de Déu, busca de practicar sempre la justícia, la pietat, la fe, l'amor, la paciència, la mansuetud. Lluita en el noble combat de la fe i guanya't la vida eterna. És per a obtenir-la que vas ser cridat i la vas confessar noblement en presència de molts testimonis i davant Déu, font de tota vida, i davant Jesucrist que sota Ponç Pilat donà testimoni amb la seva noble confessió. Home de Déu, et recomano que guardis irreprensible i sense falta el manament rebut 1Tm 6\n1) «La justícia, la pietat, la fe, l'amor, la paciència, la mansuetud». Busca de practicar-ho li diu Pau a Timoteu però li ho diu com qui diu que és evident que ja ho fa. Li diu perquè recordi d’adonar-se de l’evidència que, fent això que ja fa, és la manera com es fa camí. Així ens trobem que una justícia primera obre la porta d'un univers on en primer lloc hi trobem la pietat. Cal deixar que la pietat s’esbravi. Això és bo. És terapèutic. La pietat és un fet «natural» de la naturalesa humana. La pietat «circula» com ho fa la sang o l’electricitat en els nostres circuïts neuronals. Que no circuli, que es coarti la pietat en nom del progrés o de qualsevol altra cosa és insà. Si la pietat no circula no tindrem accés ni a la fe ni a l’amor ni a la paciència ni a la mansuetud: no sabríem de què van aquestes paraules. Seria terrible.\n2) «Guanya't la vida». La vida cal guanyar-la. Això vol dir que la vida no és que simplement sigui aquí i jo dins d'ella visquent-ne de renda sinó que és segon a segon que la guanyo... o no. No guanyar-la és un deixar de fer nefast perquè la vida i tot s’aturaria fins que aparegués la pregunta de si era això el que veritablement volies. I encara no hem parlat de la «vida eterna».\n3) «És per a obtenir-la que vas ser cridat». L’explicació és simple —obtenir allò guanyat— però més que això és que és explicació: «Tens raó. Ara ja no està tot tan embrollat com abans que era una selva en la qual cada dia començava una odisea». Ara ja saps —o saps una miqueta—. Saps l’explicació que tots aquells neguits i angúnies foren per obtenir una cosa que no sabies quina era i que ara ja saps —o saps una miqueta— al mateix temps que també saps que tu ni feies ni fas res: hi eres —hi ets— cridat. Una veu, a fora, invisible i inaudible et crida i tu respons: Ah, ja sé!\n4) «Vas confessar noblement en presència de molts testimonis». Noblement aquí és sinònim de no haver fet massa escarafalls: quan va ser el moment oportú entre la gent que aquell dia era allà com seguint o deixant-se portar de la manera més natural per un riu que és un fil de plata anomenat vida.\n5) «Davant de Déu i de Jesús que donà testimoni amb la seva noble confessió». Jesús va ser el primer entre tots nosaltres. Va ser un capità d’equip fenomenal perquè sempre tenia paraules de coratge per a tothom ja que en tota ocasió sabia la veritat perquè l'era i perquè ens l’encomanava. Per això ens agradava tant de jugar al seu equip. Nosaltres, però, mai haguéssim tingut la gosadia de dir davant Pilat el seu tu ho has dit perquè era com dir el secret de tots els secrets que tots els homes porten en el més amagat del seu cor. Ell ho va dir en veu alta i a plena llum.\n6) «Et recomano que guardis irreprensible i sense falta el manament rebut». Et recomano o també t’exhorto o et recordo que sempre ho tinguis present com ja ho tens present, com sempre ho has tingut present però que ara pots comprovar de quina manera per a tu ha esdevingut inoblidable.\nQuantes coses, oi?\nQuan la vida em cridà a judici vaig poder veure-la de prop. La vida era un fil de plata però també era un gresol d’or i era una gerra a la font però també era la corriola del pou. Llavors, quan m’hi anava acostant, quan arribaven aquells anys que no donen gust de viure, pensava què passaria o què em diria la vida en el judici abans que no s'apagués del tot el sol, abans que no vingués la gran nuvolada. Malgrat això jo seguia acostant-m'hi cada vegada més perquè una promesa feia llum als meus passos. Coh 12\nNo sé com ens ho faríem\nEls qui treballen, quin profit treuen del seu esforç? He vist les ocupacions que Déu ha donat als homes: totes les ha fetes apropiades al seu temps, però també ha cobert amb un vel l'enteniment de l'home, perquè no comprengui des del començament fins a la fi tota l'obra que Déu fa.\nCom que Déu ens cobreix l’enteniment no podem saber el perquè de les ocupacions que ell mateix ens dóna. Podria no haver-nos-les donat de la mateixa manera que podria no haver-nos cobert l’enteniment però el cert és que les ocupacions són aquí i són un tipus d’ocupacions que reconeixem com a apropiades a la nostra manera de ser que és canviant d’acord amb els temps. Aquestes ocupacions les considerem familiars perquè diem que no són ni impròpies ni inoportunes ni discordants ni intempestives ni desavinents ni inadequades ni improcedents a nosaltres.\nPer desenvolupar aquest argument partim de la base, però, de l’existència de Déu. El nostre argument comença en Déu, un Déu que és actiu i donant. Si prescindíssim d’ell no hi hauria ni relat ni donació. Ens trobaríem simplement amb coses a les mans sense cap objectiu i, tot i que probablement les faríem igualment, no sabríem què fer-ne com si fossin paraules o lletres escampades de qualsevol manera en un full.\nAixí doncs, ens trobem en primer lloc que el qui ha escrit el text que encapçala aquesta pàgina ha dit «Déu» i també «Déu dóna».\nEl món ja no prescindir que aquest algú ho hagi dit. El món pot posar en dubte la validesa d’aquestes paraules dient que aquest algú o algú altre podria haver dit una altra cosa com tantes se’n diuen, però tenim el petit problema que ara entra en escena un oïdor: algú que escolta, que es fixa en aquestes possibilitats i que es decanta per una d’elles després d'haver-se entretingut a considerar-les per la reflexió. Com que això que estem parlant és una cosa de dos i com que l’«altre que no sóc jo» m’he atrevit a definir-lo de «gran donador» —donador de totes les coses, inclòs jo— també li atribueixo el do de la revelació que les coses siguin així. Aquesta revelació —la possibilitat que això sigui parlable i explicable— és una gran donació que també ens fa Déu i per la qual mai podrem estar prou agraïts com també és una gran revelació que això no sigui comprès segons que diu la frase: «perquè no comprengui des del començament fins a la fi tota l'obra que Déu fa»\nNo sé com ens ho faríem sense Déu\nCada cosa té el seu temps, i tot el que desitgem sota el cel també té el seu moment. Hi ha un temps de néixer i un temps de morir, un temps de plantar i un temps d'arrencar, un temps de matar i un temps de curar, un temps de destruir i un temps de construir, un temps de plorar i un temps de riure, un temps de doldre's, i un temps de ballar, un temps de tirar pedres i un temps d'arreplegar-ne, un temps d'abraçar i un temps d'estar-se'n, un temps de reclamar i un temps de deixar perdre, un temps de guardar i un temps de llençar, un temps d'esquinçar i un temps de cosir, un temps de callar i un temps de parlar, un temps d'estimar i un temps d'avorrir, un temps de guerra i un temps de pau. Ecle 3\nLa vida li digué: «Vine amb mi» i ell s'aixecà\nLa vida li digué: «Tu segueix-me» i ell la seguí\nDiuen que els gats es fan seu —«marquen»— el territori on viuen. Aquest espai marcat és el seu món. Diuen que el gats quan són prop de la mort busquen un lloc on fer-ho. Aquest lloc diuen que sol ser més enllà d'aquest seu terreny conegut.\nQui està acostumat a conviure-hi també diu que això és un signe de consideració envers les persones que n’han tingut cura per no fer-los patir: fugen, desapareixen, s’escapen i no se’n sap mai més res.\nAquests últims dies solen passar-los deambulant per un mateix circuit que ronda la casa i s’aturen de tant en tant posant el cap contra les parets com si les vulguessin travessar per veure si a aquest més enllà s’hi va per allà. Arriben a fer-ne una presència d’aquest lloc que nosaltres anomenem «el» més enllà.\nHi ha més coses a explicar però són massa subtils, silenciones i amagades. Coses espirituals, inaudibles però que parlen amb una exactitud que de matinada fa posar els cabells de punta.\nSeuen al teu costat quietíssims i de vegades, quan encara els queda esma per mirar-te, ho fan com qui sap, com dient: «Efectivament, és així. Aquí on som no hi ha engany. Ho sé jo i ho saps tu. Ho sabem perfectament». La seva mirada sap. Això es percep però no se’n pot dir res perquè tan sols Déu en té coneixement\n—Avi ¿també vindrà la vida demà?\n—Tu dona-li confiança i veuràs\n(Som de les paraules que ens diem)\nDe vegades he pensat que un «cos de llum» és possible o potser fins i tot inevitable en tota persona com si fos rar que no es manifestés als nostres ulls a plena llum i pel carrer. Quan ho penso, però, sempre acabo deixant el pensament pendent al calaix amb la sensació que no tinc prou elements per compondre’l del tot.\nUn cos de llum, un equivalent al nostre cos però lluminós, resplendent, radiant, net i molt blanc. De vegades me'n venien indicis per una mirada fugissera d’ulls espurnejants però en el fons aquest cos de llum no es movia de la foscor on l’havia pensat. Que rar que, de natural, no sigui mai visible, que rar que no me n’hagi trobat mai cap al metro amb tants de cossos com s’hi donen, que rar si l’evidència que existeix és tan forta.\nSant Pau diu que aquest cos, efectivament, existeix però que no «és» sinó que es fabrica, que es fa, que «hi ha cossos que reben la vida de l'Esperit». El cos espiritual, diu, ve «després». Ve després del cos «animal-animat». Ve després d’anys de treball, després de molta foscor, després de molta por. Ve amb el segon home que ve després del primer. Però molt probablement només vingui quan veu un motiu per venir. Sant Pau ens diu que aquest motiu perquè el cos de llum es manifesti no és altre que el de «donar vida». Ve el cos de llum, vé. Vine. Amén\nHa estat sembrat un cos que es consumia, però ressuscitarà un cos que mai no es consumirà; era feble i miserable, i ressuscitarà fort i gloriós; era un cos del regne animal, i ressuscitarà un cos espiritual. Perquè hi ha cossos d'éssers animats, però també hi ha cossos que reben la vida de l'Esperit. Efectivament, l'Escriptura diu que quan Déu modelà Adam, el primer home, es convertí en un ésser animat, però el darrer Adam es convertí en Esperit que dóna vida. No va ser primer el cos espiritual, sinó el cos animat. El cos espiritual vingué després. Abans érem semblants a l'home fet de pols; després serem semblants a l'home que és del cel. 1C 15\nSi l'esperança que tenim posada en Crist no va més enllà d'aquesta vida, som els qui fem més llàstima de tots els homes 1C15\nSom els qui fem més llàstima de tots els homes. Això és valent. Cal deixar entrar en nosaltres totes les possibilitats, fins i tot les més negatives per esgarrifoses que siguin. Cal arribar sempre al límit, al més amagat dels nostres pensaments i ho hem de fer sense por, confiats i contents perquè només així podrem rebre la unció de la veritat. També aquí som parlats pel Senyor perquè si bé és veritat que segons el món de fet ja som els qui fem més llàstima de tots els homes —«fins ara hem estat com les escombraries del món», diu sant Pau en un altre lloc— també és veritat que som els més feliços segons Déu però no ho som en absolut per no tenir la nostra esperança posada on la tenim. Cal no tenir por dels pensaments pitjors com per exemple que la nostra predicació no tingui cap fonament i la vostra fe tampoc, que fóssim testimonis mentiders de Déu, que la nostra fe no tingui objecte o que els qui han mort creient, estiguin perduts, etc. Us imagineu?\nHem d'obrir de bat a bat les finestres de casa nostra i deixar que entrin tots els vents en les respiracions del nostre cor perquè... qui ens separarà de l'amor de Crist? La tribulació, l'angoixa, la persecució, la fam, la nuesa, el perill, la mort violenta, etc? Ni la mort ni la vida, ni els àngels ni les potències, ni el present ni el futur, ni els poders, ni el món de dalt ni el de sota, ni res de l'univers creat no ens podrà separar de l'amor de Déu.\nCom un que neix fora de temps\nQuè vol dir néixer fora de temps?\nVol dir haver-ho fet abans o després o mai del temps?\nEls que porten rellotge al canell, per exemple, estan fortament arrelats al temps. Solen ser arrels pregones i sòlidament entrellaçades. Jo no en porto i em costa molt de parlar-hi perquè sóc fora del seu temps. Sense anar més lluny, ara fa un quart d’hora era en ple any 30. Vivia allà i vivia d’allò. Sempre he de fer un gran esforç per entendre les paraules que diuen tan a temps els que duen rellotge. O els seus planys que sempre són tan abans o tan després dels meus planys. O els seus plors. Els plors de la gent amb rellotge al canell són molt desconsolats\nJo no havia nascut a temps i el temps se m'escapava i no tenia mai temps i, segons els que sí que en tenien, segons tots aquells que venien del gran plany que és el tenir temps, segons ells no haver nascut a temps era sinònim de no ser res o de no ser ningú com si ells fossin alguna cosa, com si ho fossin els seus planys\nAquest temps meu, doncs, serà un temps perdut? Serà un no-temps? Perquè he de sentir tant fort en el meu cor els planys de tota la gent que amb tanta satisfacció diu que té tot el temps del món?\nArribà un dia, però, que finalment Jesús s'apiadà de mi i se m’aparegué\nEren les sis tocades\nEl vaig reconèixer quan em digué: «Jo sóc el temps»\nFinalment, com un que neix fora de temps, se m'aparegué fins i tot a mi 1C 15\nQuan anava a treballar, abans d'entrar em prenia un cafè pensant que hi havia d'haver una altra manera de treballar. Sant Pau ens l'explica:\nNo sabeu que els qui treballen servint l'altar reben una part de les ofrenes? Jo no he fet mai ús d'aquest dret i no escric aquestes ratlles amb la intenció de reclamar-lo. Ningú, però, no em privarà de tenir aquest motiu de gloriar-me tot i que jo no podria gloriar-me mai d'anunciar l'evangeli perquè és un encàrrec que he rebut directament de Déu: ai de mi si no ho fes! Si jo m'ho hagués triat, tindria dret a un salari, però no ho he triat. Quin és, doncs, el salari del meu treball? Oferir de franc l'evangeli que anuncio no convertint-lo en una cosa costosa i renunciant al dret que em dóna el meu servei 1C 9\nOferir de franc, no convertir en costós —«costós d'entendre» tampoc— i renunciar són les paraules clau del mètode que va fer feliç el sant.\nPer què sempre m'ha d'impactar tant? Una fulla em cau al damunt i penso que aquest fet s'hauria de considerar com un gran esdeveniment en els annals de la vida d'una persona. Un fet tan insignificant com que alguna cosa que ve de dalt davalli fins a mi amb tanta punteria que em toqui. No, després no sóc el mateix. El fil dels pensaments es trenca i tan sols queda la sorpresa, la sensació, el so del frec, l'aturada de tot, l'èxtasi, la meravella, la fascinació, l'enlluernament, l'estranyesa, l'embadaliment, la contemplació, el gran silenci i l'estupor.\nSant Antoni Maria Claret va començar una missió el dos d'abril i s'hi va estar dotze dies. Va fer divuit sermons al poble, nou a clergues, tres a monges i un als presos.\nL’avi Josep ens explicava del seu pare —el nostre besavi Geroni— que un dia es va creuar amb el pare Claret al Pont Vell, al Raval de Santa Anna. Venia de fer un sermó i anava amb la sotana estripada i bruta de pols no precisament d’haver simplement caigut sinó com si en una brega, entre forcejaments i estrebades hagués anat a parar a terra. Portava el coll fora de lloc, anava despentinat amb la birreta xafada a una mà i a l’altra la borla que li havia caigut. Quan el nostre besavi el veié va córrer per ajudar-lo i li va preguntar: «Qué us ha passat?» Espolsant-se una mica la roba, sant Antoni li respongué: «Vinc de barallar-me amb el dimoni».\nAquesta anècdota fou poc o molt possible pel que fa als personatges, al temps i al lloc on va passar. Ens l'explicaven de petits quan la pregunta era si el dimoni existia o no «de veritat».\nDiem: Prendre les ales de l'aurora o Avançar sobre les ales dels vents o Trobar refugi o ser feliç sota les ales d’algú. També diem Les paraules tenen ales: Éπεα πτερόεντα (paraules alades), Verba volent (les paraules volen).\nQuan diem això estaríem tractant la paraula d’«ésser amb entitat pròpia». En dir-ho no faríem cap metàfora. És, seria així. No hi hauria cap «pas» de la metàfora fins a l’ésser de la paraula. «La paraula seria viva i actuaria»... realment!\nQuè vol dir «realment»? Això no ho entendrem si no és amb els ulls de nen que encara conservem de quan érem petits. Un nen encara ho sap tot, un nen encara és molt aprop del paradís d'on ve. Sense pensar ni en si sant Antoni va caure o si es va barallar amb algú que el robava o si els responsables van ser alguns que se'n volien mofar, un nen pren al peu de la lletra el «vinc de barallar-me amb el dimoni». El nen té accés a «la» informació saltant àgilment per l’espessa selva de les informacions. «La paraula s’encarna»: si és realment així la paraula pot perfectament portar ales o tenir peus i mans: com l’aurora.\nLa lectura de la Bíblia s’hauria de fer amb aquests criteris: literalment del tot. Més que els tresors de bellesa que hi descobriríem entendríem l’abast d'allò que diem quan diem «La paraula s’ha encarnat» que és el mateix que dir «Jesús».\nCom qui fuig\nEl so d'aquella fulla que el vent s'enduia, el seu ròssec en aquella avinguda deserta, em va fer córrer com qui fuig del dimoni i vaig caure encara que ningú no m'empaitava


