7 Millors còctels per a no bevedors - Cultura | Juliol 2021\n7 Millors còctels per a no bevedors\nComprar uns quants casos de cervesa, diverses ampolles de vi i algunes begudes alcohòliques per a unes festes solen fer bon humor, suposant que beuen alcohol. Això deixa que els que els agrada renyar per a defensar-se. Si tinguin sort, podrien fer un seguiment de soda o llimonada. Encara així, aquestes begudes fan que els adults sobris se sentin com a nens sobrecollits. La propera vegada que convidin a amics que no beuen, dóna’ls una cosa molt més especial amb aquestes set burles.\n1. Verge Maria\nCòctel de sagnant mary | iStock.com\nCompreu una barreja de sang cruenta i una ampolla de vodka pot ser la manera més fàcil de crear un còctel de brunch, però està molt lluny del més saborós. Si elabores el teu propi mix, tindràs un còctel completament preparat per a persones que no beuen, així com una base per a aquells que vulguin embotellar. Ens agrada aquesta recepta de Mix That Drink perquè és realment senzilla i plena de sabor. No oblideu els guarniments, perquè són el veritable motiu pel qual a tots els agraden les dones sagnants en primer lloc.\nBrou de vedella de ½ onça\nPuntejat de suc de llimona\n2 gotes de salsa calenta\nPessic de sal d'api\nPessic de pebre acabat de mòlt\nCom arribar: Combini tot en un got i remenar bé per combinar. Afegiu el gel, guarniu amb una tija d'api i serviu.\n2. Aigua Fresca de Jamaica\nRefreshing glass of aigua fresca | iStock.com\nLes begudes mexicanes poden suposar margaritas per a la majoria dels bevedors de còctels, però el país és tan conegut per la seva aigua fresca. Aquestes begudes refrescants s’acostumen a fer amb aigua, fruita fresca i sucre, tot i que les flors d’hibiscus també són un ingredient popular. L'escarment de pètals secs d'hibisc en aigua aporta una beguda viva i un gust únic i dolç. Proveu aquest senzill mètode a The New York Times per tastar-lo per vosaltres mateixos.\n2 unces de flors d’hibisc sec, de vegades anomenades flor de jamaica\n10 baies amb pessic, ben esqueixades\nSucre o xarop d’atzavara\nInstruccions: Col·loqueu hibiscus en un bol i esbandiu bé amb aigua freda. Escorreu-ho, després cobriu amb 4 tasses d’aigua freda i freda. Afegiu les baies amb pessic i deixeu-les en remull de 4 a 12 hores. Colar per un colador de malla fina, prement per extreure el màxim de líquid possible. Afegiu 4 tasses més d’aigua, i després endolceixen al vostre gust. Servir\n3. Mocktail de síndria Mojito\nCòctel de síndria amb calç | iStock.com\nAmb molta menta i calç, un mojito verge estàndard ja és una beguda força saborosa. Si hi afegiu síndria, encara és millor, és per això que ens encanta aquesta recepta de The Merrythought. Ni tan sols necessiteu un exprimidor. Només cal introduir la fruita en una batedora amb una mica de suc de llima i sucre, i després de puré. Afegiu-hi una mica de menta fangosa, una mica de gingebre aleat i un rajolí de soda de club, i ja esteu a punt per beure.\n3 tasses de síndria picada, més unes llesques de guarnició\n1 mitja culleradeta de sucre, dividit\nFulles de menta, més brots de guarnició\nCom arribar: Combina síndria, 1 culleradeta de sucre i suc de llima en una batedora. Barregeu fins que quedi suau. Al fons de dos gots, enfarineu unes fulles de menta amb el sucre restant fins que la menta quedi fragant. Afegiu la síndria barrejada a cada got, dividint per igual. Afegiu-hi el gel i remeneu-ho amb gingebre aleat i gasosa. Remenar per combinar i servir guarnit amb un raig de menta i una petita llesca de síndria.\n4. Sangria no alcohòlica\nSangria amb fruita fresca | iStock.com\nGaudeix de tot el sabor sofisticat de sangria sense beguda creant aquest saborós còctel per a lots de The Kitchn. És tan senzill com fer un te edulcorat amb canyella i després afegir suc, fruita fresca i aigua carbonatada. Aquesta mocktail té el millor gust després que els sabors tinguin l'oportunitat de fondre's, així que és fantàstic per a les ocasions en què vulgueu fer-ho tot per endavant. Només cal deixar afegir les bombolles fins just abans de servir.\n2 tasses d'aigua bullint\n3 tasses de suc de magrana\n1 tassa de suc de taronja fresc\n1 taronja mitjana, a rodanxes fines\n1 llimona mitjana, a rodanxes fines\n1 calç mitjana, a rodanxes fines\n1 poma mitjana, coronada i tallada en trossos de ½ polzada\n3 tasses d’aigua carbonatada\nInstruccions: Aboqueu aigua bullent sobre les tenebres i la canyella. Deixeu-ho enfarinar durant 5 minuts, i després elimineu les cullerades. Afegir el sucre i remenar fins que es dissolgui. Transferiu el te a un càntir gran.\nAgiteu el suc de la magrana, el suc de taronja i la fruita. Refrigereu-ho almenys 1 hora o durant la nit. Just abans de servir, afegiu aigua carbonatada i remeneu lleugerament per combinar. Serviu-ho en copes plenes de gel.\n5. Collins d’api\nMocktail d'api | iStock.com\nLa paraula mocktail sol preocupar als no bevedors perquè acostumen a ser força dolços. Per als amics sobrants que prefereixen quelcom una mica més salat, aquesta beguda d'api del barman Thomas Waugh, tal com apareix en Bon Appétit, és una opció fantàstica. La verdura i un bon grapat d’agraïts ofereixen prou notes salades per equilibrar la dolçor del simple xarop, mentre que la llimona afegeix un sabor fresc.\nUna nota important sobre els amargs a tenir en compte: normalment es fan amb alcohol. Aleshores, de nou, també ho és l'extracte de vainilla. Si esteu interessats, assegureu-vos de comprar una versió sense alcohol. Hauríeu de trobar fàcilment algunes varietats en línia.\n⅓ tassa de suc de llimona fresc\n⅓ copa de xarop simple\n¼ culleradeta de mossegadors d'Angostura, amans de l'api o d'habaner\nSoda de club de 8 a 12 unces\n4 tiges d'api picades, més\nInstruccions: Afegiu api i ¼ tassa d’aigua a la batedora. Barregeu-lo fins que quedi suau i, després, poseu-lo en un càntir ple de gel amb un tamís de malla fina, prement sobre els sòlids per extreure el màxim de líquid possible. Afegiu-hi el suc de llimona, l’almívar i els mossegadors o arbustos. Agiteu fins que estigui fred. Divideix entre quatre gots de Collins, plens de gel. Topeu-ne cadascuna amb 2 a 3 unces de refresc de club. Guarniu amb tiges d'api i serviu.\n6. Rickey Verge de Calç\nBeguda de magrana verge | iStock.com\nPenseu en aquesta beguda rosa viva com una versió més sofisticada d’un temple de Shirley. El còctel clàssic està elaborat amb soda de llimona i grenadina. Per a aquesta recepta de Chowhound, fonamentalment feu la vostra granadina amb suc de magrana i sucre. Un cop l’almívar estigui ben fresc, afegiu-hi el refresc del club i una mica de suc de llima. També es pot convertir aquesta mofa en un còctel amb un rajolí de ginebra.\npel·lícules de Minecraft 2019\n⅔ tassa de suc de magrana sense sucre\n⅔ tassa de sucre\n2 a 3 gotes d'aigua de flors de taronja (opcional)\n4 gots refrescants, refrigerats\n¼ tassa de suc de llima acabat d’espremer\nLlesques de calç\nInstruccions: Escalfeu el suc de magrana en una cassola petita a foc mitjà fins que tot just comenci a foc lent, uns 5 minuts. Retireu-ho del foc i afegiu-hi el sucre. Agiteu fins que el sucre estigui totalment dissolt i, a continuació, afegiu-hi aigua de flor de taronja. Deixeu refredar a temperatura ambient i, després, refredeu-ho fins que sigui fred, aproximadament 1 hora.\nAfegiu el xarop refrigerat, el refresc de club i el suc de llima a un càntir ple de gel i remeneu suaument per combinar. Afegiu les rodanxes de llima, després serviu-les.\n7. Maqueta de cogombre-limonada\nUn càntir farcit amb una beguda de llimona i cogombre | iStock.com\nEl refredat 'fresc com un cogombre' demostra pràcticament que el vegetal carregat d'aigua és súper refrescant. Això és encara més cert quan es fa servir per elaborar aquesta beguda escumosa de cítrics de Food & Wine. L’anet és un bon toc, però també es pot intercanviar en una altra herba tova. El julivert, el xavir o l'estragó funcionen igualment.\n1 rodanxa llarg de paper de cogombre anglès\n¼ culleradeta d’anet tallat finament, més 1 raig de guarnició\n1 cullerada de xarop d'atzavara\n¼ tassa de suc de cogombre fresc\n¼ copa de refresc de club, refrigerat\nInstruccions: Premeu una llesca de cogombre contra el costat d’un got de bola refrigerada, girant-se per cobrir els costats. Afegir el gel. En una coctelera, anet de fang, atzavara, sucs de cítrics i 1 cullerada d'aigua fins que el xarop es dissol completament. Afegir el gel i el suc de cogombre. Agitar bé, després colar-ho al got preparat. Partir amb refresc de club i servir guarnit amb espiga d’anet.\npreu del cotxe Tesla


Centrat en arrossos i peix, aquí es practica una cuina sense pretensions, de cara a barraca i amb preus ajustats per a totes les butxaques\nEn una punta de la platja del Racó, just a la frontera entre els termes de Pals i Begur, t’espera el Solimar a primera línia de mar. És un lloc ideal per acabar d’arrodonir un assolellat dia de platja amb un bon arròs per dinar. Centrat en arrossos i peix, aquí es practica una cuina sense pretensions, de cara a barraca i amb preus ajustats per a totes les butxaques. L’ambient és familiar i a l’estiu no s’hi cap. Per tant, si no vols espatllar un fantàstic dia de platja, reserva-hi taula amb antelació.\nTota l’oferta és a la carta i, tot i ser un restaurant de mar, curiosament l’arròs que més triomfa és a la cassola amb costelló i salsitxa, però també el de llamàntol i la paella de marisc. Quant a peix, una bona opció és el llobarro a la sal o al forn. I si ja ets el que se’n diu un client habitual, pots trucar uns dies abans i demanar el peix que voldràs menjar, encara que no estigui a la carta, perquè te’l cuinaran per encàrrec de la manera que vulguis.\nPlaça Racó, 2 (Platja del Racó)\nDe dl. a dg. de 12 a 22 h. Tancat durant la temporada d’hivern.


