L'Informatiu - El sènior femení del CB Santa Perpètua suma la setena victòria de la temporada\nEl sènior femení del CB Santa Perpètua suma la setena victòria de la temporada\nEl sènior femení del Club Bàsquet Santa Perpètua va guanyar ahir el MIR per 59 a 35 i va sumar la setena victòria de la temporada. Les de Rubén Lama van sentenciar el partit al començament del tercer quart amb un parcial de 9 a 0.\nEls dos primers quarts havien estat força igualats. Als primers deu minuts es va arribar amb un resultat d'11 a 11 i, al descans, el marcador era d'empat a 22.\nA la represa, el Santa Perpètua va sortir molt fort en defensa i es va situar amb un 31 a 22, el que va obligar al tècnic visitant a demanar un temps mort. En aquest tercer quart, les locals van gaudir d'un màxim avantatge de 14 punts (38-24). Les visitants van reaccionar i van afrontar els darrers deu minuts amb un marcador de 40 a 31.\nDurant el darrer quart, el Santa Perpètua va ser superior i, al final, va aconseguir un avantatge de 24 punts. Les de la nostra localitat són segones a una victòria del líder, el Tona, que ho ha guanyat tot. La propera jornada jugaran a Parets.\nL'entrenador del Santa Perpètua, Rubén Lama, destacava la bona defensa del seu equip. El proper rival del conjunt perpetuenc serà el Parets.\nFoto: Equip sènior femení / L'Informatiu


Teatre Auditori del Mercat Vell Detall\nFa quatre anys, a la capital, una plaga de ceguesa va fer aflorar el millor i el pitjor dels ciutadans i dels seus governants. Només una dona ho va veure tot. Ara, quatre anys després, els ciutadans són cridats a les urnes. I, de manera aparentment espontània, voten massivament en blanc. Aquest qüestionament implacable dels partits que gestionen la democràcia generarà un pols violent entre el poder i la ciutat. I la dona que ho va veure tot encara hi és. I continua veient-ho tot.\nAssaig sobre la lucidesa és la segona part de la cèlebre Assaig sobre la ceguesa, l’obra amb la qual José Saramago va un pas més enllà en la seva mirada crítica als mecanismes del poder i posa en el punt de mira la corrupció del sistema democràtic.\nL’obra se’ns fa absolutament vigent després de les revoltes ciutadanes esdevingudes al món en els darrers anys i posa de relleu el necessari debat entorn de l’anomenada “democràcia real”.\nIntèrprets: Marc Pujol, Elena Fortuny, Xavier Torra, Júlia Santacana i Xavier Casan\nVenda d'entrades online de l'espectacle Assaig sobre la lucidesa\nAbonaments i descomptes de l'Associació d'Espectadors del Teatre del Mercat Vell\nMés informació de l'espectacle Assaig sobre la lucidesa


Parc Laberint | Aracne fila i fila\nTag Archives: Parc Laberint\nL’asimetria de l’amor al Parc del Laberint\nQuè n’opineu? Què és l’amor?\nSimetría y Amor from mononelo on Vimeo.\nThis entry was posted in General, Grec 1r, Grec 2n, Llatí 1r, Llatí 2n and tagged Actualitat, Amor, Parc Laberint, Punset on 11 febrer 2010 by Margalida Capellà Soler.\nPostals del Laberint d’Horta\nDe la nostra visita al Parc del Laberint d’Horta del dia 28 d’octubre de 2009, us preservo aquestes postals que vaig fer in situ per a tots vosaltres per animar-vos a tornar-hi amb familiars i amics:\nThis entry was posted in General, Grec 1r, Llatí 1r and tagged Muntatges audiovisuals, Parc Laberint, Patrimoni, Sortida on 16 desembre 2009 by Margalida Capellà Soler.\nNimfa Egèria. Parc del Laberint (Barcelona)\nUn home de la ciutat de Barcelona avisa els medis que ha presenciat últimament coses poc usuals. Aquest home assegura que el passat 5 de novembre, a prop del Parc del Laberint d’Horta, ha vist cossos mig despullats deambulant per la nit amb aparença de fantasmes. La policia no ha cregut el seu testimoni i no es farà càrrec. Han demanat ajuda psiquiàtrica per l’home, perquè podria patir esquizofrènia o altres malalties mentals.\n“El Periòdico”, 9 de novembre\n– Mare, has llegit aquest article del diari? És impressionant, pobre senyor.\n-Sí pobret, però, ja fa molts anys, el meu pare m’explicava moltes històries relacionades amb aquest parc. Sempre s’ha dit que és una mica fantàstic. Però això són tot llegendes. No creus Júlia?\n– En què estaves pensant?\n– En no res.\nAixò em va fer pensar molt. I si aquell home tenia raó? Em picava massa la curiositat per deixar-ho córrer. Vaig decidir enviar la notícia i una invitació per mail per anar aquella mateixa nit a visitar el Parc.\nEls meus amics van acudir a la meva crida i a les 12 en punt vam quedar a la porta del parc. Alguns s’ho prenien a broma, estaven cent per cent d’acord que aquell home era boig i que jo anava pel mateix camí. Cap d’ells sabia què significava aquest parc. Jo sé, pel que hem estudiat a l’institut, que inclou un jardí neoclàssic i un jardí romàntic, on podem trobar ple de peces escultòriques, algunes amb motius de la mitologia grega i d’altres amb motius rústics, així com un gran nombre de fonts, brolladors i basses d’aigua. Ja havia visitat algunes vegades aquell parc i sabia bastant bé com estava distribuït.\nVam passar per l’entrada al laberint, on hi ha un relleu de mabre amb Ariadna i Teseu.\n– On és el relleu d’Ariadna i de Teseu?\nSemblava com si els dos personatges mitològics haguéssin desaparegut.\n– Ai Júlia! que paranoica que ets! Seguim.\nVam pujar a la terrassa on teòricament es troben les estàtues de Dànae i Ariadna.\n– On són les estàtues? Ara també són imaginacions meves? M’esteu dient que sóc boja com el senyor de la notícia?\n– AAAAAAH! Correu!\n– Per què crideu? Què passa?\nDe cop i volta tots els meus amics van desaparèixer en un obrir i tancar d’ulls. Em vaig girar ràpidament per saber què passava.\n– La nimfa Egèria! No em facis mal si us plau! Ja marxava!\nEgèria, molt bella, em va parlar.\n– No pateixis, no et faré mal. Tots els humans fan com els teus amics, quan ens veuen surten corrents.\nA les nits, quan no ens veu ningú. Tots nosaltres tenim la necessitat de sortir i comunicar-nos amb altres divinitats. Pel matí la gent s’espantaria i no visitaria el parc. Però m’has de prometre que ningú no ho sabrà mai. Ens pots venir a visitar totes les nits que vulguis, però ha de ser un secret. Si no el respectes, el teu futur pot ser desastrós! Algun déu et podria fer patir una metamorfosi i ser com qualsevol de nosaltres, és a dir, viure només de nit.\n– Tot això m’ho estàs dient de debó? És clar que no diré res! És un privilegi per mi saber aquest secret, moltes gràcies Egèria, encara no em crec que estigui parlant amb un personatge mitològic. Moltes gràcies per la invitació, ja m’aniré passant per conèixer els altres! Ara marxo, és massa tard.\n– Fins a una altra! I gràcies per guardar el secret.\nL’endemà vaig estar parlant amb la meva mare sobre el tema. Encara no m’ho creia però era veritat. Tenia un secret amb les divinitats. Era una noia afortunada.\n– Al final vau trobar alguna cosa ahir? Et veig molt contenta.\n– Que va! M’ho vaig passar molt bé amb els amics, res més. Ah i pel que fa a la de la notícia, aquell home era completament boig, al parc no vam trobar cap fet estrany.\n– Ja t’ho vaig dir! Només són llegendes. Oi Júlia? (…) Júlia? Ja hi som, en què estaves pensant?\nThis entry was posted in General, Llatí 1r and tagged Competència literària, Mitologia, Parc Laberint on 8 desembre 2009 by Teresa Devesa i Monclús.\nTisbe era la noia més bonica del barri. Tenia uns ulls preciosos de color verd, amb la cara pigada i els rínxols daurats.\nMalaudarament, els seus pares, no volien veure a Píram amb ella, per la seva condició econòmica, però ell sabia que ella també sentia coses molt especials.\nUn dia qualsevol, estava a la seva habitació i va escoltar unes veus a l’eixida, llavors, va treure el cap per la finestra i la va veure estendre la roba. Oh déu! li va dedicar una mirada tan penetrant…però ella va fugir de seguida. Des d’aquell dia, mirava continuament per la finestra amb l’esperança de veure-la, fins que els seus desitjos es van complir i van iniciar una conversa plena de preguntes sense resposta, que s’havien anat acumulant al llarg del temps.\nDesprés de parlar molts dies secretament, van decidir quedar d’amagat a la plaça del poble.Encara que sabien la gravetat de la situació, van voler enfrontar-la per manifestar a tothom que ningú els podria separar mai més. Píram va arribar i no la va veure, però la seva bufanda estava entre els arbustos i es va preocupar.\nDe sobte, va escoltar la seva veu:\n-Ves amb compte, Píram!\n-Per què? Què passa Tisbe?\n-Hi ha un captaire rondant per aquí amb una navalla!\n-Tisbe, de veritat creus que és moment per riure amb bromes d’aquest tipus? Surt d’aquí i marxem abans que ens descobreixin!\nPerò ja era massa tard per a advertències, Tisbe tenia raó, hi havia un captaire. Va clavar la navalla a l’esquena de Píram i aquest va caure de genolls a terra. Ella no ho va poder suportar i va sortir corrents d’entre els arbustos, però d’aquesta manera només va espantar el captaire, i aquest, per por a ser delatat a la policia també la matà de la manera més cruel, li robà els diners i la roba d’abric.\nThis entry was posted in Cultura Clàssica 3r, General, Llatí 1r, Llatí 4t and tagged Competència literària, Mitologia, Parc Laberint, Referents clàssics on 6 desembre 2009 by Margalida Capellà Soler.


#141 · 21/Oct/2008, 00:29\nDoncs una altra que celebra la Trobada Tot molt bo, tant el menjar com el beure!!!! Miraré d'enrecordar-me de la marca del botillo per a no repetir doncs, com diu en friraiz, massa ós. Encara em queda una altra botiga per probar per tant, per a la propera botillada, si no porten botillos al mercat puc intentar redimir-me de la meva falta... :-s\nLa companyia perfecta! Jo no vaig conèixer Malalts nous, però si una gent també molt maca. Friraiz, pots tornar a convidar-los, que es van portar molt bé\nI ara, quan i a on la propera?\n#142 · 21/Oct/2008, 09:17\nD'aqui res ja en tocaria una d'obertura de temporada no?\n#143 · 21/Oct/2008, 10:11\nJajaja, com esteeeeeeeem!\nAvui mateix (dimarts) he anat al mercat del poble i l'he encarregat un botillo per probar. Me'l portarà en quinze dies (coses de poble, aqui les coses van a poc a poc). El dimarts 4 el tindrè i el faré el dissabte següent, suposo i a veure com surt.\nSi surt bé, ja ho tenim! :-D\nNo pateixis que els hi diré per la propera vegada jeje. Ara, quan sigui el pic de l'hivern potser sí que haurem d'estr al solet, eh? :-D\n#144 · 22/Oct/2008, 00:31\nEp, que amb aixó que vaig dir de "I ara, quan i a on la propera?" em referia a Trobada en general, no havia de ser botillada. Ara, si trobes un botillo com cal avisa, que repetim encara que sigui al terrat de casa meva :-p\nSort amb el botillo del poble, i ja ens explicaràs


Redacció Barcelona 01-09-2019 20:40 Lectures 4256\nAlerta del Pla INUNCAT per les precipitacions previstes al litoral i prelitoral central a partir de la nit. EIX\nProtecció Civil de la Generalitat ha activat l’alerta del Pla Especial d’Emergències per Inundacions de Catalunya INUNCAT per la previsió de pluges intenses a partir de la propera nit i que s’allargaran fins demà al matí.\nEl Servei Meteorològic de Catalunya (SMC) preveu la possibilitat de superar el llindar de 20 l/m2 en 30 minuts a tot el litoral i prelitoral Central. Les comarques amb major grau de probabilitat d’afectació segons l’avís són el Baix Penedès, l’Alt Penedès, el Garraf, el Baix Llobregat, el Barcelonès, el Vallès Occidental, el Vallès Oriental i el Maresme. Tot i que amb menor probabilitat l’avís de l’SMC afecta també zones de Tarragona, de la Catalunya Central i de Girona, afectant les comarques del Baix Camp, el Tarragonès, l’Alt Camp, la Conca de Barberà, l’Anoia, la Segarra, el Solsonès, el Bages, el Berguedà, el Moianès, Osona i la Selva.\nLes precipitacions que s’allargaran fins demà al matí podran provocar incidències i complicar la mobilitat en les comarques més afectades per l’avís, i sobretot a l’àrea metropolitana de Barcelona.\nDavant d’aquest episodi de precipitacions, Protecció Civil de la Generalitat recomana informar-se de la situació meteorològica i les possibles afectacions viàries abans de sortir de casa. Convé extremar les precaucions entorn de rius i rieres perquè poden portar aigua abundant de forma sobtada i convertir-se en una zona extremadament perillosa.\nDe la mateixa manera i de forma genèrica, Protecció Civil aconsella no romandre a prop de lleres, rius i guals i eviteu travessar rieres i torrents a les zones afectades perquè, encara que semblin portar poc cabal, aquest es pot incrementar de forma sobtada. No deixeu els cotxes aparcats en zones inundables o torrents secs. Si les tempestes van acompanyades d’aparat elèctric, cal evitar situar-se sota els arbres o torres elèctriques. Extremeu les precaucions en les activitats a l’aire lliure en les zones afectades per les pluges i les situades aigües avall dels rius. Qui condueixi de matinada ha d’evitar vies secundàries, especialment si són a prop de rius, rieres i zones inundables.


