GALERIA D'IMATGES: DE NOCHE SOBRE LA CIUDAD PROHIBIDA\nEditorial Juventud, col·lecció La novela azul, Barcelona, 20 de juny de 1936.\nen Girbén 13 de gener de 2010, a les 8:56\nDe prohibida res aquesta ciutat! El que sobrevola l'aeroplà quiròpter és Port Aventura!\nLluís Bosch 13 de gener de 2010, a les 9:50\nÉs cert que això sembla una terrible anticipació d'un parc d'atraccions. Ara ja sabem en què es van inspirar els dissenyadors de Port Aventura, ja s'ho van trobar fet.\nA mi m'agrada molt això de la "novela azul". Possiblement també és una anticipació dels colors per a indicar gèneres o destinataris, però sona molt bonic.\nClidice 13 de gener de 2010, a les 11:09\nno hi estic gaire d'acord, per mi que és Terra Mítica ;)\nen Girbén 13 de gener de 2010, a les 14:23\nQuan era alt i fort -i per allò de les garrofes- vaig pencar d'escultor industrial als dos llocs; i ja t'asseguro, Clidi, que Terra Mítica no ho és, que allò era la Cambodja del Pol Pot!\nAra..., que fixant-me en la portada endevino un temple d'Ankor... Tal vegada tinguis raó.\nClidice 13 de gener de 2010, a les 14:28\nno ho sé Girbén, no he estat a Cambodja, encara (a veure si m'arribo a veure uns quants "charlies" aquest any i m'hi escapo) i a Terra Mítica tampoc, que una té uns principis ... i uns finals :P\nCarles Hernando 13 de gener de 2010, a les 15:47\nDoncs a mi em recorda l'avió del Tibidabo.\nLEBLANSKY 13 de gener de 2010, a les 21:37\nGirbén & Clídice, marditos roedores, abans d'ahir es queixaveu que no apareixia l'aeroplà, i avui feu conya, amb lo estilitzat que queda dibuixat!\nLEBLANSKY 13 de gener de 2010, a les 21:39\nLluís, la serie azul estava dedicada a autors espanyols, mentre que la popular biblioteca oro eren traduccions de novel·les estrangeres.\nClidice 13 de gener de 2010, a les 21:42\nJinks!!! encara sense intelné? caxisssss\nLEBLANSKY 13 de gener de 2010, a les 21:43\nConyes a part, aquesta és una de les més boniques il·lustracions que es van publicar a la seria azul. A més, l'horrible rectangle amb el preu gegant aqui queda molt més discret, ja que s'ha procurat que sigui del mateix blau de fons.\nLa novel·la, segona part de "Cuarentamil kilòmetros..." té un títol molt suggerent, però Jesús de Aragón -el Verne espanyol, com li deien- tot i que s'esforça, no aconsegueix més que avorrir al lector amb quilos i quilos de descripcions farragoses.\nLEBLANSKY 13 de gener de 2010, a les 21:48\nClídice, estic enxarxat des d'aquesta tarda, i estic tocant fusta a veure si aguanta un parell d'horetes fins que respongui als comentaris i pengi els posts dels propers dies. Com que en els temes informàtics soc pessimista per naturalesa, ja ni penso en demà.\nen Girbén 13 de gener de 2010, a les 22:56\nEi, que l'aeroplà m'encanta! Les ales tenen un no sé què a Leonardo.\nLEBLANSKY 13 de gener de 2010, a les 23:11\nGirbén, jo fins i tot a l'aeroplà li veig un toc oriental, a joc amb el paisatge.\nDOCTRINA CRISTIANA 1r GRAU DE JUAN TUSQUETS, PVRE.