Article d'opinió - Adoctrinar, ideologia, gènere i maldat -- Polseguera\nAdoctrinar, ideologia, gènere i maldat\nAutor: Marc Cabanilles i Martí | Publicat: 12-01-2017 | Comentaris: 0 | Vegades vist: 1611 | Escriu a Marc Cabanilles i Martí | Opcions\nCatala » Articles » Laicisme\n"Adoctrinar als xiquets en ideologia de gènere és una maldat", diu el màxim representant de l'església catòlica a València.\nPrimerament, Sr. Cañizares, deixe que ens posem d'acord en el que signifiquen les paraules.\nADOCTRINAR no és més que ensenyar una creença o doctrina, amb la fi, sobretot, de guanyar adeptes.\nIDEOLOGIA (o ideari) és el conjunt d'idees que caracteritzen a una col·lectivitat, un moviment polític, cultural o religiós.\nGÈNERE és la referència que es fa al sexe humà, fent èmfasi en la seua faceta social i cultural, en comptes de la biològica.\nMALDAT (o perversitat) és la tendència a provocar el mal, caracteritzada per falta de moral, d'afecte, de bondat, d'afecte cap a l'entorn i cap als qui ens envolten.\nFixats, doncs els termes del principi rector de la seua homilia, fàcilment s'observa que vostè, i la institució que representa, posseeixen un cinisme sense límits, o ni des de lluny entenen el seu significat.\nPerquè d'ADOCTRINAR, vostès saben un bon tros. Abusen de l'adoctrinament en edat primerenca, perquè com a grans mestres de la manipulació, són conscients que un cervell tendre i verge és més fàcilment mal·leable. Ja des que es naix, vostès adoctrinen amb els seus ritus. Només cal veure el jurament que s'exigeix als padrins en el baptisme. Adoctrinen en les catequesis. Adoctrinen en l'ensenyament , explicant fets i situacions, que són açò, doctrina totalment incompatible i contrària a la ciència.\nDe quin adoctrinament parlem, doncs.\nDe IDEOLOGIA, no sé que vol que parlem, si del que vostès prediquen o del que en realitat fan. Perquè prediquen pobresa, i només he vist palaus, inversions en borsa, subvencions milionàries per part de l'estat, milers de negocis en garatges, pisos llogats, cobrament d'entrades a les seues esglésies que ja mantenim, màfia en el banc vaticà, negativa a pagar l'IBI. Prediquen castedat i la pederàstia és un càncer que ha arruïnat la vida de milers de joves per tot el món. Prediquen a l'amor, però carreguen contra els homosexuals per estimar a persones del seu mateix sexe. Prediquen que el seu regne no és d'aquest món, i porten dos mil anys afermant el seu poder terrenal amb l'espasa, en guerres, croades, inquisicions, censures.\nDe quina ideologia parlem, doncs.\nSi parlem de GÈNERE, no ixen millor parats. Sempre van tenir a la dona com una cosa secundaria i subordinada, fins i tot avui dia, per a vostès només serveixen per a netejar gratis les esglésies, cuidar de capellans i bisbes majors, retirar-se per a tota la vida en clausura o fer pastetes . Clar que en aquestes qüestions de gènere, vostès són conseqüents. Només cal llegir al tal Sant Agustín "Vosaltres les dones sou la porta del diable", o llegir el Eclesiastés 22:3 "El naixement d'una filla, és una pèrdua". Potser no recorde que en el seu concepte de gènere, en parlar d'homes es diu "fills de déu", però a les dones es refereix com a "filles dels homes".\nDe quin gènere parlem, doncs.\nI si parlem de MALDAT ja és el súmmum. Repassant les maldats del seu déu i la seua església al llarg dels segles, resulta patètic sentir-li a vostè dir que "alguns estan jugant amb foc". Des de les plagues d'Egipte, fins al diluvi universal, les croades per a recuperar terra santa, les matances dels arrians, passant per la Inquisició o la evangelització obligatòria amb l'espasa, i acabant amb el repic de campanes en totes les esglésies alemanyes beneint a Hitler, recolzar amb eufòria la dictadura franquista o prohibir sota pena de foc etern l'ús del preservatiu que va estendre la sida per tota Àfrica.\nDe quina maldat parlem, doncs.\nI que no se'm malinterprete. Entenc que com en qualsevol altre lloc, país o institució, també en el cristianisme hi ha excel·lents persones, que segur no aproven aquest adoctrinament brutal, aquesta aplicació rastrera de la seua ideologia, aquest tracte indigne al "altre" gènere, ni l'ús i abús de la maldat en benefici d'ampliar el seu poder i influència.\nPerò és necessari admetre que gent com vostè, que per desgràcia abunda massa en les altes instàncies de la seua església, amb les seues pompes, la seua supèrbia i el seu menyspreu per altres idees, no fan més que usar tota la bastida cristiana per a manipular ments, condicionar la vida de creients i no creients, obligant (si pogueren) a viure segons els seus principis i per descomptat, aconseguir interessos personals que ratllen el patològic. I és precisament sobre aquestes persones i les seues abominables declaracions, als quals fa referència aquest article.\nQuant haguera guanyat la humanitat, i també la seua església, si gent com vostè s'haguera dedicat a l'agricultura, encara que no fóra ecològica.


Terry Gilliam completa el seu maleït ‘Don Quijote’ | EL CINÈFIL\nTerry Gilliam completa el seu maleït ‘Don Quijote’\nActualitatLlibres i còmicsMón Fantàstic 17 de juny de 2017 Ylenia Cañadas 0\n'The man who killed Don Quixote' es troba en fase de postproducció\nEl cineasta, actor i ex-membre del còmic grup Monty Python, Terry Gilliam portava amb un projecte al cap des del 1991, però sembla ser que la seva idea de realitzar The man who killed Don Quixote estava maleïda ja que un seguit de catastròfiques dissorts han anat tenint lloc al llarg dels anys.\nL’any 2000 va iniciar-se el rodatge al desert de les Bardenas Reals, només hi van estar 6 dies ja que va ser derrotat per les inclemències del temps i pel soroll dels avions que sobrevolaven la zona de rodatge (al costat d’una base militar), a més, la falta de pressupost ja que no hi comptaven amb tants imprevistos. Fins i tot un dels protagonistes, Jean Rochefort, va patir una infecció d’orina que va acabar sent intervingut per una doble hèrnia. Johnny Depp va abandonar el projecte ja que no volia esperar-se a la recuperació del seu company. I després d’aturar-se la producció, una empresa alemanya va acabar fent-se amb els drets del guió. Al llarg d’aquests 17 anys els esforços del director britànic per tirar endavant s’han fet notoris, per a ell era com un tumor que havia de ser extirpat i ara, en fase de postproducció, ja pot estar tranquil.\nBasada en l’obra cèlebre de Miguel de Cervantes la història se centra en un ancià que viu creient que és Don Quixot de la Manxa i confon Toby, un executiu publicitari amb el seu fidel escuder, Sancho Panza. La parella s’embarca en un viatge estrany, amb salts cap endavant i cap enrere en el temps, entre l’actual segle XXI i el màgic segle XVII. De mica en mica, Toby, es va contagiant d’aquest món atapeït d’il·lusions i és incapaç de separar somni i realitat.\nEl film, després de modificar el seu guió, l’elenc i ubicacions, finalment està interpretat per Adam Driver (Silence o Star Wars: The Last Jedi), Jonathan Pryce (sèrie Taboo o The Salvation) i Olga Kurylenko (Un día perfecto o The Water Diviner), tot i que inicialment els protagonistes eren Johnny Depp i Jean Rochefort, després va ser el torn d’Ewan McGregor i Jack O’Connell. Tal va ser el caos que es va desenvolupar que les pífies van quedar enregistrades de manera impressionant al documental Lost in la Mancha.\nDesprés d’unes 11 setmanes de rodatge per Toledo, Madrid, Tomar (un poble a prop de Lisboa) i Fuerteventura i amb 16 milions d’euros de pressupost, la producció maleïda va donar-se per finalitzada recentment. Al 2018 està prevista aquesta estrena, encara sense data oficial. Esperem que per arribar a les pantalles no sorgeixen més imprevistos.\nLectures cinèfiles imprescindibles per Sant Jordi


Merkel afirma davant la cúpula financera mundial que "no s'ha de dubtar" a l'hora de recapitalitzar els bancs\nLa cancellera alemanya, Angela Merkel, ha destacat la importància d'un sistema monetari internacional estable per aconseguir un creixement econòmic mundial sostingut. També ha instat a "no dubtar" en el procés de la recapitalització del sistema bancari en cas que sigui necessari, ja que "seran diners ben invertits" i s'evitarien així "obstacles i problemes molt més grans" dels que sorgirien si no es dóna a les entitats aquest suport. Merkel ha fet aquestes declaracions en una roda de premsa conjunta amb la directora gerent del Fons Monetari Internacional, Christine Lagarde, el president del Banc Mundial, Robert Zoellik, i el secretari general de l'OCDE, Ángel Gurría.\n06/10/2011 - 17.58 Actualitzat 06/10/2011 - 18.34\nLa cancellera alemanya, Angela Merkel, en una imatge d'arxiu (Foto: Reuters)\nLa cancellera alemanya, Angela Merkel, ha assegurat que es prendrà "molt seriosament" qualsevol consell que rebi dels experts sobre si els bancs de la Unió Europea no estan "prou recapitalitzats", encara que ha recordat que la primera opció ha de ser que els bancs es capitalitzin per si mateixos.\nEn aquest sentit, la cancellera ha defensat que la recapitalització del sistema bancari "no és una qüestió política", sinó que cal seguir els consells dels experts, especialment en un context econòmic "tan complicat" com l'actual, i utilitzar-lo com a base per a la presa de decisions.\nAixí mateix, ha incidit que és "molt difícil" tenir una impressió global sobre si els bancs s'han de recapitalitzar i ha apostat perquè hi hagi uns estàndards similars als Estats Units, Àsia i Europa. Segons Merkel "el sistema monetari internacional i la seva estabilitat són de gran importància per a un desenvolupament econòmic raonable". Aquests temes ocuparan un lloc destacat en la cimera del G-20 del novembre.\nAhir, Merkel va assegurar a Brussel·les que Alemanya està disposada a posar més diners públics per salvar el sector bancari europeu. Merkel també va dir que, si fos necessari, es podria modificar el Tractat de la Unió Europea per millorar el funcionament de l'eurozona. I sobre Grècia, va assegurar que Alemanya vol ajudar a fer créixer l'economia del país hel·lè.


L'entorn marí al Delta de l'Ebre - Kultural Tours\nL’entorn marí al Delta de l’Ebre\nAmb aquestes colònies coneixerem el fons marí a l’hemidelta nord del Delta de l’Ebre, a través d’activitats organitzades pel centre d’Educació Ambiental. Ens allotjarem a un alberg de Deltebre, situat al centre del delta i molt a prop del Parc Natural del Delta de l’Ebre.\nL’alberg disposa de:\nFins a 123 places\nSala d’estar amb TV, biblioteca, sala de jocs, terrassa, instal·lacions esportives i zona de pícnic a l’exterior\nInstal·lacions equipades per a persones de mobilitat reduïda\nServei de menjador, lloguer de bicicletes, WI-FI, botiga de records, jocs de taula, pilotes i ping-pong\nDIA 1: ESCOLA / DELTEBRE / PORT PESQUER / DELTEBRE\nSortida de la nostra escola a primera hora del matí. Arribada a l’Alberg de Deltebre, benvinguda i presentació dels monitors. Visita al port pesquer i la llotja (a l’Ametlla de Mar, l’Ampolla o Sant Carles de la Ràpita) per aprendre les característiques principals d’un port, dels vaixells i el funcionament de la llotja. Durant la tarda, activitat relacionada amb els peixos i les arts de pesca. Tornada a l’Alberg i sopar. A la nit, jocs de ciència.\nDIA 2: DELTEBRE / RIUMAR / DELTEBRE\nEsmorzar. Excursió en bicicleta fins la platja de Riumar. Durant el mati recollirem restes d’organismes marins i els classificarem. Dinar. A la tarda farem el taller “Plàstics 0”, una campanya del Parc Natural del Delta de l’Ebre per conscienciar-nos sobre les deixalles als espais naturals. Tornada a Deltebre, sopar a l’alberg i festa de cloenda.\nDIA 3: DELTEBRE / ESCOLA\nEsmorzar. Visita al port del Fangar i pràctica de snorkel per conèixer el fons marí i veure les muscleres. Dinar a l’alberg. A l’hora acordada, sortida cap a la nostra escola. Arribada i fi dels nostres serveis.\n*Aquesta proposta de programa es pot modificar i adaptar a cada grup escolar. **Transport opcional.\nPREU A PARTIR DE: 108€\nCategories: COLÒNIES, EN ALBERG, SORTIDES ESCOLARS


Les empreses quirzetenques Publiart-Quetex i Teyce reorienten amb Ã¨xit el negoci tÃ¨xtil\nUna de les lÃnies d'actuaciÃ³ d'ACTE, l'associaciÃ³ europea de colÂ·lectivitats tÃ¨xtils, ha estat la promociÃ³ de la reorientaciÃ³ estratÃ¨gica en empreses de tÃ¨xtil/moda, i en aquest sentit acaba de publicar un volum amb 31 casos d'Ã¨xit, entre els quals destaquen les empreses quirzetenques, Publiart-Quetex i Teyce Sl.\nPubliart-Quetex, fabricant de teixits per a pijames i homewear ha reorientat amb Ã¨xit el negoci cap a la fabricaciÃ³ de teixits publicitaris, i Teyce, fabricant de cortines, ha iniciat una nova etapa amb la fabricaciÃ³ de maquinÃ ria pel montatge de cortines, a mÃ©s de dedicar una divisiÃ³ a la innovaciÃ³ de nous teixits.\nACTE va engegar l'any passat el projecte d'una Xarxa per a la InnovaciÃ³, entre les activitats de la qual figurava la recopilaciÃ³ i documentaciÃ³ de casos d'Ã¨xit en matÃ¨ria de reorientaciÃ³ empresarial. El projecte, que ha estat cofinanÃ§at pel fons Social Europeu a travÃ©s del Departament de Treball, Ã©s fruit de la informaciÃ³ que s'ha recollit de nombroses reunions amb clusters tÃ¨xtils catalans. Les experiÃ¨ncies han quedat plasmades en el llibre Bones PrÃ ctiques de ReorientaciÃ³ EstratÃ¨gica en Empreses TÃ¨xtil/ Moda, que recopila els casos detectats que poden constituir exemples de bones prÃ ctiques en matÃ¨ria de processos de canvi i de reorientaciÃ³ empresarial. El llibre Ã©s una potent eina de sensibilitzaciÃ³ i motivaciÃ³ per a les empreses cap al canvi i cap a la incorporaciÃ³ de la innovaciÃ³ com a variable competitiva.