Vacarisses ja prepara els actes per celebrar l’11S Vacarisses ja prepara els actes per celebrar l’11S – MónTerrassa\nVacarisses ja prepara els actes per celebrar l’11S\nCelebració de l'11S a Vacarisses | Aj. Vacarisses\nDivendres tindrà lloc la tradicional penjada de la Senyera al Cingle i dissabte, torn pels actes oficials\nL’Ajuntament de Vacarisses ja ha donat a conèixer els actes que es preparen de cara a la Diada Nacional de Catalunya. Com és tradició, el dia abans, el 10 de setembre, es farà la penjada de la Senyera a El Cingle, a càrrec de l’Associació Eskalavaka. Posteriorment, a les 19.30h, s’espera l’actuació de la cobla La Principal de Terrassa. I ja a les 22.30h, actuació musical a càrrec de Sandra Baustista. A la mitjanit, es produirà la il·luminació de la Senyera.\nEls actes de la Diada de l’11S s’iniciaran a les 11h, amb actuacions dels grups de cultura popular de Vacarisses Colla Castellera, Colla Gegantera i Esbart. Tot seguit, acte institucional amb la Lectura del manifest, seguit de l’ofrena floral al monòlit commemoratiu de la batalla de Coll Cardús. Tots els actes tindran lloc a la plaça Joan Bayà.\n*Aforament limitat. Cal fer reserva enviant mail a cultura@vacarisses.cat fins dimarts 7 de setembre. Si sou entitat de Vacarisses i voleu fer una ofrena floral, cal que envieu un mail a alcaldia@vacarisses.cat. En funció de l’evolució de la COVID-19 i de la meteorologia, els actes es podran veure alterats. Inscripcions fins al 7 de setembre.


Aquitectura i Rehabilitació – FAC – Federació Ateneus Catalunya\nHome / All Posts / Aquitectura i Rehabilitació\nEl servei d’Arquitectura i Rehabilitació vol facilitar als ateneus serveis professionals d’arquitectura i enginyeria amb suport i assessorament per la realització de tota mena d’obres,aquest assessorament personalitzat que pot ser presencial, telefònic o per internet.\nAmb aquest servei podreu accedir a:\nLlicència d’activitats i adaptacions: Legalitzacions i actuacions de millora i/o adaptació a normatives, amb la realització dels projectes, tramitació i seguiment de llicències i coordinació i control de la seva execució.\nPlànols: Disposar en format digital i imprès de plànols i superfícies reals de l’estat actual amb la finalitat de poder dibuixar noves propostes de distribució per millores o reformes degudes a canvi d’usos, per a la presentació de plànols requerits pels Ajuntaments i altres organismes, per a taxacions i en general per a totes les actuacions necessàries que s’hagi d’intervenir a les entitats. Inclou presa de mesures “in situ” i digitalització en CAD de totes les plantes distribució.\nInformes ITA: Conèixer de forma generalitzada l’estat actual de l’entitat en matèria d’accessibilitat, contra incendis, instal·lacions elèctriques i climatització per saber si compleixen amb la normativa vigent, i intervencions els serien necessàries fer donar compliment a la legislació vigent i en tot cas, per arribar a disposar de la preceptiva llicència municipal d’activitat.\nAuditories de manteniment: Avaluar l’estat de conservació dels elements constructius i el funcionament de les instal·lacions per a determinar la necessitat de modificar o implantar el pla de manteniment.\nControl periòdic de manteniment: Assegurar el compliment del pla de manteniment per part de les empreses contractades, proposant millores amb la finalitat d’optimitzar els recursos i costos tenint en compte el marc legal vigent.\nProtocols d’emergència i autoprotecció: Aquest servei ofereix a les entitats l’elaboració dels seus propis Protocols d’Actuació en emergències o Plans d’Autoprotecció, en funció de les seves característiques (activitats que s’hi duen a terme, espai, àmbit territorial…). D’acord amb la legislació vigent, i de forma concreta en allò que es disposa en el Reglament d’espectacles públics i activitats recreatives (Decret 112/2010), a la Ordenança reguladora de les condicions de protecció contra incendis de Barcelona (ORCPI-08) i a la Llei 31/1995, de prevenció de Riscos Laborals, totes les activitats hauran de disposar, en funció de les seves característiques i superfície, d’un Protocol d’Actuació en Emergències o bé d’un Pla d’Autoprotecció.\nDescarrega’t la fitxa explicativa del servei\nDescomptes en construcció de planta nova i reformes, en el manteniment tècnic de l’edifici, protocols d’emergència, estudis tècnics, etc.\nGrup Idea és una empresa de serveis professionals d’arquitectura i enginyeria, especialitzada en arquitectura corporativa. Dona serveis de suport i assessorament per la realització de tota mena d’obres, legalitzacions i actuacions de millora i/o adaptació a normatives, amb la realització dels projectes, tramitació i seguiment de llicències i coordinació i control de la seva execució.\nEdgar Malagón és arquitecte amb llarga experiència, ofereix serves d’arquitectura a preus especials per a les entitats federades com ara aixecament de plànols, llicència d’activitats, projectes de reforma…


Fons Fundació Clara Jubert de Patxot | Arxiu Municipal de Sant Feliu de Guíxols\nFons Fundació Clara Jubert de Patxot\nConsulta en línia de l'inventari\nEntitat per a l'assistència a dones guixolenques mancades de recursos econòmics.\nData.- 1920 - 1932.\nVolum.- 0,01 m.l. (2 unitats documentals textuals).\nLa Fundació Clara Jubert de Patxot fou instituïda el 1920 per l’industrial, filàntrop i mecenes guixolenc Rafael Patxot Jubert (Sant Feliu de Guíxols, 1872 – Ginebra, 1964) en memòria de la seva mare Clara Jubert, natural de Palafrugell. Aquesta entitat forma part del que el mateix Patxot anomenà posteriorment com a “fundacions familials de recordança”, en al·lusió a les diverses fundacions instituïdes per ell mateix en memòria d’altres membres de la seva família com les creades el 1919 i 1925 en record respectivament de les seves filles Montserrat i Maria, totes dues traspassades prematurament.\nL’objectiu de la Fundació Clara Jubert de Patxot era millorar la situació de les dones necessitades residents a Sant Feliu de Guíxols. A aquests efectes, s’atorgava anualment una ajuda econòmica a una guixolenca que consistia en una assegurança maternal o una pensió de vellesa. L’atorgament es feia el 24 de gener, dia del naixement de la mare de Patxot, i el capital inicial a partir del qual es generaria una rendibilitat s’ingressava en una llibreta de comptes d’una entitat bancària.\nPodien optar a aquestes ajudes les dones guixolenques amb fills, casades o vídues de guixolencs, que passessin estretors econòmiques, així com les velletes guixolenques més necessitades. També hi tenien accés les dones naturals de Palafrugell –el municipi de naixement de Clara Jubert– si bé havien d’acreditar igualment ésser necessitades, ser casades o vídues d’un guixolenc i residir a Sant Feliu.\nPer al compliment dels objectius de la Fundació, Patxot creà un patronat format per l’alcalde, el rector i un representant de la família Patxot.\nLa Fundació Clara Jubert de Patxot fou suprimida pel mateix Rafael Patxot l’any 1932, havent atorgat un total de 13 ajudes entre assegurances maternals i pensions vitalícies.


el País Valencià té un deute públic del 29,4% del PIB, dues vegades i mitja el seu pressupost.\npor Portalcat el Dt Set 17, 2013 10:28 am\nLa reforma del sistema de finançament, inajornable segons els experts de les corts\nXifra el deute històric de l'estat amb el País Valencià en 13.500 milions\nLa comissió d'experts designada per les Corts Valencianes considera imprescindible una reforma profunda del sistema de finançament. Ho va explicar ahir Francisco Pérez, que féu públic l'informe 'Criteris i propostes per a un nou sistema de finançament autonòmic'. Segons l'estudi, el deute històric de l'estat espanyol amb el País Valencià és de 13.500 milions d'euros.\nEl comitè diu que si bé la insuficiència financera és la clau en l'endeutament valencià, 'el deteriorament és tan gran que calen actuacions complementàries' a la revisió del finançament.\nFrancisco Pérez va atribuir un 45% del deute al sistema de finançament. Segons el document, el País Valencià té un deute públic del 29,4% del PIB, dues vegades i mitja el seu pressupost.\nSense corregir aquestes febleses, va dir Pérez, els valencians 'no podran gaudir de les mateixes oportunitats en l'accés als serveis públic i els serà més difícil de recuperar el creixement i l'ocupació'. L'informe proposa de crear un fons de reserva que asseguri l'estabilitat temporal dels recursos dedicats als serveis públics i que sigui compartit per totes les autonomies.\nAixí mateix, proposa una revisió del sistema de finançament que inclogui allò que anomenen 'tram de suficiència competencial autonòmica', que garanteixi uns recursos a cada autonomia d'acord amb les seves necessitats anuals i amb un fons de contingència per a cada autonomia. Els experts també preveuen un 'tram d'autonomia', en què cada territori podria decidir si tenir capacitat tributària per a finançar polítiques diferenciades o bé mantenir l'actual sistema de tributs.\nEl sistema preveu que l'estat compensi amb les autonomies els deutes que sosté a causa del mal finançament actual. Els experts assenyalen que cal mantenir els concerts econòmics del País Basc i Navarra, tot i que revisant la quota de les contribucions. Així mateix, proposen que hi hagi un fons de compensació interterritorial al qual les autonomies podrien recórrer per finançar polítiques de creixement.\nSegons aquesta anàlisi, dels prop de 13.500 milions de deute de l'estat espanyol amb el País Valencià, uns 10.918 milions corresponen a l'infrafinançament i 2.500 a les càrregues financeres derivades del deute contret a causa del mal finançament. Per tant, de l'actual dèficit de 29.471 milions, el País Valencià en tindria uns 15.468 milions amb un finançament més just.