Comencem a parlar de l'Estatut de Balears\n22 setembre 2020 09:50\nAra que l'Estatut de Catalunya està encarrilat, encara que no aprovat ni de molt, podem començar, segons el senyor Matas, a parlar de la reforma del nostre Estatut, posat que ja coneixem els paràmetres dins dels quals es podria moure per esser acceptada fins i tot pels timorats polítics madrilenys incapaços d'entendre la visió d'Espanya com a Estat plurinacional que defensa el President Rodríguez Zapatero. Uns polítics que presten un dolentíssim servei al país quan no estan disposats a acceptar aquesta obvietat no sols en els Estatuts, sinó tampoc a una eventual reforma de la Constitució i del seu ridícul article 2. Però bé, com que a les Balears encara no es planteja per part de ningú la inclusió a l'Estatut del terme «nació» referit a les nostres illes, no plourà d'aquest tro. Vull dir que els temes bàsics ja estan acceptats, i Catalunya haurà estat, un cop més i com sempre, pionera a l'hora de desbrossar el terreny perquè tots poguéssim fer camí. L'únic que pot passar ara teòricament és que Catalunya retiri del Parlament espanyol la proposta d'Estatut si no accepta ni la negativa a incloure el terme «nació» ni la fórmula de finançament que ara s'hi preveu i que a nosaltres ja ens aniria bé. Ja sé que és molt improbable que això passi, però el que vull dir és que, fins i tot si passàs, les fites que ha marcat Catalunya ja ens anirien bé per ara, i els altres temes deixen indiferents els politiqueus de Madrid. Si Formentera ha de tenir Consell o no, per exemple, els deixa més freds que un calamar. A mi també me sembla una fotesa, però el PP ja ha declarat reiteradament que el Consell per a Formentera és innegociable, i que no acceptaran cap solució que no inclogui la creació de tal Consell. Si no tenen altres maldecaps, ja m'està bé així, si bé això, com ja he dit altres vegades, suposa desfer l'agrupació d'illes Eivissa-Formentera que preveu la Constitució per a la configuració del Senat i que a l'illa de Formentera li correspondria un Senador, i per tant seria necessària una reforma puntual de la Constitució sobre la qual ningú no ha dit ni piu. Però el tema és un altre: El PP, com fa tan sovint, juga fort i, en lloc de cercar el consens, recorre al xantatge per imposar els seus punts de vista. I els altres, què hi diuen? De moment, res. Fa pocs dies el senyor Antich deia que «el senyor Matas s'ha d'aclarir d'una vegada quant a la reforma de l'Estatut», i té raó. Però esper i desig que al PSIB-PSOE no li basti que s'aclaresqui el senyor Matas. A mi, en tot cas, me sembla tan o més important que s'aclaresquin també els socialistes. Estan disposats a acceptar el xantatge del PP, o pensen modular, i com, l'exigència d'un Consell Insular per Formentera? Per exemple, donant suport al batlle socialista de Formentera en el sentit que el que necessita l'illa és una administració única, li diguin Consell o Ajuntament? Altresí dic: Sembla que l'Estatut de Catalunya inclourà no sols el dret, sinó també l'obligació de conèixer el català. A mi me semblaria millor exigir l'eliminació de la Constitució Espanyola de l'anticonstitucional i absurda obligació de conèixer el castellà, però ja que els espanyolistes no en volen ni sentir parlar, no queda més remei que incloure en els Estatuts de les Comunitats Autònomes amb llengua pròpia l'obligació per a tots els residents a tals Comunitats de conèixer-la, a fi de restablir mínimament la igualtat de drets i deures de tots els ciutadans que exigeix la Constitució. S'inclourà també tal obligació en el nostre Estatut, o aquí el PP, perquè li convé, seguirà l'opinió que va manifestar el Comitè de Savis quan encara no sabia que s'inclouria a l'Estatut de Catalunya? Aquests (i molts altres, òbviament!) són els temes sobre els quals voldria conèixer la postura de tots els altres partits. I ja comença a passar d'hora.


Turisme rural habitacions Girona | Costa Brava\nMas Gran és una masia restaurada que data del 1612, a Les Gavarres, terme de Sta. Cristina d'Aro. 8 habitacions suite i vàries sales en un espai verd de 25.000m2 amb restaurant, piscina i tennis. Tot\nPoblació: Santa Cristina d'Aro Parquing: SI\nGaudeixi de l'emoció del turisme rural a la costa! Mas Gran no és com els allotjaments rurals als que està habituat i és la millor opció pels que volen gaudir de la natura però gaudir alhora de l'ambient festiu i cosmopolita de la costa gironina.\nMas Gran es troba a només 10-15 minuts amb cotxe de les platges de Sant Feliu de Guixols, Santa Cristina i Tossa de Mar per un costat i de S'Agaró, Platja d'Aro, Sant Antoni i Palamòs per l'altre. És un complexe hoteler-esportiu-gastronòmic situat al municipi de Sta. Cristina d'Aro, endinsat al Paratge Natural de Les Gavarres i pròxim de l'urbanització Vall Repòs. A prop de tot, aïllat de tot. Fantàstic pel turisme de més edat o exigent: Els amants del golf tenen a 3 Km el camp Mas Nou i a 5 Km el camp de Santa Cristina.\nAl complexe, trobem l'hotel rural, ubicat en una antiga masia originària del 1612, reconstruïda amb alt nivell de qualitat i comoditat. A pocs metres passejant , el restaurant , obert cada dia , ofereix servei de menu i a la carta , que es pot disfrutar a la magnífica terrassa amb piscina, a més de les instal·lacions lúdico-esportives, per a petits i grans. Servei wi-fi gratuit a la zona de restaurant i piscina .- No wi-fi a les habitacions .\nEls clients tenen a la seva disposició, sense càrrecs addicionals, des d'un camp de fútbol, 2 pistes de tennis, 1 piscina semi-olímpica, o fins i tot 2 pistes de paintball!\nPel que fa a l'hotel, trobarem 8 comfortables habitacions amb una decoració totalment personalitzada d'un gust exquisit. Totes elles disposen de televisió i bany complet amb dutxa o banyera d'hidromassatge.\nLa reserva inclou esmorzar i es pot contractar adicionalment amb Mitja Pensió i/o Pensió Completa.\nEntrada fins a les 21:00 hores, recàrrec de 25 euros si entren amb posterioritat a aquesta hora.\nEsmorzar de 09:00 hores fins a 10:30 hores.\nSerà un plaer poder-los tenir a casa nostra! Benvinguts i Gràcies!\nValoració mitjana: 9,1\n9,2 dilluns, 4 de juliol de 2016\n8,8 divendres, 1 de juliol de 2016