Salou es prepara per acollir la 49a edició del Rally-RACC Catalunya Costa Daurada\nSalou es manté com a epicentre del motor amb motiu de la 49a edició del RallyRACC Catalunya Costa Daurada, que se celebra del 24 al 27 d’octubre. La ciutat acollirà, per quarta vegada, la prova inicial de qualificació (Qualifying Stage) i el podi d’entrega del trofeu. També serà, per segon any consecutiu, circuit urbà amb una prova especial al passeig de Jaume I, que es convertirà en un punt d’atenció important per als aficionats.\nEl 49 Ral•li Catalunya-Costa Daurada té un total de 64 cotxes inscrits\nEl 49 RallyRACC Catalunya-COSTA DAURADA, Rally de España 2013, es consolida plenament en el concert mundialista un cop s’ha confirmat que hi participaran 64 cotxes, una xifra per sobre la mitjana del WRC 2013. Destaquen els 13 vehicles de la màxima categoria, WRC, amb tots els constructors inscrits en el mundial encapçalats pel líder de 2013, el francès Sébastien Ogier. Cal destacar que els 128 pilots i copilots oficialment inscrits representen un total de 35 països, fet que reforça la internacionalitat de la prova.


Reserva natural del club de llibres del mes: Lodi li dóna | CAT.inspinre.com\nCom es cita des d'hora en la novel·la, el personatge protagonista Starr Carter li diu al lector sobre una xerrada que va tenir amb els seus pares abans de la tragèdia de la història es desenvolupa,\n"La mare es preocupava i li va dir al pare que era massa jove per això. Va argumentar que no era massa jove per ser arrestat o disparat. Starr-Starr, que faci el que li diuen que fer, va dir. Mantingui les seves mans visibles. No faci cap moviment brusc. Només parlar quan et parlen ".\nSi vostè és Negre als Estats Units es coneix bé aquesta xerrada. Més probable és que hagi estat a l'extrem receptor de la mateixa, i és possible que hagi hagut de donar-li al seu fill o filla abans que poguessin comprendre plenament les implicacions de tenir la pell Negre als Estats Units.\nEl NaturallyCurly Club del llibre llegit del mes és l'odi T Dale, per Angie Thomas.\nAquesta novel·la es produeix en un moment extremadament divisiva en la història nord-americana, on les notícies de la brutalitat policial és implacable, la cobertura mediàtica produeix narratives aplanades o negatives de les víctimes, i l'estat segueix fallant en la celebració de la policia responsables de les seves accions. Explorar qüestions de raça, privilegis dels blancs, el canvi de codi, i la mort de les persones marginades per la policia és un tema polèmic a Estats Units avui. No obstant això, Thomas assenyala que va començar a escriure la novel·la com una història curta després dels trets d'Oscar Grant el 2009, i després va recollir el projecte després de les morts contínues de la gent Negre a mans de la policia, amb l'esperança de donar veu a grups marginats que massa sovint són silenciats.\n"L'odi T Dóna-li" és una novel·la per a adults joves d'Angie Thomas, que segueix al personatge protagonista Starr Carter després de presenciar una sessió de policia blanc i matar el seu millor amic Khalil. Starr Carter és un estudiant d'escola secundària de 16 anys d'edat, qui té la tasca de navegar dos mons molt diferents: ser una noia Negre de la campana i assistir a una escola privada predominantment ric i blanc. El viatge de Starr el porta en un camí cap a l'activisme, en paral·lel amb el moviment Negre Vides La matèria, en la seva recerca per trobar la justícia per la mort de Khalil.\nMentre que aquesta novel·la està destinat a augmentar arguments forts i convincents que contraresten els comptes d'una sola dimensió de brutalitat policial sovint representat en els mitjans de comunicació i per les autoritats, la narració en primera persona també nosaltres, (el lector) obliga a explorar la naturalesa endèmica del racisme en la nostra societat en general, i el que cada un de nosaltres són potencialment o inadvertidament fent que permet que aquests sistemes funcionin.\nA mesura que continuem la lluita contra les injustícies de la brutalitat policial en un moment en què la societat en general es nega a reconèixer la persistència del racisme institucionalitzat, Thomas 'novel·la serveix com a recurs literari molt necessari per al canvi.\nConèixer el seu còpia\nOrdenar l'odi T Dóna-li a Amazon o en les llibreries locals. També pot registrar-se per obtenir audible i obtenir 2 audiollibres gratuïts.\nInscriure en el butlletí NaturallyCurly\nSubscriure al nostre butlletí de notícies NaturallyCurly Book Club aquí per estar en el bucle en el llibre del mes, i recordar-li quan la nostra reunió de club de lectura virtual serà.\nLa nostra reunió del club del llibre virtual es durà a terme en viu al Facebook, de manera que tothom pot participar, no importa on vostè viu! Sintonitzar la pàgina de Facebook NaturallyCurly el 17 d'agost a les 14:00 CST per discutir el llibre amb nosaltres i altres membres del club de lectura! També pot seguir-#NaturallyCurlyBookClub a Instagram i Twitter per xerrar amb nosaltres a través del mes a mesura que llegeix.\nNota de l'editor: El Facrebook Live ha estat reprogramat per al 18 d'agost a les 14:00 CST.\nPot ser natural i usar una cara completa de maquillatge?\nEl meu cabell nocturn actualitzat i la rutina de cura de la pell\nLa conversa de converses de fundadors de Curls\nAlgú ja fa casa?\nLes 3 t de condicionament profund\nFill de productes per a cabells arrissats: vestits amb textura\nOn es poden comprar productes de cabell natural a Europa?\n7 secrets de dones amb cabells preciosos\nCrida naturalment celebra dues dècades de canviar el món per als curli, les bobines i les ones\nAixò afegirà un lliscament al dispositiu dinici de sessió a casa\nGirs voltes per a lestiu\nCozys Corner tractant el cuir cabellut sec