Històries amb una mica d'optimisme\n"Crisi" és una paraula que plou sovint damunt els nostres caps en aquests temps que corren. I dificultat i retallada i...\nHi ha paraigües de moltes mides i colors per aturar-la i també diverses maneres d'afrontar-la, com per exemple, el grapat d'històries que trobareu a continuació.\nTotes elles traspuen una mica o un gavadal "d'optimisme" i els seus protagonistes s'arrisquen i emprenen aventures amb tota la il·lusió i la perseverança del món.\nNati Calvo Buil i Pep Molist Sadurní del Grup de Treball Gènius\nData de creació: 04/04/2013\nContes que respiren i transmeten optimisme\nI protagonistes que són com tu pots ser: perseverant, aventurer, emprenedor...\nPersonatges que sempre veuen l’ampolla mig plena\nL'Eli és una nena molt generosa. Del seu cor, surten unes ganes immenses de donar i els seus regals sempre són curiosos i sorprenents\nAlbo, Pablo , Díez, Miguel Ángel , Díez, Miguel Ángel\nUna tarda, com tantes altres, la Paula visita el seu avi Vicente. Aquella visita, però, no serà com les altres, es convertirà en una aventura apassionant a la recerca d'un tresor.\nBarcelona : Ekaré, 2011\nDoña Eremita és una dona que passeja en bicicleta. A cada moment, troba alguna cosa que pot millorar el seu vehicle: un seient pel gos, un paraigua... fins que esdevé una andròmina increïble.\nDues granotes, assegudes en una fulla de nenúfar al mig de l'estany, discuteixen sobre els perills que les envolten, des de punts de vista ben diferents. Final divertit i sorprenent.\n[Barcelona] : Flamboyant, 2011\nEn Pettson té un gat anomenat Findus. Per celebrar el seu aniversari, que celebra tres vegades a l'any per passar-s'ho més bé, li prepara un pastís de creps.\nWiesner planteja una divertida variació del conte d'Els tres porquets. Aquests personatges estan farts de repetir les mateixes escenes. És per això que fugiran cap a altres contes, a la recerca de noves aventures.\nUn cocodril neix per accident en el niu d'una família d'ànecs. En Guji Guji és tan feliç que no s'adona que és molt diferent dels seus germans, fins que apareixen tres malvats cocodrils amb gana.\nLa vaca Florentina ajuda al carter a repartir les cartes abans de Nadal. Quan ha de tornar a casa, neva tant que no troba el camí. Arribarà a temps o es quedarà sense regals?\nManso, Anna , Salvadó, Gabriel\nLa protagonista d'aquesta història és una nena a qui li encanta fer llistes de regals. Per l'aniversari, els seus pares li diuen que ha de posar-hi regals que no es puguin guardar, perquè ja no hi caben. A rumiar!\nDos conills, que són veïns, estan sempre com gat i gos. L'atac d'una guineu, però, farà que uneixin els seus esforços per evitar que aquesta se'ls cruspeixi.\nZullo, Germano , Maudet, Matthieu , Albertine , Albertine\nUn senyor amb la seva camioneta s'atura davant d'un precipici per deixar escapar tot d'ocells que porta al vehicle. Però n'hi ha un que no sap volar. L'home li intenta explicar com ho ha de fer... Història sobre la importància dels petits detalls.\nBarcelona : Terrabastall, 2008\nHeus aquí un catàleg d'allò que més li agrada a l'autora i a l'il·lustrador d'aquesta història. Una barreja d'elements fantàstics i reals i una història transmissora de bones sensacions i d'alegria.\nSevilla : Kalandraka, 2007\nAl fons del mar, hi ha un grup de peixets. Tots són vermells menys un, que és de color negre i que neda més ràpid que els altres. El seu nom és Neda que neda i aquest és un conte sobre el valor de la diferència.\nUn conte divertit i alegre sobre les noves famílies. Uns fills acostumats a anar de casa de la mare a la del pare, comproven un dia que aquest té una nova parella, i uns nous fills, amb els quals no s'avindran gens ni mica.\nCalders, Pere , Solé Vendrell, Carme\nEl nen Sala s'ha quedat molt trist sense el Turc, el seu gos. Tot l'amor que sentia per ell, ara no sap a qui donar-lo, fins que troba un vell raspall a les seves golfes. Acabarà esdevenint un bon company.


L'AMB presenta la primera radiografia de l'accidentalitat en bicicleta a la metròpolis de Barcelona - Àrea Metropolitana de Barcelona\nL'AMB presenta la primera radiografia de l'accidentalitat...\nL'AMB ha realitzat, juntament amb l'Institut d'Estudis Regionals i Metropolitans de Barcelona (IERMB) i a partir de dades del Servei Català de Trànsit (SCT), el primer estudi d'accidentalitat en bicicleta a la metròpolis de Barcelona: s'han analitzat els 7.577 accidents que s'han registrat al territori en els darrers 10 anys (2010-2019), que han causat un total de 7.807 ciclistes accidentats. També s'ha analitzat l'efecte de la pandèmia de la covid-19 i el confinament domiciliari en l'accidentalitat en bicicleta durant els primers mesos del 2020, que ha fet reduir els desplaçaments i l'accidentalitat.\nEls resultats de l'estudi, que analitza la localització dels sinistres, el tipus d'accident i el perfil de les persones accidentades, permetrà ara a l'organisme metropolità detectar les mancances i els punts negres en la circulació de bicicletes a la metròpolis i prioritzar la millora de les infraestructures existents i la construcció de nous trams pedalables segurs. Tot, amb l'objectiu de seguir millorant les polítiques d'impuls de la bicicleta, una peça clau en el nou trencaclosques de la mobilitat metropolitana després de la covid-19.\n"Els resultats d'aquest primer estudi a escala metropolitana ens han d'ajudar a seguir millorant, definint i ajustant les polítiques de l'AMB per continuar impulsant l'ús de la bicicleta. Sobretot, a l'hora de dissenyar i construir, junt amb dels ajuntaments, infraestructura pedalable, com els carrils bici i la Bicivia", explica el vicepresident de Mobilitat, Transport i Sostenibilitat de l'AMB, Antoni Poveda.\nLa bicicleta és una peça fonamental de la nova mobilitat, i l'AMB està treballant, des de fa anys, en diversos eixos per impulsar-la com un mitjà de transport habitual, amb infraestructures (xarxa pedalable metropolitana Bicivia i aparcaments segurs Bicibox), serveis de bici pública compartida (E-Bicibox), subvencions (per a ciutadans, logística sostenible i empreses) i campanyes de sensibilització (informació i formació).\nLocalització i gravetat dels accidents\nD'una banda, l'estudi conclou que l'accidentalitat en bicicleta segueix sent reduïda en comparació amb la d'altres mitjans de transport: menys de 1.000 ciclistes accidentats per any, en comparació amb 2.000 vianants accidentats/any, 5.000 conductors de turismes accidentats/any i 7.000 motociclistes accidentats/any. Així mateix, la taxa d'accidentalitat per desplaçament s'ha mantingut estable al llarg dels anys, entorn de 36 ciclistes accidentats per 10.000 desplaçaments. Si bé és cert que ha crescut el nombre de ciclistes accidentats al llarg dels anys, del 2010 al 2019 també ha augmentat la mobilitat en bicicleta un 77 %.\nD'altra banda, l'estudi també apunta que la majoria dels accidents tenen lloc a la primera corona metropolitana i, en concret, a la ciutat de Barcelona. No obstant això, els accidents a la segona corona metropolitana acostumen a ser més greus.\nSi s'analitzen les diferències d'accidentalitat entre els àmbits urbà i interurbà, el 94 % dels accidents tenen lloc en zones urbanes. Tanmateix, els accidents en trames interurbanes, que representen un 6 % del total i solen produir-se a la carretera, acostumen a ser més greus.\n"Aquí tenim un repte important. Hem de potenciar la infraestructura pedalable a la trama interurbana, feina que ja havíem encetat però que cal accelerar. Hem de fer un esforç important per fer realitat les connexions metropolitanes, per afavorir l'ús i, alhora, donar més seguretat a les persones en aquest àmbit", exposa Poveda.\nTipus d'accidents i perfil dels accidentats\nL'estudi metropolità posa sobre la taula que els sinistres entre turismes i bicicletes provoquen més del 50 % de ciclistes accidentats. També, ha determinat que més de la meitat dels ciclistes ferits, concretament un 54 %, pateixen els accidents en interseccions.\nSobre altres persones ferides en accidents amb bicicletes involucrades, destaquen els vianants (el 45%), i els motociclistes (el 35 %). Val a dir, però, que la majoria d'aquests accidents són de caràcter lleu.\nAnalitzant l'estacionalitat, l'accidentalitat mostra clarament valor superiors a la primavera-estiu.\nPel que fa al gènere, la proporció d'homes accidentats en bicicleta augmenta a mesura que ens allunyem de Barcelona. En termes d'edat, les persones més grans de 64 anys són lleugerament més propenses a patir accidents greus en bicicleta.\nVisor digital interactiu\nAmb les dades de l'estudi s'ha creat un visor digital interactiu. A través d'Instamaps, permet localitzar les ubicacions aproximades dels accidents, definir el tipus d'accident i visualitzar les zones d'alta concentració d'accidents a la metròpolis de Barcelona. També permet visualitzar i filtrar els punts corresponents a ciclistes accidentats per tipus de via i grau de lesivitat. Així mateix, ofereix la possibilitat de descarregar una còpia de les dades obertes en format SIG.


Illes Lofoten | Gloria Condal\n← Per terres samis\nFiords. De Bergen a Alta →\nPoble de A. Lofoten\nDe lluny, la silueta d’unes muntanyes punxegudes. Cel, boires i ones. Un dragó? No, les Lofoten!\nPots passar-hi un mes caminant, pescant, pedalant o parlant amb la gent (són 24.000 hab). Quan hi arribem ens ve un intensa olor de bacallà, que persisteix durant els dies que som a l’arxipèlag. Situat entre els paral·lels 67 i 68 N, les illes principals, de sud a nord, són Moskenesøya, Flakstadøya, Vestvågøy, Gimsøya, Austvågøy i la punta sud de Hinnøya. De fet, no t’adones quan passes de l’una a l’altra, perquè túnels i ponts són constants.\nBacallà per assecar sense salar (nosaltres l’anomenem “peixopalo”)\nHi ha muntanyes que passen dels 1.000 m, com el Higravstinden i els cims del Parc nacional de Møysalen. Durant la primavera posen a assecar els bacallans sense salar, (en diem peixopalo). El 80 % del que pesquen ho exporten.\nArribem a Moskenes, al sud, des de Bodo. La crta E 10 és l’espina dorsal que puja amunt, però cal desviar-se per veure pobles i costes. Comencem pel poble d’Å, l’última lletra de l’alfabet noruec, una cucada, i continuem cap a Sorvagen, Hamnoy i Nusfjord. A Rambert hi ha una platja preciosa i solitària. Arreu, combinacions de verds i blaus. A Hennisgvaer, coquetó, carrers solitaris i mullats. Li diuen la Venècia de les Lofoten, però només és -i ja és molt- que les cases a banda i banda del fiord s’aguanten sobre troncs, a l’aigua. I el color roig tacant-t’ho tot, com arreu.\nDormim a Kavelvag, en una cabana tocant a l’aigua. A prop hem vist granit amb molt feldspat, perquè el rosa era intens! Anem fins a Digermulen per una carretera serpentejant, amb el Trollfjorden. Alguna platgeta de sorra blanca i aigües turqueses, com altres.\nMarxem pel nord, des de les illes Vesterålen. Dormim a Sortland, on domina el blau, i l’endemà pugem fins a Andenes. Una banda de música tocava davant del súper, amb un fred que pelava. D’allà cap a terra ferma, a Gryllefjord, en una travessa que se’ns fa llarguíssima, per la mala mar.\nom a l‘illa Senja, preciosa i salvatge. Dormim a Mefjordenvaer, a Senjalodge, una casa gran i preciosa, centre de trobada de muntanyers, envoltades de velles motxilles, piolets, esquís i baguls. I d’allà a Brensholmen, en ruta cap a Tromso.\nLofoten, Vågan, Noruega\nAquesta entrada s'ha publicat en Viatges, Viatges per Europa i etiquetada amb A, Hennisgvaer, Kavelvag, Lofoten, Mefjordenvaerilles, Noruega, peixopalo, Senja, Sortland, Vesteralen. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a Illes Lofoten\n14 Juliol 2014 a les 7:58\nHe sentit parlar molt d’aquestes illes. Sön bones per caminar-hi, crec. Felicitats per aquest viatge tan maco!


