L'actor Tom Arnold, pare de dos anys amb la seva ex dona Ashley Groussman, val 30 milions de dòlars. - biografia | Setembre 2021\nTom Arnold Networth - Setembre 2021\nFets de Tom Arnold\nNom complet Tom Arnold\nNom del naixement Thomas Duane Arnold\nProfessió Actor, còmic, presentador de televisió\nCiutat de naixement Ottumwa, Iowa\nNom del pare Jack Arnold\nNom de la mare Linda Kay Arnold\nCònjuge Roseanne Barr, Julie Lynn Champnella, Shelby Roos, Ashley Groussman\nSibil·lacions Marla Arnold, Scott Arnold, Mark Arnold, Chris Arnold, Johnny Arnold, Johnny Arnold\nFilmografia Nou mesos, fàbrica d’animals, feliços finals\nEducació Liceu Ottumwa, Indian Hills Community College i la Universitat d'Iowa\nData de naixement 6, 1959 de març\nQuè val la pena neta de Tom Arnold?\nA partir del 2019, l’actor nord-americà Tom Arnold té un valor de 30 milions de dòlars . Guanya una bona quantitat de sou en milers de dòlars com a actor, còmic i presentador de televisió.\nTom és més conegut per les seves actuacions a les pel·lícules Nine Months, Animal Factory i Happy Endings .\nTom Arnold va començar la seva carrera com a escriptor a la comissaria de televisió, Roseanne, des del 1989 fins al 1993. Després va arribar a la discoteca després de protagonitzar la seva pròpia comissaria, The Jackie Thomas .\nMés tard, l'actor nord-americà va interpretar el paper de Billy Boggs a l'èxit sèrie de televisió General Hospital al costat de Julie Adams, Jed Allan, Kristen Alderson i altres. De la mateixa manera, també va treballar a les sèries de televisió com The Simpsons, The Celebrity Apprentice, Law & Order: Criminal Intent, My Big Redneck Wedding i Trailer Park Boys .\nL’actor nord-americà Tom Arnold té un valor de 30 milions de dòlars\nFont de la imatge: The Hollywood Reporter\nA més, va actuar a Sean Fletcher en la pel·lícula Nine Months . El 1996 va aparèixer a la pel·lícula Els estúpids . Un any després, també va treballar a la pel·lícula McHale's Navy .\npatrimoni net de kirk cameron\nA més, Dan també és part de les pel·lícules com Cradle 2 the Grave, Mr. 3000, Happy Endings, The Great Buck Howard i Madea's Witness Protection . Així mateix, també va agafar el protagonisme com a amfitrió del període The Best Damn Sports Show.\nFont de salari i ingressos\nTom ha aparegut en nombroses sèries de cinema i televisió. Afegeix centenars de milers de dòlars a les seves feines dures.\nDe la mateixa manera, va participar en el programa de televisió de reality I'm A Celebrity ... Get Me Out of Here! en l’edició australiana. Malauradament, l’actor va ser expulsat després de 17 dies de la selva.\nSegons els informes, va rebre un sou d’entre 600.000 i 700.000 dòlars per participar al programa.\nElaboracions i resultats d'Instagram\nTom està actiu a Instagram i té 17, 8 k de seguidors. Publicà principalment el producte de l’empresa alimentària General Mills. Segons el centre de màrqueting Influencer, genera 106, 5 dòlars a 177, 5 dòlars per publicació de patrocinador.\nFet: És un gran defensor del president Donald Trump i va aprovar obertament la seva campanya a les eleccions de 2016.\nUn dels partidaris de la Fundació Make-A-Wish\nL'actor Tom Arnold, de Nine Months, es dedica a diverses obres de caritat i recolza diverses fundacions. És un gran defensor de la fundació contra la sida pediàtrica Elizabeth Glaser, el còmic socors, el fons global per a les dones, Love Our Children, EUA i altres. També és una de les cares de la Fundació Make-A-Wish.\nTom Arnold va assistir a l'esdeveniment de la Fundació Make-A-Wish Foundation, Day of Fun\nAixí mateix, celebritats de Tom com Ariana Grande, Avril Lavigne, Seth Green, Ashley Tisdale i Elton John també participen en tasques de fonaments i activitats de caritat.\nEncantat de conèixer l'estil de vida de Tom Arnold: On viu?\nNo hi ha dubte que l’actor milionari Tom Arnold viu una vida luxosa. El 2009 va comprar una vila de 4.636 peus quadrats amb 5 habitacions i 4, 5 banys per valor de 1, 7 milions de dòlars a Beverly Hills, Califòrnia. Més tard, la casa es va vendre per 3, 9 milions de dòlars.\ngenevieve va marit\nBeverly Hills, Califòrnia, del milionari Tom Arnold, per valor de 1, 7 milions de dòlars\nA més, tenia una altra mansió afegida a la seva propietat. Va comprar una resistència de 9.000 peus quadrats el 1998 a Paula Abdul. A continuació, el 2006, la casa es va vendre en 7, 4 milions de dòlars. Al cap d'un any, la casa va ser propietat de l'anterior jutge americà Idol Randy Jackson.\nD'altra banda, l'estrella Animal Factory posseeix passejades cares incloent Mercedes que el seu preu generalment comença en 32.500 dòlars.\nVida personal de l'estrella milionària Tom Arnold\nThomas Duane Arnold, també conegut per Tom Arnold, va néixer el 6 de març de 1959 a Ottumwa, Iowa, EUA. Té la nacionalitat nord-americana, pertany a l'ètnia blanca i segueix el judaisme.\nEls seus pares són Jack Arnold i Linda Kay Arnold . La seva mare el va deixar molt jove i va ser criat per un pare solter amb els seus sis germans, Marla Arnold, Scott Arnold, Mark Arnold, Chris Arnold, Johnny Arnold i Johnny Arnold .\nEn parlar de la seva vida primerenca, Tom servia en una planta d'embalatges. De 1981 a 1983, va passar a la High School Ottumwa, a l'Indian Hills Community College i a la Universitat d'Iowa. Quan tenia 23 anys, va començar a fer comèdia de peu.\nVíctima d'assetjament sexual\nL’actor Stupids, Tom Arnold, va ser víctima d’abusos sexuals. Va ser assetjat per la seva mainadera masculina a una jove edat. Durant la promoció de la seva pel·lícula Jardins de la nit on va fer el paper de nen molester, va parlar de ser víctima.\nVa compartir aquest incident afirmant:\n“Tenia 12 anys i moria de ganes de saber què era el sexe i la meva madrastra em va donar un llibre per llegir sobre sexe. "[Va ser un llibre d'educació sexual] i em fixo en el mateix, i vaig anar" Oh! Ja ho he fet. ""\nDurant aquella fase, tenia entre 4 i 7 anys i fins i tot no estava a la llar d’infants.\nRelació, matrimoni i fills\nTom Arnold ha mantingut diverses relacions fins avui. Primer de tot, es va casar amb Roseanne Barr el 1990. El seu antic cònjuge era actriu, còmica, escriptora i productora de televisió. Més tard, es van divorciar el 1994.\nAl cap d'un any, Arnold va lligar el nus a Julie Lynn Champnella el 1995 i la parella es va separar el 1999.\nD'altra banda, des del 2002 fins al 2008, Tom va mantenir una relació matrimonial amb Shelby Roos . El 2009 va intercanviar vots amb Ashley Groussman i després d’una dècada el duo es va divorciar el 2019.\neric andre salari\nTom Arnold i la seva ex esposa Ashley Ashley Groussman\nFont de la imatge: ET Online\nEn el seu quart casament, el seu millor home va ser l'actor Dax Shepard. L'antiga parella comparteix dos fills anomenats Quinn Sophie Arnold i Jax Copeland Arnold i quatre gossos.\nEdat : Tom Arnold té 60 anys.\nAlçada : Es troba a una alçada alta de 6 peus d'1 polzada o 185 cm.\nL’escriptor nord-americà Tom Arnold té tatuatge?\nEl milionari Tom Arnold es trobava a la llista de Millors, pitjors i més estranys famosos tatuatges de la revista GQ. Havia entintat la cara de la seva primera dona Roseanne Barr el 1994. Posteriorment, va cobrir el tatuatge amb la cara de Stephen King el 2016.


Anuncis ESTUFES BARCELONèS - Classificats.net\nAnuncis / Barcelona / Barcelonès / Compra i venda / estufes Barcelonès\nAnuncis classificats estufes Barcelonès\nDe 1 a 0 de 0 anuncis de estufes Barcelonès\nAnuncis estufes Barcelonès\nConsulta anuncis classificats de estufes Barcelonès. Publica el teu anunci de estufes Barcelonès, és gratis a Classificats.net. Contacta amb els anuncis de estufes Barcelonès directament, per telèfon o correu electrònic.\nClassificats estufes Barcelonès\nConsulta tots els anuncis de estufes Barcelonès que han publicat els usuaris\nBusca i troba estufes Barcelonès\nEstàs a la secció de estufes Barcelonès del portal d'anuncis gratis. Busca, troba, compra, ven, demana, regala, informa, ajuda o coneix gent a Classificats.net. Tots els anuncis de estufes Barcelonès són gratis. Busca i contacta.\nGent interessada en estufes Barcelonès\nBusca, troba i contacta amb gent que ofereix: Anuncis classificats estufes Barcelonès


27 de agost 2020\nEl pensament necessita el seu temps d'observació, on hi ha poca activitat reflexiva. Passa una mica com amb l'exercici físic; cal fer un repòs adient per agafar forces. Ara bé, hom pot dedicar-se a observar o hom pot tenir el pensament adormit gairebé contínuament. I uns dels adormidors més eficients són els mantres mentals, és a dir: la repetició interna constant de paraules, frases o discursos.\nMantres mentals que són emprats per sectes per abocar als seus adeptes a veure el món, per exemple, com un camí de roses o com una estructura planificada per entitats alienígenes. Mantres mentals que alguns autors d'autoajuda utilitzen per gravar conceptes i concepcions en la consciencia dels seus seguidors. Mantres mentals com a eines per fer ràpides rentades de cervell que anullen l'esperit crític i et donen centenars de respostes incorrectes per a qualsevol misteri de l'Univers.\nPerò pobres mantres mentals, tampoc cal que els culpabilitzem de totes les desgràcies que ens envolten. Tots tenim idees, reflexions, paraules que ens motiven a superar dificultats i que repetim tot sovint. L'experiència ens ha configurat un conjunt de valors que són els que ens empenyen a voler millorar, a intentar xalar de cada jorn, a acumular ganes de viure. Són els mantres mentals quotidians, que val a dir que a voltes els repetim perquè no estem gaire convençuts de, per exemple, certes decisions personals. La repetició és un recurs per refermar idees que volem que formin part del conjunt d'explicacions que atorguem a les nostres accions.\nTot i que hi ha mantres mentals "bons" o, si més no, necessaris, compte amb el que pensem i amb el que ens volen fer pensar perquè no ens donarem compte i caurem en un somni profund i, amb uns mica de mala sort...no despertarem mai.


La igualtat és un dret - VilaWeb\nA aquestes alçades del 2018, tothom hauria de saber i entendre que la igualtat és un dret.\nPer a tots i totes igual… És clar que no és així, que no existeix aquesta igualtat, que les dones ara per ara cobren un 30% menys que els homes, segons l’informe sobre la bretxa salarial de gènere que hem elaborat des de CCOO. Més de 2 milions de dones treballen a temps parcial, a més a més continuem assumint majoritàriament tindre cura dels fills o familiars amb permisos, reduccions de jornada i excedències que tenen conseqüències molt negatives en les carreres i cotitzacions de cara a la jubilació. La desigualtat salarial és real i està molt viva. També és molt impactant la dada que l’atur de les dones supera els 2 milions. Com és possible que a hores d’ara hàgem de suportar les pitjors faenes i a un salari precari? I que el nostre govern, no vulga fer res al respecte, i si parla és per a desprestigiar la mobilització i reivindicació per la igualtat laboral i social?\nCCOO de les Comarques Centrals volem fer una crida a totes les treballadores i treballadors a secundar la convocatòria de les aturades de 2 hores per torn, i a participar en els actes per reiterar el nostre compromís actiu amb l’eliminació de la discriminació laboral, econòmica i social de les dones.\nConsiderem que aquest 8 de Març cal fer una passa més per totes les dones que pateixen precarietat laboral, per totes les dones assassinades a mans de les seues parelles, per incrementar els recursos de la Inspecció de Treball, i millorar el control del compliment de la igualtat de dones i homes en l’àmbit laboral. És molt important d’enfortir els serveis públics, que el model educatiu siga igualitari, així com garantir infraestructures per a les persones grans; cal impulsar el diàleg social i la negociació col·lectiva, i també hem d’exigir plans d’igualtat a totes les empreses obligades per llei.\nNo podem oblidar la realitat de la violència de gènere i la invisible i silenciada situació d’assetjament a l’àmbit del treball. Demanem mecanismes per corregir les desigualtats i exigim responsabilitats, per un costat al govern i per l’altre als empresaris perquè deixen de mirar cap a un altra banda.\nSusanna Gisbert Chaparro · Responsable d’Igualtat de CCOO-PV Comarques Centrals.