Temps passat, memòria eterna - El nostre ciutat\n19 mayo 2022 09:00\nLUCÍA ROMERO, Opinión\nLa nostra cultura és la nostra identitat, i aquesta es trasllada als objectes que formen el nostre voltant. Elena Martí presenta Sentiment de paisatge a La Capella de l’Antic Asil, a Alcoi, on ens ofereix tot una sèrie de peces enclavades en el nostre imaginari com a alcoians. Allò que ens ha fet el que som, la nostra indústria, les nostres màquines i les restes que hui formen part del passat, i que les seues deixalles oblidades formen un paisatge de memòries.\nLa delicadesa de les seues obres contrasta amb la rudesa dels materials, juga amb les seues textures, les seues tonalitats i la diversitat d’estructures que se’n deriven i que fan que el temps, el record i l’oblit generen peces retrobades i valorades. Nosaltres hui els tenim davant i amb una mirada única han estat transformats en art. Són objectes trobats al Molinar, abandonats al Tossal, i lliures de propietaris han esdevingut protagonistes d’una narració única dins de l’obra d’Elena Martí.\nL’artista ens presenta dues línies de reflexió que convergeixen, d’una banda l’anàlisi de l’estat de la natura que el presenta amb una visió evolutiva gràcies a la textura oferida per l’oxidació. D’altra la de la indústria, així per exemple les fulles de falguera, lliures en origen, ara són engabiades sobre llenç muntat amb metalls rovellats provinents de la indústria alcoiana, oferint aquesta dicotomia de natura-artifici.\nEls diferents objectes trobats o object trouvé,ens parlen sempre d’aquest pas del temps on s’al·ludeix alhora a una memòria eterna. I dic eterna, perquè als alcoians ens defineix com a poble i com a cultura la industrialització. Tot i que el temps passa, sempre ens sentirem un poble industrial, unit al sentiment de lluita, producció i treball. Dins d’aquesta narració, les obres d’Elena Martí capgiren el suport original i els dota de poesia, els engalana i els aporta un segon concepte dins de la seua connotació. Així els fils, els rodaments, els encunys, els elements de les teixidores, els pesos, …Ara són versos d’una poesia que parla de la memòria d’un poble.\nPensament de paisatge ens acosta a una mostra generada per a entrar en simbiosi amb les nostres arrels, però també crida i posa en valor la corrosió, amb tot allò que comporta com són els colors, les textures, les disposicions i les formes.\nA Sentiment de paisatge, hom troba també una segona sèrie on, la natura és la protagonista. En aquesta segona part de la mostra donem un petit cop d’ull a la mar, amb la seua puresa corrupta. Sentim la pau de la mar, però també les deixalles que el travessen com a punxes convertides en obra d’art. Martí genera una denúncia, a través de l’amargor i la tristesa al contemplar quelcom tan bonic i que genera tanta pau com és la mar i que es presenta tan corromput.\nUna mostra vertebrada a partir de la doble mirada de la natura transformada per la mà de l’home, de la indústria i de l’art.\nLUCÍA ROMERO. Historiadora de l’Art i Crítica