Blast Off | Varium\nÉs un grup de hiphop amateur definit per una energia mola fresca, alegre i sana, on cada persona pot mostrar-se tal com és, ser ella mateixa i sumar al grup.\nLa nostra filosofia és créixer personalment i també com a grup. Com? Sempre gaudint al 100% de la dansa.\n- Busquem nous camins dins del hiphop (ens influenciem del contemporani, trobant-li un sentit als moviments).\n- Investiguem la textura dins la musicalitat.\n- Juguem amb les emocions per descobrir noves sensacions.\n- Ens encarrilem i enriquim en la dansa mitjançant la subtilesa i simplicitat del moviment.\n- Treballem la musicalitat, la creativitat, la potència, el freestyle i les diferents energies.\n1. Investigació personal del propi moviment.\n2. Investigació grupal dels moviments i aprendre a treballar i crear de forma conjunta.\n3. Saber valorar i apreciar tot allò que pot fer-nos créixer, compartint la dansa amb diferents persones.\n4. Treballar sobre un concepte.\n5. Entendre la dansa des de diferents punts de vista.\n6. Potenciar el freestyle, recorrent diferents camins.\n7. Descobrir tot allò que ens pot aportar la dansa.\nAssajarem de manera regular: els dijous de 20.30 a 22.00h.\nAudició de la nova temporada?\nL'audició tindrà lloc al Varium el 28 de setembre de 20.30 a 22.00\nDesprés de l'audició us direm qui formarà part per aquest pròxim curs 2017-2018.\nAquest any comencem la 3ª edició. Ens agradaria animar a tothom a participar a l'audició, així que aquells que vulgueu formar-ne part heu d'enviar un email a blastoffbcn@gmail.com confirmant la vostra assistència.\nPagament de forma mensual per domiciliació bancària, un cost de 40€\nRecorda que aquest grup és per passar-ho bé i treballar, per això us demanarem que el compromís sigui anual.\nEl seu primer contacte amb la dansa va ser amb l'aeròbic i el jazz, a l'edat dels 7 anys. Aquesta trajectòria va durar fins als 12 anys, ja que després es va dedicar a diferents esports individuals i col•lectius, com el bàsquet i l'atletisme. Amb 17 anys va descobrir Varium i aquí va començar la seva carrera de ballarina. Al seu segon any va entrar a la companyia de dansa hiphop Get Bak, amb la que ha guanyat diferents premis i campionats com el Dance World Cup Spain 2014, iDance 2014, Faro Urbano 2015… Ha trepitjat diferents teatres (teatre Victòria, auditori de Sant Cugat). Ha pogut participar amb la companyia Brodas Bros en diferents ocasions (Colisseum, el Grec, etc). Els darrers dos anys s'ha dedicat només a la dansa, formant part de la formació professional del Varium, treballant com a ajudant, professora i coreògrafa. Se la coneix per la seva energia, dinamisme, passió pel freestyle, i ganes d'anar una mica més enllà amb el hiphop.