La badia de Benidorm viu la III Regata de la Lliga Suma de Llaüt, Autonòmic de Fons per a Juvenils i Veterans\nLes Veteranes de Rem del CN Benidorm aconseguixen la tercera plaça després de completar els quasi 9 quilòmetres de la prova en un temps de 44:10:33\nLa Badia de Benidorm ha viscut hui la III Regata de Rem de la Lliga Suma de Llaüt, que es correspon amb el Campionat Autonòmic de Fons per a Juvenils i Veterans, i en la qual han participat 35 equips i més de 300 esportistes. Passades les 09.30 hores s'ha iniciat la competició amb la prova en categoria Veterà Femení, on les integrants de l'equip del Club Nàutic de Benidorm han aconseguit la tercera plaça en cobrir els quasi 9 quilòmetres en un temps de 44:10:33. El RCN Torrevella ha obtingut la primera posició, i el conjunt del CN Altea la segona.\nEn categoria Veterà masculí, el CN Benidorm ha sigut sisé, en una prova que ha dominat el CR Dénia, seguit del RCN de Torrevella i del CN Altea. En Juvenil femení, s'ha imposat el RCN Calp; mentre que en masculí el triomf ha sigut per al RCR Alacant.\nLa regidora d'Esports, Mariló Cebreros; l'edil d'Urbanisme, Lourdes Caselles; el president de la Federació Valenciana de Rem, Alejandro Ruiz; el president del CN Benidorm, Jaime Samper; i el secretari de l'entitat, José Ángel Vicente; han sigut els encarregats d'entregar els trofeus i medalles d'esta regata.\nL'eixida de la prova ha sigut en flota, i els esportistes han recorregut la platja de Llevant per des del Racó de l'Oix dirigir-se a l'illa per a finalitzar en els voltants del port.\nDimarts 25 de agost de 2020, 11:42\nArticle Badia Benidorm Viu Iii Regata Lliga Suma Llaut Autonomic Fons Juvenils I Veterans


Informació – Morocco Culture\nL’allotjament de cada projecte varia segons on estigui situat el lloc de treball per tenir més facilitats per a l’anada i tornada del lloc on ens allotgem.\nL’allotjament estarà equipat com una vivenda bàsica amb cuina, banys i habitacions, es comparteix l’espai amb coordinadors i voluntaris, sense l’oportunitat de tenir habitacions privades.\nHi ha una cuiner/a que realitzarà els menjars diaris com l’esmorzar, el dinar i el sopar.\nL’idioma principal és la Darija Marroquina i el Tamazight (bereberer). La segona llengua oficial al Marroc és el Francès.\nEls coordinadors parlen francès, anglès, espanyol i català.\nÉs important i aconsellable tenir una assegurança de viatge i una assegurança metge en cas d’accident i/o malaltia.\nEl cost de participació és de 210 € inclou allotjament, menjar, transport (segons ubicació de l’allotjament fins al lloc del treball), material per a les activitats, samarreta per al camp de treball i aigua mineral.\nNO INCLOU: Transport, assegurança mèdica i de viatge, les activitats extres del programa: excursions i compres personals.\nEs realitzarà la recollida a l’aeroport de Fes el mateix dia de l’inici del campament, també hi ha l’opció d’arribar un dia abans segons la combinació de vols.\nSi es desitja arribar des d’un altre aeroport el voluntari hauria d’arribar pel seu propi compte al camp de treball amb les nostres indicacions i informació sobre els horaris de transport. La recollida no està inclosa en el cost de participació.\nMidelt és un municipi de Midelt de la regió de Drâa-Tafilalet. Està situat a la carretera principal entre Fes i Meknes al nord i al sud. Geogràficament està situat a les planes de l’Atles mitjà i l’alt Atlas. Es troba a 1.508 metres d’alçada, una de les ciutats mes altes del Marroc.\nMidelt va néixer a la primera meitat del s. XX al costat d’un centre administratiu francès. Els francesos van establir el seu centre per a l’extracció de plom, guix i altres minerals fòssils.\nCada regió del Marroc és un mosaic cultural i lingüístic. Cada tribu, cada vall, cada poble té les seves pròpies característiques, identificables per la seva música, la seva arquitectura i els seus costums.\nA cada territori del Marroc es vesteix de diferents maneres, tota vestimenta segueix les regles de l’Islam, que consisteix a no mostrar massa el cos.\nL’Islam domina la forma de vida. Cinc vegades al dia es pot escoltar la crida de les mesquites quan és temps d’oració. La gent resa a les mesquites, però també és comú pregar en qualsevol altre lloc, sempre que hi hagi un subsòl net, si no la gent fa servir catifes petites per fer la seva oració. Es poden trobar persones pregant al soc, a l’estació d’autobusos o simplement al carrer. Divendres a la tarda està reservat per a passar el dia a les mesquites, o dedicar el temps a Déu en un altre lloc.\nPer a la gent marroquina, està prohibit beure alcohol, menjar carn de porc o tenir relacions sexuals fora del matrimoni.\nEls marroquins són molt hospitalaris. A l’entrar a la casa d’algú, se serveix el te i les delícies immediatament. La gent sempre prepara massa aliments per si algú apareix inesperadament al voltant de l’hora del dinar o sopar.\nLa cuina marroquina és una de les millors de tot el món. El plat més comú és tagine: patates, carn i verdures, cuinat en una olla gran de ceràmica. Igual d’important és el sabor i la decoració dels aliments.\n¿Hi ha electricitat i cobertura mòbil?\nSí, hi ha electricitat i podràs portar-te el teu mòbil, si és un telèfon lliure podràs posar-li una targeta de prepagament marroquina o utilitzar les cabines per trucar. En molts moments també serà possible la connexió wifi.\n¿Quin tipus de roba he de portar?\nCal tenir en compte que estem en un país musulmà i abans de res cal respectar, sobretot durant el mes de ramadà. Es poden portar pantalons curts i samarretes de tirants, sense ensenyar massa i sense grans escots. És bo portar sempre un mocador a mà per protegir-se del sol, ulleres de sol, crema protectora i sabatilles d’esport per a les excursions, la resta del temps pots utilitzar xancletes o sandàlies.


Muntanya de Santa Bàrbara | Institut Rafael Campalans\nLa muntanya de Santa Bàrbara té 852 metres d’altura i es troba al municipi d’Anglès, a la comarca de la Selva. Al cim hi ha un vèrtex geodèsic del que s’hi pot divisar una magnífica vista panoràmica que abasta els Pirineus, el Golf de Roses, les Illes Medes, la vall del Ter, el pla de la Selva i la serralada de les Guilleries i el Pedraforca.\nDalt del turó hi ha l’ermita de Santa Bàrbara, un edifici que es troba en l’inventari del patrimoni arquitectònic de Catalunya. L’actual ermita de Santa Bàrbara es troba estructurada en dues parts. Per una banda tenim el refugi de dues plantes i cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana. D’altra banda tenim l’ermita pròpiament, coberta amb una teulada mixta, és a dir la meitat a dues aigües de vessants a façana i l’altra meitat d’un sol vessant a façana. En la planta baixa destaca el gran portal adovellat d’arc de mig punt amb unes dovelles de grans dimensions i molt ben escairades. L’interior de l’ermita és una petita capella d’una sola nau, amb dos trams i capçalera i sustentada bàsicament per dues arcades apuntades amb una sageta molt més accentuada que no pas la llum. El tram de la capçalera, on trobem l’absis de mitja volta, correspondria a la coberta a un vessant; el tram intermedi correspondria al campanar i el tram dels peus és on trobem la coberta a dues aigües. En aquest sector també trobem dos elements importants, com són una gran obertura quadrangular, amb llinda monolítica, muntants de pedra i ampit treballat i amb un vitrall acolorit que al·ludeix a la crucifixió. L’altra és un portal de pedra que comunica amb el refugi. En el tram de la capçalera trobem una petita taula d’altar, així com una petita fornícula emmarcada en pedra que alberga una imatge de Santa Bàrbara elaborada a Osor seguint el procediment o tècnica de la resina.\nTant l’ermita com la casa s’han datat del segle XIII. La primera referència documental que es té és de l’any 1310. Posteriorment hi ha constància que es bastí la capella de Santa Bàrbara l’any 1419.\nL’aplec de l’ermita de Santa Bàrbara (santa Bàrbara de Nicomèdia, verge i màrtir) se celebra el segon diumenge de maig, encara que la seva festa en el santoral és del 4 de desembre. L’ermita té uns goigs dedicats a la santa.\nActualment l’aplec s’hi celebra el segon diumenge de maig. Des del 1995 l’associació Amics de Santa Bàrbara s’encarrega de la rehabilitació i manteniment de l’ermita i la casa de l’ermità.