Memòries digitals | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDj., 21/07/2016 - 03:15\nMolts tenim vacances d’estiu. No tothom, sens dubte, ni tots tenim tants dies com voldríem. Però s’intenta disposar pel cap baix d’uns dies per descansar, veure amistats i família, i cultivar el nostre jardí personal. També −i això potser no ens agrada tant− és un bon moment per fer una mica de neteja. A cada casa es van acumulant els trastos vells, tot allò de «ja ho desarem...», però que amb les presses del dia a dia mai arriba el moment per fer-ho. Ni les ganes, tot sigui dit.\nAixò és el que he estat fent aquestes setmanes, però no amb les coses físiques sinó amb els bits i bytes de la meva vida digital. Amb uns resultats mitigats, com ara us explicaré.\nHe descobert que la meva vida digital va començar cap a l’any 2003. No aconsegueixo trobar gaire cosa que dati d’abans; digitalment parlant, és com si un servidor aparegués sobre l’escenari, deus ex machina, de cop i a partir del buit electrònic més total. Aquell disc dur on guardava uns fitxers se’n va anar cap al reciclatge fa uns quants anys. I aquells disquets... Sí, parlem-ne, d’aquells disquets de 3,5 polzades en què guardava certs records, o encara millor: dels disquets de 5,25 polzades que els van precedir. Molts d’ells s’han anat volatilitzant amb els anys, però encara que no fos així tampoc els podria aprofitar. Fa un parell de lustres que els ordinadors portàtils que compro ja no incorporen lectors de disquet. Potser podria recuperar un vell lector de disquet amb USB que havíem fet servir una temporada, però tampoc puc assegurar res.\nEl resultat d’aquesta història és que m’he aconseguit estressar a base de bé. Vaig acabar regirant la pila de CD que encara conservo, alguns amb música i d’altres amb dades. Si més no per a aquests, sí que encara tinc algun mitjà per accedir-hi. De moment. Amb un dels meus ordinadors, casualment el més antic, perquè els altres tampoc es venien amb lector de CD o de DVD. Són massa moderns. Tradueixo: el fabricant es va fer l’estalvi del component, i jo m’estalvio traginar un lector −que no faria servir− amunt i avall cada dia. Bé, però ¿què passarà amb aquestes dades quan ja no tingui cap lector de CD en funcionament?\nEls arxivers d’avui dia estan acostumats a tractar aquest problema de l’obsolescència dels suports digitals. Però aquí estem parlant de la meva vida, no de centenars d’anys. No estic acostumat a pensar en aquests termes. ¿Existiré encara, d’aquí deu anyets més? ¿En quin format?\nPer cert, ¿algú tindria una casa acollidora per un telèfon Nokia dels primers? ¿Sabeu, aquells que tenien una pantalla sense colors i només servien per fer trucades mentre durava la bateria? Estic segur que a alguns ens provocarà records. Té, ja tenim tema de conversa per aquesta nit, mentre els més xics juguen amb els seus smartphones.


No existeix cap element mecànic d’impulsió del líquid ja que el moviment es realitza per circulació natural. Per realitzar aquesta circulació natural l’acumulador ha d’estar situat per damunt dels col·lectors.\nEl moviment del líquid dins la placa es realitza amb una bomba d’impulsió. La col·locació del dipòsit no té importància. Aquesta bomba està controlada per un sistema de regulació elèctric.


L'estrella que volia tenir cua. cantata final de curs 2013. Escola Bellaterra by quim_oltra - Issuu\nL'estrella que volia tenir cua. cantata final de curs 2013. Escola Bellaterra\nL’ESTRELLA QUE VOLIA TENIR CUA Jaume Cela Música Miquel Gené, Enric Peinado, Roger Dominguez\nCANTEN: NENS I NENES DE L’ESCOLA BELLATERRA Dijous, 19 de juny de 2014 a les 19h L’estrella que volia tenir cua. Jaume Cela Dibuixos: Joma Música i adaptació del text : Miquel Gené, Enric Peinado, Roger Dominguez\nVet aquí que una vegada hi havia una estrella molt petita que vivia molt i molt lluny. Un dia, mentre pentinava els seus cabells de llum, va veure passar una estrella que arrossegava una meravellosa i llarga cua. L’estrella es va quedar amb la boca oberta, com un peix quan té gana, perquè no havia vist mai una estrella amb cua. –Jo també vull tenir una, de cua –va pensar. Però no sabia com fer-ho i se’n va anar a veure la més vella de les estrelles, que deien que era molt sàvia. -Bon dia, àvia estrella. -Bon dia, petitona. Quina alegria que tinc, quan rebo visites. Com és que has vingut de tan lluny? –va preguntar la vella i sàvia estrella. -Ahir vaig veure una estrella molt bonica que lluïa una cua de mil colors. M’agradaria tenir-ne una a mi també, però no sé on en puc trobar. He pensat que, com tu ets l’estrella més sàvia, m’ho sabries dir. La més vella i sàvia de les estrelles va somriure mentre li acaronava els cabells. Li va dir que l’únic lloc on trobaria cues era la Terra, i li va mostrar el camí. L’estrella, després d’agrair la informació amb un sorollós petó, va córrer cames ajudeu-me fins arribar a la Terra. Un cop allà, va recórrer diferents paratges cercant la seva cua.\nA anys llum d’aquí A anys llum d’aquí vivia una estrella de cabells de llum que amb gràcia pentina. L’estrella és inquieta, tossuda i activa. Del món li interessa prendre’n la mida. Un dia passant per la seva vida va veure un estel que cua lluïa. Mareta jo vull trobar aquesta cua. A la Terra ves i busca’t la vida. A anys llum d’aquí vivia una estrella que a la Terra va a buscar-se la vida. 4\nL’estrella va demanar la cua als animals que trobà a la Terra, però tots ells la necessitaven per una cosa o altra. Els micos de la jungla per a enfilar-se als arbres -Així ens queden les mans i els peus lliures per a agafar més plàtans. La vaca de la granja per a espantar les mosques enganxoses i per a inspirar als poetes –Si et dono la meva cua, què cantaran de mi? I el gos de la casa per a expressar els seus estats d’ànim i sentiments –Quan la tinc arronsada, vol dir que estic trist o malalt i l’amo em passsa la mà amb molta suavitat pel llom. Però potser –va afegir el gos- si la demanes a algun nen o a alguna nena te la donaran. Aquí hi viuen tres germans. Segur que un d’ells et podrà donar la seva.\nVull la teva cua! Vaca! Vull la teva cua. No puc fer això, jo la necessito. Pels poetes és per qui jo la moc. Mona! Que et sobra una cua? Però tu què dius? M’és un bé preuat Em permet arribar a agafar el menjar. Lleons! Em doneu la cua? Ja ja ja ja! Tu estàs com un llum! Si a tu te la donem amb què jugarem? Gos! Dona’m tu la cua. No podrà ser, em fa molt servei. Quan l’aixeco vol dir que estic molt content.\nL’estrelleta va veure que a la finestra més alta de la granja hi havia llum. Era el dormitori dels tres germans que en aquell moment estaven molt enfeinats. L’estrella va picar al vidre amb uns cops molt suaus. -Sentiu –va dir la Joana-. M’ha semblat que algú picava els vidres de la finestra. L’Oriol va deixar el que feia i va obrir la finestra. -Mireu, mireu –va cridar esverat en veure davant seu aquella llumeta que no parava quieta. -Una estrella –van dir tots tres alhora. Van obrir més la finestra perquè l’estrella pogués entrar. Un cop dins, va seure en una cadira. Estava tipa d’anar amunt i avall. Quan va veure els tres germans més tranquils, els va explicar la seva història.\nContinuaré buscant Continuaré buscant una cua per lluir. Allà a la finestra veig una llum desperta hi trucaré. Mireu, mireu germans allà fora hi ha una llum. Sembla una estrella feu-la que passi perquè potser ens vol parlar. Vinc de molt lluny i busco una cua potser en teniu una per mi. Les persones no en tenim, però potser en podem fer una per tu. (BIS) Potser ja he trobat qui una cua em pot donar. Quines criatures tan especials que són aquests humans. Mireu aquesta llum que ens ha vingut a cercar. Quines meravelles més grans que conté el nostre univers Vinc de molt lluny i busco una cua...\n-Mira, estrelleta, les persones no en tenim, de cua –va puntualitzar la Joana que era la més entenimentada de tots tres. -Però, -va intervenir l’Oriol- podem fer-te’n una. -Com? –va preguntar la Joana que es temia les idees del capcalent del seu germà. -Ja us ho explicaré –va manifestar amb força l’Oriol. Ara, estrelleta, deus estar molt cansada. Ves-te’n cap a casa i demà, quan es faci fosc, torna a venir i et tindrem preparada la cua –va afegir mentre estrenyia la mà de l’estrelleta com si tanquessin un tracte.\nCom farem la cua? (Oriol): Veniu germans que jo us explico com podrem fer una bona cua amb paper de colors i cola i enganxar-los a l’escola. (Joana):Segur que seria molt maca i a l’estrella engalana, però de paper li duraria com a molt fins demà al migdia. (Oriol): Una altra idea que he tingut és fer-la amb roba de la mare. Potser amb el seu vestit de núvia que fa molts anys que ja no l’usa. (Joana):Però t’has begut l’enteniment? O és que tens un atac de febre? Si li esgarrem aquest vestit la mare ens farà un bon crit! Com farem la cua,si no és de paper? Com serà la cua, que li vagi bé? (Oriol)Doncs potser la podem fer amb plomes de les gallines i les oques. A elles sempre els en sobren, no crec que posin moltes pegues. (Joana):Les recollim aquesta nit i les pintem de mil colors. Les cosim amb un fil i agulla i ja tenim la nostra cua! Ja tenim la cuai estarà prou bé. Ja tenim la cuaanem al galliner. 16\nAixí doncs, i després d’haver valorat les diferents possibilitats per fer-li la cua a l’estrelleta –amb papers de colors a l’escola, amb pedaços del vestit de núvia de la mare i amb les plomes de les gallines i les oques del galliner-, els tres germans van decidir que la millor opció era la darrera. -Si li fem amb paper no li durarà ni dos dies –va dir la Jaoana. Del vestit de núvia de la mare no cal ni parlar-ne perquè quan sabés per a què l’hem utilitzat s’enfilaria fins al capdamunt. O sia que, per eliminació, em sembla que la millor idea és la tercera. Vinga, som-hi. Posem-mos uns quants drapots perquè les gallines no ens reconeguin i anem cap al galliner. Quan van estar disfressats i es van haver assegurat que els pares dormien, van anar cap al galliner amb unes espelmes enceses per fer més impressió. Un cop dins, van organitzar un bon guirigall. Les gallines, els galls i les oques van agafar un esverament que va fer història dins les seves avorrides vides. El terra del galliner va quedar encatifat de plomes. Quan n’hi va haver un bon gruix, en van omplir un sac. L’endemà, les van pintar amb tota mena de colors brillants i van esperar la visita de l’estrelleta.\nLa cua de plomes Hem fet un bon terrabastall allà baix on està el galliner. Hem pelat gallines i galls i un bon sac de plomes ja portem. Ja tenim aquí, ja tenim aquí el material per construir!(bis) Ara ens hem de posar a pintar De colors alegres i ben vius I després amb agulla i fil Cosirem les plomes de colors. Som-hi a construir, Som-hi a construir la cua de plomes mil! (bis) I només ens queda esperar que l’estrella torni a venir. Per a poder-li enganxar la cua de plomes que hem teixit. Ja tenim aquí, ja tenim aquí la cua de plomes sí! (bis) Som-hi a construir, som-hi a construir la cua de plomes mil! Ja tenim aquí, ja tenim aquí la cua de plomes sí! 20\nQuan començava a vesprejar, l’estrella va tornar a casa dels tres germans. No li va caldre trucar a la finestra perquè l’havien deixat oberta. Un cop dins de l’habitació li van enganxar la cua, que feia més de vint-i-cinc metres. L’estrella es va mirar al mirall i no podia dir res perquè l’emoció se li havia tornat un tap que no la deixava parlar. Va sortir de l’habitació i va començar a fer cabrioles per l’espai fins que els tres germans la van perdre de vista. Ells no se sabien avenir que l’estrella no els hagués dit ni gall ni gallina. Decebuts, van tancar la finestra i es van posar a dormir. Però l’endemà, quan començava a fer-se fosc, van tornar a sentir uns copets als vidres. Van córrer a obrir i es van trobar l’estrelleta que se’ls mirava amb uns ulls molt oberts. L’estrelleta els va dir: -Perdoneu que ahir marxés sense dir-vos res. Deveu haver pensat que sóc molt desagraïda. Estava tan emocionada que no em sortia ni una paraula. Ara ja estic més tranquil·la i he tornat perquè us vull fer un regal. Els va fer ajuntar les mans i els va posar dins una mica de llum. Una llum dolça que mai no es podria apagar. Un cop fet això i abans que els germans poguessin reaccionar, va marxar veloçment per la finestra.\nEl regal Tinc un regal ara podré ser feliç. Abans de marxar hi ha una cosa que vull fer. Obriu les mans és una cosa ben normal. La meva llum que us podrà ajudar. Quina sort tan fabulós regal! (3) Quina sort, quina sort, quin regal! Ara som grans, però la llum segueix brillant. Aquell estel, tots sabem molt bé on està. A dalt del cel mai no ha deixat de brillar. La seva llum ens protegirà. Quina sort tan fabulós regal! (3) Quina sort, quina sort, quin regal! 24\nEls tres germans ara són grans però tenen sobre les seves tauletes de nit aquella llumeta que els va donar l’estrella que va veure acomplert el seu desig. Als galls, a les gallines i a les oques els van tornar a sortir plomes i, potser pel sobresalt d’aquella nit, els ous que feien tenien més bon gust.\nEscola Bellaterra, juny 2014