Els EUA són diferents » catalunya\nArxiu per a 'catalunya' Categories\nCatalunya, més forta que mai gràcies a Rajoy\nClassificat com a AfD,Albert Rivera,Autodetermßinació,Catalonia,catalunya,Kurdistan,Marine LePen\nEm molesta que tanta gent utilitzi el mot feixista com un insult caracteritzant gent autoritària, perillosa, intolerant, antidemocràtica i violenta. Aquests ja existien molt abans de Hitler i Franco. El feixisme, com el comunisme stalinista foren doctrines complexes i des del nostre punt de vista molt estranyes que no poden tornar mai perqué el món, la política i els exèrcits han canviat massa. Seria com restaurar l’Imperi romà. Hi pot haver no obstant versions actualitzades amb gent de la mateixa mena.\nTornem al moment de la desaparició del dictador el 78, l´anomenada Transició (jo prefereixo dir “adaptació”): hi havia sindicats verticals, Cortes de Procuradors amb tres terços, nacionalcatolicisme, corrupció permanent, els punts doctrinals de la Falange, la Formación del Espíritu Nacional, les tasques històriques de la nostra joventut (sense oblidar l’esforç històric de la joventut alemanya, més conegut com a Guerra Mundial), diaris titelles i molt cars del Movimiento.. Qui ho necessitava tot això? Impedia l´entrada a UE i l´OTAN com els amos volien. Els seus prohomes reconeixent que la Ideologia ja derrotada al món feia nosa i podia ser llençada a les escombreries, van decidir que sabent com fer-ho i mentint com i quan calia, les eleccions podien ser tolerades i controlades. Tot canviaria perquè res canviés i la situació econòmica, social i politica possibilitada pel franquisme amb corrupció sempre tolerable sobreviuria. Als Catalans ens van prometre moltes coses que no tenien intenció de complir i les van anar prenent una per una. Fins i tot en temps d’amenaça militar van aconseguir fer votar als Catalans per una mala constitució. Poc a poc vam esdevenir una altra província de Castella, fins que el Rajoy Brey ens va arribar a alçar com a models de nació oprimida, pacífica i profundament democràtica aspirant, com tantes altres, a la llibertat dintre la solidaritat i justícia. Que és on som davant del món, molt presents entre el poble i pensadors polítics del món, un model ben conegut que molts volen seguir i cada dia interessa més, mentre Rajoy cada dia s´acosta més al cataclisme probablement en mans de Ciutadans.\nLa seva Constitució? És un ultratge i un insult que certs partits s’anomenin “constitucionalistes” com si els altres no creguéssim en la llei Els Americans tenim la mateixa Constitució d’ençà de 1787 (amb petites esmenes) i aquest Document és vist voluntàriament com a sagrat, estimat i intocable per tothom. S’ho mereixerien totes les Constitucions? Segur que no. Aquesta ha garantit la nostra llibertat i el nostre dret al vot i cap estat de la Unió voldria marxar. Puerto Rico voldria afegir-se i no el volen. A Espanya i a tota Europa n’hi ha hagut moltes, bones i dolentes. A favor de quina estan els Constitucionalistes? De la Cadis, o de la Primera o Segona República o del Fuero de los Españoles? Declarar-se constitucionalista per guanyar vots és intolerable perquè el propòsit de la Constitució és garantir i fer possible la convivència de tots i permetre resoldre conflictes amb votacions i pau, mai el contrari, mai per prohibir i oprimir part del poble. Com pot ser que una constitució legítima afavoreixi uns i estigui contra altres? El Franco com el Mussolini i el Hitler també deien que tothom s’havia de sentir unificat i obligat sota les seves lleis tan patriòtiques. Alguns, segurament els anticonstitucionalistes, van patir molt i ser assassinats. Jo personalment voldria ser un constitucionalista de la Segona República, quan no hi havia borbons i Catalunya era reconeguda com un cas especial.\nTant els fiscals com jutges afins al PP van fer un disbarat ignorant com acabaria enviant una ordre d’arrest contra el President de la República Catalana a Bèlgica. Les tres regions belgues de parla holandesa, francesa i en petita part alemanya havien patit un conflicte gravíssim, llarg i molt més dur que el català, abans de transformar-se en una Monarquia Federal que sembla per ara estable i plau a la majoria. Això havia exigit SIS (6) reformes de la Constitució. I els peperos i acòlits es negaven a fer-ne una i negociar per resoldre un problema tan greu que afectava a més gent de la que hi ha a Flandes? Com, Sra Lamela, s’havien de prendre les seves acusacions de sedició, traïció i malversació que als països lliures i democràtics ni tan sols coneixem? Com el Rajoy es negava a fer allò que va salvar a l’estat belga? No li va explicar ningú? Potser a Bèlgica haurien acabat manant-li extradir i empresonar en Rajoy.\nPer certes raons explicades a molts llibres, els governs no tenen més remei que suportar la posició monòtona, simplista i primitiva que Rajoy i els seus peperos i partits subornidats repetien com lloros de repetició dia i nit. Però amb els pobles, diaris i ciutadania d’Europa i el món la situació era i segueix sent cada dia més i més diferent. Abans dels peperos, la famosa Barcelona era una ciutat al NE d’Espanya, ara en canvi hom parla a vegades diàriament amb simpatia creixent de Catalunya, els seus problemes, desig de votar i esperances. I hem ensenyat el camí de la no-violència incondicional i la democràcia a molts europeus que ho necessitaven. Som nosaltres els bons. Hi ha una sèrie televisiva nova sobre els Templaris de París que busquen amb ajut del Papa el Sant Grail. En la versió americana, s’han passat el segon episodi ensenyant com el Rei de Catalunya, un cert Lluís (escrit en català, així mateix) per boca de l’ambaixador català a París demana en matrimoni la mà de la filla del rei de França es casi amb el rei Lluís per enfortir, segons declara el Sant Pare, l’aliança entre França i Catalunya per dominar el Mediterrani. No hem tingut mai cap rei a Catalunya i de Lluís a Espanya només en va haver un borbó, fill incompetent del boig afrancesat i francès Philip V a qui tant devem els Catalans. Hauria estat possible aquesta aparició a la tele dels reis i ambaixadors de Catalunya sense Rajoy i acòlits? Hi ha un anunci on es veu la cursa de braus de Pamplona, molt popular als EUA amb rojigualdes (pobres bascos). Pero en la final escena apareix una bandera catalana penjant d´un balcó. Finalment gràcies a la Santamaria i el Rajoy ens coneix i respecta tothom. No havia passat mai. El món està canviant. Cada dia hi ha més nacions que volien saber com es fa. El NYTimes ha arribat a publicar tres articles o vídeos diaris sobre Catalunya. A la BBC i el Regne Unit Catalunya és una obsessió. A Alemanya es llegeixen molts articles amb simparia. Per això crec que el futur és nostre i guanyarem. I tothom sap ja què són les torres humanes (que abans ni jo ho sabia)\nEls homes patim conflictes de tota mena. Tothom vol tenir raó i guanya sempre el que ho fa millor o és més fort. La nostra gent, els presoners polítics sempre presents, el President Puigdemont i molts altres ho estan fent molt bé. La seva direcció d´evitar qualsevol forma de violència fou cabdal. Els peperos estan encara desengayats que no hi va haver sang i morts pel carrer, com ells esperaven. Ara bé. Quan el conflicte s’atura o hom negocia una resolució o una pausa, cal intentar reconciliar-se. No fer-ho acaba sempre, sempre malament i les bufetades tornen a aparèixer. No és extraordinari tot allò que Rajoy i els seus estan fent? Han vingut a prendre’ns autogovern, empresonen amb acusacions absurdes els nostres representants més respectats, menteixen descaradament sobre què som i què volem, ens prenen obres d’art ben pagades i ben cuidades, destrueixen i ignoren les nostres lleis, les nostres institucions, si poden les nostres escoles, promouen grups populistes perillosos pel carrer i no parlen mai de reconciliació ni resolució pacífica. Com feia el Franco Bahamonde un Premier postfranquista vol castigar i arruinar una província desobedient perquè aprenguin. Volen aniquilació i destrucció, violant la Constitució espanyola i les lleis catalanes. Aquests parlen d´una divisió social que ells han promogut per anys? El món està mirant, Mariano, i no us ha estimat mai. Això que voleu, no teniu el poder de mantenir-ho permanentment i ho vam superar per 40 anys! El Rajoy no té absolutament cap pla pel futur sinó quedar-se tant com pugui després del vot i seguir fent mal. No l´heu sentit parlar amb el to de Caudillo desobeït? Després de l’atac dels Guàrdies Civils durant el 1O: “Hem fet el que calia fer” A Barcelona “Ara han vist que Espanya sabe defenderse” És això el que va passar, Mariano? Semblava la ràbia d’un home inepte i violent amb el darrere enganxat a la cadira.\nDesprés de la Declaració d’Independència el Rajoy, amb fúria i ràbia als ulls va declarar que Catalunya havia destruït la llibertat i la constitució i la democràcia d’Espanya. Quina cosa tan rara de dir. Potser la Santamaria ho podria explicar millor. Potser un trastorn mental? Era prou raó per tornar a Catalunya amb Guàrdies Civils i jutges simpatitzants disposats a tot? Jo crec que Rajoy s’hauria de preocupar més del prestigi creixent de Catalunya i del perill per a ell i tot l’estat representen els Cs d’extrema dreta populista amb banderes franquistes com les creus gamades d’altres països. No venen per Catalunya sinó per Espanya aprofitant la catalanofòbia com un vehicle.\nAquestes eleccions tenen quelcom de divertit, original i extraordinari: candidats a la presó, que poden rebre vots però no sortir en llibertat; un President candidat a repetir que no pot ni entrar al paìs fent campanya per vídeo i sens dubte un cap del Gobierno ocupant de Madrid que donava per segur que l’independentisme era un moviment minoritari de quatre gats enganyats i que un cop escapçat el moviment, la població cauria de genolls elegint agraïda tants peperos com els espanyols. Escapçar, diuen? Quan jo feia el batxillerat tenia un company recentment mort anomenat Josep Muntaner i Pasqual, que esdevindria un economista famós. Tots sols amb uns pocs companys vàrem crear un grupet que estudiava l’Estatut del 1931 (com dit abans, jo sóc constitucionalista del 1931) Què ens hauria fet aquesta escapça pepera i judicial del 2017? Potser ens hauria retallat alguna ungla petita del peu per mala punteria. La dreta, a diferència de l’esquerra no ha entés mai que hi hagi moviments populars sincers que busquen (enlloc de deixar-se enganyar) un bon líder, com ara els que segueixen empresonats. Els Catalans som com som. Tenim no sé quants partits, ho discutim tot, triguem a posar-nos d’acord fins al final, però creiem en Catalunya i l’estimem molt. Els jueus fan coses molt semblants.\nQuè en farem del polític neomadrileny Albert Rivera? Era un jugador de polo acuàtic que un dia es va treure la poca roba que aquests esportistes duen, es va fer fotografiar en pilotes i va guanyar tres escons al Parlament català, començant a amenaçar i insultar en l’acte a tothom que era català. El seu lema era que no importa ni d’on sóc ni quina llengua parlo. Completament d’acord, però el que sí que m’importa és a quina terra visc i amb quin país em sento solidari. He viscut a Alemanya, Suïssa i uns quants estats dels EUA i no he insultat mai els nadius ni exigit que aprenguessin la meva llengua. Es allò que un emigrant ha de fer. Vostè no fou mai un dels nostres. Va nàixer a Catalunya per casualitat sense voler ser mai català. Podia haver nascut a Bulgària o Caracas, qui sap. Bona sort a la seva nova terra colonialista. Vostè no és català per autoexclusió, no pas perquè nosaltres el volíem treure fora. Sereu ben rebut als cercles de la dreta aternativa populista europea.\nVeient les manifestacions tan cridaneres dirigides per gent amenaçadora i a vegades violenta i les banderes “preconstitucionals” (deuen oblidar la Constitució de Cadis que estava millor que la del 1978) amb el pollastre negre lleig i mal cuinat al mig, veig la semblança amb manifestacions semblants dels trumpistes a Carolina del Sud, de LePen i de l’AfD a Alemanya i a Àustria que sovint surten amb creus gamades i han causat morts i ferits. Espanten molt perquè són perillosos i antidemocràtics. Seria possible que sectors de C i del PP unificats per l’odi anticatalà se separessin o prenguessin possessió de C per esdevenir un grup oficial populista d’extrema dreta com tants a Europa? Jo aconsellaria informar-me de quines altres opinions sostenen sobre qüestions diferents. Com LePen, en Rivera ja vol ser Presidente del Gobierno i moure full darrere l’escena. Jo li tindria por, Rajoy. S’interessa més del degut per la corrupció del PP. Potser fins i tot us faria empresonar pel Gürtel.\nEl Sr Juncker, pepero com Rajoy va engegar una ximpleria molt gran a un periodista. Si acceptés Catalunya, en vindrien 90 més l’endemà. Doncs que prepari els seients perquè els 90 estan de camí. Es pensa vostè que pot evitar-ho? Qui es pensa que és vostè, titella obedient del govern alemany? Com explica el NYTimes hi ha moltíssims moviments a Europa i a tot el món, en part autonomistes, en part independentistes. El més tràgic al món és probablement el Kurdistan. El seu país, al que havien promès independència durant la Primera Guerra Mundial, fou esquarterat en quatre i regalat a quatre estats nous, tres d’ells artificials. Ara les Constitucions sagrades dels països beneficiaris ja no permeten arreglar-ho i els kurds s’han d’aguantar i deixar-se colonitzar. Però deixant de banda un cas tan violent i terrible, parlem del Québec. Els independentistes van perdre la segona vegada per dècimes (hi ha una història detallada a l’arxiu d’aquests apunts) però el Govern Federal Canadenc va fer concessions enormes. Quan el Premier Trudeau ve a Wahington ha de fer mig discurs en francès i mig en anglès davant de Trump i respondre preguntes dels periodistes en les dues llengües. Igual a Escòcia, on estan fent un paquet de “devolucions” com diuen els britànics. I les Illes Feroe ara que han trobat petroli i no necessiten els euros de Dinamarca, declararan la independència sense oposició. De les minories russoparlants no cal ni parlar. I la ultrachauvinista França ja ha fet concessions molt considerables a Còrsega més enllà del que tenen altres regions. Ni a França creuen en el cafè pa tos. I a Itàlia hi ha almenys dos moviments. Una frontera no hauria de ser com les barres d’una presó, sinó servir per demarcar un lloc on la gent que hi viuen siguin feliços i se sentin lliures. Ni Juncker ni la Unió Europea ni Rajoy poden evitar-ho. Si la Unió fos democràtica, ni hauria admès països com Polònia, Hongria i Malta, ni seguiria negociant l’admissió de Turquia.\nI ja avui en dia gràcies als esforços rajoyescos Catalunya està al capdavant d’aquests movements, un exemple de patriotisme, fe, pacifisme i democràcia, el cas i símbol lluminós ja conegut i famós a tot el món que ha ensenyat l’únic camí acceptable i segur a la victòria. El Sr Rajoy, en canvi seu en una crisi de dos anys en minoria, treballant poc, incapaç de fer res sinó voler fer-nos mal i mirant de reüll amb por a Ciutadans. El tornarà a ajudar el seu amic Juncker? Li servirà de res? Començaran a tenir idees? Seria inesperat. I a Europa (amb o sense Unió) els Catalans estem molt lluny d’haver plegat\nJo crec que a Madrid molts es van molestar per la falta de la violència sanguinària prevista per la Santamaria, el Rajoy i molts policies, fiscals i jutges. El gran problema de la violència és que guanya el més fort, no necessàriament qui tė raó. Potser abans de Nadal vosaltres podríeu tornar a sortir al carrer amb l’arma terrible a la mà que tant va espantar Espanya, els Guàrdies Civils i la UE pepera de Juncker el 1O, la papereta del vot, arma rotundament catalana i invencible.\nDe camí podríeu cantar el mateix que la Caperutxeta Vermella de camí a visitar l’àvia en la pel·lícula de Walt Disney: “¿Quién le teme al lobo feroz, al lobo, al lobo?” Ara que això sí: si dueu els vostres ancians i dones, vigileu-los perquè no tornin a atacar la Guàrdia Civil.\nAfegit 21 Desembre 2017. El cas de KNIGHTFALL. Ahir vaig veure el tercer episodi de Knightfall (que no sabria traduir i no tinc ni idea de si es veu a Catalunya o no). En aquest episodi, després de prometre la seva filla a l’hereu del Regne de Catalunya, el Rei de França amenaça a Anglaterra que Catalunya és amiga seva i enviarà soldats a lluitar amb França. L’ambaixador de Catalunya, amb la saviesa que ens caracteritza, objecta que els Catalans estem per França, però no pas disposats a morir per ella (olè). Al final un jovenet que sembla un criat del nostre ambaixador es destapa com Bernat, príncep disfressat de Catalunya i hereu del Rei Lluís. Dissortadament els Americans no saben pronunciar Ll i en diuen Luis, però escriuen Lluís. Jo crec que la sèrie acabarà amb l’aniquilació i destrucció total històrica de l’Orde dels Templaris per França. Va passar un divendres 13, que per això és un dia de mala reputació. Ja veurem com acaba el nostre Príncep Bernat.\nAfegit per darrera vegada el 28 Desembre 2017. Després del darrer nou episodi dels VIKINGS a l´History Channel vaig veure ahir el 4rt. episodi de KNIGHTFALL. Aquesta vegada al començament es presenta a París la Reina Elena de Catalunya, envoltada per soldats amb les quatre barres molt grans a l‘escut (i a la paret), que ve a queixar-se que el seu fill Bernat per poder casar-se amb la filla del rei de França ha oferit soldats per lluitar contra Anglaterra. D’això, res (ben dit). El llibretista es permet algunes coses que només Catalans interessats en història poden entendre. El rei Philip IV diu a la nostra Reina Elena que els trobadors (en diu “minstrels”) no canten prou bé la seva bellesa. La reina de França resulta ser també la reina absent de Navarra (que Elena pretén quedar-se). Un assassí molt obscur es despenja com un càtar, membre de l’heretgia dels Albigenses. Un francès dolent denuncia que la princesseta jove ja ha tingut sexe amb el príncep Bernat. Indignada Elena vol desfer el casament perquè una princessa desflorada ja no té cap valor a Europa (!) a menys que li donin Navarra. Tot s’arregla amb una llevadora certificant que la princessa és una „virgo intacta“. El tema històric no inventat sembla ser la brutal destrucció de l‘0rde de cavalleria riquíssima i poderosíssima dels Cavallers del Temple per Philip IV un Divendres 13 de 1307 que va acabar amb l‘enpresonament i mort a la foguera de tots els Templaris. Aquesta sèrie parahistòrica vol muntar una trama alternativa molt humana combinada amb la cerca del Sant Grail. Espectacular com és, si el llibretista volia atreure públic educat com el que es mira Vikings es passa de la ratlla moltes vegades amb escàndols i escenes sucoses. Aquesta darrera sèrie ensenya coses ben integrades i creïbles, Knightfall sembla, no obstant l’espectacularitat general, gratuït i comercial. Em pregunto si permetran ensenar-lo a Espanya convertint la Reina Elena i el Príncep Bernat en castellans.\nQueden bastants episodis, però la meva cobertura s‘acaba aquí.\nTags: independència, Knightfall\nClassificat com a catalunya,Diccionaris,General,Nació\nRecordant el PSOE de la postguerra\nClassificat com a catalunya,Exili,General,Willy Brandt\nLa defenestració de Pedro Sánchez aquest cap de setmana m’ha recordat episodis del meu jovent. La meva línia materna és castellana en el sentit estricte de la paraula, provenint d’un poble que no vull anomenar situat al centre d’allò que a les escoles franquistes es deia Castilla la Vieja, un país d’història gloriosa amb gran arrelament del feixisme. Un cosí em va ensenyar gairebé avergonyit la seva Camisa Azul, uniform de la Falange. Va explicar que en aquells temps tristos la necessitat era tan gran, que tothom hauria acceptat una peça de vestir gratis. I un amic personal dels pares escrivia cartes en un paper que deia a la capçalera Alcalde y Jefe Local del Glorioso Movimiento Nacional. En “aquel 18 de Julio” que esdevindria tan tristament famós van aplegar a un camp fora del poble el metge, el mestre i altres intel·lectuals indesitjables i els van matar llençant els cadàvers a una fossa. Tothom coneix el lloc. Jo em vaig negar a anar-hi mai. El lloc és fàcil de reconèixer perquè diuen que el blat que creix al damunt és més alt i verd i maco que als altres llocs, però no intenteu obrir el lloc i dur les víctimes al cementiri, com s’hauria fet a qualsevol país democràtic.\nUna de les memòries més horribles i angunioses de la meva joventut quan tenia 21 o 22 anys es va originar quan vaig tornar pel enterrament del meu oncle F. L’oncle que jo coneixia era un bon home, un treballador ferroviari jubilat que durant la República havia estat militant, no del PSOE sinó de la UGT. Era famós perquè essent un home fort el dia del vot per al Front Popular va dur la seva mare en una cadira a votar. El 18 de julio va tenir sort perquè estava a Barcelona, altrament hauria acabat al lloc on el blat creix tan verd. El dia de l’enterrament als anys 60, els homes del poble, com era costum, estàvem a l’entrada de la casa amb el taüt damunt una taula. De sobte un home desconegut que no he pogut oblidar mai se’m va acostar i em va espetar: “Tu tío era un hombre muy peligroso y debíamos haberlo matado” Això gairebé 30 anys després de la guerra. Vaig aprendre què era la famosa Espanya negra, que no era cap invenció i vaig entendre què és l’odi. Hi ha gent que es pensa que es pot resoldre parlant. Vaig intentar prendre una de les quatre cantonades de la caixa a la meva espatlla, però un grup d’homes al darrere meu em van treure a empentes i un altre prengué el meu lloc. Jo no era un d’ells.\nPer uns anys i per raons molt personals anava tan sovint com podia a París. Un dia, sense que jo hagi esbrinat mai perquè ni com havia anat se’m va acostar un xicot espanyol jove que era un militant del PSOE exiliat i evidentment em volia reclutar. Ell tenia alguna relació amb el servei de notícies d’ona curta de la ORTF, la ràdio oficial francesa, la més hostil al règim feixista de tota l’Europa occidental. Vaig passar tot un dia amb ell. Em va donar tota mena de llibres i follets que no em deixava llegir perquè volia que escoltés el seu discurs polític, i entengués com la seva estimada havia estat tancada pel règim a un manicomi perquè lluitava contra el règim. Fins i tot em va invitar a anar al Cinema a veure una pel·lícula de la Brigitte Bardot, que estava prohibida a Espanya.\nL’home, francament, em va fer pena. Era com un predicador religiós posseïdor de la veritat. I de Catalunya, què? Durant la guerra el PSOE havia estat hostil al nostre país. Deien al final que una dictadura militar acaba sempre després d’uns anys, mentre que la independència catalana seria per sempre. Però jo no m’hauria afiliat mai a un partit, perquè partits tenen objectius i per complir-los imposen disciplina, manen coses irracionals i ensenyen com cal pensar. El cas trist dels diputats de PSC obligats a Madrid a votar contra els interessos catalans (la LOAPA, sobretot!) en són un exemple. També en aquell temps a la Facultat un company molt admirat, que va acabar fugant-se a França, em va voler obrir les portes del PSUC subterrani i també vaig rebutjar.\nA Tolosa del Llenguadoc, a l’exili\nEl PSOE exiliat tenia la seu a Tolosa amb la tolerància molt clara del govern de França. Jo feia teatre amb un grup d’estudiants derivat de l’Agrupació Dramàtica de Barcelona i un any vam fer una gira europea representant “Los Cuernos de Don Friolera”, una peça molt irreverent i anti-militar de Valle Inclán. Vam acabar fent una funció a Tolosa. Algú ingènuament va invitar el Consulat Espanyol, però ja ens van explicar que si aquests venien, cap altre espanyol vindria. El Cap del partit era en Rodolfo Llopis, un ex-ministre i cap del govern espanyol en l’exili, que era del País Valencià. Jo vaig intentar saber si en Llopis vindria a veure’ns o no, però ningú en volia parlar.\nDesprés de mantenir la bandera ben alta i patir a l’exili, En Llopis va acabar malament, defenestrat com en Sánchez per un grup de tres militants de l’interior dirigit per un jove advocat andalús anomenat Felipe González. Aquests senyors es van alçar exitosament contra el PSOE històric, que seguia defensant una ideologia radical que Felipe ja no compartia. Els dos PSOEs enfrontats volien usar el símbol històric del PSOE i van anar a la Internacional socialista perquè arbitrés. Felipe i els seus es van quedar amb la rosa i el puny, mentre que Llopis esdevenia el cap d’un partit socialista radical marginal. Llopis, originari del País Valencià, va sobreviure el Dictador i es va presentar de candidat al Senat, patint una desfeta amarga. Se´n va tornar a morir a França.\nA l’Alemanya Federal, en el món feliç i pròsper de Helmut Schmidt i Willy Brandt\nEl Canceller Willy Brandt, el lluitador ant-nazi que havia tornat a Alemanya en l’uniform de soldat de Noruega, una potència ocupant, va invitar Europa a acceptar i tolerar la gent que havia sortit de la Transició contra l’escepticisme de molts demòcrates. Ell i el seu amic, també canceller, Helmut Schmidt, van descobrir i adoptar políticament l’advocat andalús Felipe, amb qui es van reunir sovint explicant-li coses que encara el jove no havia entès. Marxisme com el PSOE històric? I ara! Això pels comunistes. Prou d’ideologies. Contra l’admissió a l’OTAN? Una bestiesa. Tu vols que el teu parit arribi al poder i que el teu país esdevingui ric i poderós? Doncs per tot això hi ha un club, que és l’OTAN i el Mercat Comú i si vols entrar-hi, cal pagar la quota d’entrada. L’OTAN militarista? No diguis ximpleries: no hi haurà cap guerra i els membres en trauran moltes coses.\nEl jove advocat Felipe va quedar convençut i ho va acceptar tot. El PSOE esdevindria un partit neoliberal, nominalment d’esquerres però disposat a fer allò que els membres del club vulguin i molt similar al PP, que necessita un pàrtner digne de confiança per fer l’alternança. Socialista encara?\nTags: Espanya, PSOE, Socialisme\nQuan Groenlàndia va sortir-se de la Unió Europea: un precedent\nClassificat com a catalunya,dinamarca,feroe,General,Groenlandia,nordics,unio europea\nEls països creats pels Nòrdics (Norses)\nQuan jo era petit, la “llegenda” dels “descobriment” d’Amèrica pels Vikings era presentada a l’escola com un incident menor de realitat dubtosa en comparació amb la gesta gloriosa d’Espanya. La veritat és molt diferent. El regne medieval nòrdic, inicialment pagà, subsidiari de la monarquia noruec-danesa incloïa Islàndia (població actual 329.000 residents, tots nòrdics) ja independent, les Illes Feroe (50.000, també tots nòrdics) quasi-independent i Groenlàndia (56.000, la majoria de groenlandesos indígenes Inuits o sigui esquimals amb una minoria danesa). Groenlàndia com les Feroe també és gairebé independent.\nLes Feroe i Groenlàndia són oficialment part del Regne de Dinamarca que té una superfície extraordinària però viuen en un règim d’autonomia molt avençat, una confederació, on gairebé tot llevat de les Relacions Exteriors i la Defensa està en mans del govern local. Així i tot quan els convé també fan política exterior. Per exemple després del boicot antirús de la UE manat pels EUA, Feroe va enviar una delegació a Moscou a millorar i aprofundir les relacions econòmiques. Ningú més a l’Occident ho ha fet. Naturalment poden tenir tants equips nacionals esportius com vulguin i els segells de correu de les Feroe són famosos. Quan Dinamarca va entrar a la Unió Europea en principi les Feroe i Groenlàndia haurien estat automàticament admeses. Les Feroe després d’un referèndum s’hi van negar. Groenlàndia sí que va entrar de mal grat a la Unió Europea però el 1982 van guanyar un referèndum per sortir-se’n dient que les lleis de pesca de la Unió sobretot protegint balenes els perjudicaven. Els vots al referèndum contra la Unió van ser gairebé unànims, per damunt dels 90%. La sol·licitud de sortir fou rebuda amb gran perplexitat a Brussel·les i la discussió sobre què fer va durar molts anys. Al final van aprovar la secessió de la colònia però oferint en canvi un Tractat d’Associació lliure com el que tenen Suïssa i Noruega, on el problema de la pesca quedava arreglat. L’escalfament global tornaria a plantejar el problema. L’illa està coberta per dipòsits grandiosos de gel, més grans que al Pol Nord (si es fonessin del tot, el nivell de l’aigua de mar al món pujaria uns 7 m.). El desglaç ja ha exposat terreny amb dipòsits minerals de gran interès econòmic si es poden explotar i un altre cop les lleis de la Unió els destorben. Hi compten per tenir prou diners per declarar la independència. El tractat existent serà anul·lat aviat. La Cancellera Merkel ja hi ha anat de visita.\nNo és un precedent de com anirà el cas de Catalunya? Perquè no s’en parla més? Després de lluitar tant pels 56.000 habitants de Groenlàndia, expulsaran a Catalunya perquè una persona com Mariano Rajoy així ho mana per raons emocionals? No tindria el govern espanyol l’obligació de respectar els interessos materials de la Unió? Li recordaran.\nLa colonització nòrdica de Groenlàndia\nEls inuits (“esquimals”) que hi viuen no són una població autòctona, sinó que hi van arribar en temps històrics després dels nòrdics, probablement al segle XII. Els diguem-ne “antics”, la població autòctona prehistòrica, va arribar a l’illa fa uns 5.000 anys per un pont de gel que s’estenia del Canadà a l’illa però gairebé van desaparèixer tots sols i probablement no en quedava cap quan els Eriks van arribar. La vida era molt dura. A diferència de Colomb, els víkings sí que van descobrir Amèrica.\nErik el Roig, pare fundador de Groenlàndia, era un Norse (nòrdic) exiliat de la seva Islàndia natal per tres anys per haver mort un veí. Podria ser que conegués l’existència de Groenlàndia gràcies als pescadors de balenes. Es va presentar a G amb uns 14 veixells dels 25 amb què havia salpat d’Islàndia. Va trobar la costa occidental deshabitada però apta per suportar vida humana i imaginant els jardins i les collites que sortirien s’hi va instal·lar l’any 985. Els víkings tenien vocació d’agricultors i ramaders i patien molt pel mal clima que tenien a casa, cosa que els motivava a colonitzar algun lloc millor. Erik va tornar a Islàndia a buscar colons i va rebatejar l’illa “Terra Verda” (quin bon humor!) per mirar d’atreure gent. Fou el seu fill Erik Eriksson (convertit al cristianisme segons diuen pel rei de Noruega-Dinamarca en persona) qui de debò va fundar als anys 1000 quatre colònies vikingues a la costa occidental, cosa ben explicada a dues sagues islàndiques i confirmada per les excavacions arqueològiques. Han trobat restes d’unes 600 granges agrícoles i fins i tot runes amb parets d’edificis grans que els turistes poden visitar. Erik va voler estendre les seves fundacions amb poc èxit també a la península del Labrador al Canadà i s’han trobat monedes i objectes seus a alguns llocs dels EUA (en algun cas, producte de bromes de mal gust). Els víkings, ja convertits, van arribar a nomenar un bisbe cristià i es conserva almenys una missiva del Papa. El projecte, que va veure l’arribada d’intuits també colonitzadors al segle XII es va ensorrar cap al segle XV no se sap perquè, potser per lluites amb els inuits. El problema de les relacions entre norses i esquimals és fosc i mal entès. Dinamarca-Noruega van perdre en aquell monent el contacte amb l’illa. La colonització nòrdica havia durat prop de cinc segles, aproximadament igual que la dominació castellana a Llatinoamèrica. Molt més tard, la monarquia de Dinamarca-Noruega va voler recuperar la colònia al segle XVIII, sense haver rebut notícies des de feia segles. A més de la qüestió econòmica, els luterans nòrdics tenien por que els nadius no haguessin sentit parlar de Martin Luter i seguissin essent catòlics. Això es veu que no es podria tolerar. La sobirania noruec-danesa fou reconeguda pel món i per la història i els nòrdics efectivament van tornar a prendre possessió de G, instal·lant-hi un bisbe luterà. Així seguim fins ara.\nCom que Dinamarca havia es tat ocupada pels nazis, la Guerra mundial va resultar en la formació d’un fort govern local que aviat va assolir una autonomia confederal molt avençada. Vivien bé de les balenes i anaven de cara a la independència. Però la indústria del peix es va ensorrar i la Unió va regular la pesca de balenes. El país va haver de sol·licitar una subvenció de Dinamarca (que encara reben) i van veure com la independència esdevenia impossible. Sobre el paper, la subvenció pretén ser un repagament al govern local per certs serveis als que tots els danesos tenen dret. El desglaç va exposar terrenys miners desconeguts i el somni de la independència ha tornat. G sembla ser l’únic país al món que es beneficia de l’escalfament global. Estan adherits al Tractat de Schengen (com les Feroe). I ara van per trencar el tractat d’associació lliure amb la UE, que estan a punt de sol·licitar.\nLes Illes Feroe\nHo sap poca gent, però aquest país és un arxipèleg amb un bon aeroport situat a mig camí entre Islàndia i Noruega. No hi ha hagut mai cap població autòctona i les illes han estat colonitzades només per Norses, encara que els britànics van ocupar-les durant la Guerra per evitar que ho fessin els alemanys. La qüestió de quin idioma perlen és complicada, però sembla ser un dialecte danès que gairebé tots els nòrdics entenen. És un país molt maco, digne de rebre més atenció, no obstant els llargs hiverns foscos. Els dies estivals són llargs i atractius. És un dels paradisos per ocells millor del món que és la raó principal del turisme. Han resolt bé el problema de comunicació entre illes amb un sistema magnífic de carreteres, ponts i túnels. Per arribar a illes massa separades tenen un sistema de vols regulars d’helicòpters.\nVan assolir un nivell molt considerable d’autogovern el 1948, que han anat millorant encara més sense voler trencar mai amb Dinamarca. Políticament són el més semblant a un país independent que es pot ser sense ser jurídicament independent. L’economia anava bé, sobretot gràcies a la indústria del peix. Quan tot el sector es va ensorrar, van acabar havent de demanar també com G una subvenció regular a Dinamarca, que encara reben però ha afectat molt, sense matar-los, els plans d’independència. Van rebutjar l’entrada a la Unió Europea amb un referèndum guanyat per quasi unanimitat.\nDinamarca es troba en una situació única: estan dintre de la Unió però amb colònies que no volen ser-hi. I a més Dinamarca ha de pagar a tots dos una fortuna anual per solidaritat. Molt diferent d’Espanya. Perquè no en parla ningú? Els segells de correu de l’illa són molt apreciats I alguna vegada els seus atletes apareixen a competicions esportives internacionals. I fan política exterior quan els plau.\nÉs un cas bastant diferent perquè ja ha estat independent per molts anys i tenen molts més habitants. No obstant ser també víkings han tingut contactes i relacions històriques comercials amb els Escocesos i Irlandesos. Tenen 329.000 ciutadans, que és molt diferent de voler ser independents amb només 50 o 56.000. En 1973 es van negar per referèndum a entrar a la Unió Europea, com se’ls oferia, però en 1990 després d’un altre referèndum els van posar a la cua quan van demanar a Brussel·les l’adhesió. El cas no sembla progressar, que potser té a veure amb un escàndol bancari horrorós al 2008, quan molts ciutadans britànics van perdre els estalvis. O potser el problema d’acceptar una colònia com a membre titular, cosa possible però sense precedents. Un gran misteri, com tantes coses a la Unió Europea. Ja es declararan independents.\nM’he descuidat intencionalment el Regne Unit de Gran Bretanya, allò sovint anomenat Anglaterra, en aquell temps dividida en múltiple reialmes separats. Després d’una invasió massiva, els víkings van arribar a establir per molts anys un estat nòrdic a Gran Bretanya, lògicament contra la voluntat dels anglos que ja hi eren. En aquesta colonització foren els blancs qui van acabar dominats. A Anglaterra el clima era molt bo per a l’agricultura i els víkings verdaderament s’hi volien quedar. No obstant haver guanyat moltes batalles, van perdre l’última i al final van ser llençats al mar després d’un desastre militar molt gran guanyat pel gran Rei Alfred del regne ja unit d’Anglaterra, el verdader model d’Artur de la Taula Rodona. El món hauria estat molt diferent. Els víkings també van provar a fer el mateix al territori francès part de l’imperi alemany amb poc èxit, com també a Galícia i probablement Cadis. A Normandia s’hi van quedar i van envair una altra vegada el Regne d’Anglaterra, aquesta vegada per sempre fins als nostres dies. Tot perquè buscaven terra amb bon clima per poder fer de pagesos.\nNo ho sap ningú però a mi em sembla que acabaríem com va passar amb Groenlàndia. Després d’una llarguíssima discussió sobre si es podia accedir a la demanda de secessió o no que va durar anys (durant els quals l’autonomia de Groenlàndia va seguir essent membre amb plens drets) van acabar oferint un Tractat d’Associació lliure sense ser membres com el que tenen altres països com ara Suïssa i Noruega. A mí em sembla que tot dependrà de l’habilitat de la Generalitat i dels amics que tinguem. Ja veurem. Però de ser posats al carrer per un ordeno y mando d’un home tan poc important com Mariano Rajoy res de res. Tots hem vist les seves fotos a les reunions dels caps de govern, sempre aïllat i solitari. De fet motivacions emocionals com ara l’odi o la venjança amb les que amenaça no queden mai legitimades als tractats internacionals. Els set milions de ciutadans amb una economia pròspera, en canvi, són molt més interessants.\nTags: Catalunya, Dinamarca, Faroe, Groenlàndia, Unió Europea