Acaben les obres d’emergència al port de Blanes arran del temporal Gloria - Ràdio Palafolls\nInici » Acaben les obres d’emergència al port de Blanes arran del temporal Gloria\nAcaben les obres d’emergència al port de Blanes arran del temporal Gloria\nMarc Ferri , maig 25, 2021\t / 192 0\nEls treballs de reparació dels danys estructurals ocasionats per la borrasca Gloria al port de Blanes, el gener del 2020, ja s’han donat per enllestits.\nLes obres han consistit en un reforç del dic de recer, especialment en la tercera alineació de l’estructura, on el temporal Gloria va causar un esvoranc, provocant una obertura de 33 metres de longitud. Segons Ports de la Generalitat, l’actuació ha tingut per objectiu “donar estabilitat a l’estructura enfront de nous temporals” que puguin produir-se,així com “donar seguretat a les activitats del port i a les persones”.\nDes de Ports i el consistori blanenc s’afirma que amb aquesta obra acaben les actuacions d’emergència als nou ports de gestió directa, en els quals s’ha invertit un total 16 Milions d’Euros, 2,7 al port de Blanes.\nL’alcalde de Blanes, Àngel Canosa, qui visitava ahir el resultat de les obres a la zona acompanyat del primer tinent d’alcalde Jordi Urgell i també del director general de Ports de la Generalitat, Joan Pere Gómez, afirma que la finalització dels treballs suposa també l’inici d’una segona etapa d’obres al port per “tornar a viure de cara al mar”, diu Canosa, bé sigui en la vessant econòmica, esportiva o de lleure.\nCanosa apunta així al projecte de reurbanització d’Espais Portuaris, que es preveu que comenci de cara a la propera tardor i que té per objectiu potenciar la integració entre el port i el teixit urbà. De fet, tal i com recorda l’Ajuntament de Blanes, en l’anterior visita a la zona dels responsables de Ports de la Generalitat ja es va avançar el contingut del projecte, actualment en fase de redacció, i que està valorat en 800 Mil euros. Les obres consistiran en una reordenació de l’espai creant nous vials per a la circulació de vehicles, així com nous itineraris per a vianants amb l’ampliació de voreres per millorar la mobilitat al port. Paral·lelament, també s’instal·larà mobiliari urbà i es pintarà nova senyalització.\nNomés 27 peticions per esborrar pintades d’edificis i comerços de Malgrat\nEl Festival Nomad farà parada a Malgrat el primer cap de setmana de juliol\nEl carrer ample de Blanes es tancarà els dissabtes a la tarda per convertir-se en zona de vianants\nMarc Ferri, febrer 19, 2020\nEls imprevistos fan allargar les obres de Roig i Jalpí\nTordera renova el seu sistema de telecontrol de la xarxa d’aigua


Xavier Espot: "Andorra ha donat la imatge de ser un país líder i modern en la pandèmia"\nPublicat 18/07/2020 14:10CET\nGOVERN D'ANDORRA (SFG) - Archivo\nEl cap de Govern andorrà, Xavier Espot, ha dit aquest dissabte que "Andorra ha donat la imatge de ser un país líder i modern en la pandèmia" del coronavirus.\nEn declaracions a 'Ara Andorra' de Cope Catalunya i Andorra recollides per Europa Press, ha dit que l'única solució va ser el confinament i la suspensió de l'activitat econòmica, i ha destacat que la responsabilitat de la població va contribuir a que el sistema sanitari no es col·lapsés.\nAquest fet i "el cribatge de més del 90% de la població" amb proves PCR han estat, segons ell, primordials per fer un desconfinament ordenat i sense rebrots.\nHa destacat que el seu govern "no ha esperat per avaluar l'impacte econòmic" de la pandèmia i ha pres anticipadament mesures econòmiques i socials per salvaguardar el teixit empresarial i l'ocupació.\nEspot ha dit que han estat mesures conjunturals, ja que el país té des de 2014 una llei de serveis socials i sociosanitaris que dóna cobertura social en situacions com les actuals.\nAra hauran de veure si implementen algunes d'aquestes mesures de manera estructural: "Hi ha alguns mecanismes de què no disposàvem en el nostre ordenament jurídic" --ha dit-- però que veu absolutament necessaris per a les circumstàncies actuals, com les suspensions temporals de contracte i les reduccions de jornada laboral.\n"No podíem no ser ambiciosos a l'hora de prendre tot un seguit de mesures econòmiques i socials" que han suposat uns 200 milions d'euros (en un país amb un pressupost anual d'uns 400, un PIB d'uns 2.400 i un deute entorn del 35% del PIB), i considera que la situació financera i pressupostària del país és "molt bona".\nNO HI HAURÀ MÉS PRESSIÓ FISCAL\nAixí i tot, calcula que aquest any i el proper, segurament es generarà un dèficit d'uns 180 milions, encara que no caldrà incrementar la pressió fiscal: "Jo m'hi comprometo".\n"No és necessari i minvaria la nostra competitivitat", ha dit, si bé no descarta alguna taxa finalista, com la turística o la d'emissions de CO2.\nPer afrontar aquest dèficit Espot plantejarà, en l'acord d'associació amb la UE en negociació des de 2015, la qüestió dels mecanismes de liquiditat del Banc Central Europeu.\nHa dit que Andorra no aspira a ser membre de la UE, sinó un estat associat: "Pertànyer al mercat interior europeu i assumir les quatre llibertats comunitàries": la lliure circulació de capital, mercaderies i persones i la lliure prestació de serveis.\nAixò diversificaria l'economia del país i podria crear un sector industrial més potent, que actualment falta al territori, segons Espot, que ha afegit que la negociació amb la UE està en una "fase intermèdia" que qualifica de complicada, perquè també hi ha pel mig un acord multilateral entre Andorra, Mònaco i San Marino.\nEl cap de Govern també s'ha referit a que Andorra "aplica perfectament l'intercanvi d'informació a nivell bancari", sobre el qual s'ha treballat aquests anys i ja se'n veuen els resultats, diu.\nTambé ha destacat que la Cimera Iberoamericana que organitza el Principat i que s'ha traslladat de novembre d'enguany a la primavera de 2021 per la pandèmia serà "una cita molt important que servirà per situar encara més Andorra al món".\nQuant a l'objectiu de la plena utilització de l'Aeroport de La Seu d'Urgell (Lleida), ha afirmat que durant la pandèmia s'hi va instal·lar el sistema GPS que permet vols en situacions meteorològiques complicades.\nPer tant, ara pot rebre vols regulars, la qual cosa veu "importantíssima des de la perspectiva del desenclavament" d'Andorra i l'atracció de turistes de llocs més llunyans i amb més capacitat adquisitiva", i Andorra està negociant que diferents companyies apostin per aquesta infraestructura a curt termini i en vols regulars.\nI ha fet una crida als turistes, assegurant que "Andorra és un país ready", és a dir, preparat i ben gestionat des de la perspectiva de la pandèmia.


Agressió amb navalla a la presó de Perpinyà - La Clau\nAgressió amb navalla a la presó de Perpinyà\nUn nou incident ocorregut aquest dilluns 1 de juny al barri de menors\nDimecres, 2 de juny de 2021. 18:52h\nTres menors, inclòs un amb un full d’afaitar, agredeixen els seus companys presoners a la presó de Perpinyà.\nEs denuncia un enèsim episodi de violència a la presó de Perpinyà, sotmès a una massificació crònica. Aquest dimarts 1 de juny a les 16 hores, una baralla entre tres detinguts del barri dels menors amb la resta de residents va implicar diversos intercanvis de cops de puny i cops de peu. Un dels protagonistes va utilitzar una fulla d'afaitar unida a un raspall de dents, amb el risc de "tallar personal", informa el sindicat UFAP UNSA Justice.\nDos guàrdies i un oficial del centre de presó masculina van desarmar l'atacant i van acabar amb la baralla, i després quatre presos van ser traslladats a un centre disciplinari. El sindicat demana la sortida del detingut per ordre i seguretat, el "pas ràpid al comitè disciplinari" d'un altre detingut que ha estat violent, trencant deliberadament els vidres d'un guàrdia.\nPierre Grousset, gerent regional d'UFAP UNSA Justice, considera que "ni el govern ni la nostra administració han resolt el problema dels menors no acompanyats", els detinguts "sovint amb trastorns psicològics i addicció múltiple a les drogues".


Toyota Yaris Cross, un SUV híbrid per moure's per la ciutat\nActualitzada 18/05/2020 a les 10:24\n© De color daurat metal·litzat, el SUV compacte preveu sortir al mercat el 2021.\nMoure’s per la ciutat planteja certs reptes. El conductor valora que el vehicle sigui robust i gaudeixi d’una posició elevada. Al seu torn, vol que respecti el medi ambient i que ofereixi la flexibilitat que es necessita per afrontar el dia a dia. A tot això pretén respondre el nou Toyota Yaris Cross, amb l’ADN europeu al 100%.\nCom a híbrid, proporciona un rendiment i una eficiència excepcionals. A més, presenta un interior espaiós dins d’unes dimensions exteriors compactes, perfectes per al trànsit urbà. I com a autèntic totcamí, gaudeix d’una posició elevada de conducció i tracció total intel·ligent –Intelligent All-Wheel Drive (AWD-i).\nTant el Yaris com el Yaris Cross estrenen l’avançat sistema híbrid de Toyota, desenvolupat a partir de motors 2.0 i 2.5 presents en models com el Corolla, C-HR, RAV4 i Camry. Equipa un potent motor elèctric de 59 kW, que al costat del motor tèrmic d’1.5 litres assoleix els 116 CV.\nD’aquesta manera, redueix tant el consum de combustible com les emissions de CO2 per sota dels 90 g/km.\nIgual que el Yaris, el Cross adopta la nova plataforma GA-B de Toyota, garantia d’una carrosseria rígida i un xassís equilibrat, la qual cosa es tradueix en una resposta àgil. El disseny reforça el seu caràcter tot camí, amb una carrosseria més alta i unes llantes i pneumàtics més grans que transmeten una major força.\nI com a genuí SUV, és pràctic i versàtil. Compta amb una contraporta elèctrica, molt útil quan es tenen les mans ocupades. A més, la safata posterior, d’altura ajustable, ofereix la flexibilitat d’un compartiment per allotjar objectes més voluminosos.\nD’altra banda, i si es necessita més espai, el sistema de seients posteriors plegables 40:20:40 permet equilibrar les necessitats dels passatgers amb les de càrrega. El model preveu arribar al mercat el pròxim 2021.\nTracció total intel·ligent. L’AWD-i és únic en la seua categoria per a un híbrid. Es tracta d’un sistema elèctric més compacte i lleuger que els 4x4 convencionals, de manera que redueix el consum i CO2 respecte a qualsevol altre SUV del segment B amb tracció total.\nAssistència. Comptarà amb els sistemes de seguretat activa Toyota Safety Sense i amb funcions d’assistència al conductor, mitjançant alertes preventives i, quan sigui necessari, la intervenció del sistema automàtic de frenada i direcció.