Periodisme de qualitat en temps d'alarma - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nfernando de yarza lópez-madrazo 27.03.2020 | 23:41\nEn el termini de molt poques setmanes, Espanya i el món sencer s'han submergit en un malson. La primera epidèmia global en més de cent anys ha provocat una psicosi col·lectiva sense precedents, que augmenta dia a dia a través de la por que provoca la incertesa sobre el present i el futur. Els nostres afins emmalalteixen i moren. Els records de les trobades amb amics i familiars queden llunyans. El confinament multiplica l'ansietat. Una situació que sembla no tenir fi.\nPerò la progressió del virus es contindrà –això ho comprovarem tard o d'hora–, amb recerca, amb consciència social i amb mesures de prevenció i d'aïllament. I haurem de superar la de la por, que travessa portes i fronteres a una velocitat esgarrifosa. Per superar la por es necessitarà un esforç col·lectiu sense precedents en el qual el paper dels mitjans d'informació, dels editors i periodistes, serà essencial. Només proporcionant una informació pròxima, útil, veraç, completa, ràpida, precisa i compromesa amb els ciutadans aconseguirem frenar el temor al contacte social. A la normalitat.\nEl periodisme és, sens dubte, el millor antídot contra la desinformació, els silencis i les mentides que, premeditadament, generen moviments interessats en el desequilibri de les institucions. Interessos que es multipliquen amb igual rapidesa que el mateix coronavirus, i generen una situació greu i confusa, nociva per a tots els que l'estem patint.\nDavant d'aquestes circumstàncies, la nostra responsabilitat com a editors i periodistes és més important que mai. Segurament, el repte més gran al qual ens hem enfrontat des de la Segona Guerra Mundial. Els ciutadans de tots els països tenen ara no sols el dret, sinó la necessitat urgent, del nostre treball. És veritat que ens trobem davant d'una contingència nova i, per tant, desconeguda per a tots, però els mitjans de comunicació hem demostrat històricament que sabem com reaccionar davant aquest desafiament; com més complicada era la situació, més evident ha estat la nostra capacitat de reaccionar, i hem fet el nostre treball amb més esforç, més cura, més serietat i més eficàcia.\nEls periodistes i editors som, abans que cap altra cosa, un servei públic de primera necessitat. El mateix que els metges, els infermers, els fabricants de material sanitari, els policies o soldats, els repartidors? som a la primera línia d'aquest combat comú, fins i tot a costa de la nostra salut, conscients que tenim el deure inexcusable de garantir el dret dels ciutadans a saber la veritat. No una altra cosa. La veritat del que succeeix.\nI, malgrat tot, mai no ho hem tingut més difícil que ara. La immensa majoria dels nostres mitjans no són de titularitat pública, sinó privada. Som empreses que necessitem recursos per fer el nostre treball i prestar eficaçment el nostre servei a la societat. El terratrèmol d'Internet i la terrible crisi econòmica mundial, que va començar el 2008, van suposar per a la premsa lliure i democràtica de tot el món un cop duríssim i un repte sense precedents. Molts no van sobreviure. Uns altres vam emprendre una difícil transformació professional i estructural per adaptar-nos a les necessitats informatives d'una societat canviant en els seus valors, però sobretot en la seva tecnologia. A un ritme sense precedents. Després d'anys de sacrificis ho estàvem aconseguint. Amb enormes dificultats, però ja veient la llum al final del túnel.\nI llavors arribem a aquest nou escenari, d'improvís, sense precedents pròxims, gairebé amb la virulència i la rapidesa d'un raig. I es produeix una paradoxa perversa; el periodisme es fa més necessari que mai, les audiències es multipliquen, però els nostres mitjans de subsistència s'evaporen en dies, i amb ells el nostre manteniment per sobreviure. La publicitat pràcticament ha desaparegut. Comprar periòdics és cada vegada més complicat. La frenada econòmica mundial, que a penes té precedents en el temps que ens ha tocat viure, ens ha afectat d'una forma brutal. Precisament ara, quan se'ns exigeix –i ens exigim a nosaltres mateixos– més que mai, tenim menys mitjans que mai.\nPrestem un servei essencial en unes circumstàncies tan excepcionals com les actuals. No podem cessar en la nostra activitat. No podem tancar ni prendre'ns unes setmanes de descans fins que tot això passi, perquè això seria trair a la societat que ara mateix ens necessita de manera peremptòria. Però necessitem trobar una solució als nostres problemes. Necessitem finançament a curt termini, necessitem liquiditat, necessitem un pont que ens permeti arribar fins a l'altre costat del riu sense ofegar-nos en l'intent.\nAra s'ha de veure el compromís amb la llibertat d'expressió i amb el dret a la informació de les autoritats, dels governs, de les administracions públiques i d'organismes oficials. Si de debò creuen –i sabem que molts ho fan– que els nostres mitjans, aquests que mantenen 36.000 llocs de treball directes i 160.000 d'indirectes, no són només necessaris sinó indispensables per apuntalar la serenitat en una societat atemorida; si estan convençuts, com nosaltres ho estem, que aquesta serenitat s'aconsegueix amb una informació veraç, completa i recta; si no dubten de la necessitat que tenen els ciutadans de disposar de mitjans sans i independents, llavors tenen l'obligació de possibilitar la nostra existència i de permetre'ns superar aquest tràngol facilitant el nostre treball. El sacrifici, l'esforç i la responsabilitat els estem posant nosaltres. Que ningú tingui la temptació de confondre's: els mitjans de comunicació constituïm un pilar essencial de la convivència democràtica, amb els nostres errors i amb les nostres fallades. Una societat sense mitjans solvents no podrà mai sentir-se una societat lliure, i la convivència hi estarà seriosament amenaçada.\nNo estem parlant de beneficis ni de comptes de resultats. Ara això no importa. Parlem de mantenir-nos vius per continuar el nostre compromís de suport als ciutadans, a la seva dignitat, a la cohesió social, al sosteniment de la democràcia. Parlem de poder continuar fent bon periodisme malgrat les circumstàncies, de continuar la nostra labor, encara que a costa de l'enorme sacrifici que a tots se'ns està exigint en aquest terrible tràngol. Parlem, en definitiva, que els mitjans puguin continuar el seu compromís irrenunciable en defensa de la llibertat i del futur democràtic del nostre món.


Joan Gorchs » Teatre\nCom alguns ja sabreu m’agrada molt el teatre i algunes vegades he pogut combinar les dues aficions: fotografia i teatre. He col·laborat vàries vegades amb la companyia de teatre local Amics del teatre, amb la companyia de dansa Epidemic dance show i amb d’altres companyies de Barcelona. He tingut la sort de poder fotografiar assajos d’obres professionals a Barcelona o passis per la premsa i he pogut conèixer a alguns actors i actrius de casa nostra molt importants.\nDilluns dia 17 de març vaig entrar per primer cop al teatre Tantarantana, petit teatre prop del paral·lel . Em va convidar una companyia que fa improvisacions, lectura de poesia i cançons. En aquesta ocasió també van contar amb la presència d’un gran ballarí amic meu que va fer un ball de dansa contemporània. Va ser molt difícil fer fotos allà perquè la llum era escasa i molt focalitzada en alguns punts i un xic tènue. Per acabar-ho d’adobar les parets laterals estaven pintades de negre, el fons era una tela negra i el terra una moqueta negra. Els actors a l’escenari també anaven de negre així que, com us podeu imaginar el repte era molt difícil. I, si a tot això, li sumem que sóc de riure fàcil i els actors i actriu eren boníssims i no em deixaven parar de riure podreu comprendre que fer fotos en una situació com aquesta resulta una missió casi impossible.\nVa ser una nit molt divertida però crec que amb poques fotos que es poguessin salvar de la crema. Vaig haver de forçar molt la sensibilitat de la càmera (isos a prtir de 1600 i un diafragma màxim de 4). Us deixo algunes imatges perquè veieu una mica el resultat. Són fotos tal qual de la càmera sense variar res, ni llum, ni temperatura de color, ni soroll ni res.\nUna peculiaritat d’aquesta ora de teatre és que es van fer dos equips que competien entre sí i cadascun anava fent una improvisació (això no és nou) però l’equip que el públic creia que no ho havia fet tan bé rebia una tomacada espectacular. Sort que els tomàquets no eren de debò perquè sinò el color negre del fons i de la roba dels actors hagués acabat tenyida de vermell.\nPosted in Uncategorized by Joan Gorchs on March 21st, 2014 at 3:05 pm.\nPrevious Post: Mercedes Next Post: La primera sessió en estudi


PUSA – Pàgina 134 – PUSA\nFestes Major de Sant Julià d’ Alfou 2011.\nAquest divendres comencen les Festes Majors d’ Alfou i com no podia ser d’ altra manera, PUSA hi serà present organitzant com ja va fer a Les Pungoles, un dels actes programats.\nMalgrat no figurem com a patrocinadors ni organitzadors de la concentració de cotxes clàssics ( la Junta de Propietaris va negar-se a posar el logotip del PUSA com a part dels organitzadors ), nosaltres hem volgut participar de totes maneres, encara que sota l’ anonimat de les persones que ho han organitzat.\nLes raons que ens van donar per negar-nos figurar com uns dels patrocinadors va estar el fet de no voler polititzar l’ Entitat de Conservació. Naturalment hem acceptat la seva decisió, i fins i tot la compartim, encara que no entenem que no es considerés també una forma de polititzar la Junta, el fet que un dels seus membres destacats anés com a candidat de les llistes de CiU a les passades eleccions i que tant el President com el Secretari de la Junta actual anessin a l’ acte de presentació de la candidata a l’ alcaldia per Convergència i Unió. Cosa que no va ocórrer amb cap altre formació política.\nNo ens sembla correcte aquestes dues bares de mesurar que és polititzar la Junta i que no ho és.\nAutor PUSAPublicat el 07/19/2011 Categories Urb. Sant Julià d'AlfouDeixa un comentari a Festes Major de Sant Julià d’ Alfou 2011.\nLa Regidoria de Governació ens va deixar plantats.\nEl dia 7 de juliol varem rebre resposta afirmativa a la nostra petició del dia 5 de juliol on demanavem textualment “Demano que la zona de terra que fa les funcions d’ aparcament de la zona esportiva de Les Pungoles, sigui acotada el dia d’ abans per tal d’ impedir l’ estacionament de cotxes ja que serà allà on es farà l’ exposició”, però arribat la nit del dia anterior a la celebració de l’ acte, el pàrking estava sense cap tanca o senyal de prohibit aparcar. L’ Israel va trucar al regidor responsable ( Sr. Ginesta ) per tal de demanar cinta o algun element per acotar la zona , però no va ser atesa la seva trucada ni tampoc tornat el missatge de mòbil.\nVa ser la gent del PUSA la que amb els seus mitjans ( varem comprar cinta i varem fer unes fotocòpies de prohibició d’ estacionament ) van solucionar el problema.\nEl Regidor de Governació va assistir a l’ acte, però ni tan sols ens va donar explicacions de cap mena. Entenem que el dit regidor es part del Govern, i que l’ Alcaldessa ha de vetllar per tal que al front de les regidories hi hagi gent que faci be la feina , per tant la última responsable ha de ser necessàriament ella mateixa. Quan les coses es facin bé no ens doldran elogis, però quan sigui al revés també ho direm i exigirem responsabilitats a qui calgui.\nAutor PUSAPublicat el 07/18/2011 07/18/2011 Categories Urb. Les PungolesDeixa un comentari a La Regidoria de Governació ens va deixar plantats.\nFesta Major de Les Pungoles: Tot un exit.\nLa I reedició de les FM de Les Pungoles van ser tot un èxit. Al blog “Les Pungoles opina i viu” ja hi ha una referència amplia de les activitats organitzades per l’ Israel Sugranyes ( el nostre regidor ) i també la col·laboració de l’ Ajuntament de Sant Antoni. Ara toca gaudir de les imatges de la Festa i treure les conclusions positives i negatives.\nPel que fa a l’ organització de tots els esdevenimnts, podem afirmar que va ser un èxit rotund, gràcies a la feina dels voluntaris del PUSA ( Gràcies Jesús i Jose Maria ). Però també veïns de la mateixa urbanització, de Sant Pere i del mateix Fou van donar-nos un cop de ma per muntar les taules i servir les begudes.\nLa veritat es que l’ Ajuntament va fer curt, hi malgrat oferir-nos cava, no hi havia res per a la gent que no volia alcohol. Va ser una errada de tots, Ajuntament i Pusa. Però ens hem de quedar amb que hi va haver entesa entre govern i oposició per tal de organitzar l’ acte.\nVan ser presents 40 vehicles, un Rugbi de 1920 era el més antic, també va venir una colla de Citroên 11 B dels anys 50, un Biscuter preciós i una colla de seats, renaults i citroêns dels anys 60/70.\nA la foto podeu veure l’ entrada de Juan Trabal amb el seu Biscuter acompanyat per l’ organitzador de l’ esdeveniment ( Ferran Calvera ).\nTambé volem destacar una nota negativa. La manca de previsió , diàleg i professionalitat del regidor de Governació. Que ens va deixar tirats, però això ja ho explicarem en un altre noticia.\nAra ens veiem a Sant Julià d’ Alfou el proper dissabte dia 23, tocant a la Rectoria.\nAutor PUSAPublicat el 07/18/2011 Categories Urb. Les PungolesDeixa un comentari a Festa Major de Les Pungoles: Tot un exit.\nVichy Catalàn vol instal·lar la fàbrica de Cacaolat a Llinars si compra finalment l’ empresa.\nVichy Catalán presenta una oferta de fons per adquirir Cacaolat i construir la planta de Llinars.\nL’ empresa de begudes va presentar dilluns al jutjat mercantil de Barcelona fons per un valor de 3 milions d’ euros per començar la compra de la firma de batuts, actualmente en concurs de creditors. L’oferta , però, no és només económica i la proposta de Vichy Catalàn contempla elements com el manteniment de la plantilla actual de Cacaolat i la construcción de la nova planta prevista a Llinars. L’ Alcalde de Llinars, Marti Pujol, ha assegurat que en cas que l’ empresa que adquireixi finalment Cacaolat vulgui recuperar el projecte de tirar endavant la planta al municipi comptarà ambo el suport del Consistori. “Estarem a disposició de fer tot el que sigui possible” afirma Pujol.\nEl trasllat de Cacaolat a Llinars va ser una molt bona noticia per al municipi ja que l’ empresa tenia previst fer una inversión de 40 milions d’ euros, i generar més de 100 llocs de treball. La planta de producción ocuparía 20.000 m quadrats i inclouria tres línees de producció.\nEl nou ajuntament haurà de fer un gran esforç per atraure indústries que vulguin instal·lar-se a Sant Antoni, tinguent en compte la competència de Llinars i Cardedeu.\nAutor PUSAPublicat el 07/15/2011 Categories PobleDeixa un comentari a Vichy Catalàn vol instal·lar la fàbrica de Cacaolat a Llinars si compra finalment l’ empresa.\nCarta de l’alcaldessa als veïns de Les Pungoles.\nEl passat 4 de Juliol, l’ alcaldessa de SAV va enviar una carta a totas els veïns de Les Pungoles fent-se resó del malestar que hi ha a l’ ajuntament amb el tema dels contenidors i la recollida selectiva a tota la urbanització. En l’ esmentada carta, és constatava l’ estat d’ absoluta deixadesa dels contenidors del Pg del Montnegre i deixava anar que la responsabilitat d’ aquesta manca de comportament cívic era imputable als veïns de Les Pungoles. La carta acabava amb l’ advertència que de continuar així, els contenidors serien retirats, quedant tan sols els del C/ Girona.\nPUSA entén que cal fer quelcom per resoldre el problema plantejat, que cal adoptar mesures sancionadores si cal, però que la retirada dels contenidors esmentats sense aportar solucions alternatives únicament agreujeran el problema en altres zones de la mateixa urbanització o de les veïnes.\nPUSA ha demanat fer una reunió amb el regidor responsable de les urbanitzacions per tal de buscar alternatives que facin possible a l’ hora, el manteniment de la recollida amb un bon estat de higiene i manteniment dels contenidors.\nHi ha sol·lucions que cal estudiar com ara envoltar la zona de contenidors d’ una tanca que no els faci visibles ni accessibles per aquells que no son veïns de Les Pungoles. Instal·lar càmeres de vigilància tal com es fa al poble o estudir la recollida porta a porta de totes les deixalles, no sols d’ algunes com actualment succeeix. També es podrien retirar els contenidors de les zones més transitades i que per tant gent aliena a la urbanització que utilitza els carrers d’ aquesta per fer els seus desplaçaments no en tingués tanta facilitat per fer-ne us.\nAutor PUSAPublicat el 07/14/2011 10/24/2011 Categories Urb. Les PungolesDeixa un comentari a Carta de l’alcaldessa als veïns de Les Pungoles.\nPàgina anterior Pàgina 1 … Pàgina 133 Pàgina 134 Pàgina 135 … Pàgina 140 Pàgina següent