Hivern sense hivern de rècord: dels més càlids de la història a Catalunya, però també amb molta pluja\nEn alguns casos s’han assolit registres molt elevats mai vistos fins ara. El nord-est i l’Ebre són les zones on més ha plogut\nper Xavi Segura divendres, 6 de març 2020 - 12:45h\nLes temperatures han estat molt càlides aquest hivern a Catalunya | Arxiu\nAquest hivern el podrem qualificar de no-hivern, tenint en compte les dades finals i oficials del Servei Meteorològic de Catalunya (SMC) un cop s’ha donat per finalitzada l’estació meteorològica, que comprèn els mesos de desembre, gener i febrer. Feia dècades que no vivíem a casa nostra un període hivernal tan sec i, alhora, tan plujós, amb alguns rècords inclús.\nCalor de rècord a ple hivern\nDurant pràcticament tot el període hivernal, les temperatures han estat superiors a la mitjana normal per l’època, amb l’única excepció de les terres de Ponent, on les boires de principis d’any i finals de desembre van mantenir un ambient gèlid. No obstant, no ha estat fins al mes de febrer que s’han batut rècords clars i amplis.\nAl llarg del darrer mes, s’han registrat un total de quatre calorades, amb màximes pel damunt dels 20º de forma extensa. Un ambient atípicament primaveral que ha deixat registres mai vistos en moltes estacions. De fet, si agafem els dos observatoris més antics de Catalunya amb més de 100 anys de dades, s’aprecia la magnitud dels registres. Tant l’Observatori de l’Ebre com l’Observatori Fabra de Barcelona han assolit el segon hivern més càlid de la seva sèrie, només superat pel del 2016.\nMapa d'anomalia de pluges a Catalunya aquest hivern | Meteocat\nGlòria deixa pluges excepcionals\nPel que fa a les precipitacions, han estat molt irregulars pel que fa als dies de pluja, però amb diversos episodis de precipitacions que van deixar quantitats importants d’aigua i neu. Molta pluja en conjunt, excepte a l’Aran. Al desembre hi va haver fins a tres episodis de pluges que van convertir aquell mes en el desembre més plujós des de l’any 2000.\nNo obstant, el plat fort va arribar entre els dies 19 i 23 de gener, quan la borrasca Glòria va deixar un temporal històric a gran part de Catalunya. Es van arribar a superar els 200 l/m² de forma local en un sol dia amb registres finals d’entre 300 i més de 500 l/m². De fet, no es recordava un gener tan plujós des d’almenys l’any 1996. La nevada també va ser excepcional al Pirineu de Girona amb quasi un metre i mig de neu nova al Ripollès.\nCom a dada de referència, l’Observatori de l’Ebre ha registrat el segon hivern més plujós de la seva història, només superat pel del 1972. Per contra, el mes de febrer ha estat extremadament sec arreu.