Vols barats de Menorca a Eivissa des de 109 € a Iberia\nVols barats Espanya Eivissa Menorca-Eivissa\nVols barats de Menorca a Eivissa (IBZ) de Menorca a Eivissa Menorca-Eivissa, Espanya\nVols barats Menorca-Palma de Mallorca\nConsulta l’oferta de vols de Menorca a Eivissa i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Menorca a Eivissa.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Menorca a Eivissa fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


La DG d’Innovació i Recerca i els clústers balears presenten el nou cicle IBTalks « Bit en primera persona\n« La Fundació Bit acompanya empreses i emprenedors al SouthSummit, un dels més importants esdeveniments per a startups a Europa\nLa DG d’Innovació i Recerca i els clústers balears presenten el nou cicle IBTalks\nPublicat per: Fundació Bit , el 2/10/2017\nMitjançant quatre sessions, experts i empreses debatran sobre temes d’actualitat com la sostenibilitat del territori, la innovació en tractaments d ´aigua, les noves tecnologies i els nous viatgers i la medicina preventiva\nIBTalks pretén donar visibilitat a la tasca dels clústers i posar en valor el coneixement que acumulen el conjunt de les seves empreses\nEl director general d’Innovació i Recerca, Pep Lluís Pons, ha presentat avui en roda de premsa el cicle de converses IBTalks’17, quatre sessions que pretenen apropar els clústers i les empreses que els formen a la societat civil i així donar visibilitat a la seva tasca en R+D+i en transferència del coneixement entre l’àmbit del coneixement i l’àmbit empresarial, des de cada un dels seus àmbits: turisme, TIC, indústria química i biotecnologia.\nHan acompanyat el director general els següents representants dels clústers: José Alberto Terrasa, vicepresident d’innovació de Turistec; Miguel Payeras, gerent de Balears.T; Joan Miquel Matas, gerent de CliqIB; i, la gerent de BioIB, Mariela Adrover. També hi ha assistit el gerent de la Fundació Bit i entitat encarregada del suport a empreses i entitats en l’àmbit de l’R+D+i i gestoradel ParcBit, Pere Fuster.\nEl cicle de converses IbTalks se celebrarà al ParcBit durant els propers mesos d’octubre i novembre, repartit en quatre sessions, on experts i empreses en col·laboració amb els clústers balears debatran sobre temes d’actualitat com la sostenibilitat del territori, la innovació en tractaments d´aigua, les noves tecnologies i els nous viatgers i la medicina preventiva.\nLa primera de les trobades IbTalks serà el proper dijous dia 5 d’octubre, al claustre de Son Espanyol del ParcBit, liderat pel clúster Balears.t i sota el fil conductor: “Contribuint als atributs territorials diferencials de Balears”.\nDurant l’encontre es debatrà sobre la sostenibilitat del nostre entorn i el turisme a través de preguntes com: “Hem de triar entre globalització i proteccionisme?” o “Qui ha d’agafar les rendes d’un futur sostenible?” Es convidaran experts conscients que un canvi de model és possible com Amalia Cerdá, directora de sostenibilitat de Tirme, Maurio Socías, CEO & Fundador de mallorcawifi.com i Antonio Garcias, president de Camp Mallorquí. La conversa serà moderada per Lluis del Olmo, president del clúster Balears.t.\nEl cicle IbTalks continuarà amb una segona trobada el dia 26 d’octubre amb el clúster CliqIB i la temàtica “Innovació en tractaments de l´aigua”, el dia 9 de novembre amb Turistec i les “Noves tecnologies per a nous viatgers” i, per acabar, el dia 23 de novembre amb la “Medicina preventiva a les Balears” a càrrec del clúster de biotecnologia Bioib.\nEls clústers dins l’economia balear:\nEn l’actualitat, les Illes Balears compten amb quatre clústers sectorials, amb seu al ParcBit, formats per empreses interconnectades que afronten oportunitats o desafiaments similars i que es relacionen per cooperar i competir alhora des de l’ús intensiu del coneixement Els clústers d’innovació de les Illes Balears són percebuts com una eina per mantenir i augmentar el creixement econòmic a nivell regional i donar suport al creixement dels sectors innovadors.\nA més a més, els clústers són la palanca per traslladar el coneixement científic cap al sector empresarial, essent un important canal de comunicació entre els centres de recerca i universitats i les empreses. La transferència de coneixement entre el sistema d’innovació de les Illes Balears ajuda a potenciar l’emprenedoriaen sectors emergents i innovadors, i per part de professionals amb alta especialització i qualificació.\nEl Pla de Ciència, Tecnologia, Innovació i Emprenedoria de les Illes Balears 2013-2017 contempla dues línies d’actuació per posar en valor el clústers basats en el coneixement. Per un costat conté accions de suport al clúster i a les empreses innovadores i, per altra banda, accions d’impuls per a la seva competitivitat. L’objectiu és posar en marxa mesures d’acompanyament i de suport que ajudin a enfortir l’estructura dels clústers i a fer-los més competitius a l’hora de demanar finançament extern. Des de 2009 els clústers han rebut finançament de la Direcció General d’Innovació i Recerca mitjançant dos convenis pluriennals (un a 2008 i un altre a 2010) que cobriren les despeses de l’estructura organitzativa dels clústers, proporcionant de mitjana un finançament total de 100.000,00 euros anuals per clúster.\nA més, també hi ha hagut una convocatòria (2015-2016) amb un crèdit pressupostari de 900.000,00 euros per a la mateixa estructura organitzativa i projectes concrets pels 4 clústers existents. Ara mateix s’està tramitant una nova convocatòria (2017-2018) per a la mateixa finalitat amb un crèdit pressupostari de 600.000,00 euros.\nDes de la Fundació Bit, per un costat, s’han elaborat diagnòstics d’innovació i prestat serveis de suport a les empreses i clústers perquè preparin projectes i puguin optar a fons públics o privats, nacionals i internacionals. Per altre costat, s’ha promogut que les empreses participin en agrupacions nacionals i internacionals afins, com la Xarxa Europe Enterprise Network (EEN), des de la qual les empreses poden assistir a trobades amb empreses internacionals. Les empreses dels clústers, amb una gran capacitat innovadora: Segons l’Estudi del Coneixement publicat per la Direcció General d’Innovació i Recerca el a inicis de 2017, el perfil de les empreses que formen part d’aquests clústers són empreses creades entre els anys 1991 i 2005 i que han seguit una tendència a l’alça en els darrers tres anys, tant en la facturació com en la creació d’ocupació.\nEn general, les empreses que formen part dels clústers són empreses que presenten una considerable activitat innovadora i han introduït innovacions en producte durant els darrers 5 anys d’una manera important. Un 76% d’aquestes empreses van afirmar que fan R+D interna i un 24% han contractat altres empreses de Balears per fer R+D. Per altra banda, gran part de les empreses participants que pertanyen a un clúster i al ParcBit ha rebut subvencions per a dur a terme activitats d’R+D+i. La majoria d’aquests ajuts provenen de l’Estat i en una menor mesura de la UE i del Govern autonòmic.\nDonat el caràcter competitiu de les subvencions estatals i sobretot de la UE, aquest fet confirma el gran capacitat innovadora d’aquestes empreses.\nEs tracta del clúster d’Innovació Tecnològica en Turisme de les Illes Balears des d’on desenvolupen projectes de transformació turística mitjançant l’aplicació de la innovació i la tecnologia a qualsevol “eslabón” de la cadena de valor del turisme. Els seus projectes estan actualment centrats en: potenciar les vendes de les empreses de les destinacions de Mallorca, Menorca, Eivissa i Formentera, augmentar la capacitació del capital humà de les Illes Balears, promoure la internacionalització de les empreses i l’aplicació de criteris de sostenibilitat social i econòmica a la indústria turística com a avantatge competitiu del turisme a les Illes Balears.\nTuristec, Clúster Internacional de Tecnologies de la Informació i la Comunicació aplicades al Turisme:\nDes de Turistec s’enforteix i promou el sector TIC-Turisme amb productes i serveis d’avantguarda i especialitzats, generant competitivitat a les empreses i solucions per als seus clients. A banda de ser el primer clúster industrial de Balears, l’organització també fou pionera en Espanya a l’hora de concentrar el “know how” o coneixement del sector turístic.\nCliQIB o clúster de la Indústria Química dels Illes Balears:\nCliQIB preten ser un referent dins l’àmbit nacional com identificador de projectes en col·laboració per a la solució de problemes higiènics en turisme, tant per a empreses turístiques com per a centres de coneixement i entitats de suport a la innovació. Mitjançant la innovación de les seves empreses es poden aportar solucions tecnològiques químiques gràcies a un entorn físic de proves i a la recerca de nous models i processos més sostenibles per a la indústria turística. També contribueixen a la sostenibilitat del territori a través de l’aportació de productes i solucions medi ambientals i responsables.\nEl Clúster Biotecnològic i Biomèdic de les Illes Balears:\nLa creació del clúster BIOIB és el resultat de la conjunció de tots els actors de la triple hèlix, a on s’inclouen l’Administració, Hospitals públics i privats, la Universitat de les Illes Balears i d’altres institucions generadores de coneixement i interfície, a més del teixit empresarial dels sectors biotecnològic i biomèdic. Aquesta estructura assegura la dinàmica de funcionament del clúster i permet el seu desenvolupament i la seva consolidació a llarg termini.\nL’any 2016 BIOIB va aconseguir el segell “Silver Label in Cluster Management Excellence”, un reconeixement dins l’àmbit europeu a la qualitat de la gestió del clúster i un camí a seguir per avançar cap a l’excel.lència.


Set ferits en xocar un autobús escolar amb un camió a Sevilla - Diari de Girona\nSet ferits en xocar un autobús escolar amb un camió a Sevilla\nMoren tres joves d'entre 20 i 30 anys en un accident de trànsit mentre es dirigien a la feina a Conca\nL´autobús escolar es va veure implicat en un accident múltiple. antena 3\nSet persones, entre elles tres menors, van resultar ferides en una col·lisió múltiple registrada a l'A-49 a l'altura del terme municipal de Camas (Sevilla) en què es va veure implicat un autobús escolar. El servei de coordinació d'emergències 112 Andalusia va informar que cap a tres quarts de nou del matí es va rebre la primera de diverses trucades informant d'un accident de trànsit al quilòmetre 1 de la A-49, al terme municipal de Camas, en sentit Huelva, en el qual es van veure implicats un autobús escolar, un camió i diversos turismes.\nRàpidament, el servei coordinador d'emergències va donar avís a Guàrdia Civil de Trànsit, l'Empresa Pública d'Emergències Sanitàries, Policia Local i Manteniment de la Via per donar resposta a un accident que va provocar retencions a la via.\nTres menors van resultar ferits lleus i van ser traslladats a l'hospital Infantil, mentre que els altres ferits van ser evacuats pels serveis sanitaris un a l'Hospital Macarena, dos al Virgen del Rocío i un altre a San Juan de Dios a Bormujos.\nPer altra banda, tres joves van morir en un accident de trànsit ocorregut al terme municipal de la Frontera (Conca) després de topar el vehicle en què viatjaven amb un camió formigonera. Els tres morts són tres joves amb edats compreses entre els 20 i els 30 anys i van perdre la vida mentre es dirigien a la feina. Fins al lloc del sinistre es van desplaçar els bombers de Conca i efectius de la Guàrdia Civil.