Lliurats els reconeiximents als esportistes d'elit de les anualitats 2020 i 2019 | ARA Multimèdia\nLliurats els reconeiximents als esportistes d'elit de les anualitats 2020 i 2019\nEl corredor d'ultra distància, Vicente Juan García, va explicar en una grandíssima xerrada, tot allò que envolta les carreres de 'ultrafons' d'autosuficiència.\nL'Àgora Oberta va acollir el dimarts l'acte de lliurament de reconeixements als esportistes d'elit de les anualitats 2020 i 2019, ja que aquesta última no s'havia pogut fer l'any passat a causa de la pandèmia\nL'acte va començar amb les paraules del regidor d'Esports, Alberto Belda. També va parlar el corredor d'ultra distància, Vicente Juan García, on va explicar en una grandíssima xerrada, tot allò que envolta les carreres de 'ultrafons' d'autosuficiència. Un exemple d'esforç i superació.\nDesprès va tindre lloc el lliurament de reconeiximents i, l'alcalde d'Alcoi, Toni Francés, va tancar l'acte.\nAquest van ser els esportistes reconeguts:\nEsportistes elit Alcoi 2020\nEsportistes elit Alcoi 2019\n20 esportistes no professionals d'Alcoi reben ajudes per part de l'Ajuntament


6.3 Un home de Déu, proper i atent « L'Altra Mirada\nEl bisbe Sebastià Taltavull i Anglada va néixer a Ciutadella l’any 1948. Va créixer en un ambient que afavoria una vida cristiana i de pietat. Ja d’infant va manifestar la seva intenció d’entrar al Seminari per arribar a ser capellà. Una vegada ordenat capellà el bisbe l’envia al Santuari de la Mare de Déu del Toro on va començar la seva tasca com a prevere. La pastoral que dugué a terme va tenir molta relació amb el jovent. De professor, a Consiliari Escolta i a dirigir grups de revisió de vida. Cal tenir en compte, també, l’etapa de Vicari General a Menorca i el seu pas per la Conferència Episcopal Espanyola treballant als camps de la catequesi i la pastoral. L’any 2009 és nomenat pel papa emèrit Benet XVI, bisbe auxiliar de Barcelona. Després d’aquests vuit anys al Principat arriba a Mallorca, terra que ja coneix de la seva època de seminarista.\nEl primer que cal destacar és el fet que després de molts d’anys tornam a tenir un bisbe del nostre arxipèlag. És un detall prou significatiu pel fet que les darreres dècades han estat al capdavant bisbes del País Valencià. I a quin fet es pot deure? A què Mallorca eclesiàsticament pertany a la Província Llevantina (Comunitat Valenciana i les Illes). Ja amb el bisbe Teodor Úbeda, a final dels 80, hi hagué un intent de separació i creació d’una pròpia província eclesiàstica per a les Illes, Taltavull pareix que agafarà el relleu d’aquesta costosa empresa que quedà paralitzada amb la mort del bisbe Teodor.\nLa situació eclesial en la qual ens trobam és complicada en molts d’aspectes, no s’ha de negar ni girar la mirada cap a un altre costat més òptim per evitar tocar amb els peus a terra. Les parròquies de mica en mica s’han anat buidant, ja que no hi ha hagut continuïtat generacional, però no és moment de fer una anàlisi per esbrinar quines han estat les causes d’aquest fet. Els darrers anys l’Església mallorquina ha patit molt, i se’n veu ressentida i dolguda. Sens dubte una de les tasques principals del Bisbe és i serà estimar molt els seus feligresos i als seus capellans.\nCom ja hem pogut observar, de Taltavull crida l’atenció el seu tarannà proper i acollidor. No deixa indiferent l’atenció i la sensibilitat que té cap als més necessitats de la nostra societat en qui en ells, és capaç d’actuar-hi amb amor perquè hi veu al mateix Jesús. Vol fer d’aquesta Església nostra, una Església que anunciï la Bona Nova mitjançant l’autenticitat de vida dels cristians amb els valors evangèlics. És un home de mires obertes, capaç de denunciar situacions injustes que succeeixen a altres parts del món o a la nostra mar Mediterrània:\nEls mils de refugiats que havien d’arribar no han arribat, i l’acollida generosa que des d’aquí una infinitat de persones, famílies i institucions volien fer, ha resultat frustrada. S’ha evidenciat que els responsables dels Estats no se’n surten i la necessitat d’acollida supera en molt la voluntat de fer-la efectiva. Com queda la nostra consciència si a algú li negam l’ajuda imprescindible que necessita? […] El nombre creixent de desplaçats ho sabem obeeix a guerres, conflictes, genocidis, és el resultat de la tràgica situació de desesperació dels qui fugen de la misèria empitjorada per la degradació ambiental, dels qui pateixen la falta de seguretat ciutadana i d’oportunitats per a refer una vida desfeta per la violència, la discriminació racial i la xenofòbia.1\nNo denuncia causes injustes per motius ideològics, L’etapa de les ideologies dins l’Església ha anat quedant difosa, ho fa des del convenciment que la persona té una dignitat que no pot ser arrabassada per ningú, per aquest motiu Jesús convida a ser crítics amb allò que separa l’home del seu benestar i a dir les coses pel seu nom.\nEl bisbe Sebastià és un pastor que estima allà on li toca ser. Preocupat per la cultura pròpia de la nostra illa, per la llengua, per la natura i les tradicions:\n1 Sermó de la Festa de l’Estendard 2017: http://agenciabaleria.com/mostrar_noticia.php?id=10607&&idioma=cat\n2 Sermó de la Festa de l’Estendard 2016: http://agenciabaleria.com/mostrar_noticia.php?id=9587&&idioma=cat\nLa construcció del nostre poble depèn de nosaltres, ha de ser obra nostra. La identitat no es manlleva, es rep i alhora es recrea, es treballa amb les pròpies mans, es viu a casa i s’aconsegueix amb la mateixa suor, sobretot posant-hi el cor. D’aquí l’amor a la terra, a la llengua, a les arrels religioses i culturals, als drets que com a poble ens són propis i originals. Menysprear-ho ens portaria a ser un poble sense rostre o totalment desfigurat.2\nEn resum, l’Església ens ha enviat un bisbe que viu i actua d’acord amb allò que demana l’Evangeli a tots els cristians, que no és altra cosa que viure en conseqüència amb allò que creim. Des d’ara, l’acompanyam amb el nostre suport i sobretot, amb la nostra pregària.


L'Informatiu - L’AMERC referma la seva aposta per la mobilitat sostenible i la transició energètica per lluitar contra el canvi climàtic\nL’AMERC referma la seva aposta per la mobilitat sostenible i la transició energètica per lluitar contra el canvi climàtic\nL'Associació de Municipis de l'Eix de la Riera de Caldes (AMERC) continuarà apostant per la mobilitat sostenible i la transició energètica a través de la continuïtat de dos projectes subvencionats per la Diputació de Barcelona.\nL'executiva de l'AMERC, presidida per l'alcaldessa de Santa Perpètua, Isabel Garcia, s'ha reunit de manera telemàtica aquesta setmana per continuar treballant les dues iniciatives subvencionades, que són dos Living Lab (o experiències innovadores) sobre mobilitat i transició energètica. El regidor de Desenvolupament Local, Transició Energètica i Canvi Climàtic de l'Ajuntament de Santa Perpètua, Sergi Hernández, ha explicat que "s'ha fet una valoració molt positiva de l'execució d'una primera fase analítica i de planificació dels projectes" que ha permès a l'AMERC obtenir coneixement de la situació al territori i "acompanyar a moltes empreses a auditories energètiques per tal de reduir la petjada ecològica". A més, el Living Lab sobre transició energètica ha proporcionat dades per "estudiar el potencial d'explotació de les energies renovables i elaborar una eina per a que la ciutadania i les empreses puguin consultar el seu potencial d'estalvi fotovoltaic", tal com ha detallat el Sergi Hernández.\nPel que fa al projecte sobre mobilitat, el regidor ha destacat que l'AMERC ha detectat "deficiències de mobilitat en xarxes viàries segures que facilitin una mobilitat sostenible entre els municipis i els polígons industrials". Amb aquest inventari, l'organisme té l'objectiu de crear "una xarxa sostenible de mobilitat personal per facilitar els desplaçaments en vehicles de mobilitat personal i bicicletes" paral·lelament al reforç de l'estat de la senyalització viària.\nEl comitè executiu de l'AMERC ha refermat el seu compromís per lluitar contra el canvi climàtic apostant per la transició energètica i la mobilitat sostenible a partir de "polítiques que es desenvolupen a cada municipi i que és important plantejar-les de manera estratègica a l'Eix de la Riera de Caldes per guanyar efectivitat", ha explicat Hernández.\nA l'última reunió l'AMERC va donar continuïtat a aquests dos projectes amb la implementació d'una fase de caire més executiu. D'aquesta manera, segons ha expressat el regidor, començarà un cicle de "reunions polítiques amb altres administracions responsables que han d'invertir en senyalització i abordar problemàtiques que afecten al conjunt de municipis". En aquestes s'inclouen les al·legacions presentades per l'Ajuntament de Santa Perpètua al Pla específic de mobilitat del Vallès, la conservació de Santiga, el col·lapse de la B-140 i la reducció de la velocitat a l'AP-7. A més, a la trobada es va aprovar la celebració d'una reunió extraordinària. Aquesta, tal com ha explicat Sergi Hernández, tindrà l'objectiu de posar en comú "estratègies municipals de transició energètica per compartir experiències públiques i establir les bases per una política conjunta al territori".\nFoto: Hi ha l'objectiu de facilitar la mobilitat sostenible entre municipis i polígons / Josep Cano