Benaguasil en Línia | Página 4\nBENAGUASIL. UN POBLE MOLT FALLER.\nI tant que és un poble faller… en total son deu comissions les que planten monument…\nEl dia 22 de febrer tingué lloc la Crida Fallera, que fou presidida per l’alcalde José Joaquín Segarra, la Fallera Major del poble Noelia Gorris i els Fallerets Infantils del poble Sheila Castillo i Nolan Gorris.\nTota esta setmana podeu passar-vos per el Casal de la Joventut per a vore l’exposició dels ninots indultats de totes les comissions.\nSi busques diverció i aulor a pólvora no pots deixar de visitar qualsevol dels carrers de Benaguasil…\nTens totes les nits festa i orquestra en tots els barris de les diferents comissions falleres, i tens un fum d’actes per no avorrir-te durant tota la setmana fallera.\nLa plantà comença oficialment el diumenge 15 de març, encara que des de el divendres ja voras moviment per tots els barris fallers.\nEl primer dia de falles es repartixen els premis al millor monument al voltant de les 14:00h de la vesprà a la plaça de l’ajuntament… un ambient increïble que no te pots pedre.\nEl dia 17 de març, es pot disfrutar del Tren Faller, un acte multitudinari, visitat per tots els pobles de la rodalia… en este acte els protagonistes son les disfreses, les deu comissions es disfresen i recorren tots els barris de Benaguasil. L’acte comença a les 17:00h en l’estació del barranquet.\nEl 18 de març és un dia especial per als fallers, ja que te lloc l’ofrena de flors a la Mare de Deu de Montiel, a la església del poble, i per la vesprà la cavalgada de falles que comença a les 18:00h i que recorre tot el poble.\nI s’acostem al final… El dia de San Josep, es fa la missa i la processó en honor al Sant. I per la nit es cremen les falles però amb la peculiaritat de que es fa de una en una… de manera que pots vore cremaes des de les 23:00h fins a les … 5:00h o les 6:00h de la matinà. Quina serà la primera i quina l’última a cremar-se… això no es sap, tot dependirà del veredicte del jurat que dona els premis al monument…jo com a bona fallera espere que la meua siga l’última…\nEsta entrada fue publicada en Sin categoría el 6 de marzo, 2009 por .\nDes de Benaguasil.net la gent que col.laborem en esta iniciativa et desitgem que passes uns molt bons nadals per a tu i per a tota la gent que te importa.\n(Foto obtesa de Flick amb llicència Creative Commons)\nEsta entrada fue publicada en Sin categoría el 24 de diciembre, 2008 por .\nLA REGIDORIA DE JOVENTUT CONVOCA EL II CONCURS DE TARGETES DE NADAL\nUn any més si tens entre quatre i deu anys, pots participar en el concurs de targetes nadalenques. Les targetes hauran d’anar pintades en cartolina o paper de tamany A4, i tractaràn de motius nadalencs. Darrere l’autor posarà les seues dades i telèfon de contacte. ANIMAT! Tens de temps fins el 22 de desembre per a presentar el teu trevall al centre de la joventut.\nEsta entrada fue publicada en Sin categoría el 18 de diciembre, 2008 por .\nMOLT BONA ACOLLIDA DEL NOU SERVICI «JOVENS DE FESTA»\nEl nou servici ficat en funcionament per l’ajuntament de Benaguasil a traves de la regiduria de Joventut i Festes, ha tingut molt bona acollida entre la joventut benaguasilera. Es tracta d’un servici d’autobús nocturn per a trasladar als jóvens a diferents discoteques de la zona. Fins ara els jóvens que han utilitzat el nou servici ho han valorat molt positivament, i a més cada volta són més els que s’apunten a tindre menys riscs al volant. Els interessats poden passar-se per l’ajuntament per a rebre més informació i per a apuntar-se.


Polartec i Millet presenten la revolucionària i ecològica jaqueta amb Power Fill - La Neu\nPolartec i Millet presenten la revolucionària i ecològica jaqueta amb Power Fill\nConfirmada la prova del Freeride World Tour a Baqueira Beret\nEls millors riders del món arrenquen la temporada 2022...\nprova de material\nA 9 dies de l’estrena del Freeride World Tour a Baqueira Beret\nEn només 9 dies, el Freeride World Tour 2022...\nCom serà el mes de gener?\nCom cada mes, donem una ullada als dos grans...\nLa temporada d'esquí ha començat amb força i els...\nLa presentació tindrà en Ispo Munic 2018, la fira de referència de la indústria de l’esport mundial que se celebra a la ciutat alemanya del 28 al 31 de gener. Polartec Power Fill és el teixit de fibra buida més càlid i transpirable, fabricat amb fil reciclat en un 80%. Millet ha creat amb aquest teixit les seves jaquetes estrella per a la muntanya del proper hivern 2018-19, Elevation Hoodie i Jacket i la K Belay Hoodie que es presenten a la Ispo.\nEl teixit s’aplicarà en jaquetes i peces de vestir per a entorns freds o molt freds destinats tant a la ciutat i la muntanya. La seva principal diferència és que el teixit és una matriu de fibres entrellaçades amb diferents geometries que creen milers de petites bosses d’aire. Aquestes s’escalfen amb la temperatura del cos, oferint major calidesa i mantenint a temperatura de confort constantment.\nUna altra de les diferències és el procés de fusió de les fibres, únic al món. Això evita que es trenqui, augmenta la durada de la peça i la fa més resistent i versàtil per a aplicar-la en jaquetes, pantalons o complements que proporcionen una calidesa sense precedents.\nMillet, líder en la fabricació de peces per a la muntanya i alpinisme, presenta a Ispo Munic la Millet Elevation Airloft Hoodie amb aquest teixit per al pròxim hivern 2018-19. El resultat és una jaqueta extremadament lleugera, molt més comprimible que cap en un petit racó de la motxilla. El Power Fill s’ha ubicat a les àrees més importants del cos per facilitar una major transpirabilitat i llibertat de moviments.\nLa Millet Elevation Hoodie pot utilitzar-se com a segona o tercera capa (com jaqueta o sota d’ella), té caputxa apta per a casc i un minimalista disseny amb una cremallera frontal que permet adaptar-lo a l’arnès.\nÉs molt probable que Power Fill marcarà tendència en la propera fira ja que a més de la seva retenció tèrmica és hidròfob i transfereix l’excés d’humitat i calor a l’exterior . Estarà disponible en diferents gruixos de 60, 80, 100 i 135 g / m2. Altres marques que han anunciat l’ús d’aquest teixit són Musto, Rab, Mammut i Berghaus.\nPrevious articleEl Dorado Freeride Junior arrenca el proper 20 i 21 de Gener a Boí Taüll\nNext articleAmb el nou Funpark, Baquèira puja el llistó d’activitats per a la mainada i les famílies