El conseller Vila diu a Manresa que el 2022 "ha de ser capital mundial de l'univers ignasià" - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl responsable de Cultura de la Generalitat ha visitat aquesta tarda les obres que s'han fet fins ara al Museu Comarcal\ngemma camps manresa 03.04.2017 | 23:59\nVila, al mig, amb Calmet, Junyent, Aloy i Crespo Mireia Arso\nEl conseller de Cultura, Santi Vila, ha visitat aquest divendres a la tarda les obres que s'han portat a terme fins ara al Museu Comarcal de Manresa, una part de les quals ha subvencionat la Generalitat. L'actuació forma part del projecte Manresa 2022, que vol aprofitar la celebració dels 500 anys de l'arribada de sant Ignasi a la capital del Bages per projectar-la arreu. Demanat sobre la importància d'aquest esdeveniment, Vila ha assegurat que "en l´horitzó del 2022 Manresa ha de ser capital mundial de l´univers ignasià". També ha reivindicat que és l'hora que el museu manresà trobi el seu lloc en la xarxa de museus comarcals del país com ho han fet els d'altres ciutats com Vic i Girona.\nUna inversió de més d'1 milió d'euros\nAcompanyat per l'alcalde Valentí Junyent; pels regidors Marc Aloy, Anna Crespo i Joan Calmet; per l'arquitecte municipal David Closes, i pel director del Museu Comarcal, Francesc Vilà, el conseller ha pogut veure la rehabilitació que s'ha portat a terme al claustre de l'equipament; entrar a les dues noves sales que s'han habilitat a l'ala sud, i pujar per la rampa que connectarà l'interior de l'equipament amb l'exterior a la banda de la plaça de Sant Ignasi per mitjà d'uns nous accessos que encara s'han de fet. El regidor Aloy ha informat que la previsió és licitar les obres i presentar el projecte tornant de Setmana Santa i fer-ne l'adjudicació de seguida que sigui possible per començar-les abans de l'estiu. En total, es tracta d'una inversió de més d'1.300.000 euros.\nConseller Santi Vila


En els darrers temps hem presenciat un degoteig de notícies sobre morts o danys produïts per l'amiant. Habitualment aquestes notícies solen ser decisions judicials o reclamacions a la Seguretat Social sobre malalties o morts relacionades amb activitats laborals on va tenir a veure l'amiant.\nEn haver estat utilitzat durant molts anys i en multitud de productes, existeix encara una gran quantitat de material instal·lat en dipòsits d'aigua, conduccions, edificis, objectes domèstics, teulades, forns,… Molts professionals segueixen trobant amiant en les seves tasques quotidianes: fontaners, paletes, personal de manteniment d'edificis, vaixells i trens, etc, per la qual cosa el problema de l'amiant encara dista molt d'estar resolt.\nSi bé pot semblar que l'amiant és un material modern, ja era conegut des de l'antiguitat. Històricament la utilització de l'amiant es remunta a l'antic Egipte, on es feia servir en forma de fibres per allargar la vida de la roba i per embalsamar els faraons.\nDurant la 1a revolució industrial (1760-1860) l'amiant és “redescobert” per l'home modern, produint-se un important augment de l'interès científic per aquest material. El 1820 Giovanni Aldini dissenya vestits d’amiant per a bombers, cosa que es considera la seva primera explotació comercial.\nL'amiant no només va ser utilitzat en entorns industrials o de construcció. sinó que també es van promoure altres usos de tipus més lúdic: : (Efectes especials: La neu al mag d’oz; decoració nadalenca, millor amb amiant; filtres de cigarretes, recomanats per científics i grans estrelles del cinema)\nPerò, què és l'amiant?\nL'amiant, o uralita, es designa a la forma fibrosa de diversos minerals naturals. Està compost per fibres microscòpiques que poden romandre en suspensió a l'aire el temps suficient perquè representin un risc respiratori. Les principals varietats, ordenades segons la importància del seu consum i utilització són:\nLes tres primeres són les varietats d'amiant més utilitzades comercialment.\nTotes les varietats d'amiant són agents carcinògens de categoria 1A; és a dir, s'ha constatat que provoquen càncer a l'ésser humà.\nLa importància comercial de l'amiant es deu per una banda al baix cost de producció i per l'altra, al conjunt de propietats aïllants, mecàniques, químiques i de resistència a la calor que presentava el material, sol o barrejat amb altres materials.\nA l'estat espanyol, fins a l'any 2001 no es va establir la prohibició d'utilitzar, produir i comercialitzar fibres d'amiant i productes que el continguin mitjançant l'ordre del ministeri de la presidència, de 7 de desembre.\nActualment, la norma legal que estableix les disposicions mínimes de seguretat i salut aplicables als treballs amb risc d'exposició a l'amiant és el RD 396/2006\nEls primers a deixar constància dels efectes perjudicials sobre la salut de l'amiant van ser els grecs, com així ho ressenya el geògraf Estrabón indicant que molts esclaus que tenien amiant a les seves vestidures patien malalties pulmonars.\nLa relació entre l'exposició laboral a fibres d'amiant a l'ambient i les malalties respiratòries és un dels objectes d'estudi més investigats per l'epidemiologia moderna.\nL'Organització Mundial de la Salut, OMS, adverteix que el mineral actualment processat i instal·lat causarà anualment la mort d'entre 110.000 i 150.000 persones, i que així passarà encara en els propers decennis per efectes de l'activitat passada, tot i que actualment està prohibit i a la seva explotació i ús a la Unió Europea.\nUn estudi realitzat per investigadors de l'Institut de Salut Carles III, el Consorci de Recerca Biomèdica d'Epidemiologia i Salut Pública i el Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat del Govern d'Espanya, que va analitzar els casos de càncer pleural en el període de 1976 a 2010, va constatar un augment en els casos de càncer, passant de 491 en el període 1976-1980, a 1249 en el període 2006-2010. Aquest mateix estudi afirma que a Espanya continuarà havent-hi morts a causa de l'exposició a l'amiant, almenys, fins a l'any 2040.\nEls materials que contenen amiant no presenten riscos per a la salut si les fibres romanen fortament unides a la matriu del material. Si aquests materials es trenquen o es desgasten, es poden dispersar a l'ambient fibres diminutes i invisibles a simple vista que poden ser inhalades. L'acumulació i la permanència d'aquestes fibres als pulmons són la causa de les malalties associades a l'exposició a fibres d'amiant.\nEls efectes principals per a la salut derivats de l'exposició a l'amiant són:\nÉs una irritació del teixit pulmonar que produeix cicatrius (fibrosi), cosa que ocasiona insuficiència respiratòria. Pot provocar la mort en persones exposades a alts nivells d'amiant durant un llarg període de temps. La seva evolució és lenta, generalment més d'una dècada després de començar l'exposició.\nÉs un tumor maligne de la pleura (sacs que contenen els pulmons) o del peritoneu (membrana que recobreix l'interior de la cavitat abdominal). Sol tenir un període de latència entre 20 i 40 anys. No hi ha tractament.\nS'estima que els treballadors exposats a l'amiant presenten un risc de càncer de pulmó cinc vegades més gran que els no exposats, però el risc per als treballadors exposats a l'amiant, que a més fumen, es multiplica per cinquanta.\nRecentment s'ha aprovat la Llei 7/2022, de 8 d’abril, de residus i sòls contaminats per a una economia circular, que a la seva disposició addicional catorzena estableix:\n“En el termini d'un any des de l'entrada en vigor de la llei, els ajuntaments elaboraran un cens d'instal·lacions i emplaçaments amb amiant incloent-hi un calendari que en planifiqui la retirada. Tant el cens com el calendari, que tindran caràcter públic, seran remesos a les autoritats sanitàries, mediambientals i laborals competents de les comunitats autònomes, les quals hauran d'inspeccionar per verificar, respectivament, que s'han retirat i tramès a un gestor autoritzat. Aquesta retirada prioritzarà les instal·lacions i emplaçaments atenent el seu grau de perillositat i exposició a la població més vulnerable. En tot cas les instal·lacions o emplaçaments de caràcter públic amb més risc hauran d'estar gestionades abans del 2028”\nConsiderant a més, que des de l'any 2001 no es poden utilitzar, produir i comercialitzar fibres d'amiant i productes que el continguin, i que els productes amb contingut en amiant aniran aconseguint el final de la seva vida útil, la que oscil·la entre els 30 i 50 anys, obligant el titular de la ubicació a la seva retirada, no hi ha dubte que estem una mica més a prop de l'objectiu d'eliminar l'elevat impacte en vides humanes del també conegut com a material etern.\nFins que aquest dia arribi, els serveis de prevenció en compliment de les funcions establertes a l'article 31.3 de la LPRL, haurem de ser capaços de prestar a les empreses el millor assessorament i suport que necessiti, per a la identificació, eliminació i reducció dels riscos derivats de l'amiant.


La presidenta madrilenya diu que té estudis i màsters que després desapareixen, segons 'Eldiario.es'\nBarcelonaCristina Cifuentes hauria mentit durant almenys 25 anys en el seu currículum, segons publica Eldiario.es, després de recopilar els llibres que edita l'Asamblea de Madrid cada quatre anys per explicar els detalls de la legislatura que s'acaba i qui són els diputats que n'han format part.\nEl 1994 Cifuentes exposa en la seva biografia que té "estudis en dret" a més d'un "màster en direcció d'empreses" per la Universidad Politécnica de Madrid i que s'està "especialitzant" en dret fiscal. La mateixa Cifuentes hauria assegurat que tindria un màster sense tenir ni la carrera acabada, perquè quan s'especifica que tens "estudis" normalment vol dir que no s'ha acabat la llicenciatura o diplomatura. De fet, segons el digital, l'equip de la presidenta madrilenya "creu" que Cifuentes va acabar la carrera "quan tocava", però no ho asseguren.\nEn el llibre de la següent legislatura, però, aquests estudis en dret es converteixen en una "llicenciatura en dret", cosa que significa que es va acabar la carrera durant aquesta legislatura. A més, en aquest mandat desapareix de la seva biografia el màster en direcció d'empreses fet a la Politécnica. En la següent legislatura, però, Cifuentes torna a incloure el mateix màster, a més d'afegir-hi una nova titulació: un màster en administració pública, tot i que no detalla on l'ha fet.\nMés endavant, Cifuentes també explica que té "estudis de doctorat" a la Universidad Complutense, uns estudis que més endavant atribuirà a la Universidad Rey Juan Carlos, la mateixa universitat on hauria obtingut un altre màster de manera fraudulenta. En la setena legislatura, a més, la presidenta madrilenya apareix com a "membre del consell d'administració de la Universitat Rey Juan Carlos". El màster de direcció d'empreses anirà canviant de nom a mesura que avancin les legislatures.


Dimecres, 31 d'octubre del 2012 | 19:39\nDavant la reiterada i quotidiana insistència de La Vanguardia i Josep Cuní de què els catalans advoquen per un pacte amb Espanya, penso, com el President Mas, que la majoria ha franquejat el Rubicó i els catalans tenen molt clar que l'única solució és la independència.\nEn el nostre sistema electoral existeix la barrera del 3%. Això vol dir que només poden obtenir representació aquells partits que superen el 3% de vots vàlids en aquella circumscripció. En aquesta convocatòria, pel nombre d'escons en joc, aquesta barrera només afecta Barcelona, on s'elegeixen 85 dels 135 diputats al Parlament. En les eleccions de 2010 el cost del diputat en vots el va marcar el darrer diputat d'ICV, amb 24.193 vots. Això vol dir que cada "pack" de 24.193 vots sumaria un diputat. Així, arrodonint a 25.000 vots, un partit amb 75.000 vots obtindria 3 diputats i un amb 200.000 vots, 8 diputats.\nEsquerra reblanida, esquerra robusta i autodeterminació\nL'autodeterminisme en l'esquerra de matriu psuquera ha complert, en aquests anys de democràcia postfranquista, la mateixa funció tristament compensatòria que el federalisme en l'esquerra socialdemòcrata.\nLa Generalitat distingeix Martí Gasull amb la Creu de Sant Jordi\nEn la cerimònia d'entrega, el president Mas ha comparat l'etapa que viu Catalunya a dia d'avui amb l'ascensió a una muntanya, en memòria de Martí Gasull, qui va morir el passat setembre a l'Himàlaia com a conseqüència d'un allau de neu.\nCardús: "El PSC hauria d'acompanyar el procés fins a la consulta"\n"Al PSC no li hauria de ser tan difícil afegir-se a aquesta majoria, vist que és capaç de reclamar escenaris infinitament més llunyans com el d'un federalisme espanyol".\nCatalunya segueix necessitant un PSC nacional\nDurant els inicis ─i més enllà─ de la Transició democràtica, el PSUC va ser una eina essencial per al restabliment de l'autonomia i per al manteniment de Catalunya com un sol poble, aplicant una política d'integració lingüística i nacional.