XALET DE CÉSAR ORTEMBACH. Diputació /Passeig de Gràcia (1899)\nArticle elaborat amb el suport de FRANCISCO ARAUZ i EMILIO GÓMEZ FERNÁNDEZ\nAgraïments per les imatges a RAQUEL ANDRÉS i JORGE ÁLVAREZ\n*1920's.- Una curiosa imatge d'un ramat a la cruïlla Diputació/Passeig de Gràcia amb el xalet al fons. (Font: Diputació de Barcelona. Frederic Juandó Alegret).\nProjectat per l'arquitecte Emili Sala Cortés el 1899, aquest xalet es va construir sobre una finca de superfície molt allargada, estreta i irregular en el tram del carrer Diputació comprès entre Passeig de Gràcia i Rambla Catalunya. La part edificada constava bàsicament de dos cossos. L'habitatge pròpiament dit, que era un xalet situat la zona més propera al passeig de Gràcia, i una cotxera annexa dividida en dos espais per cavallerisses i cotxes, que s'estenia al llarg del carrer Diputació. El xalet era d'estil renaixentista francès i tenia tres alçades: semisoterrani, planta baixa i pis principal. A la façana hi destacava una elegant tribuna arrodonida situada en un dels vèrtex i coronada per un cupulí. La finca era just al costat de la Casa Vidal Ribas (número 19 del passeig de Gràcia) i, com s'ha dit, feia cantonada amb el carrer Diputació, que acabava de ser obert uns quants anys abans provocant l'enderroc de la veina Casa de la Vidua Fabra, que obstruïa el pas del carrer i va ser traslladada a la cantonada amb Rambla Catalunya.\nEl seu propietari César Ortembach i Janer era un conegut aristòcrata. La categoria social que en aquells temps atorgava el fet de viure al Passeig de Gràcia, va fer que Ortembach optés per aprofitar al màxim l'estreta parcel·la per situar el xalet el més aprop possible de l'aristocràtic passeig. Els amplis jardins de la Casa Vidal Ribas, al darrera, i de la Casa Emili Juncadella, a la banda de Rambla Catalunya, li donaven a l'entorn del xalet un aspecte encara més senyorívol.\n*1903.- Retall de La Vanguardia del 9 de setembre d'aquell any on s'informa de l'explosió d'un artefacte al xalet de César Ortembach. (Font: Hemeroteca La Vanguardia). Cliqueu sobre la imatge per ampliar-la.\n*1900.- Vista del xalet Ortembach al costat de la Casa Vidal Ribas. (Foto: Àngel Toldrà Viazo)\nCap a finals de la dècada dels 1920's, el xalet va acollir les oficines del Futbol Club Barcelona i habitualment s'hi formaven llargues cues per adquirir les entrades per als partits. En acabar la guerra aquestes oficines serien traslladades al Passatge Méndez Vigo.\n*1930's.- Dues imatges del xalet quan hi havien les oficines del Barça. S'hi podenm veure les llargues cues que es formaven sobre la vorera del carrer Diputació per adquirir entrades. (Fotos: Josep Brangulí / ANC)\n*1934.- Vista del xalet als anys 1930's. A sota la mateixa imatge ampliada. (Foto: Arxiu Mas)\n*1932.- Emplaçament de la finca de César Ortembach al carrer Diputació entre Passeig de Gràcia i Rambla Catalunya (Font: Institut Cartogràfic de Catalunya). Cliqueu sobre la imatge per ampliar-la.\nPublicat per bar.cel.ona.uta a 9:12 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Anys 1890's, Centre Ciutat, Edificis, Passeig de Gràcia\nXALET DE CÉSAR ORTEMBACH. Diputació /Passeig de Gr...


Barcelona activa l'alerta del pla d'emergència per la possible nevada | NacióDigital\nBarcelona activa l'alerta del pla d'emergència per la possible nevada\nL'Ajuntament aconsella evitar circular per les carreteres que travessen la serra de Collserola\nper Redacció, 8 de febrer de 2018 a les 12:34 |\nEls equips municipals estan preparats per actuar a Barcelona | Eva Domínguez\nL’Ajuntament de Barcelona ha activat aquest matí l'alerta del Pla d’Emergència Municipal per a Neu i Gel davant la previsió meteorològica que indica que es poden produir precipitacions en forma de neu a cotes altes de la ciutat. De fet, aquest matí fins i tot han quedat emblanquinades les platges de la ciutat per neu granulada.\nEls equips d'emergència estan preparats per actuar en cas que sigui necessari, per escampar sal i retirar neu en cas que agafi. En total, a Barcelona hi ha 105 contenidors de sal repartits per la ciutat des del principi de l’hivern per a l’ús de veïns i 655 tones emmagatzemades perquè els tècnics municipals les puguin utilitzar. Els contenidors de sal es troben a la zona alta (als districtes de Les Corts, Gràcia, Sarrià-Sant Gervasi, Horta-Guinardó i Nou Barris), els barris de muntanya i els centres sanitaris.\nCada contenidor té uns 700 quilos de sal i en total hi ha més de 72 tones de sal distribuïdes en indrets estratègics de la ciutat. Aquests contenidors estan a disposició dels veïns.\nA més de la disponibilitat de sal per evitar l’acumulació de neu i glaç, el pla d'emergència preveu la mobilització de 24 vehicles equipats amb pala llevaneus i escampador de sal. En cas de necessitat, tots els equips de baldeig i, fins i tot, alguns d´escombrada es poden reconvertir en equips manuals per escampar sal. També hi ha a punt vuit vehicles equipats amb pala llevaneus i vuit punts d´emmagatzematge de sal.\nParal·lelament, els Bombers de Barcelona i la Guàrdia Urbana també estan preparats per activar-se en cas que sigui necessari i han reforçat els seus serveis.\nDes de l'Ajuntament es recomana als ciutadans que en cas que nevi evitin agafar el vehicle privat, en la mesura del possible, i utilitzin el transport públic subterrani. Sobretot, s'aconsella evitar circular per les carreteres que travessen la serra de Collserola.\nProblemes per circular a l'A-2. Foto: ACN\nFOTOS La neu (rodona) emblanquina les platges de Barcelona\nBarcelona, Societat, nevada, neu, meteorologia


Presenten el llibre '9 regalos del Alzheimer' a la Biblioteca Municipal de Salou\nLa Biblioteca de Salou acull la presentació d'un llibre sobre els cuidadors de malalts d'Alzheimer\nL'AFA Torre Vella organitza aquest divendres, 14 de febrer, la presentació de '9 regalos del Alzheimer' a càrrec de la seva autora, Matilde Mendieta Goicoechea\ndijous, 13 de febrer 2020 - 19:15h\nL’Associació de Familiars d’Alzheimer (AFA) Torre Vella de Salou organitza aquest divendres, 14 de febrer, la presentació del llibre ‘18 selfies con las enfermedades’, de l'escriptora Matilde Mendieta Goicoechea. L'acte tindrà lloc a la Biblioteca Municipal de Salou a partir de les 18 hores.\nDesprés de l’èxit de la seva primera obra, '9 regalos del Alzheimer', l’autora dedica aquest segon llibre a donar esperança a la figura del cuidador. A partir de la seva pròpia experiència, Matilde Mendieta Goicoechea vol fer extensiu el missatge que qualsevol malaltia aporta coneixement, permet descobrir habilitats ocultes i fa recordar que l’amor incondicional és el millor dels antídots.\nUna nova entitat per als familiars de malalts d'alzheimer\nL’Associació de Familiars d’Alzheimer (AFA) Torre Vella de Salou es va constituir el passat mes d'agost. Es troba ubicada els dilluns, dimecres i divendres, de 16 a 18.30 hores, a la sala Ramon Llull del Centre Cívic, on realitza diversos tallers de memòria, xerrades, i sessions d’higiene i alimentació, entre d’altres.\nA més, al llarg d'aquest 2020, l’entitat realitzarà diverses campanyes de prevenció, com la presentació de la polsera identificativa per a persones amb Alzheimer, creada per la Federació d’Associacions de Familiars Malalts d’Alzheimer de Catalunya (FAFAC) i els Mossos d’Esquadra, el proper 28 de febrer. Altres actes que ja estan programats són l’espectacle 'Flamenc per recordar', que tindrà lloc al juny; i el I Congrés 'El Universo del cuidador de personas dependientes y mayores', previst pels dies 17 i 18 de setembre.\nSalou salut literatura conferències agenda