Els jutjats de l'Ebre i Tarragona més saturats i abocats al "col·lapse" - Imagina Ràdio\nAcabem la setmana amb ‘La que no sona’\nEl nombre de delictes cau un 53,64% a la demarcació durant els dos mesos i mig d'estat d'alarma per la Covid-19\nEl president de l'Audiència de Tarragoan, Joan Perarnau, en roda de premsa en una sala de vistes el 3 de juny del 2020. ACN\nEls jutjats tarragonins que ja estaven més saturats de feina es veuen abocats al “col·lapse” per l’increment d’assumptes civils, laborals i mercantils que s’espera arran de la pandèmia de la covid-19. Segons ha explicat el president de l’Audiència de Tarragona, Joan Perarnau, l’augment de l’activitat previst tindrà relació sobretot amb els ERTO, acomiadaments i concursos de creditors. “Això suposa la sobresaturació d’òrgans judicials que, de per si, ja estaven molt malament”, ha advertit. Per contra, s’espera una reducció “notable” d’assumptes de l’àmbit penal perquè, entre mitjan març i final de maig, el nombre de delictes ha caigut un 53,64% a la demarcació. Després de l’aturada els jutjats tornen dijous a l’activitat ordinària.\nDurant els darrers dos mesos i mig de l’estat d’alarma els òrgans judicials de la demarcació de Tarragona han suspès milers d’actuacions. A la ciutat de Tarragona, per exemple, els cinc jutjats penals han suspès 961 judicis i els tres jutjats socials, 580, mentre que a Reus el jutjat social n’ha cancel·lat 180. Les dues seccions penals de l’Audiència han deixat de fer 44 judicis i nou vistes -entre elles un judici de la macrocausa del cas Torredembarra-, i només han despatxat els temes urgents -un jurat popular, dos judicis amb pres i dues vistes de pròrroga de presó.\nDurant el confinament han funcionat els jutjats de guàrdia i els registres civils, i la resta de jutjats han mantingut una mínima dotació per a actuacions urgents. Per exemple, els tres jutjats socials de Tarragona han resolt 60 procediments urgents -sobretot per ERTO- i, el social de Reus, 15. Els òrgans que han pogut teletreballar ho han fet, com és el cas de les seccions civils de l’Audiència Provincial, on els magistrats han seguit resolent apel·lacions i deliberant per videoconferència.\nPer contra, sí que s’ha permès que advocats i procuradors poguessin entrar escrits i demandes a registre. En concret, d’escrits se n’han presentat més de 15.000, mentre que de demandes se n’han rebut 5.332 -4.676 de l’àmbit civil, 467 del social, 120 del mercantil i 69 del contenciós. Segons el magistrat Joan Perarnau, els judicis suspesos i la feina que ha entrat durant l’estat d’alarma suposa “un volum importantíssim” de treball i, de retruc, implicarà “incrementar moltíssim més un retard que ja era notable”.\nEn concret, Perarnau ha detallat que el “col·lapse” el preveuen en els àmbits civil, laboral i mercantil. D’una banda, ha dit, cal esperar “un nombre molt important d’ERTO, ERO i acomiadaments”, i també que moltes empreses en fallida es vegin abocades a entrar en concurs de creditors. Davant d’aquest escenari, la pitjor part se l’emportaran una tipologia d’òrgans judicials que, històricament, ja són els que pateixen més saturació.\nPreocupa especialment el jutjat mercantil, que és únic a tota la demarcació. El 2019 va rebre un 109% més de la feina considerada “acceptable” pel Consell General del Poder Judicial, és a dir, més del doble. “Difícilment serà operatiu si n s’hi posa alguna mena de reforç”, avisa el president de l’Audiència. En el cas dels jutjats socials de Tarragona i Reus, la càrrega de feina és superior al 75% o 80% del que seria desitjable, i els jutjats de primera instància ronden un sobreesforç del 25% o 30%. “Se’ns dispararà encara més on ja teníem problemes”, ha insistit Perarnau.\nCauen tots els delictes tret dels d’ordre públic\nD’altra banda, no es preveu saturació en l’àmbit penal per la disminució dels delictes durant la pandèmia. Segons ha detallat Perarnau a partir de dades dels Mossos d’Esquadra, a la demarcació la reducció ha estat del 53,64% entre el 14 de març i el 31 de maig. En concret, han caigut un 39,82% els delictes contra les persones, un 61,13% els delictes contra el patrimoni, un 30,59% els delictes contra la seguretat viària i un 19,18% els delictes contra la salut pública. Els únics que han repuntat són els delictes contra l’ordre públic, amb un augment del 185,44%, per temes relacionats amb la desobediència i resistència als agents de l’autoritat derivats de l’incompliment del confinament.\nDurant aquest període els cossos policials han fet 1.011 detencions a la demarcació davant les 1.379 del mateix període de l’any passat –un 26,69% menys. En aquest àmbit, Perarnau ha destacat que un 60% han passat a disposició judicial per videoconferència telemàtica amb el jutge. En concret, han estat un 65% al Camp de Tarragona –on s’han fet 427 videoconferències- i un 33% a les Terres de l’Ebre –44.\nEl percentatge de detinguts que no han fet servir la videoconferència correspon a persones que van quedar en llibertat a comissaria o, en casos molt puntuals, que van haver de passar presencialment a disposició del jutjat, com per exemple quatre detinguts a Valls perquè no va funcionar el sistema, o alguns detinguts del partit judicial de Tortosa, on es van habilitar dependències policials per passar a disposició judicial o no va funcionar el sistema.\n“Aquesta adequació rapidíssima a les opcions telemàtiques ha reduït la pressió sobre els jutjats de guàrdia i les conduccions policials entre comissaries i jutjats de guàrdia”, ha valorat Perarnau, que s’ha mostrat especialment satisfet pels bons resultats obtinguts en aquest àmbit en les etapes “més dures de la pandèmia”. Segons el magistrat, aquests sistemes “han vingut per quedar-se”, tot i que ha admès que, per exemple, els judicis presencials en matèria penal són gairebé obligats.\nUn 25% més de defuncions a Tarragona ciutat\nEls registres civils de la demarcació també han seguit funcionant per a l’expedició de llicències d’enterrament, inscripcions de naixement i celebració de matrimonis. El registre civil de la ciutat de Tarragona ha tramitat 475 llicències de defunció a funeràries autoritzant enterraments. Són 122 defuncions més que l’any passat, un 25,68%. També han crescut les inscripcions de naixements –s’han inscrit 271 nadons davant els 165 de l’any anterior. A més, el registre civil ha fet quatre casaments –un dels quals ‘in articulo mortis’, amb un dels cònjuges en perill de mort.\nLimitacions per les mesures de seguretat i la falta d’espai\nLes restriccions imposades per la pandèmia no permetran despatxar assumptes amb agilitat, tot i que s’ha declarat hàbil bona part del mes d’agost i es preveu que es facin judicis en horari de tarda. Tot i això, el president de l’Audiència no ha amagat que aquestes alternatives també comporten “dificultats”. D’una banda, ha dit, caldrà veure quina és la disponibilitat de personal i, de l’altre, quin és l’impacte real a l’agost, que és un mes tradicionalment de vacances.\nMentrestant, a partir de dijous els òrgans jurisdiccionals de la demarcació recuperaran l’activitat ordinària amb noves mesures de seguretat, com ara l’ús obligatori de mascareta i de respectar el distanciament social. La prevenció farà que s’espongi i flexibilitzi la celebració de judicis, amb la qual cosa la capacitat de fer-ne es veurà més limitada. Tots els òrgans han reprogramat les agendes per poder reprendre l’activitat ordinària.\nA més, en algunes seus judicials s’haurà de prescindir de sales de vistes que són massa petites i no poden acollir l’aforament màxim permès. La situació també es presenta especialment complexa a la ciutat de Tarragona, que té els jutjats repartits en vuit seus diferents. “Alguns tenen sales petites i sense ventilació natural. La situació a Tarragona ja era un problema greu i, a partir d’ara, s’agreuja encara més perquè la manca d’espai també condiciona la possibilitat d’encabir reforços”, ha lamentat Perarnau.\nQuatre jutjats sense jutge\nEl president de l’Audiència ha advertit també d’una problemàtica afegida: la manca de jutges. Dels 70 òrgans judicials de la demarcació, fins ara n’hi havia deu que no tenien jutge. Perarnau ha explicat que ha pogut nomenar sis jutges substituts que, entre d’altres, podran cobrir jutjats de primera instància de Reus i Tarragona que portaven en aquesta situació des del gener.\nMalgrat això, hi haurà quatre jutjats que dijous continuaran sense jutge, tot i que s’espera poder-los cobrir en les properes setmanes. Es tracta del jutjat de violència sobre la dona (VIDO) de Tarragona, el penal 4 de Tarragona, el jutjat de primera instància 5 de Reus i el penal 2 de Tortosa. Aquí la feina s’ha anat cobrint amb jutges de reserva que assumeixen provisionalment l’activitat, juntament amb la del jutjat que ja tenen assignat.\nArticle anteriorEl Govern destina 3,9 MEUR al port de l’Ametlla de Mar per reparar els danys causats pel Gloria\nArticle següentS’aprova al Parlament la nova llei de protecció de les oliveres monumentals


[ÀUDIO] Apesteguia: «És lògic i possible que es facin cursos i exàmens de llengua abans del procés d'estabilització d'interins»\nApesteguia: «Els interins que consolidin la seva plaça hauran de tenir acreditació abans de dos anys, sinó seran remoguts»\nAquest dijous el programa matinal d'Ona Mediterrània, Ona Bon Dia, ha tengut com a protagonista de l'entrevista el Coordinador de MÉS per Mallorca, Lluís Apesteguia.\nEl conductor del programa, Toni Rotget, ha entrevistat Apesteguia i també li ha traslladat algunes preguntes que els oients han enviat a través de les xarxes del programa.\nEl Coordinador de MÉS per Mallorca ha parlat del Decret Llei del Govern per estabilitzar places d'interins i que preveu que els interins podran ocupar durant dos anys una plaça de funcionari sense haver d'acreditar cap títol de català, mentre que els aspirants a aquella mateixa plaça que no són interins, sí que hauran d'acreditar coneixements de la llengua pròpia de les Illes Balears.\n«Arrossegam el problema des de fa anys, fa anys que hi ha interins que fan feina sense haver acreditat capacitació lingüística», ha dit Apesteguia, que ha considerat que la proposta que ha fet l'OCB en el sentit que es facin cursos i exàmens de diversos nivells de català abans de fer les proves per consolidar les places «no només és possible, sinó que és lògica» i que «l'Administració pot dur a terme cursos abans del procés d'estabilització» que ha calculat que serà «l'any que ve».\nApesteguia ha explicat que «de tota la gent afectada per aquest procés, una petita part no té el requisit de català» i també que «és un procés molt extraordinari perquè hi ha moltes places que han estat ocupades de manera incorrecta i ara es tracta de regularitzar la situació i s'ha mirat de ser laxe amb tots els requisits, perquè tothom pugui estabilitzar la seva plaça» i «en el cas de la llengua se'ls hi dona dos anys per acreditar la competència».\nEl Coordinador de MÉS per Mallorca ha destacat que «parlam de persones que fa, com a mínim cinc anys que exerceixen la seva feina sense tenir acreditació de la seva competència lingüística i que ara, per primera vegada, se'ls diu que han de tenir acreditació i que si no ho fan, seran remoguts de la seva plaça, quedaran com a inadequats i seran passats a una altra plaça».\nPodeu escoltar l'entrevista sencera al següent àudio:\nPer al alorda, fa 12 dies\nAixò és mentida. Així com no passa res amb els treballadors que no volen anar als cursos de català o de prevenció de la violència de gènere. Les conselleries de MÉS mai exigeixen el català per ordre dels seus consellers. Però ni el català ni la puntualitat ni la higiene.\nPer I que sigui obligatori, fa 13 dies\nDoncs si se fan cursos de llengua catalana, però hi ha gent que se negui a assistir-hi, esper que no els deixin participar en la oposiciô restringida per a ells per consolidar el treball interí que els regalaren. Perque seria una escopinada en a cara de tots els ciutadans balears no renegats ni invasors-destructors.