Ho podem ser tot | Catorze.cat\nGemma Ventura Farré | 07/08/2017 a les 21:44h\nFoto: Lance Shields\nMa mare em va dir que en un dia vas topant amb perfils de persones diferents. Com si tot plegat fos una obra de teatre. El qui caminant davant teu t'aguantarà dos segons la porta i et regalarà un bon dia. I de propina un com estàs. El qui a la platja es queixarà de no tenir piscina. El qui no suportarà veure't feliç. El qui t'escoltarà per dins i, màgia, et donarà una paraula que sense que ho sàpiga, t'ho farà encaixar tot. El qui veient com algú cau, orgullós, s'omplirà de medalles perquè veus, ja-t'ho-deia-jo-això. Els qui veuen els dies passar i això teu no és cosa meva. O els qui se la juguen amb tu fins al final.\nEl que ma mare no em va explicar és que a l'escenari de la vida ho podem ser tot. I que no sempre n'escrivim el guió ni ens plantegem per què som com som. Tampoc, per moltes vegades que ho haguem assajat abans, tenim la paraula, el gest, la mirada a punt –amb aquella precisió exacta– a la gran escena. I, au, aprèn a improvisar. Perquè ni ell o ella ens respondran allò que voldríem, ni podem repetir o allargar aquell petó, o canviar aquell adeu. No sempre existeixen les mitges parts. Ni l'aplaudiment està assegurat. Tenim un paper, sí, que provem de fer-nos nostre fins que es tanca el teló.\nAnònim, 08/08/2017 a les 11:18\nm'ha encantat, m'has posat els pèls de punta.. just descrivint el que jo també he sentit moltes de vegades.\nEva Mas, 10/08/2017 a les 06:38\nM'encanta el que dius, i com ho dius. Felicitats pel text.


El món somiat per Pedrolo | Surtdecasa.cat\nEl món somiat per Pedrolo\nSi de dinamisme cultural parlem, és imprescindible destacar també un fenomen literari de gran calat\nEs prou conegut que Manuel de Pedrolo va treballar tota la seva vida per promoure la lectura en català. Ho va fer des de l’activisme cultural, escrivint una novel·la rere l’altra i al capdavant de la ‘Cua de palla’, tal vegada la col·lecció de novel·la negra més reeixida de la nostra pròpia història literària. Pedrolo deia que “mai no es llegeix prou encara que es llegeixi massa”. Una frase que, sens dubte, hauríem de portar gravada a la pell, no tan sols com a eslògan sinó també com a praxis, si volem fer-nos dignes hereus del seu llegat.\nEnguany es compleixen 100 anys del seu naixement i la Institució de les Lletres Catalanes, de la mà de l’entusiasta Anna Maria Villalonga, ha decidit impulsar-ne el centenari. Tot un acte de justícia i necessitat.\nRecentment s’ha publicat l’estudi ‘Hàbits de cultura i compra de llibres a Espanya 2017’. La recerca indica que els índex de lectura han passat del 59,7% al 65,8%, en tan sols cinc anys. Els lectors llegeixen una mitjana de 13 llibres a l’any o, el que és el mateix, un llibre al mes i, en especial, són les dones les que ocupen el temps lliure amb un llibre a la mà.\nAquestes dades ens demostren que anem per bon camí. Cal mantenir, doncs, la marxa posada i continuar centrant els esforços en editar llibres de qualitat per a totes les edats i per a tots els gustos.\nSi parem un moment atenció a allò que passa al nostre voltant, ens adonarem que vivim en una societat en constant evolució: a Lleida i, per extensió a Catalunya, hi observem una societat viva, expressiva i persistent. La cultura la fem entre tots i totes i ens hem de felicitar per la quantitat de festivals de música, teatre, cinema i literatura, entre altres, que poblen les nostres viles i ciutats. Sovint és la gent anònima la que, de forma desinteressada, treballa per crear una societat culta i, per tant, madura i intel·ligent.\nLa cultura, doncs, és viva. I ho és gràcies a les persones, empreses, institucions i entitats que, tossudes, s’empenyen a apropar-la a l’espectador, a l’oient o al lector. Els exemples són diversos i seria complicat exposar-los tots. Un d’ells, el de Pedrolo, n’és un dels més paradigmàtics.\nL’hem conegut durant molts anys per una única obra, ‘El mecanoscrit del segon origen’, però enguany ens hi hem bolcat de forma col·lectiva i ja han començat a sortir reedicions d’alguns dels més de 120 llibres que va escriure, com ‘Es vessa una sang fàcil’ o ‘Pedrolo contra els límits’, l’assaig que Jordi Arbonès va dedicar a la seva obra. Festivals, homenatges, documentals i un llarg etcètera són només alguns dels exemples que demostren l’ebullició cultural de la societat que compartim.\nSi de dinamisme cultural parlem, és imprescindible destacar també un fenomen literari de gran calat i que, des del meu punt de vista, caldria reivindicar i recolzar amb força. Es tracta de tot un seguit d’escriptors que, des de ja fa uns anys, han apostat per la novel·la negra lleidatana. És tal la força amb la que han nascut que ja copen tots els festivals de gènere del país i, si sabem vehicular-ho bé, estan cridats, de ben segur, a ser un d’aquells moviments que deixen petjada.\nFets com aquests ajuden a incentivar el plaer de la lectura. I a nosaltres, professionals del llibre, ens empenyen a treballar per ajudar a construir aquell món millor que somiava Pedrolo.\nBona lectura i bona salut per la cultura!


HISTÒRIA DEL PAÍS BASC ::: LA CONQUESTA CASTELLANA DEL REGNE DE NAVARRA\nDesprés de la mort de Carles III, l'any 1425, Navarra es va veure sumida a una profunda crisi institucional ocasionada també per l'enfrontament entre les faccions en litigi que es disputaven el control del regne. En la primera dècada del segle XVI, només quedava del Regne de Navarra: l'Alta Navarra (pertanyent actualment a Espanya) i, d'altra banda, la Baixa Navarra i el Béarn (avui en dia pertanyents a França). Navarra estava en estat de preguerra civil entre beaumontesos, al nord i meitat oest de Navarra, i agramontesos, al sud, a la ribera de l'Ebre i meitat est de Navarra.\nRegnaven a Navarra Catalina i Joan d'Albret, als qui Ferran el Catòlic va invitar a formar part de l'aliança contra el rei francès Lluís XII, sense resultat algun. En realitat, els reis de Navarra temien tant a França com a Espanya, les dos grans potències que la rodejaven, i aquestes al mateix temps, pretenien annexar-se el seu petit territori, no tant per acréixer els seus dominis com per evitar l'aliança amb l'enemic. En aquesta situació, Ferran el Catòlic va tenir notícies del Tractat de Blois, signat el 18 de juliol de 1512 entre França i Navarra, contrari als seus interessos polítics i immediatament va envair Navarra amb l'ajut dels beaumontesos (contraris a Catalina i Joan d'Albret, que eren recolzats pels agramontesos), així com de bascos occidentals pertanyents a Castella [ des dels segles XIII (guipuscoans) o XIV (alabesos) ] o a la seva òrbita (biscaïns, incorporats a Castella en 1516). El Duc d'Alba va aconseguir (25 de juliol de 1512) la rendició de Pamplona, i encara que els francesos van intentar recuperar el regne, no van tardar a retirar-se d'ell.\nSi bé entre els plans dels beaumontesos no estava la desaparició del Regne de Navarra, en 1515 les Corts de Castella, celebrades a Burgos, van incorporar la corona de Navarra a la del tron castellà. Es va reconèixer que cada una de les dues monarquies mantindrien les peculiaritats en les seves lleis, territori i govern i que Navarra era un regne diferenciat de les altres monarquies espanyoles, quant al seu territori, jurisdicció, judicis i govern. La incorporació significaria, a més, una unió d'iguals entre dos regnes, amb un reconeixement exprés dels furs i lleis navarresos. L'última resistència a la invasió espanyola es troba a Amaiur (Maia) en 1522.\nEl rei de Navarra en 1530, torna a ocupar la Baixa Navarra, abandonada per Carles I d'Espanya. En 1589, Enric III de Navarra es converteix en « Rei de Navarra i de França » sota el nom d'Enric IV.\nPer un edicte d'unió en 1620 Lluís XIII, rei de Navarra i de França, uneix Navarra a la corona francesa, encara que l'acte no és reconegut pels navarresos els qui tenen els seus mandataris a Pabe (Pau). En 1631 Biscaia aprofitant l'alçament de catalans i portuguesos per la seva independència d'Espanya, intenta també independitzar-se; encara que la rebel·lió és sufocada per l'exèrcit espanyol, tant a Catalunya com a Biscaia, si bé Portugal aconsegueix independitzar-se. Pel tractat dels Pirineus en 1659, Lluís XIV renuncia als seus drets legítims sobre la Navarra meridional, encara ocupada pels espanyols. En 1661, s'executa a Bernard de Goihenetxe, dit Matalaz, cap de la revolta de Sola en contra de la resenyorialització d'aquest territori basc propugnada per la monarquia francesa, i que atemptava contra les institucions econòmiques i polítiques tradicionals de Sola.\nPel Tractat d'Elizondo (Navarra), en 1765, els reis d'Espanya i de França fixen la frontera dels seus regnes a territori pirinenc navarrès, el tractat no s'aplicarà a causa de la protesta de navarresos del nord i del sud. En 1789 la revolució francesa suprimeix les institucions forals de Sola i de Labort, i s'annexa la Baixa Navarra, qui no ha volgut participar a les reunions parlamentàries a Versalles.\nEn 1790 es crea el Departament de Baixos-Pirineus (actual Pirineus Atlàntics) integrat per les regions basques de Labort, Baixa Navarra i Sola, i per la regió gascona del Beárn, un departament que nega identitat pròpia als bascos continentals.\nLa Història del País Basc continua a la pàgina següent >> Les Guerres Carlines


CINE: LA CLASE DE ESGRIMA, DE Klaus Härö | La Bellesa Blog Cultural CINE: LA CLASE DE ESGRIMA, DE Klaus Härö – La Bellesa Blog Cultural\nMart Avandi és Endel Nedlis, un jove campió d’esgrima que arriba a Estònia procedent de l’URSS fugint del seu passat.\nA començament de 1950 un jove campió d’esgrima, Endel Nedlis, arriba a Haapsalu, Estonia. Ha deixat enrere Liningrad fugint del seu passat i de la policia secreta de Stalin. Allí troba feina com professor i funda un club esportiu per als seus alumnes. Endel es converteix en una figura paternal pels nens, la majoria d’ells orfes degut a la ocupació russa, als que comença a transmetre la seva gran passió, l’esgrima, que es converteix en una forma d’expressió per ells i fan d’Endel el model a seguir. El seu èxit desperta la gelosia del director de l’escola que comença a indagar en el passat del professor pontant-lo a una situació compromesa perquè haurà d’escollir entre defraudar els seus alumnes o posar en perill la seva vida.\n“Sovint es pensa que l’esgrima consisteix en donar i rebre estocades”, diu Endel al grup de nens del poble, que continua ocupat pels russos. “Però no, el més important és mantenir les distàncies, perquè si mantens les distàncies, si saps on és el teu contrincant, no moriràs”. Aquestes regles bàsiques de l’esgrima li van servir per refer la vida després de sortir d’un camp de treball al que els russos el van portar mentre Stalin vivia.\nInspirant-se en la vida real de l’esgrimista Endel Nelis que va lluitar contra l’opressió stalinista i va fundar una escola d’espadatxins que avui encara és activa, el director finlandès Klaus Härö ens ofereix una pel.lícula que ens mostra dos fronts: el món de la guerra freda i una història pròpia del cine esportiu.\nLa disputa bèl.lica ha convertit Haapsalu en una localitat plena d’orfes. Aquests petits trobaran refugi i motivació en la disciplina que els ensenya Nelis. Hauran d’entrenar sense els mitjans apropiats però és igual, aspiraran a ser competitius. Així donaran sentit a una existència absolutament gris.\nTé aquest film alguns elements que poden recordar els plantejaments de pel.lícules com El club de los poetas muertos o Los chicos del coro. Klaus Härö toca les fibres sensibles abordant el tema de quin és el paper que els adults juguen en la vida d’un nen.\nPotser el relat pot resultar predictible però té moments que saben emocionar i invita a la reflexió històrica. També pot resultar convencional en quant al vessant de superació esportiva, però la seva bona manufactura, el context que ens presenta i les conseqüències que enfronten els personatges fan de La clase de esgrima, no una gran pel.lícula però sí un obra digna que és agradable de veure.\nBasada en fets reals, La clase de esgrima és la cinquena pel.lícula del director finlandès Klaus Härö.