“Europa mai ens farà fora” | Barcelona | Política | El Punt Avui\n“Europa mai ens farà fora” “Europa mai ens farà fora” “Europa mai ens farà fora” “Europa mai ens farà fora” + “Europa mai ens farà fora” E-mail\n“Europa mai ens farà fora”\n“Som ciutadans europeus i farem el procés a través d'uns drets democràtics pels quals la UE vetllarà”\n“Prioritzarem esquerra i país. Són indestriables”\n“Som conscients que la independència corre pressa”\nOriol Junqueras en un moment de l'entrevista ANDREU PUIG.\nEls estudiants entrevistadors ANDREU PUIG.\nEls estudiants entrevistadors, qui és qui ANDREU PUIG.\nOriol Junqueras respon una de les preguntes que li va fer un dels estudiants de la Universitat Pompeu Fabra. ANDREU PUIG.\nVÍDEO: Entrevista en vídeo\n“Europa mai ens farà fora” “Europa mai ens farà fora” “Europa mai ens farà fora” “Europa mai ens farà fora” “Europa mai ens farà fora” E-mail\nEsquerra es considera l'alternativa a CiU pel que fa a polítiques socials. En la situació actual de crisi i amb l'objectiu de dèficit que té la Generalitat, fins a quin punt creu que hi ha marge per poder fer polítiques alternatives? I quines faria el seu partit?\nAssegura que si tingués majoria absoluta proclamaria la independència la mateixa nit de les eleccions\n“La pregunta ha de ser com més senzilla. millor: «Vols la independència de Catalunya?»”\n“L'Estat espanyol no se'n sortirà. Per tant, val més que\nens en sortim\n“Parlem poc de les dificultats del procés independentista perquè no\n“Ha de ser oficial a l'estat propi. És just i bo que aquesta llengua tingui un reconeixement”\n“Si tenim majoria absoluta, el dia 26\ndeclarar la independència”\n“Som el partit que fa més anys que és independentista i podem aportar\nrigor i discurs”\n“Estem en contra dels de CiU. S'ha de canviar la política d'ingressos i despeses”\n“Les crisis també generen oportunitats i les hem d'aprofitar”\n“El més important és que hi hagi\ncom més independentistes millor”\n“Si confio en Mas perquè porti la independència? Confio en el poble\n“Si no som necessaris, continuarem treballant per la independència”\nHi ha un marge enorme. ERC ha votat en contra dels increments d'IVA i d'IRPF, que va aprovar el govern espanyol amb els vots a favor de CiU. Quina és l'alternativa? Fixar, encara que només sigui mentre duri la crisi, un impost sobre les transaccions financeres que fan els bancs entre ells. En lloc de fer pagar més els ciutadans, botiguers autònoms i petits empresaris en forma d'IVA i IRPF, el que proposem és fer pagar les entitats financeres. En el Parlament Europeu ja hi ha un esborrany semblant aprovat que per al conjunt d'Europa preveu una recaptació de 60.000 milions. A Catalunya ens corresponen 900 milions. Podríem fer servir aquests diners en tots aquells àmbits que ens poden ajudar a sortir de la crisi com ara la internacionalització, innovació, recerca i ensenyament. En l'apartat de la internacionalització, hi ha un parell d'exemples clars. Necessitem la connexió ferroviària amb ample de via europeu amb el port de Barcelona i Tarragona, i també l'aeroport de Barcelona, que reactivaria l'economia, perquè hi haurà contractació d'obra pública i abaratiria els costos de transport dels contenidors i dels productes elaborats que arriben des de l'Àsia fins a Europa. L'altre exemple. Quan una empresa alemanya vol vendre un producte a Rússia, Ucraïna o Xile, per dir uns països, no cobra directament del client, sinó que l'Estat alemany avança els diners i ell s'encarrega de cobrar. La Generalitat no pot, perquè no té recursos i les nostres empreses han de competir amb desigualtat de condicions. (....) Catalunya també és capaç de fer molta recerca i necessitem donar-hi suport i l'any vinent aquest àmbit s'ensorrarà, perquè les nostres universitats tenen problemes per pagar les nòmines. L'impost de transaccions financeres pot ser l'alternativa per millorar això.\nEls partits han parlat molt dels aspectes positius d'una Catalunya independent, però poc dels riscos i les dificultats. Quins són aquests riscos?\nDe fet, parlem poc de les dificultats, potser perquè no n'hi ha. Si la dificultat és que ens diguin que no estarem dins de la Unió Europea, és una dificultat inexistent. La UE mai ens dirà que estem fora, perquè ja en som ciutadans i perquè farem aquest procés a través d'uns drets democràtics pels quals la mateixa Unió Europea estarà obligada a vetllar. A més, Catalunya és contribuent net de la UE i, per tant, sempre ha aportat més diners dels que ha rebut. I ningú està interessat a fer fora aquell que dóna més que no pas rep. L'únic que té un cert interès de fer-nos fora és l'Estat espanyol, que té una capacitat gairebé nul·la de negociació perquè tancarà l'any amb un deute de 900.000 milions d'euros, un deute sobirà de 2,3 bilions d'euros i amb un dèficit públic que superarà els 80.000 milions d'euros.\nI les possibles dificultats econòmiques?\nTampoc n'hi haurà. Catalunya és l'estat occidental més auster de tots. La diferència entre els impostos recaptats i els gastats és de 16.000 milions d'euros, que a nosaltres ens serviran com a garantia de la nostra capacitat per pagar els deutes acumulats. Si es referia a la dificultat comercial o a un possible boicot del mercat espanyol, la resposta també és clara. Fins ara, a tot arreu, un consumidor compra un producte perquè és més barat o més bo. Per tant, tingueu confiança. Segur que anirà bé.\nAra mateix l'Estat recapta impostos i dóna els diners per pagar hospitals, escoles... Quan es convoqui el referèndum l'Estat podria deixar d'aportar diners a Catalunya. Això sí que seria una dificultat que es podria plantejar.\nPrecisament perquè ens trobem amb dificultats perquè ens donin allò que és nostre, tenim un motiu més per ser independentistes. Si algú dubtava que la independència era bona, el fet que l'Estat utilitzi els nostres diners com a mitjà de pressió contra nosaltres és un estímul més. És cert que entre el moment de la proclamació de la independència i el moment en què tindrem la gestió dels nostres impostos, hi haurà un espai temporal. L'haurem de cobrir amb l'accés al mercat del crèdit, que està garantit a través de dos mecanismes: el superàvit públic que tindrem i també les grans infraestructures estatals que passaran a ser titularitat de Catalunya. La seva gestió és un punt molt atractiu i es podran posar a concurs. Aquesta concessió podrà ser privada o pública i garantirà uns recursos. Per exemple, el port de Barcelona paga a l'Estat espanyol un impost especial del 8,5% de tota la seva facturació i aquests diners passaran a la Catalunya independent.\nPerò abans de proclamar la independència, l'Estat pot dir que amb la consulta es comet una il·legalitat i deixa de pagar immediatament.\nPer això som conscients que la independència corre pressa.\nUn cop Catalunya sigui independent, quina creu que serà la fractura social?\nCap ni una. Sóc alcalde de Sant Vicenç dels Horts, que té un 83% de castellanoparlants i elegeixen un alcalde independentista. En la nostra llista de Sant Vicenç hi ha el president de la penya del Barça, el vicepresident de la penya del Madrid, el vicepresident de la Hermandad Cofrade del Cristo de la Salud i la de la Virgen de la Soledad en companyia de la Buena Gente de los Caminos de Granada, el president de la colla sardanista, el president de la penya Mis Otros Flamencos, el vicepresident de la Casa d'Andalusia...\nNo creu que per aconseguir la independència hi hauria d'haver un partit fort que aglutinés les formacions independentistes en lloc d'anar separats?\nPer mi el més important és que hi hagi com més diputats independentistes millor i m'agradaria que en aquesta suma ERC hi jugués un paper important, perquè som els que podem aportar més preparació, més rigor i més entusiasme. Els ciutadans, per tant, decidiran quina és la força legítima de cadascuna d'aquestes formacions.\nEl seu partit què prioritza més, les esquerres o el país?\nHo prioritzem tot, perquè una cosa va lligada amb l'altra. És impossible fer polítiques socials si no tenim més recursos; i no tindrem més recursos si no som un estat. I és impossible tenir un estat si no convencem la majoria de la població. I la millor manera de convèncer-los és dir-los que tindrem un estat més pròsper, més just i que garantirà la igualtat d'oportunitats. No serem independents si no hi ha un projecte social inclusiu i no hi haurà un projecte social de debò si no som independents.\nVostè va assegurar en un article que el castellà també seria oficial en un nou estat català. És una opinió personal o compartida en el si del partit? N'hi ha que consideren que això aniria en detriment de la normalització del català. Per exemple, Vicent Partal va indicar que aquesta proposta podria suposar la mort per al català.\nEls que diuen això s'equivoquen. La situació ha de ser més o menys l'actual amb una diferència fonamental: l'Estat deixarà d'anar-nos en contra i ens anirà a favor. Per tant, si tal com estem ara, no hem desaparegut, menys desapareixerem després. No entenc el motiu de preocupació. El català és la llengua pròpia de Catalunya. No ho discuteix ningú. També ha de ser oficial, la llengua vehicular de l'ensenyament i la llengua prioritària de l'administració, inclosa la de la justícia. I el castellà pot ser llengua cooficial, perquè els ciutadans que l'usen es puguin adreçar a l'administració. És del tot raonable. I si algú té cap dubte que passegi per Sant Vicenç dels Horts.\nQuè diria a la gent que pensa que vostè fa aquesta proposta per captar vots dels castellanoparlants?\nEls diria que no em coneixen, perquè això ho he defensat tota la vida. Crec que és just i bo per a moltes persones d'aquest país, que el que volen és sentir-se acollides en una Catalunya independent i consideren que és rellevant que la seva llengua familiar tingui un reconeixement. Ho defensaré tota la vida i si cal donar batalla per això la donaré ja sigui com a alcalde, president de la Catalunya independent o com a ciutadà del carrer.\nLi volia fer una qüestió més personal. Com viu vostè aquest procés i creu que té marxa enrere? Confia en Artur Mas perquè porti Catalunya cap a la independència?\nHo visc amb entusiasme. Sóc independentista de tota la vida. No tinc cap record previ a ser independentista. Imagina't si ho sóc. Quan veig que la societat catalana es convenç d'allò que jo sempre he cregut amb convicció estic molt content. També ho visc amb un enorme sentit de la responsabilitat; no podem desaprofitar les oportunitats que tenim perquè la història ens en dóna poques. Estic convençut que si ho fem bé no hi hauria marxa enrere. I en qui confio? En el poble de Catalunya. I si algú ho dubta que vingui a Sant Vicenç dels Horts.\nVostès defensen un model estatal emmarcat dins de la Unió Europea. Si la independència es llegeix en termes de voluntat de sobirania nacional del poble, això no és una incoherència tenint en compte que Europa és intervencionista en polítiques econòmiques?\nNo. Sóc independentista i ningú ho és més que jo. Al costat d'això també sóc molt europeista. És molt bo per a Europa i per a Catalunya que a Europa s'avanci en la creació d'una gran entitat de caràcter polític, social, fiscal o bancari. Sóc independentista català i federalista pel que fa a Europa. El que vull és que l'estat català estigui integrat dins la Unió Europea i sigui un dels avaladors del procés d'unitat europea.\nPerò això vol dir que el poble no tindrà la sobirania en qüestions econòmiques...\nSí, perquè el poble català decidirà si vol estar dins de la Unió Europea o no. En el cas que ens diguin que sí, fa cessió d'alguns àmbits de sobirania en el conjunt de la Unió, cosa que també és sobirà. Cedir sobirania és un acte de sobirania, que només pots fer si ets sobirà. La independència és fonamental, perquè ets tu qui decideixes si vols cedir o no àmbits de sobirania. És perfectament coherent ser independentista i federalista europeu.\nPer quines raons un independentista s'ha de fiar d'ERC en aquestes eleccions quan en el passat acumula un bagatge com ara haver fet president José Montilla, que no era independentista?\nTampoc José María Aznar era un president independentista ni estava a favor de Catalunya i CiU li va donar suport. També ha votat el pressupost del PP, la reforma fiscal i la reforma laboral i que jo sàpiga Mariano Rajoy no ha destacat mai com a independentista. Crec que els electors s'han de refiar d'ERC perquè és el partit que fa més anys que és independentista i en aquest procés hi podem aportar molt de rigor i discurs com estem fent aquí. Aportem molts exemples concrets, coneixement dels percentatges d'endeutament o mecanismes per accedir als mercats financers. Si volem que el procés el condueixi gent preparada, la millor és la d'ERC.\nAleshores vostè creu que CiU és un partit independentista? Per què compara la situació d'ERC amb CiU?\nJo explico que els ciutadans poden confiar en ERC perquè som els més preparats per conduir i acompanyar aquest procés i no seré jo el que desmenteixi els dirigents de CiU quan diuen que no són independentistes. Ni ho desmentiré ni ho avalaré. S'ha de preguntar a ells.\nA l'hora de fer el referèndum per la independència, quina pregunta formularia a la ciutadania?\nCom més senzilla i explícita millor. “Vols que Catalunya sigui un estat independent?” o “Vols la independència de Catalunya?”. Es tracta d'evitar confusions.\nFins a quin punt influeix el procés escocès a Catalunya? Si no acaba triomfant, hi pot haver un pas enrere aquí?\nDe la mateixa manera que a Europa han triomfat molts processos independentistes i això no ha comportat que Catalunya sigui independent. També és possible que hi hagi processos que no culminin i no tinguin res a veure amb Catalunya. Nosaltres desitgem tota la sort del món als escocesos. Al Parlament Europeu vaig compartir escó amb el president del Partit Nacional Escocès. El que ells facin no necessàriament ha de tenir impacte en Catalunya. Tant de bo ens en sortim tots dos. Catalunya i Escòcia s'assemblen en moltes coses i els que no s'assemblen en res són el Regne Unit i el d'Espanya.\nI Catalunya tindrà alguna influència cap a altres països com ara Bèlgica?\nCatalunya té bona voluntat de tenir influència sobre la humanitat i tant de bo també la tingui sobre els flamencs. La companya diputada que seia davant meu al Parlament Europeu era una independentista flamenca i també els desitjo molta sort. I estic segur que ells també ens en desitgen a nosaltres.\nLi volia proposar una mena d'exercici. Posi's a la pell d'un català que viu a Barcelona i que se sent per sobre de tot espanyol. Vostè és conscient que en termes econòmics li convé la independència, però demà es lleva i Catalunya és independent. Què faria?\nRespectar la voluntat majoritària dels ciutadans de Catalunya, igual que els independentistes han respectat aquesta voluntat mentre no han estat independents. Intentaria entendre per què els meus conciutadans n'estan tan convençuts i disfrutar d'aquesta millora econòmica, que tu reconeixes que aquest ciutadà també percep. Gaudir d'un estat en què ell probablement tindria una renda per càpita més alta.\nSempre que els recursos es tractin bé.\nPer molt que ens hi esforcem, tractar-los pitjor que l'Estat espanyol és molt difícil. L'Estat espanyol té el rècord mundial de suspensió de pagaments: catorze vegades en els últims quatre segles. Abans no l'empatem passaran molts segles. Tranquils. També té el rècord d'expedients oberts per violació de directives europees, més de quatre-cents. Abans que el puguem empatar, passaran unes quantes dècades. No tingueu cap mena de por. Per tant, jo si fos un ciutadà que se sent fonamentalment espanyol, votaria Oriol Junqueras com fan molts dels meus conciutadans de Sant Vicenç dels Horts. Emocionalment són espanyols i no tenen cap dubte a l'hora de votar un alcalde independentista.\nHistòricament, el seu partit ha viscut un cúmul de divisions i escissions. Què ens garanteix que aquest cop no tindrà aquest problema?\nDes que en sóc president, el partit ha demostrat sempre una capacitat d'unanimitat extraordinària. Vaig ser escollit candidat a les eleccions europees amb la unanimitat del consell nacional, vaig ser escollit president del partit amb un noranta per cent i escaig del vot i vaig ser escollit candidat a les catalanes per unanimitat. L'única cosa que he vist és unanimitat, mai cap ruptura ni escissió. L'única cosa que he vist és gent generosa que s'esforça per un projecte comú.\nTem que hi hagi un traspàs de vot independentista cap a CiU, o de més possibilitats cap a l'esquerra, com per exemple la CUP o Iniciativa?\nNo tinc por de res i menys que els ciutadans de Catalunya decideixin votar el que vulguin. Per tant, si els ciutadans creuen que hi ha una millor opció que ERC, ho respectaré i els intentaré convèncer que s'equivoquen. Per tant, cap por.\nD'altra banda, reobriran les comissions d'investigació al Parlament sobre sanitat i les caixes d'estalvis?\nSi el futur govern no hi posa tanta llum com és necessari per aclarir els dubtes que hi ha, intentarem reobrir-ho tot. Estem a favor de la transparència, de la llum. De la mateixa manera que l'autor alemany Goethe va morir demanant més llum, nosaltres som tan partidaris de la llum com ell.\nI llavors per què van vetar la compareixença d'Artur Mas a la comissió del cas Palau?\nPerquè som un partit responsable que intenta distingir entre les responsabilitats del partit i les responsabilitats institucionals i no vol arrossegar el president de Catalunya davant d'una qüestió que li competeix, no com a president de Catalunya, sinó com a president d'una formació política. Intentem distingir les qüestions de país de les qüestions de partit.\nDe moment, vostès no han aclarit un full de ruta sobre el referèndum, ni el quan ni el com. En aquest sentit, es pot entendre que faran seguidisme de CiU?\nEntén moltes coses sense cap base... Quan? Dependrà dels ciutadans de Catalunya. Si ens donen majoria absoluta, serà aproximadament el dia 26. ERC va guanyar les eleccions del 14 d'abril de 1931 i no es va esperar que es constituïssin els ajuntaments de cada municipi per proclamar la República Catalana. El que vull és fer-ho al més aviat possible, de la manera més eficaç possible i no renuncio a cap camí.\nPer tant, vostè no és partidari d'esperar a convocar el referèndum fins que estigui segur de guanyar-lo.\nSi convoquem el referèndum el guanyarem, no el convoquem per perdre'l. Nosaltres tenim pressa a fer la feina.\nCiU pot tenir la temptació que aquest referèndum s'allargui quatre anys?\nÉs una pregunta excel·lent per fer a aquest partit. Però jo contesto per ERC. Si un altre partit guanya les eleccions per majoria i decideix fer-ho d'aquí a 280 anys, almenys fins d'aquí a quatre anys no tindrem possibilitats de tornar-ho a plantejar. Però nosaltres els intentarem convèncer. Fa 81 anys que intentem convèncer el país. Persistirem.\nI si CiU té una majoria absoluta, quin seria el paper d'ERC durant la legislatura i respecte al referèndum?\nImagina't que ERC no és imprescindible en la configuració de les majories parlamentàries. Què farem? Treballar per la independència del país i presentar una alternativa econòmica i social al govern que hi ha ara. Continuarem fent el que hem fet sempre.\nERC votaria a favor d'un pressupost de CiU amb força retallades si això fos garantia de la celebració d'un referèndum al més aviat possible?\nHaurem de saber què vol dir al més aviat possible i què vol dir força retallades. Són dos conceptes molt laxos. “Al més aviat possible” és un concepte obert i “força” també. No ho sé. Si contesto que sí, llavors em pots preguntar si votaria “sí” si hi hagués força retallades.\nPerò quina evitaria, les retallades o el referèndum?\nÉs el que he contestat abans. Les dues coses van estrictament lligades. A nosaltres, per guanyar un referèndum, ens convé demostrar que tenim un projecte econòmic i social, que és just i inclusiu i que no es deixa ningú pel camí. No aprovarem una cosa que vagi en contra d'allò que estem convençuts que és bo per als ciutadans de Catalunya i bo perquè els ciutadans de Catalunya es convencin que la independència és bona. És com si em diguessis que la independència ha de dependre d'algun mal per al conjunt dels ciutadans. No ho acceptaríem. Per tant, defensaré les dues coses alhora.\nContinuant amb els pressupostos, quina és la línia vermella que no creuaria?\nNo en fixem cap, però actuem com si n'hi hagués. Estem en contra dels pressupostos de CiU dels últims anys i som partidaris de canviar la política d'ingressos i despeses. Farem el que ja he explicat abans. Si CiU vol un acord amb nosaltres, ja saps per on ha d'anar. És com si em preguntessis què t'estimes més, el teu fill o la teva filla? Són preguntes impossibles. Jo els estimo tots, tot i que encara no tinc dos fills [rialles].\nCreu que és imprudent plantejar en el moment actual el procés d'independència? Fa tres o quatre anys que som en context de crisi i aquestes situacions acosten els extremismes, com es va veure a l'Alemanya del 33. Potser la gent que està en contra del procés independentista s'ha acostat a partits d'extrema dreta com ara Plataforma per Catalunya i això comporta que partits perillosos per les seves idees creixin.\nDe partits perillosos per a la democràcia, n'hi ha alguns que guanyen per majoria absoluta. Per tant, no em sentiré intimidat. L'Estat espanyol té el rècord de sentències en contra per part del Tribunal de Drets Humans d'Estrasburg. Estem acostumats que l'Estat espanyol violi els drets humans. L'última sentència, per haver torturat un director d'un diari. Atès que Espanya no és cap exemple de democràcia enlloc del món, el que vull és sortir-ne tan aviat com sigui possible i construir una alternativa democràtica justa i pròspera.\nPerò no em referia a Espanya, sinó al fet que Plataforma pugui entrar al Parlament català.\nSi hi entrés, quants diputats obtindria? Dos? Si és així, n'hi haurà 133 més que no seran com ells. Tranquils. Una altra reflexió. Les èpoques de crisi també generen coses extraordinàries. Nosaltres tenim aquesta oportunitat. Els Estats Units es van convertir en la primera potència mundial enmig d'una gran crisi, la Gran Depressió. Les crisis provoquen grans oportunitats i es tracta que nosaltres les aprofitem. No s'ha de tenir por que la gent decideixi i això és l'única cosa que volem.\nVostè comenta que la crisi pot ser una oportunitat. Creu que la gent s'ha apuntat al carro de la independència com a solució a la crisi? I què passarà quan la crisi se solucioni?\nHi ha moltes raons per les quals la gent s'apunta a una opció o a una alternativa. Hi ha moltes raons per les quals un pot ser del Barça, l'Espanyol o l'Inter de Milà. N'hi ha que poden ser emocionals, econòmiques...\nVostè ven sobretot les raons econòmiques.\nJo les venc totes. Pensa que si l'Estat espanyol fos l'estat més democràtic del món, el més pròsper del món, el més just del món i el més simpàtic del món i el senyor Mariano Rajoy quan sortís ens fes riure a tots, cosa que no descarto que actualment faci sense voler-ho, jo continuaria sent independentista. En general, però, hi ha gent que s'apunta per raons de tota mena. Totes respectables.\nPerò i si l'Estat espanyol va millor. Què passarà?\nPerò és que l'Estat espanyol no anirà millor. Deu 920.000 milions d'euros, 2,3 bilions de deute sobirà i té un dèficit anual que tornarà a superar els 80.000 milions. No anirà millor. L'any vinent pagarà en interessos més diners dels que es gasta en prestacions als aturats. Per tant, l'Estat no se'n sortirà. El pressupost públic espanyol és d'uns 200.000 milions, dels quals aproximadament 40.000 seran per a interessos i l'any següent aquesta partida encara serà més gran. Per tant, com que no se'n sortirà, val més que ens en sortim nosaltres.\nEl doctor en història del pensament econòmic i professor d'història moderna i contemporània de la UAB Oriol Junqueras es fa esperar a la Pompeu fins que descobrim que ha estat puntual, però a l'edifici de la Ciutadella i no al campus de Roc Boronat. Cal disculpar-lo, perquè va de bòlit no només com a candidat d'ERC, sinó com a futur pare. Aquell matí havia enregistrat un tall de veu per a les falques de la campanya, havia fet una roda de premsa davant l'hospital de Bellvitge per denunciar els pressupostos de l'Estat i abans de dinar amb el seu equip de campanya un menú de nou euros, havia acompanyat la seva parella al metge perquè el naixement del seu primer fill és imminent. En Lluc es va fer pregar i finalment va néixer el 2 de novembre. Té pressa, perquè a les sis ha d'anar a fer classe a l'Autònoma.\nEl candidat Junqueras porta americana sense corbata. S'enfronta a l'auditori amb la seguretat del professor bregat i la confiança de l'historiador que s'ha prodigat en els mitjans de comunicació i que ja era popular abans de ser diputat europeu, alcalde de Sant Vicenç dels Horts i president d'Esquerra Republicana. Mana des del primer minut a l'aula, on en comptes de pregar benevolenza els etziba la brama que corre per l'Autònoma: “Els que valen, valen; i el que no, a la Pompeu.” Junqueras és un brillant orador i s'hi abona. Utilitza armes de professor davant els entrevistadors i del doctor Salvador Alsius, que s'ho mira des del fons de l'aula. Cita contínuament Sant Vicenç dels Horts i la convivència que s'hi troba. És vehement i defensa a fons la seva raó amb arguments, tant per justificar el paper del castellà en una Catalunya independent, com per no voler justificar que els partits independentistes no vagin units a les eleccions perquè tampoc no hi van els autonomistes ni els unionistes. Entoma bé el retret que ERC va fer president Montilla recordant que CiU va fer president Aznar. El seu missatge és clar: “No tingueu por”, repeteix. Anuncia que el camí cap a la independència no té marxa enrere i assegura que si té majoria absoluta, proclamarà la independència al Palau la mateixa nit de les eleccions.\n1. ALBERT SORT I CREUS\nEstudiant de tercer de periodisme i segon d'humanitats. Barcelona, 20 anys.\n2. ANNA BUJ I CUSSÓ\nEstudiant de tercer de periodisme. Barcelona, 20 anys.\n3. LAURA MONT I CASTRO\nEstudiant de tercer de periodisme. Sant Cugat del Vallès, 20 anys.\n4.MARTA VILAGELIU I ARNELLA\nEstudiant de tercer de periodisme i segon d'humanitats. Santa Eulàlia de Ronçana, 20 anys.\n5. JOAN PIÑOL I GARCÍA\nEstudiant de tercer de periodisme i tercer de dret. Barcelona, 20 anys.\n6. ORIOL SOLÉ I ALTIMIRA\nEstudiant de tercer de periodisme i segon de ciències polítiques. Barcelona, 20 anys.\n7. GUIDO CENGIAROTTI AUMATELL\nEstudiant de tercer de periodisme. Olot, 20 anys.\n8. CLARA AGUILAR I FALGUERA\nEstudiant de tercer de periodisme i d'humanitats. Sant Just Desvern, 20 anys.\n9. JAVIER GARRIGA I BRAVO\n10. PACO CAVALLER I MURILLO\n11. NATÀLIA SEGURA I RAVENTÓS\n12. MARIA CORRALES I PONS\nEstudiant de tercer de periodisme. Tàrrega, 20 anys.\n13. MARINA VICENÇ SIBECAS\nEstudiant de quart de periodisme. Figueres, 20 anys.\n14. MIREIA PRAT I DURAN\nEstudiant de quart de periodisme. Terrassa, 21 anys.\n15. POL MASDEU I CAÑELLAS\nEstudiant de quart de periodisme. La Selva del Camp, 21 anys.\n16. HELENA XIRGU I CACHINERO\nEstudiant de tercer de periodisme. Vidreres, 20 anys.\n17. LAIA MIRANDA I ELÍAS\nEstudiant de tercer de periodisme. Terrassa, 19 anys.\n18. CLÀUDIA SERRA I DOMÈNECH\nEstudiant de periodisme. Cardedeu, 21 anys.\nEl vot guanyat