George Michael decep en la seva faceta simfònica\nEl cantant britànic defensa amb bona veu i orquestra un repertori mal triat\nMARTA SALICRÚ Actualitzada el 29/09/2011 00:00\n260x366 Michael no es va treure les ulleres de sol en més de dues hores de xou. / XAVIER MERCADÉ Michael no es va treure les ulleres de sol en més de dues hores de xou. / XAVIER MERCADÉ\nGeorge Michael deu haver pensat que es fa gran i que ja no està per remenar el cul ni per cantar segons què. La gira amb orquestra simfònica del britànic, que dimarts va passar pel Palau Sant Jordi, sembla l'intent de Michael de reinventar-se com a crooner per a masses, amb un espectacle dedicat al públic madur, que és el que es pot permetre pagar els més de noranta euros que valien les entrades de platea. L'intent en si no és criticable. Però sí que ho és la selecció de cançons amb què l'ex-Wham! ho va voler posar en pràctica.\nDonaven la benviguda al públic del Sant Jordi -amb cadires a la pista i més o menys tres quarts de l'aforament ple; una cortina tapava convenientment la grada buida- un escenari cobert per un teló darrere del qual se sentia afinar la Symphonica Orchestra. Puntual i encara rere el teló, George Michael i l'orquestra van arrencar amb Through , sentida balada inclosa a Patience (2004), l'últim disc editat pel britànic. Quan la cortina es va obrir, es va descobrir un escenari que incorporava el fossar de l'orquestra i Michael cantant des d'un balcó, amb vestit i ulleres fosques, veu impecable i davant d'una pantalla en alta definició de la qual emergien filigranes vermelles. La cosa feia patxoca.\nTambé va convèncer la recreació de My baby just cares for me , de Nina Simone, tema que el cantant ja va incloure al disc de versions Songs from the last century (1999) i que amb la quarantena de músics sonava magnífica, així com Kissing a fool , senzill del debut en solitari, el celebrat Faith (1987), i un dels clàssics del cantant. Però de mica en mica el xou es va anar estancant, amb un Michael assegut, poc xerraire i poc visible -la pantalla poques vegades el mostrava- que defensava rareses com Cowboys & angels , del segon Listen without prejudice (1990) i que mai havia tocat en una gira, o d'un tema poc conegut de Terence Trent D'Arby.\nPerò el pitjor encara havia d'arribar. Després d'un descans de vint minuts i d'encetar la segona part de l'espectacle -la primera havia durat una hora-, amb prescindibles balades de Patience , Michael va abordar l'estrena del repertori, l'inèdit Where I hope you are -dedicat al seu excompany sentimental- i una versió de True faith del grup New Order, amb la veu distorsionada amb autotune -l'efecte robòtic que va popularitzar Cher a l'èxit Believe - amb resultats oblidables. Per sort, després de tocar fons, l'espectacle només podia remuntar. I així va ser.\nEl tram final va incloure reeixides versions d'Amy Winehouse -que es va poder veure a la pantalla més del que s'havia pogut veure Michael en tot el concert-, de Rihanna i de l'estàndard Feeling good (amb projeccions protagonitzades per l'artista de burlesc Dita von Teese), i els èxits del cantant -per fi- Praying for time i Freedom 90 (però interpretada en clau acústica). Al final del xou el cantant fins i tot va interactuar una mica amb el públic, que se'n va anar havent sentit gairebé més cançons d'altres artistes en versió simfònica que del mateix George Michael.


El celler Vall Llach ofereix visites guiades (DOQ Priorat)\n06/11/2019 19:30 | Actualizado a 07/11/2019 22:28\nAl Priorat, la cultura del vi és present en el dia a dia des que un grup de viticultors visionaris van recollir l’herència dels monjos de la Cartoixa d’Escaladei al segle XII i la van convertir en una revolució enològica als anys 80. El resultat: cellers artesanals i familiars que han convertit l’única DO Qualificada de Catalunya en una de les grans regions vinícoles d’Europa per la seva excel·lència.\nEl celler Perinet ofereix visites guiades, tasts i, fins i tot, participar a la verema. Es una propietat rodejada per varietats locals com el carinyena i garnatxa, així com franceses, que inclouen el Cabernet Sauvignon, el Syrah i el Merlot. Ofereix grans vins elaborats completament a la terra d’origen i destinats al mercat internacional de primeres marques.\nTast de vi a la Cartoixa Scala Dei (DO Montsant)\nMaridatge amb vi al Penedès (DO Penedès)\nTast a cegues al Celler Adernats - Vinícola de Nulles, una de les catedrals del vi (DO Tarragona)\nEn aquest sentit, Mas Vicenç és un celler familiar i modern nascut l’any 2005, ubicat entre els límits de dues DO: la de Tarragona i la de Conca de Barberà. Ofereix l’experiència Walk&Wine, que permet conèixer la tècnica de la marxa nòrdica així com les terres on es cultiva el raïm, les varietats que s’hi treballen, a més de maridatges gastronòmics elaborats en cada edició per un restaurant diferent del territori. Un matí que finalitza amb la visita a les instal·lacions del celler amb una degustació dels productes de Mas Vicenç.\nLa Cooperativa Agrícola Sant Josep de Bot ofereix visites guiades que comencen amb una sortida per conèixer l’entorn natural de Bot i les vinyes de la propietat. Posteriorment, al celler, s’ofereix un tast comentat de cinc vins, amb l’opció d’un tast de tres per als que s’inicien al món vinícola. I a Gandesa comença, també, la Ruta del Vi.\nEl celler modernista de Pinell de Brai forma part de la Ruta del Vi (DO Terra Alta)\nBages Terra de Vins ofereix una ruta a les tines a peu de vinya, declarades Bé Cultural d’Interès Nacional, tot degustant alguns dels vins de la DO Pla de Bages. El celler Abadal proposa, també, experiències que inclouen la visita a les populars barraques de pedra seca disseminades per les seves finques, la visita al celler de la masia del segle XII, el seu museu del vi i la col·lecció d’antics carruatges i vehicles de transport, a més de la sala de bótes, degustant el vi blanc de picapoll, la varietat autòctona i més representativa del Pla de Bages.\nMaridatge de vi i gastronomía al Celler Abadal (DO Pla de Bages)\nGaudri de vi al costat de les ruines d'Empuries (DO Empordà)\nUna experiència molt interessant és La Ruta del Trepat, amb la qual es poden descobrir els paisatges de la Conca de Barberà, contemplar les vinyes sense presses, conèixer cellers plens d’història i també degustar vins i caves amb caràcter únic. El trepat és la varietat autòctona de la Conca de Barberà que permet elaborar vins i caves de gran qualitat.\nEl celler Vilarnau permet conèixer de primera mà el cicle vegetatiu del cep (DO Cava)\nEl cava o vi escumós català explica una història d’una efervescència vertiginosa iniciada al segle XIX per uns somiadors entestats a perfeccionar el seu mètode d’elaboració: el champenoise. Aquesta DO produeix des de Sant Sadurní d’Anoia, batejada com a capital del cava, 245 milions d’ampolles l’any.


ASSAE - Associació d'Alumnes de l'Esmuc\nRelleu a la junta directiva de l'ASSAE\nL'Associació d'Alumnes de l'Esmuc ha celebrat, aquest inici de curs 2013-14, un procés electoral per renovar la seva junta directiva. Es van presentar sis candidatures, que van sortir escollides amb el següent resultat:\nMaria Lamata: 84 vots\nDaniel López: 82 vots\nLaura Lacueva: 81 vots\nRobert Garrigós: 80 vots\nAntoni Martínez: 54 vots\nVernau Mier: 29 vots\nAquestes sis persones, doncs, hem constituït la junta amb els següents càrrecs:\nPresidenta, Maria Lamata\nVicepresidenta, Laura Lacueva\nSecretari, Robert Garrigós\nTresorer, Daniel López\nVocals, Antoni Martínez i Vernau Mier\nAquests càrrecs s'hauran de ratificar en una propera Assemblea General Extraordinària dels socis de l'Assae, tal i com estipulen els seus estatus. Mentrestant, però, la junta ja treballa en els seus objectius, que també es presentaran en Assemblea:\nDenunciar les retallades al pressupost de l'Esmuc. Des que a finals del curs passat es van anunciar les enèsimes retallades al pressupost de l'Esmuc, els seus efectes es veuen reflectits en molts aspectes del funcionament de l'escola. No deixarem de denunciar aquesta situació tot treballant per invertir-la.\nEncoratjar la participació dels estudiants. La nostra educació musical és un dret pel qual tenim l'obligació de vetllar. En la mesura que siguem conscients de la nostra responsabilitat i en participem tot l'alumnat, més fàcil serà la tasca i tindrem més temps i de més qualitat per dedicar al que hem vingut a fer a l'Esmuc: fer música.\nVetllar per la gestió de l'escola. La responsabilitat de la gestió de l'escola recau, en darrer terme, en l'equip directiu, però no defugirem la responsabilitat d'exigir la millora d'aquells aspectes de gestió que ens afecten directament.\nFer escola. L'escola som tots: professorat, personal d'administració i serveis i alumnat. També els alumnes, doncs, som responsables, en tant que principals beneficiaris, de les activitats extra acadèmiques de l'escola que complementen la nostra educació musical. És en aquest sentit que la junta de l'Assae promourà totes aquelles activitats que facin escola.\nI com hem dit que ja estem treballant en tots aquests aspectes, no volem desaprofitar aquesta ocasió per denunciar, de nou, la situació precària en què es troba l'Esmuc des del començament d'aquest curs. Les mobilitzacions dels alumnes de finals del curs passat s'han reprès amb força.\nEl dia 24 d'octubre, dia de vaga al sector d'ensenyament, els alumnes i professors vam anar a la plaça Sant Jaume de Barcelona a fer-hi unes classes obertes i després ens vam afegir a la manifestació general a la plaça Catalunya. I el mateix dia de l'acte d'inauguració del curs, el 29 d'octubre, els alumnes van organitzar un concert de marxes fúnebres a les portes de l'auditori, que va ser coberts per diversos mitjans de comunicació.\nVegeu el reportatge de Barcelona TV sobre les mobilitzacions.\nMalgrat les promeses de la direcció de l'escola que la qualitat de l'ensenyament a l'Esmuc no es veurà afectada per les retallades, els alumnes sabem i veiem cada dia com això ja està passant, i seguirem denunciant aquesta situació inadmissible en l'única escola superior d'ensenyaments musicals pública de Catalunya.\nMés informació sobre les mobilitzacions dels alumnes al web Esmuc en lluita i al web de l'Assae.


Comunicat de Maulets al Barcelonés Nord - Santako.com\nComunicat de Maulets al Barcelonés Nord\nadmin 28 agosto 2013 Comunicat de Maulets al Barcelonés Nord2013-08-28T11:17:59+02:00 No Comment\nDavant de les informacions aparegudes al bloc Gramenet 2.0 en referència a la nostra organització, l’assemblea de Maulets al Barcelonés Nord vol manifestar:\n1. Desconeixem l’autoria dels fets descrits a l’article.\n2. Celebrem que el poble de Gramenet demostri dignitat i valentia i es manifesti, per vies pacífiques com la descrita en la noticia, contra aquells que han esdevingut enemics declarats del poble treballador català i pretenen atemorir-lo. CDC és, avui, un dels màxims exponents del regionalisme espanyol neofranquista a la Comunitat Autònoma de Catalunya i un actor destacat a Europa en l’aplicació de les reformes estructurals neoliberals que atempten contra els drets bàsics de la població, com la sanitat o l’educació pública.\n3. La Fundació Nous Catalans és una entitat amb finalitats electoralistes de CDC i no respon a les necessitats i problemes de les catalanes i catalans d’origen immigrat que pateixen, com la resta, les polítiques antisocials d’aquest partit i sovint amb particular cruesa per la falta de regularització de la seva situació legal.\n4. El senyor Angel Colom, autor de declaracions al mitjà esmentat i defensor de la democrà cia, actualment està imputat en qualitat de responsable civil a títol lucratiu per rebre fons desviats del Palau de la Música. També, s’ha manifestat públicament a favor de l’Estat racista d’Israel i en contra de la sobirania del poble cubà, alineant-se amb la dissidència pro-terrorista resident al nostre país.\n5. Reafirmem el nostre compromís amb l’activisme polític per la independència i el socialisme que no es veurà alterat per la criminalització o les amenaces rebudes.\nAssemblea de Maulets, el jovent independentista i revolucionari, al Barcelonés Nord\n24 de març de 2012\nPla de Besós, Països Catalans\nhttps://www.santako.com/comunicat-de-maulets-al-barcelones-nord/ 2013-08-28T11:17:59+02:00 adminGeneral Davant de les informacions aparegudes al bloc Gramenet 2.0 en referència a la nostra organització, l'assemblea de Maulets al Barcelonés Nord vol manifestar: 1. Desconeixem l'autoria dels fets descrits a l'article. 2. Celebrem que el poble de Gramenet demostri dignitat i valentia i es manifesti, per vies pacífiques com la descrita...admin webmaster@santako.comAdministratorSantako.com\n« JA N’HI HA PROU!, EL DIA 29 FARÉ VAGA! – Gramenet\nSanta Coloma sanciona els vehicles estacionats per a la seva venda »