Bèlgica amarga la festa | PilotaValenciana.com\nInicio / Amateur / Internacional / Bèlgica amarga la festa\nPublicado por: Frediesport Redacció 06/09/2014\ten Internacional Deja un comentario\nLa selecció belga celebra la consecució del títol de llargues. Foto: Museu de la Pilota de Genovés.\nLa selecció belga s’ha proclamat este diumenge campiona del món de llargues després de superar a la selecció valenciana en l’últim joc (10-9) d’una emocionant final celebrada a la Plaça de l’Ajuntament de València. Els pilotaris del nord d’Europa han patit per a derrotar als valencians, ben plantats a l’asfalt, amb les idees i l’estratègia clara, i adaptats a una modalitat que, en la majoria dels casos, no és la seua pròpia. Malgrat això, han estat a punt de vèncer a un equip que practica el joc de ratlles durant tot l’any. El subcampionat en llargues converteix als valencians en guanyadors globals del Mundial celebrat durant l’última setmana al cap i casa i a Massamagrell.\nQuasi tres hores s’ha perllongat la partida que decidia el títol en la modalitat reina i, en tot este temps, hi ha hagut de tot: jugades genials dels valencians, entre els que ha sorprès la versatilitat de Raúl, grans quinzes dels belgues, justos vencedors, i moltíssima calor, que ha afectat als jugadors d’un i altre bàndol.\nEls valencians s’han avançat d’inici (1-0) amb una bona entrada a la canxa d’Álvaro de Tibi, banca titular. Els deixebles de Pigat II aplicaven la mateixa tàctica de la semifinal contra Colòmbia, i començaven totalment concentrats i convençuts de que es podia vèncer a la potent selecció belga. Però els visitants han reaccionat ràpid i no han deixat que els valencians s’escaparen. De fet, li han donat la volta a la partida sumant els tres jocs següents.\nRodrigo juga una pilota de volea durant la final de llargues. Foto: Museu de la Pilota.\nPigat II ha alineat d’inici el seu equip de gal·la, amb el canó de Tibi com a banca, Raúl, Rodrigo, Pablo i Mario, i amb Álvaro i Puchol II a la banqueta. Era el mateix equip que aconseguia la classificació per a la final, amb l’única variació de Puchol II per Fageca. El preparador de Genovés només ha tirat mà d’Álvaro en iguals a 35, quan la partida ja sobrepassava les dues hores i les forces començaven a fluixejar.\nLa igualtat ha sigut la tònica dominant durant esta final eterna que pareixia abocada des dels primers compassos al desenllaç més emocionant possible, l’iguals a 9. Arribats a este punt, en el cara o creu, els belgues han tingut major serenitat i una xicoteta dosi de fortuna per a tancar una victòria que, segons la seua reacció, els sabia a glòria. Els valencians es queden sense la corona de llargues una volta més, consolats pel triomf en la classificació general gràcies als títols en joc internacional i escala i corda.\nLes xiques, subcampiones\nPer la seua banda, la selecció valenciana femenina també tancava una participació notable en el Mundial de Pilota, amb el subcampionat en el còmput global i la medalla de bronze en la disciplina de one wall. Les valencianes van superar en la final de consolació a les representants de Bèlgica, mentre que el títol en esta disciplina queia en mans d’Holanda, que derrotava contra tot pronòstic a la representació de Costa Rica. Les partides es van disputar el passat divendres a la nit en un gran ambient a l’Stadium One Wall de Massamagrell.\nmundial de pilota pilota valenciana\t2014-09-06\nPrevio: A la final amb sensacions immillorables\nSiguiente: Els quarts de final del Trofeu Mixt Savipecho continuen a Oliva


Toni Gaspar proposa que Divalterra passe de ser una empresa a un organisme públic - Diari La Veu\nEscriba el número 610392\nLa detenció i imputació de Jorge Rodríguez va reobrir el debat al voltant del futur de l\_'empresa pública.\nEl president de la Diputació de València, Toni Gaspar, no té intenció de fer desaparéixer Divalterra, l'empresa propietat de la corporació que amb el seu nom actual o amb l'anterior (Imelsa) més maldecaps ha donat als dirigents de la institució.\nGaspar ha donat a conéixer aquest dijous als grups polítics de la corporació i als treballadors de Divalterra el seu "full de ruta" per a l'empresa, amb la transformació en organisme autònom, com és el cas del Patronat de Turisme o el Palau de la Música, o una entitat pública empresarial, com el Palau de Congressos.\nAixí ho ha transmés Gaspar, qui ha mantingut una reunió amb una vintena de membres de sindicats de Divalterra (CSIF, UGT i CCOO), a la seu de l'empresa pública, i als qui els ha comunicat que els treballadors tindran "veu i vot" en el futur, amb un representant en el renovat consell.\nDes de la corporació provincial s'ha destacat en un comunicat la "bona sintonia" amb sindicats, grups polítics i oposició, la qual cosa creuen que apunta a la "immediatesa" en la presa de decisions sobre el futur de l'empresa pública. L'objectiu de Gaspar és obtindre el "màxim consens possible".\nEl futur de Divalterra, amb prop de 700 treballadors i un pressupost que en el present exercici frega els 23 milions d'euros, depén també dels informes encarregats als serveis jurídics de la corporació, que determinaran les opcions viables per a la transformació jurídica de l'empresa, entre les quals decidirà el nou consell de Divalterra.\nPreservació dels llocs de treball\nL'acabament d'eixos informes marcarà la data de la pròxima Junta General de Divalterra, en la qual l'ordre del dia constarà fonamentalment de dos punts: el nomenament del nou consell, que comptarà amb 12 membres enfront dels 14 de l'etapa anterior que representaven els sis grups polítics que integraven la Diputació, i l'elecció de la nova figura jurídica de l'empresa.\nEls treballadors de Divalterra "tindran veu i vot en el futur de l'empresa, en estar dins d'un consell amb sis representants polítics –un per partit– cinc funcionaris tècnics i un conseller delegat".\nEscriba el número 537994


VALORS I CREIXEMENT PERSONAL: EL MEU PARE I JO (1) - PEP CAMPS: COACHING, CANVI PERSONAL I RELATS PEDAGÒGICS\nInicio » BLOG » RELATS PEDAGÒGICS » VALORS I CREIXEMENT PERSONAL: EL MEU PARE I JO (1)\npor pepcamps|Publicada 18 junio, 2020 |2 Comentarios\nPujant per l’escala (també de valors)\nPujavem pels graons desgastats de l’antic pis on feia uns divuit anys haviem viscut. Una màgia especial m’envoltava, un pessigolleig em recorria l’espinada i em feia esgarrifar. Una sensació especial m’invaïa, com quan tornes a un lloc entranyable on fa temps que no has estat i que et trasnporta a la infantesa. Una barreja de melangia i curiositat, com quan era petit i després de dos mesos de vacances fora de la ciutat, tornavem al pis i esperava que els objectes que havia deixat al marxar haguéssin sofert un procés de transformació només pel fet d’haver estat absent. Els llibres, les joguines, la foto de l’àvia penjada a la pared… m’esperaven impacients per donar-me la benvinguda i, potser, alguna sorpresa.\nAra, tornava a reviure una d’aquelles tantes ascensions silencioses de quan era un infant. Tot i que les diferències eren notables comparant l’aspecte actual de l’escala estreta i freda amb el d’uns vuit milions de minuts enrere, els récords arribaven a mi força nítids. El temps interfereix en el deteriorament d’allò físic, però enforteix i arrela vivències, creences i valors, si nosaltres no decidim el contrari. Jo pujava l’escala seguint el meu pare, tot observant el desgast dels pedrissos dels graons, les teranyines penjant al llarg de tot el sostre inclinat i el grinyol de la porta que s’havia tancat al darrera nostre.\nIl·lusió i pragmatisme: una dualitat de valors pel creixement\nVam trepitjar els dos darrers graons abans d’obrir la segona porta, la que ja donava al passadís dins del pis. Per un moment, a través de la vidrera de la porta, d’un cristall fumat de color marró, em va semblar veure de nou, com feia divuit anys, quan era un marrec, unes ombres espantadisses, que es movien de pressa i silenciosament, cercant un lloc on amagar-se. Jo creía que eren ànimes conegudes que en nits llunyanes de preocupacions i angoixa m’havien arribat a xiuxiuejar a cau d’orella, enmig de la foscor, tot estirat al llit quan tothom ja dormia. Una vegada més s’havien amagat darrera dels mobles, sota dels llits, o s’havien esfumat per les escletxes de les persianes mig baixades, deixant aquell alo de misteri que tant bé coneixia.\nMentre jo seguia la pista dels meus fantasmes esmunyedissos, la mà peluda i segura del meu pare va prémer amb fermesa el pany de la porta, empenyent amb força per vèncer la resistència de la fusta reinflada. Us he de dir que l’objectiu del viatge al nostre pis vell no era un altre que buidar-lo, ja que el meu pare l’havia posat a la venda i ja tenia comprador. Ell ja havia estat uns quants dies treient trastos i ara era el meu torn de fer tria de les meves coses.\nAturat al passadís, bocabadat, mirava amb il·lusió i excitació la porta tancada de la meva habitació. Em sentia com un nen il.lusionat i nerviós esperant les sorpreses del dia de reis. En creuar el llindar de la meva cambra vaig percebre una agradable olor d’humitat i d’humanitat. En silenci, em vaig aturar i vaig tancar els ulls, per captar alguna imatge del passat i em vaig veure a mi mateix vestit amb pantalons curts, una elegant jaqueta de color blau, una camisa blanca, una corbata i uns mocasins de color negre. Com un nen disfressat d’adult. Mentrestant, el meu pare recollia unes caixes de cartró podrit i malmès i despenjava d’una paret una foto del rostre del meu avi que mai no vaig conèixer… («Papa, perquè mai es parla de l’avi Rodolf a casa?»), va ser un altre dels molts pensaments que no vaig saber convertir en paraules…\nEl relat no s’acaba…\nAra és el moment de la teva participació, el relat està obert a continuar. Per això el (1) del títol del post. Pots opinar, suggerir, preguntar, proposar… i continuaré amb la història amb les teves intervencions. Ja veus que el tema va de valors, dualitats, vivències, avis…\nEL VINCLE PARE – FILL\nBueno, hoy es lunes, no domingo, y ha sido por la mañana. Una mañana radiante y espléndida de abril. De nuevo el […]\nUn relato dedicado a todas las mujeres, sobre todo a las que han aprendido a amar más a los suyos que a […]\n2 ideas sobre “VALORS I CREIXEMENT PERSONAL: EL MEU PARE I JO (1)”\n24 julio, 2020, 09:24\n24 julio, 2020, 11:22\nMuchas gracias y me alegro, lector/a anónimo/a!\nEntrada anterior EINES DE COACHING: LA PNL (PROGRAMACIÓ NEUROLINGÜÍSTICA) I ELS MAPES MENTALS\nEntrada siguiente MINDFULNESS I INTEL·LIGÈNCIA EMOCIONAL


Ajuntament d'Arenys de Mar - La platja del Cavaió no s'urbanitzarà sense el consens d'Arenys\nLa platja del Cavaió no s'urbanitzarà sense el consens d'Arenys\nLa direcció general d'Urbanisme de la Generalitat s'ha compromès a no tirar endavant el projecte de recuperació ambiental del Cavaió si no compta amb l'aprovació de l'Ajuntament d'Arenys. Això no atura les obres previstes a la part de Canet, ja que el departament ha acceptat dividir el projecte pels dos pobles.\nAquests compromisos s'obtenen després de la reunió que l'alcalde d'Arenys de Mar, Estanislau Fors, i el seu homòleg canetenc, Jesús Marín, es reunissin ahir amb el director general d'Urbanisme, Pere Solà.\nUrbanisme s'ha compromès a licitar i iniciar només les obres que afecten al terme municipal de Canet de Mar, quedant en suspès el projecte previst per a la platja del Cavaió. D'aquesta manera, l'Ajuntament d'Arenys de Mar aconsegueix aturar unes obres que inicialment afectaven al trànsit rodat en aquesta zona, amb la previsió d'eliminar les zones d'aparcament.\nEl que sí es va acordar és que els accessos dels serveis a Canet es continuaran realitzant per Arenys, atesa la manca d'infraestructures del poble veí.\nDesprés de les negociacions, Urbanisme es compromet a no tirar endavant un projecte que no satisfaci els interessos d'Arenys de Mar. De totes maneres, les converses es reprendran al setembre, ja que també es contempla la possibilitat que el projecte inicial del Cavaió es tiri endavant amb caràcter reversible.\nPublicat el 2 d'agost de 2011


Idees per a cuines petites\nEls dissenys de cuines petites estan de moda perquè cada vegada els espais són més reduïts. És important aconseguir un disseny adequat invertint en idees originals i pràctiques.\nÉs fonamental que estudiem detingudament totes les possibilitats doncs, és una de les estances que compartim tots els membres de la família.\nMobles mòbils: Encara que fins ara no són molt comuns en el mercat els mobles mòbils o amb rodes, els dissenys de cuines modernes 2017 inclouen aquesta opció. Des d’una taula de cuina amb rodes que queda amagada sota el taulell i que podem treure per ampliar la superfície de treball fins gavetes o calaixos per posar tots els estris, passant per l’aprofitament del mínim racó per col·locar detalls.\nPrestatges: Apostar per la integració vertical de la cuina, amb prestatges i organitzadors suspesos. Ens permeten mantenir tots els objectes més utilitzats a mà i a la vista. Els prestatges de cuina suspesos i penjats són sovint solucions versàtils i de baix cost i funcionen molt bé.