Canova: Eros I Psique, SlideSearchEngine.com\nInformation about Canova: Eros I Psique\n" Psyché ranimée par le baiser de l'Amour" Antonio Canova (1757-1822) Cronologia: 1787-1793 Estil: neoclassicisme Tècnica: talla Materials: marbre Formes: exempta Tipologia: grup Cromatisme: monocroma Dimensions: 1,55 m x 1,68 m Localització: Museu del Louvre (París) "Eros i Psique”\nDescripció: Aquí un noi una noia que es van a fer un petó... Textura : Marbre blanc. Molt polit l’afinava amb pedra tosca i una lletada de calç i àcid. Gran perfecció formal en tractament dels cossos. Les pells tenen la llum de les perles o la finor del cutis d’un nen petit Anàlisi formal\nLes dues figures s’entrellacen i formen una X Composició Centre de la composició Moment molt passional: el bes. Eros li agafa el pit – Psique li passa les mans darrera el cap. La X és definida per les ales d’Eros i les extremitats inferiors de tots dos. El bell mig són les 2 boques. Perfectament estudiada, no hi ha cap moviment espontani.\nQueda ben marcat l’apropament entre els dos cossos, són a prop les dus figures, però en un moment encara ho seran més. Reflectit el moviment, malgrat ser matèria inerta. Les postures de mans i braços remarquen la passió i l’erotisme de l’escena. Interpretació Racionalisme: Ens representa les coses segons el pensament, no segons els sentits (trasllada l’objecte de l’experiència sensorial al pensament). És una imatge universal de l’amor.\nMaterial perfectament polit i acabat, sense cap imperfecció formal. Cànova triava el marbre més blanc, acabada l’obra el polia amb pedra volcànica i calç, fent-lo lluir com pell real. La llum, clara i forta, il·lumina tota l’escultura, fent-la brillar, donant la sensació d’un difuminat suau.\nEstil: El neoclassicisme Canova (1757-1822) fa una versió més dolça d’aquest estil, amb una tècnica que li permet donar a la pell una qualitat molt delicada, plena de gràcia i frescor. Treballà a Roma i prop de Venècia, on va tenir el seu taller; era el rival d’un altre escultor neoclàssic de fama, Thorvaldsen, que era un home del Nord, mentre que Canova és clarament un llatí i vol que les seves obres tinguin l’esclat de la vida, amb una qualitat gairebé física. Amb una tècnica extraordinària sap fer unes escultures dolçes, d’una temàtica propera al rococó, però amb un altre caràcter, menys directe; acaba els seus marbres amb un esclat finíssim, tenint les pells dels seus personatges la llum de les perles o la finor del cutis d’un nen petit; és un tret ideal però que l’espectador reconeix com a desitjable i possible. Aquí un noi una noia, molt joves, quasi bé dos nens, es van a fer un petó; ella és la ment (psique, en grec), ell és l’amor físic (cupido, desig, en llatí): els dos elements s’ajunten.\nEstil L’ideal de bellesa, perfectament reflectit en les dues figures, així com la puresa de línia, la claredat compositiva i l’ús de materials nobles són trets d’aquesta obra que la lliguen a les obres clàssiques. Se li ha retret que no acabes de desenvolupar un estil plenament personal, ja que té obres molt diverses, que van de la influència barroca de Bernini a la romàntica posterior. Esboços per Eros i Psique\nOrfeu i Eurídice. 1774 Dédal i Ícar, 1779\nPerseo con la testa di Medusa 1804-1806, marmo, Metropolitan Museum of Art, New York Perseus amb el cap de Medusa 1804-1806 Metropolitan Museum of Art. New York Paolina Borghese 1801 Galleria Borghese. Roma Tres Gràcies, 1814-17. Victoria and Albert Museum. Londres\nNapoleó, 1805 Napoleó com a Mart, 1803\nCupido i Psique, 1808 Venus i Mart, 1816\nL'ase d'or de l’escriptor llatí Apuleu (segle II) És la única novel·la llatina que s'ha conservat sencera. És la història d'un home interessat per la màgia i la bruixeria, que tot d'una es troba accidentalment convertit en ase. Sota aquesta aspecte, cau en mans d'una colla de lladres amb els quals viu tota mena de penalitats i aventures, fins que recupera el seu aspecte humà per obra i gràcia de la deessa Isis. Entre els diversos episodis d'aquesta trama. L'ase d'or conté alguns dels millors relats de por, còmics o eròtics de tota la literatura antiga, a més del celebèrrim conte meravellós d’Eros i Psique. Interpretació\nExplica el conte… Ella és la ment, l’ànima (psique, en grec), ell és l’amor físic (cupido, desig, en llatí). Ambdós simbolitzen tan l’amor com la passió carnal. Revela l’interès de Cànova per la figura i els sentiments humans. http://homepage.mac.com/eeskenazi/Eros.html\nEncarregada l’any 1787 per el col·leccionista angles John Campbell (lord Cawdor) i adquirida en l’any 1801 per Joachim Murat. En veure-la Napoleó en quedà molt admirat i decidí tutelar a Cànova. Joachim Murat Funció\nAntonio Canova (Possagno, Itàlia, 1757-Venècia,1822) Mort el seu pare quan tenia 3 anys, la mare el deixà a càrrec del seu avi, el qual arruïnat, el posà a treballar en una cantera, on comença a esculpir petites estàtues. Més tard comença a estudiar escultura amb J. Torretti, a Venècia, protegit per un senador venecià. Aquest li encarregà, sent encara molt jove, dues grans escultures de tamany natural: Orfeu i Eurídice.\nFins l’any 1779 esculpí nombroses estàtues, les quals exposà, aquest mateix any. El 1781 decidí instal·lar-se a Roma, on li encarregaren el monument funerari del Papa Climent XIII, per la basílica del Vaticà. Aquest monument ens mostra un treball minuciós i perfecte, atenent fins el mínim detall. Fou inaugurat el 1792, i la fama de Canova arribà al seu zenit. Llavors les comandes no varen parar d’arribar-li. Tesseu i el minotaure\nAl cim de la seva fama, fou cridat per Napoleó a París, per fer-li un bust , i després va rebre comandes de diferents sobirans, per la qual cosa viatjà a Nàpols, Roma, París i Viena. Va organitzar grans tallers, que no donaven l’abast per fer les seves obres.\nDesterrat Napoleó a Santa Helena, el papa l’envià a París per demanar la devolució dels monuments presos a Itàlia. Tornant esculpí altres obres, com Les Tres Gràcies, monument a La Guerra i la Pau, i l'estàtua de Washington. La seva salut delicada empitjorà, va tornar a Pessagno, la seva ciutat natal per refer-se. Un any després tornà a Venècia on va morir el 1822.\nAntonio Canova - Eros i Psique - Inici. XTEC - Xarxa ...\nEscultura neoclásica de Antonio Canova, Mármol.155 x 168 cm. París, Museo del Louvre. Esta obra de Canova fue encargada por el coronel ...\nAntonio Canova: Eros y Psique - Análisis y comentario en ...\nEros i Psique és una pintura a l'oli realitzada per François Gérard el 1798 i que actualment s'exposa al Museu del Louvre de París. La jove princesa ...\nCanova: Eros i Psique « Ciències Socials en Xarxa\nAntonio Canova (1757-1822) és la figura central del neoclassicisme escultòric: línies pures que fugen de les sinuositats barroques, claredat compositiva ...\nEros y Psique” de Canova | La guía de Historia del Arte\nEn esta obra Canova fue capaz de crear una composición verdaderamente expresiva del tema mitológico amoroso de Amor y Psique, representando el modelo ...\nEros y Psique - Obra - ARTEHISTORIA V2\nEscultura realizada en mármol por Antonio Canova entre 1786 y 1793. Se conserva en el Museo del Louvre, París. - ARTEHISTORIA\nTítol: Eros i Psique Autor: Canova, Antonio Cronologia: 1787-1793 Localització actual: Museu del Louvre, a París CONTEXT HISTÒRIC: Des de la meitat del ...\nThese presentations are classified and categorized, so you will always find everything clearly laid out and in context. You are watching Canova: Eros I Psique presentation right now. We are staying up to date!


Atic en venda a l´Antic Poble de Sant Pere\nRef: 26324 Atic en venda a l´Antic Poble de Sant Pere\n3 hab dobles, 1 Habitació individual, Àtic de 2ª mà de 187 m²\nEncantador àtic de 187m² amb garatge inclòs, al cor de Sant Pere, al carrer Ample, tocant al mercat del Triomf, en venda, de 3 habitacions més estudi i vestidor.\nEl pis està en un estat de conservació impecable, tan sols cal veure les fotos, per adonar-te de l´afecte i els detalls amb els quals els propietaris en tenen cura cada dia.\nDe les tres habitacions, dues d´elles són dobles, una a cada planta, i en la superior tenim la de matrimoni amb el bany en suite i vestidor. L´altra habitació individual, generosa, es caracteritza per la seva decoració, que juntament amb la lluminositat que té, la converteixen en un espai molt agradable en el qual estar-hi.\nTé un gran balcó al que ehi ha el safareig, i a més, a la planta superior una terrassa que cobreix tota la finca, pel que podem veure des de Sant Llorenç fins a Montserrat.\nA la finca hi ha disponible un garatge tipus box, inclòs en el preu. La propietat considera deixar moblat el pis (excepte efectes personals) sempre que no es negociï el preu.\n66 kg CO₂ m² / año\nEstic interessat en: Atic en venda a l´Antic Poble de Sant Pere Ref: 26324


FiraTàrrega portarà 12 companyies fins a la capital de l'Urgell en el programa de Suport a la Creació 2018\nDurant el mesos de primavera i estiu s'oferiran 10 assajos oberts\nUn total de 12 companyies nacionals i internacionals (Mèxic i Regne Unit) realitzaran residències artístiques a Tàrrega, dintre del programa Suport a la Creació 2018 que impulsa FiraTàrrega. Durant els mesos previs a fira, les companyies visitaran la capital de l’Urgell per preparar els seus projectes escènics que posteriorment presentaran a FiraTàrrega 2018, del 6 al 9 de setembre.\nA través del programa de Suport a la Creació, FiraTàrrega vol dinamitzar i acompanyar els processos de creació artística que tinguin un ingredient clar de recerca i d’innovació en l’àmbit de les arts de carrer. A més, la vocació internacionalitzadora de FiraTàrrega comporta que algunes d’aquestes propostes de creació vagin en la línia d’incentivar coproduccions transnacionals d’arts de carrer.\nUna altre dels distintius del programa de Suport a la Creació és la voluntat d’apropar a la ciutadania de Tàrrega els processos de creació de les companyies seleccionades. El projecte ha esdevingut un programa d’activitats complementari a l’oferta cultural del municipi. Aquest any s’han programat un total de deu assajos oberts, on les companyies tenen l’oportunitat d’interactuar amb el públic i de crear un diàleg amb el paisatge humà i físic de la població.\nLes 12 produccions d’enguany conformen un avançament del que serà la programació d’aquest 2018. Són una aposta per la novetat, la riquesa d’estils i categories escèniques i, sobretot, per les ganes d’innovar en les arts de carrer, un àmbit que aquest 2018 FiraTàrrega s’ha proposat rellegir.\nEnguany, tres dels projectes seleccionats tenen una vinculació molt estreta amb el Màster i Postgrau de Creació en Arts de Carrer de FiraTàrrega, com és el cas de l’òpera prima de Claudia Gonzàlez, exalumna del màster, que presenta “Ohtli”, un homenatge a l’existència a la saviesa ancestral i un recordatori de la nostra condició efímera, en forma de ritual col·lectiu. D’altra banda, el col·lectiu d’artistes Emilia Gargot, nascut al seu pas pel Postgrau, presentaran “ZH o 36 milions d’anys a 120 km/H”, una mirada a partir de l’obra “La terra de molts noms”, de l’artista txec Josef Čapek, sobre la individualitat que, paradoxalment, ens ha deixat la globalització. Finalment, “Proyecto X” de la Companyia Silere formada per Maria Capell i Andrea Paz, ambdues exalumnes del Màster, és una reflexió lúdica al voltant de la configuració i els usos de l’espai públic, entès com el medi que condiciona la llibertat de moviments dels ciutadans, i la construcció de la vida col·lectiva.\nLa individualitat i la seva posició en la societat i els seus límits serà un dels principals temes que es tocaran aquest any. Es podrà veure a “Flou Papagayo”, de Mumusic Circus, un espectacle fruit de la primera coproducció conjunta entre la Mostra d’Igualada i FiraTàrrega. El muntatge mostra tres cossos, tres veus que s’uneixen en un circ en què cada individu és imprescindible per a l’existència de l’altre.\nSeguint amb la introspecció de l’individu i la seva identitat, Hui Bassa portaran “Tza zpar”, un espectacle sobre la gestió individual i col·lectiva de la resistència a la violència; Les Impuxibles presentaran “Painball”, un muntatge que parla de la llibertat com a individus i societat, i de com es modifiquen i defineixen les persones; i les germanes Peya s’endinsaran en un viatge a través d’un joc a quatre tres intèrprets i un piano de cua amb música en directe.\nEls límits de la societat i de l’individu marquen també el treball de Diana Coca a “Corporeïtats al límit”, on la destrucció i la reconstrucció de la realitat es converteixen en els eixos principals del seu treball. Partint del seu cos, l’artista estudia la seva relació amb el medi, fora d’espais artístics.\nEnguany, FiraTàrrega encetarà una nova col·laboració amb l’Espai Guinovart d’Agramunt impulsant el projecte Arc Residual de l’artista Albert Gusi, i Joan Rieradevall, enginyer químic, professor i investigador de la Universitat Autònoma de Barcelona. El seu projecte és un gran arc que convida a reflexionar sobre el sentit de l’art i la capacitat de les persones per intervenir en el medi i en el paisatge.\nL’art és també el vehicle que utilitza John Fisherman en el seu projecte “#moneyforfree”. Amb ell la fira enceta una nova fórmula de suport a un projecte de carrer amb un alt contingut de R+D de laboratori artístic compromès amb la realitat social dels nostres dies. Un projecte d’investigació al voltant de la manipulació, la postveritat i el reclam de l’activisme enfront de la passivitat.\nFiraTàrrega segueix apostant per companyies consolidades, com és el cas de Joan Català i la seva proposta “5.102 m/s”. Aquest serà un treball escènic en procés que té el ferro com a matèria principal. La seva investigació parteix de la seva tradició familiar i aprofundeix en les possibilitats musicals dels materials.\nPel que fa a les produccions internacionals, el programa Suport a la Creació aposta en aquesta ocasió per dues peces. Per una banda, un projecte d’escriptura dramàtica d’Antonio Zuñiga i Melina Pereyra, un encàrrec específic de FiraTàrrega que vol fer una mirada externa i objectiva a la recerca i recuperació de la memòria història, coincidint amb el desplegament del Pla de fosses de la Generalitat de Catalunya a Tàrrega. D’altra banda, Becki Parker & Vero Cendoya portaran “I hunting for the unicorn”, un muntatge fruit de col·laboració entre FiraTàrrega i Stockton International Riverside Festival (UK), que treballarà al voltant del tema de l’autisme.\nFinalment, el dijous 3 de maig tindrà lloc la presentació del resultat del treball de ciència ciutadana, vinculat a l’espectacle “urGent estimar”, d’Ada Vilaró i Josep Perelló, que va inaugurar FiraTàrrega 2017.