Descarregar pdf divendres, 16 de novembre de 2012\nQuaranta alumnes de dret podran fer pràctiques a la Subdelegació del Govern\nGràcies al conveni signat avui entre l'Administració de l'Estat i la UdL\nManso i Fernández, en la signatura del conveni / FOTO: Subdelegació del Govern\nL’Administració General de l’Estat (Ministeri d’Hisenda i Administracions Públiques) i la Universitat de Lleida han signat aquest matí un conveni de col•laboració per facilitar la realització de pràctiques formatives en la Subdelegació del Govern i en l’Oficina d’Estrangeria que permetin completar els estudis universitaris dels alumnes matriculats en 4t curs del Grau de Dret.\nEn l’acte de signatura, han estat presents la Subdelegada del Govern, Inma Manso, en representació de l’Administració General de l’Estat a Lleida, així com el Rector de la Universitat de Lleida, Roberto Fernández, i la cap d’estudis i vice-degana de la Facultat de Dret, Adoración Padial.\nEl conveni beneficiarà a uns 40 alumnes universitaris que a partir del proper mes de febrer podran iniciar aquest període de pràctiques.\nLa Subdelegada del Govern, Inma Manso, ha destacat que el conveni “vol ampliar la formació sobre l’organització i funcionament de l’Administració de l’Estat i facilitar que els futurs advocats coneguin també la pràctica pel que fa la tramitació dels procediments en matèria d’Estrangeria com a coneixements que poden ser útils en la seva futura incorporació al món laboral”.\nPer la seva banda, el Rector de la UdL, Roberto Fernández, ha explicat que “la Subdelegació del Govern a Lleida i l’Oficina d’Estrangeria s’incorporen d’aquesta manera al ventall d’institucions i entitats que ja ofereixen pràctiques als alumnes de la Universitat com una manera de completar els estudis i la formació acadèmica”.\nTEXT DE LA NOTÍCIA: Subdelegació del Govern de l'Estat a Lleida.