Últims programes - Ja t'ho faràs - Pàgina 5\nJa t'ho faràs - Capítol 89\nJa t'ho faràs - Capítol 88\nDediquem tot el programa al cinema: trucs, idees i invents per fer la vostra pel·lícula amb decorats sorprenents, efectes més que especials i molta màgia. I seguim tot el procés de rodatge de "Bricoman contra la bèstia", l'èxit de la temporada, un film de catàstrofes i superherois en què en Rafel salva tota la ciutat de l'atac d'un monstre mutant i salva en Nyap de caure d'un gratacels. Aparicions i desaparicions, construcció de la maqueta d'una ciutat, trucs de perspectiva... fins i tot com fer una màquina gairebé professional per passar els crèdits al final de la pel·lícula. I a més, un reportatge sobre la tècnica d'animació coneguda com "stop motion", el pim-pam, les preguntes freqüents...\nJa t'ho faràs - Capítol 87\nEn Rafel fa amb unes fustes i les restes d'una bicicleta vella, una bici sense pedals per al seu nebot més petit. Però de les restes de bicis que han quedat, encara en rescatarà la cadena, amb què pensa fer collarets i polseres... De passada, aprenem trucs per netejar un objecte brut de greix, i a tallar una cadena. I amb aquesta part de la bici, en Rafel encara ens proposa una idea: i si fem un quadret? De fet, la bici tampoc no us farà falta si aneu a fer un curs com el que avui ensenyem en el reportatge: urban sketching per a turistes, tota una altra manera de visitar una ciutat. La classe particular ve marcada pels productes i substàncies naturals, amb què en Rafel aprendrà a fer-se mascaretes facials. Però, si el que fa és fregar-se amb una ortiga, al FAQ li expliquem trucs per disminuir la picor.\nJa t'ho faràs - Capítol 86\nJa t'ho faràs - Capítol 85\nEn Rafel fa uns robots encantadors i uns llums de sostre espectaculars.\nJa t'ho faràs - capítol 84\nEn Rafel munta una fira amb una parada de pescar peixets, una altra d'anellar ampolles, un minigolf i un joc per saber qui té més força.\nJa t'ho faràs - capítol 82\nCelebrem la diada de Sant Jordi, i el "Ja t'ho faràs" s'afegeix a la festa tot parlant de novetats editorials. Presentem alguns dels millors llibres que acaben de sortir sobre treballs manuals, i convidem al plató els seus autors i autores... Amb ells, en Rafel farà uns hipopòtams amb un mitjó vell, teixirà un volantet per un test de balcó, improvisarà una disfressa amb una bossa de paper i farà els seus primers passos en cal·ligrafia... una cal·ligrafia que no té res a veure amb els quadernets amb què ens torturaven de petits. Però no us penseu que amb tant de llibre no hi ha lloc per a les roses, els dracs, els cavallers i les princeses... Luligumis ha fet una línia sencera de ninots de ganxet per al dia de Sant Jordi que podreu veure a la Galeria, mentre que, per a la secció internacional, ens arriba de l'Índia l'obra de la Misha, de Skygoodies: uns retallables preciosos que es poden adquirir per internet.\nJa t'ho faràs - capítol 81\nEn aquest programa t'oferim moltes idees que podràs fer realitat: - Un tauler per penjar-hi les eines - Una casa niu - Ceràmica japonesa - Com puc eixamplar unes sabates? - Els patrons de feltre de Jen Goetz - Els coixins de cine de Morondanga - Una tassa d'emergència\nJa t'ho faràs - capítol 80\nEn Rafel està trist perquè no té idees noves, però quan la Veu li proposa fer una caixa de llum, s'hi posa entusiasmat. Sabeu que és una caixa de llum? Doncs un regal fantàstic, útil i que farà bonic a tot arreu...I encara no en té prou i fa per a la seva neboda un peix gros que es menja el petit, amb una ampolla de refresc, un ou de joguina i un cordillet. I a més, anirem a classe de bioarquitectura, descobrirem el quilt hawaià i la Bovey Lee, una artista americana d'origen xinès, ens ensenyarà les meravelles que fa amb paper calat.\nJa t'ho faràs - capítol 79\nEl cunyat d'en Rafel dubta que sigui capaç d'aprofitar tot de tubs de PVC que li han sobrat de la feina... I en Rafel, molt enfadat, decideix fer-n'hi una cadira per a la calçotada de diumenge. I li surt tan maca que ara li sabrà greu donar-l'hi. També farà uns estalvis per a la taula amb llistonets de fusta, i un pitet impermeable, molt original, per no tacar-se de salsa. A més, aprendrem a fer petits tapissos amb materials naturals, descobrirem l'ofici de retolista i ens enamorarem de les bestioles de feltre que fa en Kiyoshi Mino, un altre amic del món mundial...\nJa t'ho faràs - capítol 78\nJa t'ho faràs - capítol 77\nAvui anem a la neu! En Rafel farà al plató un trineu i unes manyoples amb material reciclat, i després marxarà a la vall de Núria a provar-ho, tot plegat... potser no hi vagi voluntàriament, però ja que hi és, aprofitarà per aprendre a fer iglús. A més d'això, descobrirem un repte que relaciona llana i xarxes socials, veurem molts gnoms i ens ensenyaran a desencallar el cotxe de la neu. El J"a t'ho faràs del món mundial", molt apropiat, ens portarà fins a Sibèria.\nJa t'ho faràs - capítol 76\nAl poble d'en Rafel fan reciclatge selectiu, i a casa necessita desesperadament uns recipients on emmagatzemar les escombraries. Avui ens ensenyarà a fer una minideixalleria per al safareig amb fusta de palet i tres cistelles grosses de plàstic. També reciclarem ampolles de plàstic en polseres d'inspiració japonesa, i, ja de passada, enviarem en Rafel a aprendre la tècnica nipona d'estampació del shibori cosit. Assistirem a un taller de fer robots amb joguines, ens ensenyaran a encendre un bon foc a terra i descobrirem els brodats de la Pauline Nijenhuis, una amiga dels Països Baixos.\nJa t'ho faràs - capítol 75\nS'acosta Carnestoltes i en Rafel ens ensenyarà a fer unes disfresses divertides, barates i molt completes per a consum de tota la família: de pirata, de "minion" i... d'astronauta. Un astronauta tan convincent que acabarà vagant per l'espai sideral. A més, aprendrem a maquillar-nos, descobrirem els pop-ups de paper de l'alemanya Tina Kraus i al pim-pam ens ensenyaran com podem distingir un ou cru d'un ou dur sense trencar-lo.. .encara que si volem fer una truita, no hi haurà cap més remei.


L'escrit que no va llegir el president - Diari de Girona\nL'escrit que no va llegir el president\n09.03.2016 | 07:25\n«Treballadors de l'organisme autònom Xarxa Local de Municipis Gironins de la Diputació de Girona (Xaloc), volen fer saber, que degut a la manera com s'ha dut a terme, no tots els treballadors donen suport íntegrament al manifest llegit al consell rector de la Diputació pel president de l'organisme autònom, Jordi Camps, i signat per alguns treballadors. Atès els següents motius: No va ser un text consensuat amb els representants dels treballadors sinó enviat directament per recursos humans; Alguns treballadors es van sentir pressionats al rebre fins a quatre correus de R.H. en poc més de dues hores;\nEn aquests correus Xaloc va fomentar la participació dels seus treballadors per assistir al consell rector donant temps lliure i retribuït. Fet que en altres circumstàncies se'ns va descomptar de les nòmines.\nEntenem que els nostres companys signants del manifest estiguin dolguts per les noticies publicades per l'ombra del cas Manga o per altres temes similars, nosaltres també ho estem, és una ferida profunda que ens dol i ens entristeix. Sobretot als treballadors que han d'atendre directament el contribuent. Però això, no resta el desig de fer net i superar aquesta etapa.\nEls treballadors de Xaloc ens sentim orgullosos de la nostra feina i no tenim res a amagar. Per tant, no ens fa por que un òrgan superior i democràtic fiscalitzi la nostra feina, que al capdavall és la seva missió».\nL'agent estava destinada a l`àrea regional dels Mossos d'Esquadra\nLa Divisió d'Afers Interns està tramitant l'expedient disciplinari de la policia, que encara...\nPodrà cursar el primer de batxillerat al Canadà\nEl fiscal demana 12 anys de presó per una agressió sexual a Arbúcies\nEn el moment dels fets, el novembre del 2015, la víctima tenia 10 anys i era veïna de l'acusat,...\nOlot permetrà clubs de cànnabis a 500 metres d´escoles i centres d´esport\nLa CUP considera que les distàncies establertes impedeixen obrir cap establiment d'aquest tipus\nL´ACA millora trams de la llera del Terri i la riera Comanell a Cornellà\nLa neteja realitzada per l'Agència Catalana de l'Aigua ha tingut un cost superior als 5.300 euros\nEls impagaments dels estudis a la UdG augmenten un 253% en quatre cursos\nSegons l'informe anual del síndic de greuges, 70 alumnes no van pagar les seves matrícules el curs...\nRyanair preveu fregar els 1,5 milions d´usuaris a Girona el 2017\nEmotiu comiat a les víctimes de la riuada a Masarac\nArbitrar amb sentit comú\nLa investigació del cas de la nena que va morir a l´Hospital de Blanes continua oberta\nCreu Roja acull els 12 primers refugiats a Girona i Salt\nEl president de CDC atribueix l´operació a la mobilització pel judici de Mas\nJoan Roca elabora dos menús a Houston amb motiu de la Superbowl\nEl govern espanyol nega que l?operació estigui vinculada al procés\nAjudes a transportistes autònoms per carretera que abandonin l´activitat; i es regula la tramitació electrònica dels procediments\nL´atur creix en 103 persones a comarques gironines\nLa CUP veu en l´operatiu una «bufetada» al procés perquè ha de ser impecable