Un dia al mar - TRESC\nProp les onades, arriba un tresor que farà que els amics del mar s' uneixin i naveguin mar endins, entre cançons i jocs, per ajudar a una nova amistat que brilla i no sap pas nadar.\nL'espectacle és de petit format. Creat amb sensibilitat, tenint cura del seu contingut, ben proper al món real i imaginatiu de l'infant. S'utilitza la narració, cançons cantades i mimades. Acompanyades amb música en directe. Té un aire intimista i proper, que convida a entrar dins la història i emocionar-se. Convida a la reflexió del valor de l'amistat i l'ajuda entre els éssers.\nIntèrprets:Marta Arnaus : actriu i cantant. Guió i direcció\nJordi Bardella : guitarra\nHorari: A les 11h i a les 12:30h


Fes una ullada als esdeveniments en els quals ha participat el C4H - C4H Catalunya\nUna Fira de Salut a la ciutat de Girona.\nCom a part del projecte Credits4Health Girona, una Fira de Salut popular es va organitzar a la ciutat de Girona.\nL'esdeveniment "Girona per la Salut amb Credits4Health" (Girona per la Salut amb C4H), va tenir lloc el 21 de maig 2016, de 10:00 a 15:00h al complex esportiu "Pavelló de Fontajau" de l'Ajuntament de Girona. Es va convidar als participants de les tres fases del projecte, així com als seus amics i familiars encara que va ser un esdeveniment obert al públic en general, de Girona i les àrees circumdants.\nVa ser organitzat per la Fundació per a la Investigació Nutricional (FIN) en col·laboració amb l'Agència de Salut Pública de Catalunya de la Generalitat i el EUSES, així com amb el suport de la Generalitat de Girona i l'Ajuntament de Girona, i la col·laboració de 15 empreses privades i 3 associacions de les àrees de salut, fitness i nutrició.\nTambé es van reclutar voluntaris per col·laborar amb la creació i gestió de les activitats. Aquestes persones van ser identificats mitjançant l'ús d'una samarreta amb el logotip C4H per ajudar els assistents durant tot l'esdeveniment.\nLa Fira de la Salut C4H va incloure diverses activitats i tallers relacionats amb la nutrició, l'activitat física i la salut. Malgrat estar més dirigida a activitats públiques específiques, es van programar algunes activitats especialment per als nens. Un mestre de cerimònies va ser contractat per atreure i informar el públic sobre les diferents activitats que es van programar i per animar-los a participar-hi.\nC4H en el Seminari sobre l'Activitat Física\nGlasgow, Escòcia, 10 març 2016\nCredits4Health és un dels cinc projectes europeus que promouen l'activitat física a la UE\nEs va desenvolupar un taller-seminari a Glasgow (Escòcia) el 10 de març, titulat "La investigació en salut pública: investigant l'efecte de l'activitat física sobre la salut i l'oci".\nEl promotor d'aquesta jornada va ser la Unió Europea a través de la Direcció General de Recerca i Innovació E3 - La lluita contra les malalties infeccioses i la promoció de la salut pública.\nLa Unió Europea volia reunir aquests cinc projectes, que finança íntegrament, i que tenen en comú l'impuls de l'activitat física, per a l'intercanvi d'experiències i metodologies.\nCom era d'esperar, el taller va tenir lloc a l'estadi Glasgow: Rachida Ghalouci de la Direcció General de Recerca i Innovació va ser l'encarregada de presentar els treballs, i va destacar com un dels principals objectius de la Unió Europea aconseguir que 100 milions de persones més siguin actives en l'esport i l'activitat física per a l'any 2020.\nAquest ambiciós objectiu es persegueix a través d'un enfocament sobre les propostes legislatives i la gestió de la mobilitat pública, a través del desenvolupament i el suport de les polítiques en favor de l'esport i l'activitat física.\nTots els projectes estan sota la direcció de la Direcció General de Salut, que determina les estratègies prioritàries en matèria de nutrició i sobre els riscos de salut relacionats amb l'obesitat i el sobrepès, la promoció d'una dieta equilibrada i un estil de vida actiu, especialment per als nens, gent gran i ciutadans socialment desfavorits.\nCadascun dels cinc projectes va ser presentat pel coordinador i va comptar amb sessions en profunditat sobre les metodologies utilitzades i aplicades en tots els països de la Unió.\nLes institucions de Girona col·laboren amb C4H\nGirona, 30 de novembre de 2015\nGeneralitat i Ajuntament amb C4H\nLa Generalitat de Catalunya a Girona i l'Ajuntament de Girona van celebrar amb ocasió de la col·laboració amb Credits4Health una roda de premsa. El projecte C4H va ser presentat durant aquesta roda de premsa pel partner a Espanya, la FIN, el representant de la qual és el Prof. Lluís Serra Majem.\nC4H present en les Fires de Sant Narcís de Girona\nUna carpa para la promoción de C4H durant l gran event de Girona\nA Girona, durant les festes populars de Sant Narcís (Patró de Girona i motiu de les seves festes majors) quan gairebé tots els seus ciutadans estan gaudint al carrer, vam aprofitar per repartir una gran quantitat de materials sobre el projecte C4H i així poder aconseguir que s'unissin a aquest més participants.\nSota una carpa amb logotips i cartells del projecte, els estudiants van donar informació sobre el projecte i van recopilar sol·licituds de les persones interessades, que van ser contactades posteriorment per la FIN.\nFlorència, 25 setembre 2015\nLa professora Maria Luisa Brandi intervé a l’esdeveniment La Nit de la Recerca\nLa nit del 25 de setembre s'encendrà la llum de la investigació. Amb Bright2015, també la Toscana celebra la Nit de la Recerca, una iniciativa promoguda per la Comissió Europea en 300 ciutats de 24 països, per difondre la cultura científica i el coneixement de les professions relatives a la investigació.\nEn ocasió de la celebració de Bright2015, la Professora Brandi, coordinadora de Credits4Health, explicarà el projecte "Estils de vida i prevenció. Del concepte Nudge al programa C4H". La seva intervenció està programada per a les 17.40 hores al Jardí Botànic de la Universitat de Florència, dins de la sessió temàtica "Salut!".\nLa Professora Brandi descriurà les conclusions més recents del projecte, i comentarà els resultats obtinguts sobre la base de les dues primeres etapes experimentals i la introducció de la tercera i última fase, el començament de la qual està previst en aquests dies a Itàlia, Espanya i Grècia, i que suposarà la participació de més de 2.100 persones.\nPer obtenir més informació, visita la pàgina web oficial.\nConferència "Ètica i Alimentació"\nMilà, 19 de juny 2015\nPresentades les dades preliminars del projecte Credits4Health en la conferència "Ètica i Alimentació"\nEl 19 de juny 2015 esva celebrar a Milà –patrocinada pel Comitè Científic de l'Expo Milano 2015 – la setena conferència de la sèrie Emprenedoria Cultural, amb el títol "Ètica i Alimentació", i organitzada per l'Institut d'Emprenedoria Cultural a Berlín.\nA aquest important esdeveniment va ser convidada la professora Maria Luisa Brandi, que, com a coordinadora del projecte Credits4Health, va fer un balanç de la situació del projecte presentant els primers resultats relatius a les estadístiques dels participants en C4H. En particular, la professora va explicar les diferències segons el gènere i l'edat dels primers voluntaris reclutats en les àrees de Florència i la zona de Salento a Itàlia; Pylos-Nestoras a Grècia; i Girona a Espanya, subratllant que del voltant de 900 voluntaris, el major percentatge correspon a dones d'una mitjana d'edat entre 38 i 45 anys (veure les diapositives de la presentació).\nEn conclusió, Maria Luisa Brandi va anunciar el llançament el setembre de 2015 de la tercera fase de les proves, que acabarà a mitjans de 2016 i l'objectiu de la qual és finalitzar l'assaig amb la incorporació d'altres 2.100 participants, i va convidar tothom a visitar el lloc web oficial del projecte.\nDescarrega la presentació de C4H a "Ètica i Alimentació"\nRoda de premsa de la presentació del projecte Credits4Health\nRoma, 9 de desembre de 2014\nPresentació de Credits4Health a Roma: comença el primer estudi pilot\nEl primer estudi pilot de Credits4Health va ser presentat a Roma, durant una roda de premsa a la qual hi van participar la Senyora Maria Luisa Brandi, coordinadora del projecte i docent de endocrinologia de la Universitat de Florència, i la ministra italiana de la Salut, la Senyora Beatrice Lorenzin.\n"La prevenció -va afirmar la ministra Lorenzin- ha sigut un element fonamental de la acció política al llarg del semestre de presidència italiana en la UE. Tots nosaltres ens adonem que la lluita contra les malalties cròniques només pot seguir endavant si la prevenció arriba a ser una part important de la nostra vida. Ha de ser com si fos un mantra i és important arribar fins als segments de la població adulta. Aquest és un projecte molt interessant, que no preveu la utilització de medicaments i que en canvi inclou una part inductiva possible gràcies a l’ús d’internet i d’informacions correctes. L'altre aspecte molt important és el fet que aquest projecte ens permet entrar a formar part d’una comunitat, que ens pot ajudar a l’hora de canviar d’estil de vida, operació força difícil".\nMitjançant aquesta primera fase volem comprendre com les persones reaccionen a la nostra plataforma -ha afirmat Maria Luisa Brandi, la coordinadora del projecte-, perquè la socialització també és fonamental en els estils de vida. Unes variables molt importants podrien ser les dels crèdits, o també saber que es pot disposar d’uns consells personalitzats. Totes les informacions recollides en les dues primeres fases del projecte seran fonamentals per a poder seguidament realitzar l’estudi clínic controlat, de la tercera i última fase de Credits4Health\n1-3 d’octubre de 2014\nCredits4Health en l’European Health Forum Gastein (EHFG) 2014\nCredits4Health va ser convidat per la Comisió Europea a participar en la dissetena edició de l’European Health Forum Gastein (EHFG), l’esdeveniment principal de la política de salut de la Unión Europea.\nLa coordinadora del projecte, Maria Luisa Brandi, va presentar Credits4Health en el fòrum “Moving for Health and Well-being”, l’objectiu del qual és identificar les millors pràctiques per fer intervencions de prevenció en el context de les polítiques de salut europees.\nLa coordinadora també va participar en la sessió temàtica centrada en la col·laboració intersectorial i interdepartamental, amb la intervenció en el debat amb el públic, per tal de detectar els principals problemes per millorar el rendiment físic i mostrar exemples de col·laboració exitosos.\nLa presentació de C4H a Gastein.


La coartada | Catalunya Religió\nPer Ramon Bassas. Dc, 25/09/2019\nHi ha poques frases que trobi tan idiotes com, “jo no hi podré ser, però hi seré en esperit”. Ja sé que serveix per donar ànims i per intentar esmorteir que se’t trobi a faltar, a tu i a les teves mans, en algun lloc on “hauries de ser”. Però, a força de repetir-ho, és com si ens hagués quedat enganxada i acceptem alegrement que el nostre cos i el nostre esperit poden viure dissociadament. Així, mentre el nostre cos descansa ben alimentat i sense privar-se de res, des del mateix sofà ens apuntem a totes les causes justes, quant més bones i autèntiques millor, que hi ha a Facebook o on sigui. Mentre el nostre cos és entregat íntegrament a la feina i es relacions socials, per exemple, diem als fills que “en esperit” érem amb ells quan ens necessitaven per fer els deures.\nL’esperit, així tal qual, és una bona coartada. Et permet evadir-te de l’engorrosa vida diària, dona sentit a les teves emocions, desplega un ventall implacable de consideracions morals, és higiènic i permet una aparent reconciliació entre tu i el desgavell mundial, o personal. No el critico, perquè l’esperit (etimològicament, el que no es veu) és molt més important i inabastable que les nostres aparences corpòries a les quals diuem “jo” ‒o “tu”‒ per més atractives que ens resultin. Però la seva característica és que només és possible si va acompanyat de cos. El cos i les seves limitacions. Seguint la famosa frase de Joan-Carles Mèlich (“L’important no és ser, sinó ser-hi”), l’esperit va configurant, o descobrint, el que som, mentre que el cos ens permet “ser-hi”; sense ser-hi, doncs, el que som no deixa de ser postureo. Té l’avantatge de la seva puresa, aquesta actitud, però també la seva infecunditat.\nSer-hi. Més entre les tribulacions de les nostres imperfectes famílies que en les postures sobre la família. Menys maniqueus en els conflictes del món i potser més realistes a l’hora d’afrontar-los en sèrio. Més a prop dels nostres avis malalts que ens desordenen l’agenda i les prioritats. Més a prop de solucions parcials, però factibles, que d’heroïcitats aplaudides que no arreglen res. Potser descobrirem que, contra el que pensàvem, en realitat tenim una pobresa d’esperit que espanta. Com aquells que van ser benaurats al Sermó de la Muntanya amb la mirada inquisidora dels líders espirituals d’aleshores.\nArticle a la web de la revista Valors. Il·lustració: Béla Onódi, El sermó de la muntanya.\nMossèn Rodríguez beneeix Mataró\nAquest any, la processó anirà per dins\nA favor de la caritat\nLa despenalització de l'eutanàsia\nDíptic de cap d'any\nColau i els seus pessebres