Cataluña ve "trascendental" que Volkswagen fabrique eléctricos en Martorell\nmartes, 25 enero 2022 20:11\nCataluña ve «trascendental» que Volkswagen fabrique eléctricos en Martorell\nEl conseller de Empresa y Trabajo de la Generalitat, Roger Torrent, ha celebrado este jueves la decisión «trascendental» del Grupo Volkswagen de fabricar el modelo compacto de los vehículos eléctricos de la empresa en la planta de Seat en Martorell (Barcelona).\nEn un comunicado del Govern este jueves, el conseller ha sostenido que el vehículo eléctrico es el elemento más importante de la cadena de valor porque, según él, tiene un efecto tractor y genera una industria en su entorno que permitirá a Cataluña «liderar la transición hacia la movilidad sostenible».\nHa defendido que Seat es un socio estratégico para el Govern y que garantizar esta inversión ha sido «su prioridad» desde el inicio.\nTorrent también ha pedido al Gobierno que acelere la convocatoria del Proyecto Estratégico para la Recuperación y Transformación Económica (Perte) del vehículo eléctrico y conectado porque «es un elemento imprescindible para esta inversión».\nEste mismo jueves, preguntado sobre una posible fábrica de baterías en Cataluña, el conseller ha pedido asegurar la producción de los coches eléctricos, porque sin eso «no hay baterías que valgan».\nArtículo anteriorÚrsula Corberó desvela la vez que Madonna le salvó de un terrible incidente\nArtículo siguienteToyota lanza la nueva gama del Corolla Electric Hybrid con nuevo equipamiento


« Chicago, David Mamet\nÒscar 2019. Millor Actor »\nLa sessió del passat 7 de febrer va ser ben especial, ja que els clublaires de L’Oliva Negra van poder compartir la tertúlia amb l’autora del llibre que comentaven. Agraïm a la Rosa Ribas la seva presència en el nostre club de gènere negre.\nRosa Ribas, l’autora\nRosa Ribas Moliné, va néixer l’any 1963 al Prat del Llobregat, molt a prop de l’aeroport de Barcelona. Sembla que la proximitat de l’aeroport, viure a un carrer de les vies del tren amb el soroll i l’olor d’una fàbrica de paper actualment enderrocada, en lloc de fer-li anhelar una vida de silenci i aire pur la van fer addicta a la ciutat i a un nivell de so sense el qual no es pot concentrar. Per això li agrada escriure en cafès.\nGràcies a l’afany experimentador dels seus pares va estudiar en llocs molt diferents, des d’un col·legi ultra-religiós, fins a una escola alternativa antiautoritària. Una educació una mica confusa però que la va fer aprendre a adaptar-se a noves situacions amb rapidesa.\nEs va llicenciar i doctorar en Filologia Hispànica per la Universitat de Barcelona. Tot i no ser una entusiasta dels viatges, va doctorar-se amb la tesi Testimonios de la conciencia lingüística en relatos de viajeros alemanes a América en el siglo XVI.\nEl 1991 es va traslladar a Alemanya perquè volia viure l’experiència, enriquidora de ser estrangera i sempre va estar interessada en la cultura alemanya. El primer any va passar-lo a Berlín, traslladant-se a Frankfurt, on viu des d’aleshores.\nHa estat lectora d’espanyol a l’Institut de Romàniques de la Johann-Wolfgang-Goethe Universität de Frankfurt i professora titular d’Estudis Hispànics Aplicats a la Universitat de Heilbronn. L’any 2008 va deixar la seva activitat docent per dedicar-se per complet a l’escriptura.\nLa seva primera novel·la, El pintor de Flandes, va aparèixer el 2006. Al 2007 va començar la sèrie protagonitzada per la comissària Cornelia Weber-Tejedor, de pare alemany i mare gallega, que ha protagonitzat quatre llibres: Entre dos aguas (2007), Con anuncio (2009), En caída libre (2011), i, després de cinc anys de pausa, Si no, lo matamos (2016).\nSi no, lo matamos, el llibre\nUns lucratius segrestos exprés. Un assassinat per al qual no hi ha explicació. I una comissària, mig espanyola i mig alemanya, al capdavant d’una investigació que la implica més del que hauria volgut.\nTorsten Hägendorf, un respectable advocat que treballa en una important firma, és segrestat per tres emmascarats, que exigeixen la seva dona tot el de valor que tingui en aquell moment a casa i tots els diners que pugui treure immediatament dels seus comptes. Torsten, però, aconsegueix escapar.\nHores després, quan la comissària Cornelia Weber-Tejedor i el seu company, el sotscomissari Reiner Fischer, interroguen el matrimoni, descobreixen que aquest no és el primer segrest exprés que s’ha produït a Frankfurt recentment. Una modalitat, més associada a països d’altres latituds, ha irromput secretament en la plàcida, sempre en constant transformació, ciutat alemanya.\nÉs l’inici d’un intricat cas que obligarà a Cornelia a bussejar en els seus més foscos records i que posarà en qüestió la seva vàlua i la del seu equip.\nEls clubaires de L’Oliva Negra ens acomiadem fins al proper dia 7 de març. I us deixem amb un petit vídeo entre l’autora convidada i una de les nostres clublaires, que de ben segur us farà entrar encara més ganes de llegir la novel·la!\ndimecres 13 de febrer de 2019 | Categoria: - L'OLIVA NEGRA,CLUBS DE LECTURA,GÈNERE NEGRE\t| Enllaç permanent\nEstefania Guinart Rosa divendres 15 de febrer de 2019 - 15:56 h\nMoltes gràcies pel seu comentari. Va ser una sessió molt interessant.\nSoledad Marsal Gomez divendres 15 de febrer de 2019 - 15:48 h\nHa estat una trobada molt interessant amb la Rosa\nRibas que ha donat tote classe d’explicacions sobre la gestació del llibre i encara gaudeixis més llegint-lo.\nEs una molt bona idea coneixer si es possible l’autor o l’autora, per apreciar més el llibre.\nEndavant en la iniciativa.


El Real de Gandia aprova uns pressupostos de dos milions per a 2019 - Diari Serpis\nL’Ajuntament de Real de Gandia ha aprovat el pressupost municipal de 2019 amb els vots a favor de PSPV i Compromís, i l’abstenció del Partit Popular. La dotació pressupostària per al pròxim any ascendeix a 2.075.244 euros.\nSegons l’alcalde, Gustavo Mascarell (a la imatge), el deute s’ha reduït en uns 900.000 euros durant els tres anys i mig d’aquesta legislatura. «Aquesta reducció suposarà un estalvi considerable en el pagament d’interessos i una situació més sanejada de les arques municipals», va apuntar el primer edil.\nEntre les inversions més elevades que realitzarà l’executiu en 2019 destaca la construcció d’una redona en la intersecció de l’Av. de la Pau i el carrer Jovada, un encreuament perillós.\nEl govern continuarà amb les millores en el municipi per a fer-lo «més amable i segur» amb l’ampliació d’aparells de gimnàstica a l’aire lliure en el parc 25 d’abril que comptarà amb una partida de 4.000 euros, reparació de voreres, eliminació de barreres arquitectòniques i construcció d’embornals amb 15.000 euros, i destinarà un import de 10.000 euros per a unes escultures que indiquen les entrades al municipi.\nS’han creat partides pressupostàries per a la renovació i compra de mobiliari urbà per valor de 13.000 euros. També es destinaran 10.000 euros a les noves tecnologies per a fer front a la modernització tecnològica i 8.000 euros per a l’adquisició d’una màquina trituradora de poda.\nL’executiu continuarà apostant per les ajudes d’estudi als joves amb un import que ascendeix a 7.000 euros i ajudes per a les vacunes amb 3.000 euros.\nTambé cal destacar la partida presupostària per a adquirir dos desfibril·ladors més, per al col·legi Beat Carmelo i per a l’Escoleta Municipal. Amb aquests, ja seran 4 els desfibril·ladors que té el municipi. De la mateixa manera, continuaran impulsant els pressupostos participatius amb 20.000 euros.\n«Seguim apostant perquè la política pose en el centre de la seua acció a les persones. També volem agrair la implicació i l’ajuda de la Generalitat Valenciana i la Diputació de València. Estic convençut que aquests pressupostos permetran fer del Real, un millor poble», conclou Gustavo Mascarell.