Entrevistes Entrevista a Laura Freixas\n«La controvèrsia pel poder territorial interessa les elits»\nEntrevistes 22/07/2018 10:41\nEscriptora i feminista. Acaba de publicar el seu diari 1995-1996, amb el títol Todos llevan máscara, acollit amb molt bona crítica. Un llibre bastant insòlit, perquè és íntim (i d'això aquí no hi ha gaire tradició) i especialment sincer.\nEl procés ha desplaçat de la societat catalana qualsevol qüestió que no estigui al seu focus?\nLa disputa sobre les emocions identitàries i, de manera secundària, el debat sobre l'organització territorial, està ocultant qüestions molt més importants, urgents i que afecten sobretot la part més vulnerable de la població. Els sentiments d'identitat i la disputa pel poder territorial interessen bàsicament els sectors privilegiats (cosa que no vol dir que siguin rics, tot i que també), els qui són a Catalunya des de fa més temps i, per tant, tenen els privilegis propis de qui està establert. La disputa afecta quotes de poder d'aquest sector de la població. Em preocupen més els immigrants, la gent que està en una situació de precarietat i de pobresa. I em preocupen més les dones que pateixen la desigualtat.\nTambé hi ha presents en aquesta situació factors de classe?\nEl nacionalisme està liderat per sectors de la burgesia catalana, que volen que aquest país sigui només seu, com així ho va expressar Ernest Maragall quan va dir allò que "el país serà sempre nostre". Una frase molt reveladora del seu pensament. Volen seguir sent el sector líder i privilegiat, i fent bandera de certs greuges reals o imaginaris estan ocultant la desigualtat, molt més greu, que pateixen altres sectors de la població. Quan veig aquesta disputa nacionalista me'n recordo de la novel·la de Najat el Hachmi L'últim patriarca, i també d'altres de posteriors, situades a la comunitat marroquina a Catalunya, on hi ha persones molt pobres, molt excloses, molt marginades i, entre elles, les dones, que estan Laura Freixas molt més oprimides. Qui se'n preocupa? Què té a veure amb ells la disputa nacional? La controvèrsia pel poder territorial és una cosa que interessa fonamentalment les elits.\nQuin lloc ocupen les dones en el procés?\nEntenc el raonament pel qual hi ha feministes que donen suport al procés i que estan a favor de la independència. Creuen que la independència de Catalunya seria una oportunitat per crear una societat política més justa, una finestra d'oportunitat per començar des de zero i construir una societat millor. Ho entenc, però no ho comparteixo, perquè crec que els qui estan liderant el procés han donat mostres més que suficients de no tenir res de revolucionari, sinó que, al contrari, tenen tendències autoritàries, xenòfobes i de cobrir la corrupció. El que hem vist amb la llei de transitorietat jurídica, que preveia que la cúpula del poder judicial en un hipotètic Estat català fos nomenada directament per l'executiu, és una mostra claríssima d'aquestes tendències autoritàries. El primer govern de Torra, abans de corregir-ho, no era gens paritari. Fet que demostra que, evidentment, el feminisme no forma part de les seves prioritats. I, a més, la tolerància amb la corrupció pròpia fa dubtar d'aquesta intenció de transparència que al·leguen. Amb tot el respecte i afecte per les meves amigues feministes independentistes, crec que s'equivoquen. Que un Estat independent en les circumstàncies actuals, i amb els seus líders actuals, que són els que són, no seria més igualitari, democràtic o just que l'Estat espanyol. Tan susceptible de reforma és l'Estat espanyol com la societat catalana. Els problemes, les injustícies i les desigualtats no són diferents a Catalunya que a la resta d'Espanya.\nL'associació entre nacionalisme i condició de català o, ara, nacionalista com a sinònim de demòcrata, proclamat pel procés, constitueix, diguem-ne, una mena de delicte d'apropiació ineguda?\nUn dels problemes més greus que patim és que el sector independentista de la societat catalana creu que representa o encarna l'única Catalunya. Sempre parla en nom de tot Catalunya, oblidant que més de la meitat de la població catalana no és independentista i que les eleccions, ens agradi o no, les ha guanyat la senyora Inés Arrimadas. Com a catalana no independentista m'ofèn constantment aquest discurs amb què els independentistes s'apropien de la veu de Catalunya. Parlen en nom de tots nosaltres, quan la majoria no som independentistes.\nEn l'àmbit específic del feminisme, s'ha produït una desconnexió del moviment amb els del conjunt d'Espanya com a conseqüència de l'erosió nacionalista?\nNo hi ha tanta desconnexió. El feminisme uneix les dones, més enllà de moltes coses, perquè els problemes són comuns, els patim totes. El feminisme pot semblar un moviment dispers, perquè no disposa de vincles gaire orgànics. És un moviment més social que polític, encara que els seus objectius i la seva crítica sí que ho són. Ara com ara no està organitzat en forma de partits, però té molta força, capacitat de mobilització i voluntat de transformació. Crec que existeix una connexió sòlida i molta solidaritat entre els diferents moviments feministes, per damunt de les diferències territorials.\nQuin paper juga o hauria de jugar la cultura en les lluites de les dones per la igualtat?\nUn dels grans obstacles a la igualtat entre dones i homes és un àmbit en què, fins fa poc, el feminisme amb prou feines s'hi havia fixat (perquè té coses més urgents per resoldre, com la violència contra les dones) que és la cultura, i amb ella l'educació. I no tant el fet d'accedir-hi com el contingut. Mentre l'imaginari que compartim i que es difon socialment estigui tan contaminat pel masclisme, serà molt difícil que les actituds canviïn. Les lleis s'estan transformant, però les conductes continuen molt ancorades en la desigualtat. Per exemple, no hiha cap obstacle legal perquè les dones aspirem a exercir el poder en quasi tots els àmbits, amb excepcions clares com l'Església catòlica, que em sembla un fet escandalosament anticonstitucional. Però què ens frena? Ens frena el fet que en la cultura dominant la representació de la dona sempre és odiosa: histèrica, insuportable, sola i que tothom l'odia. Això va des de les caricatures de Margaret Thatcher fins a Cruella de Vil. La cultura ens segueix oferint com a ideal la dona complaent, sexi, submisa, atractiva, jove... I això fa difícil que les dones aspirin a uns models que ni tan sols veiem.\nEls mites nacionalistes són especialment masclistes i patriarcals, incloent-hi el cas català?\nLa història, tal com és relatada, és transmissora de valors patriarcals. No és un fet exclusiu del nacionalisme, sinó de com s'explica la història. La història de les nacions, de la ciència o de l'art s'explica oblidant la meitat de la població i com una història de grans homes o genis. D'individus, que sempre són homes i de l'ètnia dominant.\nPodem ser optimistes, com sembla que no posen de manifest els esdeveniments, respecte al paper de les dones en la societat?\nSí, podem ser optimistes. Les dones estem duent a terme una revolució pacífica que està contribuint a democratitzar i humanitzar les societats. Ho estem fent des de finals del segle xviii, sense vessar sang (i d'això n'hem d'estar molt orgulloses), i ha transformat les coses de manera molt més positiva duradora que molts moviments polítics que han arribat, han causat destrosses i han passat. Però això no significa que hàgim d'abaixar la guàrdia, perquè la igualtat no és solament qüestió de temps, com molta gent pot pensar. El temps, tot sol, no transforma res. Les coses les fem les persones, sempre exposades a fer passos enrere i a resistències. L'infame projecte de llei de Gallardón posa de manifest que qualsevol conquesta és reversible i està en perill.\nNo hi ha un punt d'impostació, per exemple, en el camp de la política, respecte a la igualtat de gènere?\nLa política al nostre país demostra que les quotes són necessàries i que, en certa manera, és gairebé l'únic que funciona. Estem veient al capdavant de la política una presència de dones que encara no és igualitària, però sí considerable, més significativa que, per exemple, a l'Ibex 35, a l'exèrcit o a la Conferència Episcopal. Les quotes són necessàries. Els valors i les actituds en la política no són tant masculins com propis de qui té el poder. No tenen res de biològicament masculí. Quan les dones accedeixen a la política, en part es masculinitzen, sí, però també feminitzen la política. I perquè això s'aprofundeixi han de ser més nombroses.\nI, tornant a l'Església i les dones...?\nL'Església, que encarna una ideologia i unes normes absolutament patriarcals, es permet el luxe de prohibir l'accés al poder a les dones al seu si. Em sorprèn que no sigui més qüestionada, que persones i moviments molt crítics, per exemple, amb la monarquia, no ho siguin amb l'Església.


Llagostera Ràdio - L'Observatori Astronòmic Albanyà col·laborarà amb el seguiment de la nau especial TESS de la NASA\nL'Observatori Astronòmic Albanyà col·laborarà amb el seguiment de la nau especial TESS de la NASA\nUna fotografia feta des de l'Observatori Astronòmic d'Albanyà.\nArticle Anterior Faran un estudi pioner per saber com afecten als ocells les llavors tractades amb agroquímics\nSegüent Article Més de 1.200 denúncies per consumir droga al carrer a Girona, la gran part contra joves que fumen marihuana\nA partir del març, l’Observatori Astronòmic Albanyà, a l'Alt Empordà, es converteix en el primer centre català a col·laborar amb el seguiment de la nau especial TESS de la NASA.\n“Han estat mesos de treball dur per arribar al nivell de precisió necessari per tal de realitzar trànsits exoplanetaris”, celebra el director de l’Observatori, Pere Guerra, que confia a poder donar més detalls de la missió TESS a partir del mes de març, quan el centre astronòmic tornarà a obrir les seves portes.\nPel què fa a la investigació científica, un any i mig després de la seva inauguració, l’Observatori acaba de publicar la seva primera investigació científica al prestigiós diari ‘Astronomy & Astrophisics’.\nDurant mesos d’estudi el centre ha refinat el període orbital de Quatar-3b (un planeta fora del sistema solar de la mida de Júpiter), una aportació científica que se suma a les de 34 investigadors més de 15 països, entre ells, l’Institut de Ciències de l’Espai. La investigació ha estat coordinada per Matthias Mallon, del Leibniz-Institut d’Astrofísica de Potsdam.\nL’Observatori Astronòmic Albanyà es troba dins del PEIN Alta Garrotxa, al municipi d’Albanyà, a només 30 minuts de Figueres i adjacent al càmping Bassegoda Park.\nL’excepcional qualitat del cel d’Albanyà el va fer mereixedor dels certificats Starlight i de Parc Internacional de Cel Fosc, el primer de l’Estat. A més, és el primer indret de tot el món a rebre aquests dos certificats.\nnotícia comarcal\talt empordà\tastronomia\talbanyà


Recomanem llibres infantils i juvenils : El meu gosset vol fer ballet\nTítol: El meu gosset vol fer ballet\nValoració: un 8\nResum: El meu gos no és com els altres gossos. No fa el que fan tots els gossos. No aixeca la pota per fer pipí quan es troba un fanal, ni es grata quan té puces, ni beu l'aigua del vàter. No, al meu gos el que li agrada és escoltar música, contemplar la llum de la lluna i caminar de puntetes. I és que el meu gos es pensa que és un ballarí!\nCrítica: Si teniu ganes de riure i passar una bona estona heu de llegir aquesta la història d'aquest gosset que es pensa que és un ballarí. Un gos molt peculiar que vol fer-se famós i ho vol aconseguir dalt d'un escenari, ballant. És un incomprès, ningú no entén el seu deliri excepte la seva petita mestressa, que veu com pateix perquè no està satisfet amb la seva vida: no menja, no juga, no es mou de la caseta... Un dia per l'aniversari de la nena els pares li regalen unes entrades per al Ballet Nacional i un cop allà succeeix una desgràcia dalt de l'escenari i el gosset no s'ho penso dues vegades i passa a l'acció. El que passa a partir de llavors només ho sabreu si llegiu aquesta història! El conte transmet un gran optimisme i demostra que si desitgem molt una cosa i ens hi esforcem segur que ho aconseguirem. Només cal ser perseverant i tenir paciència. Les il·lustracions que acompanyen la història són molt originals, alegres i divertides. "El meu gosset vol fer ballet" és un llibre que atrau l'atenció només veure'l i que no decep en cap moment.\nPublicat per Biblioteca Municipal a 8:10\nEtiquetes de comentaris: Àlbum il·lustrat, Anna Kemp, Editorial Blume, Sara Ogilvie


Nissan 370Z | ElMotordeGirona.cat\nTag "Nissan 370Z"\nLa icònica gamma d’esportius celebra mig segle de vida Al Saló de l’Automòbil de Tòquio, celebrat a l’octubre de 1969, Nissan va presentar el 240Z fent realitat el somni de molts a l’abast de molt pocs: poder accedir a un cotxe esportiu assequible. En aquells dies no existia en el mercat cap esportiu amb preu […]\nLa gamma 2015 del Nissan 370Z disposa de 3 nous nivells d’equipament, Coupé, GT i Nismo. En la versió Coupé, d’accés a la gamma, hi destaquen les llandes d’aliatge de 18 polzades acabades de color negre, els llums davanters Bi-Xenó i posteriors LED, la sortida d’escapament doble d’acer inoxidable, el botó d’encesa i la clau […]\nNissan reforça la seva gamma de models Nismo de carretera amb l’actualització del 370Z Nismo. El para-xocs davanter s’ha redissenyat completament i disposa d’una entrada d’aire més gran, noves entrades d’aire en els passos de roda i nous llums diürns de LED. El renovat 370Z Nismo munta unes noves llandes d’aliatge de 19” acabades en […]


Jeans clàssic amb detall de pinça de 5 butxaques al...\nJeans clàssic amb detall de pinça de 5 butxaques al davant i cintura súper alta, aquest model porta posat al maluc i avall de la cama per crear l'efecte de cama ampla. El 72% cotó sostenible i 28% cotó reciclat. El cotó fabricat està certificat per Better Cotton Initiative, que dóna fe del seu compromís de fer que la cadena de subministrament de cotó sigui un entorn més estable i segur per operar. Toxic free i de comerç just. Tot el cotó reciclat que fa servir NOWA està certificat per GRS.