Noel et busca | Lengua y literatura | Xuletas, chuletas para exámenes, apuntes y trabajos\nEscrito el 31 de Agosto de 2016 en catalán con un tamaño de 5,91 KB\nTEMA PRINCIPAL I SUBTEMES\nDescriu-los en poques paraules.\nL’Enric es desperta A un hospital, no recorda res i no sap en qui confiar. Llavors l’única alternativa És descobrir el seu passat a través de records inconnexos i amb els somnis que li vÉnen al cap.\nL’Enric es desperta en un hospital i no recorda res. L’Unai, el seu company de pis, li diu que va tindre un accident de cotxe QUE ANAVA ple de droga amb 3 nois més: 2 jÓvens de 20 anys i un nen de 8. També LI va dir que el va conèixer per una pàgina d’Internet que buscava un lloc per a viure i l’Enric S'HI va oferir. L’Unai LI va dir quE era un noi poc sociable, quE es passava la seva vida AL treball i solament anava a casa per dinar i dormir. També li va dir que uns senyors policies, van anar a casa I li van deixar un missatge:”Noel et busca”, ningú no saben quÈ pot ser però saben quE tornarAn. L’Enric té les cames lesionades i no pot sortir de l’hospital. La policia el vigila per interrogar-lo, encara que estigui amb amnèsia. Fa 3 dies que l’Enric es troba a l’hospital, però ara amb les cames millor. A partir d’ara la policia començaria a interrogar-lo, però ell no sabria res. Van descobrir quE es va fer 3 ciruRgies estÈtiques a la cara i quE va voler SUÏcidar-se, tallant-se les venes. Els policies van inspeccionar cada racó del pis quE l’Unai va compartir AMB ELL, però no van trobar res.\nFa uns mesos que l’Enric es troba A l’hospital, i ara ja pot sortir. L’Unai el va a buscar i el porta al seu pis on va passar amb ells dos mesos abans de l’accident. Van estar rient i l’Unai va invitar la seva amiga quE hi passés una estona. Després d’aquell dia l’Enric va començar a tenir uns somnis estranys. Al dia següent, l’Unai LI va dir que el va escoltar cridant:”Julio”, un munt de cops i ben fort. EN dir-li Julio a l 'Enric, ell es va posar a tremolar i a suar. Va començar a anar a un psiquiatre amb el doctor Moreno, i li va dir que aquell nom era una persona que ell temia. També va somiar amb una mare que maltractava i era maltractaDa. Un dia van anar a conèixer l' amiga de la MercÈ què compartia pis amb ella, la Laura i a l 'Enric li va parèixer atractiva i li va semblar un bon senyal. Dies després l’Unai li va dir a l’Enric que els havien pillat els nois que deien “Noel et busca” , llavors l’Unai li va dir que a baix hi HAVIA la MercÈ esperant-los amb el cotxe per anar-se’n a un lloc segur.\nLlavors SE'N van anar a un xalet, on es van establir, l’Unai no ho volia dir, però sense voler li va dir que eren al xalet dels pares de la MercÈ, per si els trobaven. La MercÈ va tornar a Barcelona, mentre que ells dos continuaven allà. Estaven esmorZant quan el portàtil dE L' Unai estava obert. Va clicar en una carpeta on HI HAVIA el seu diari i EN va llegir una mica. Va sortir l’Unai, i LI va dir quE sE N'aniria 2 dies a Barcelona per temes d’Universitat, però que tornaria. Hores més tard, va entrar la Laura, I li va dir que lI agradava. Aquella nit van dormir, i l’Enric va somiar en un noi petit que anava amb uns policies, un era bO I va pensar que era en Noel, van anar a la fira, però no hi havia ningú. L’endemÀ l’Enric, va pensar que en Julio era el nen petit del somni I va pensar que aquell missatge de Noel et busca no era una amenaça. La Laura li va dir que abans ell vivia a un altre pis amb l’Unai. Ell li va dir que HAVIEN DE tornar a Barcelona per veure El Noel.\nVan arribar al pis, on hi havia un paquet per a ells, era un bloc de notes amb una f. Van anar a un restaurant on l’Enric es va marejar.\nL’Eriç es va despertar en un hospital, amb un home al costat. LI va dir que era en Noel, que l' estava buscant per tot Barcelona. Li va dir tot el seu passat, començant pel seu nom: Francisco, però que ell sempre li deia Fran. Ell vivia amb un pare quE maltractava la mare, la mare, quE era maltractada i la germana quE es va marxar amb 18 anys. La mare es va separar del pare i es van anar a viure a Leon. Ahí va fer un amic en Julio, que juntament amb ell ,que es deia Marços, van matar a un noi de 8. Llavors ell va ser tota la seva vida a la pressó fins als 20 anys. Durant aquests anys va participar en el projecte Noel, què consistia en canviar-li la vida a l’Enric (Marços), llavors li van fer unes cirugies a la cara I li van ficar un xip per tenir-lo localitzat.\nVa tenir una bona vida durant dos mesos, es va establir amb un company l’Unai I va anar a treballar a una fàbrica. Però després, un dia va intentar treure’s el xip, pertant no es va voler cicidar, I dies més tard va tindre l’accident en el cotxe ple de droga. Per tant ara aniria a la pressó un altre cop. Van demanar un taxi, I en mig del viatge es va escapar I va sortir cap a la casa on estrobava l’Unai. El va dir tot, I ell va anar a baix I en el cotxe de la Laura es van escapar cap a un lloc. Ahi l’Unai va agafar una pistóla, amb l’intenció de matar al Marços. El va contar que ell era el germà que va matar amb el Julio. Va dir que volia venjança I que el mataria, es va escoltar un cop al malater I era la Laura, l’Unai es va baixar I la va possar al seient del darrere. L’Unai el Marços van sortir a for a a parlar mentre la Laura va trobar el mòbil de l’Unai I va trucar la policia,abans de què es matin va arribar la policia I van detenir a l’Unai, mentre que la Laura I el Marços es quedaven satisfets.\nQuè t’ha agradat més de la història? Per què? Més cap al final, perquè és quan van encaixant tots els records que li venen i les proves de la policia.\nNoel et busca noel te busca trabajo con soluciones /ficha/noel-busca/ resumen completo noel et busca noel te busca pdf castellano noel et busca rincon del vago noel te busca resumen por capitulos preguntas noel et busca resum del llibre, noel et busca amb detalls titols alternatius noel et bbuusca Noel et busca por capitulos xtec noel et busca EXAMEN LLIBRE NOEL ET BUSCA Resumen capitol 3 NOEL ET BUSCA resum de noel et busca separat per plantegamet niç i desenllas RESUMEN POR CAPÍTULOS NOEL TE BUSCA Noel et busca resumen resums per capitols de llibre la te noel et busca chuletas EL DIARI D´EN FRAN NOEL ET BUSCA noel www.es Noel et busca llibre noel et busca nom del germa de l'unai noel et busca pdf resumen noel te busca capitulos resumen noel et busca noel et busca resum per capitols resum capítols 3 i 4. Noel et Busca preguntas examen noel et busca preguntas examen del llibre noel et busca mes importants


Alba Colomo (Direcció)\nTreballadora cultural, cofundadora del col·lectiu i espai in(ter)dependent la Sala. Actualment està investigant les possibilitats de la permacultura com a metodologia en l'art contemporani, com a part del programa de suport a la creació de Jerwood Arts 2020 (el Regne Unit). Durant 2021-22 està desenvolupant el projecte "fantasmas que circulan" com a part del programa NO EXPO del Museu Reina Sofia, Madrid. En 2019 va formar de l'equip curatorial de FotoNoviembre‘19 en el TEA, Tenerife. Entre 2015 i 2018 va ser comissària del departament de Programes Públics i Recerca en Nottingham Contemporary (el Regne Unit), on va iniciar processos col·lectius transversals entorn de l'anàlisi institucional, ecologia i salut mental.\nPablo Santa Olalla (Producció)\nEn el camp expandit de les arts, treballa des de la teoria i la pràctica, com a investigador, arxiver, gestor cultural, comissari. És doctor en Història de l'Art Contemporani, té un Màster d'Estudis Avançats d'Història de l'Art i és llicenciat en Belles arts.\nAlba Feito (Comunitat / Atenció al públic)\nLlicenciada en Belles arts i Master en Filosofia Contemporànea. Ha participat en col·lectius artístics i en projectes d'autopublicació. També ha fet part d'espais veinals, com ara la impremta de Can Batlló.\nSara Agudo (Convocatòries)\nGraduada en Art i Disseny a l'Escola Massana, va cursar el Màster en Producció i Recerca Artística a la Facultat de Belles Arts de Barcelona. Ha treballat en diversos projectes i institucions culturals en paral·lel a la seva trajectòria artística, des de la qual investiga al voltant de la percepció i el llenguatge.


Cal ajudar les impremtes a sobreviure amb diner públic?\nLa Impremta Baltasar 1861 és la més antiga de Catalunya / BLF\nEl preu del paper puja sense parar i les impremtes de Barcelona demanen solucions per salvar els negocis\nFalta paper, els costos de producció van a l’alça i els xinesos s’ho enduen tot. Aquesta és la fotografia que registra el sector de les impremtes a Barcelona. Davant d’aquesta situació, que sembla que no té aturador, hi ha qui comença a preocupar-se de veritat per al futur del seu negoci. “El sector està molt castigat per aquesta voràgine de cada vegada més quantitat i més barat, però hi ha límits perquè arriba un punt que no surten els números”, lamenta Ángel Fernández, propietari de la impremta artesanal Acontrafibra.\n“El preu del paper s’ha incrementat en un 25%, i el del cartó, en un 40%”, explica Jordi Planes, propietari de la impremta digital Barcino. Aquesta és una situació més que se suma a un fet generalitzat, com és el de l’encariment de les matèries primeres arreu del món i durant els darrers mesos. El cost del transport es dispara i l’energia està pels núvols. I les editorials no són les úniques en patir-ne les conseqüències: les petites impremtes de Barcelona també han sofert la pujada de costos.\nL’escassetat, això no obstant, està controlada, segons el secretari general del Gremi d’Arts Gràfiques, Ricard Sánchez-Llovet. “No cal ser alarmista ni negar que si la situació es consolida, farà mal“, adverteix. Planes, per la seva banda, té clar que el preu del paper no baixarà: “Un 10% ja és una taxa ecològica, i probablement s’anirà incrementant amb el temps”. I la seva clientela, assenyala, ho nota.\nPer això les empreses deslocalitzen la seva cadena de producció. I no només passa aquí. Impremtes barcelonines tenen clients de França, com li passa a Barcino, perquè el paper és encara més car al país veí. Igualment, la majoria d’editorials imprimeixen fora del país: habitualment ho fan a la Xina. I és que el mercat oriental és punter en treballar a baix cost.\nCartó Impremtes Paper