setge ocorregut durant la Revolució Filipina, des de l'1 de juliol de 1898 fins el 2 de juny de 1899.\nEl Tractat de París, que va donar per finalitzada la guerra entre Espanya i Estats Units, es va signar al desembre de 1898, entrant en vigor a l'abril de l'any següent. En el mateix i com a part de les condicions imposades, Espanya cedia la sobirania sobre Filipines als Estats Units. El febrer de 1899 els filipins, enganyats i atacats pels nord-americans, als quals creien aliats, van decidir resistir per les armes, començant una nova fase del conflicte: la Guerra filipí-nord-americà, de la qual els espanyols eren ja sol espectadors, mentre les últimes tropes eren repatriades a Espanya. Nous emissaris espanyols van fracassar en l'intent de convèncer als assetjats que deposessin les armes i tornessin a Manila. A l'abril, les autoritats militars nord-americanes van enviar, a petició espanyola, una canonera per alliberar al destacament de Baler, però les tropes desembarcades van caure en mans dels filipins, sense aconseguir el seu propòsit.\nA finals de maig, un nou enviat espanyol, el tinent coronel Aguilar, va arribar a Baler per ordre del governador general espanyol, amb ordres que els assetjats deposessin la seva resistència i l’acompanyessin a Manila, però aquests van tornar a desconfiar i va haver de marxar sense aconseguir el seu objectiu. No obstant això, en fullejar els assetjats uns periòdics deixats a l'església per Aguilar, van descobrir una notícia que no podia haver estat inventada pels filipins, convencent-se finalment que Espanya ja no ostentava la sobirania de les Filipines i que no tenia sentit continuar resistint a l'església. El 2 de juny de 1899, el destacament espanyol de Baler es va rendir donant fi a 337 dies del setge.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Setge_de_Baler&oldid=22431630»\nDarrera modificació: 30 nov 2019 a les 19:15


Cristiano Doni no jugarà fins al 2006\nEl migcampista italià pateix un esquinç de segon grau al turmell i estarà un mes fora de la competició\nGONZALO NADAL | 01 desembre 2005\nLes exploracions fetes ahir pels serveis mèdics del Reial Mallorca confirmaren la pitjor notícia per a Cristiano Doni. Serà baixa un mínim de quatre setmanes. Un problema més per a Cúper.\nEl partit del proper dimenge a Vitòria és vital. Això és el que pensa el cos tècnic i la plantilla del Mallorca, que durant tota la setmana no s'ha cansat de repetir la importància de guanyar o, almenys, treure un resultat positiu de Mendizorroza.\nHéctor Raúl Cúper programà ahir dues sessions d'entrenament, la primera al matí i la segona a les quatre de l'horabaixa, en les quals va poder posar en pràctica la tàctica que vol que els seus jugadors executin davant de l'Alabès, un rival que tot fa preveure que sigui directe en la lluita per evitar el descens a final de temporada.\nCúper disposà de la totalitat de la plantilla per la sessió doble d'ahir, excepte els italians Alessandro Potenza i Cristiano Doni. El defensa transalpí pateix una contusió muscular amb hematoma en la seva cuixa dreta i estarà lluny dels terrenys de joc un termini no inferior a dues setmanes. El cas del seu compatriota Doni és més greu ja que té un esquinç de segon grau al turmell esquerre i no podrà reaparèixer fins a principi de l'any vinent.\nPel que es pogué veure ahir a Son Bibiloni, els jugadors es troben totalment mentalitzats per al duel de Vitòria i la intensitat fou la nota dominant dels dos entrenaments. El tècnic argentí sap que l'Alabès encaixa gols i li costa guanyar (dos partits de tretze disputats) i no vol passar l'oportunitat d'aprofitar la crisi veïna, com va fer l'Athletic davant el conjunt illenc.\nL'equip s'entrenarà avui a porta tancada i Héctor Cúper començarà a perfilar l'onze inicial que sortirà diumenge, en el qual jugarà amb tota seguretat el veneçolà Juan Arango si continua amb la seva progressiva recuperació.


ariadna al laberint grotesc: De... La veritable...\nper sempre digue'm ariadna en 10:42\nImportant interacció en literatura. Quins personatges cree, quina història conte. Però també com la conte.\n23 de juny de 2008, a les 12:02\nUn bucle molt interessant: vida i literatura, literatura i vida.\nNovesflors... I tant! ¿Quants cops els equilibris/desequilibris entre protagonistes-trama-forma han provocat tot un seguit de lectures diverses i sovint, inclús, allunyades de les intencions de l'escriptor/escriptora?\nSu... Ben curiós! ¿Quantes vegades no hem escoltat o llegit frases que van des de "la literatura és vida", a "la literatura és més que la vida", a "la vida va més enllà de la literatura"?\n25 de juny de 2008, a les 14:13


Fotografia panoràmica virtual: de gener 2011\nDarrere la càmera: estratègies del panògraf a la Vall de Boí (i 3)\nDarrer lliurament d'aquest viatge per les terres de la Vall de Boí. Avui explicaré què vaig trobar-me tot fotografiant les esglésies de Barruera, Cardet i Cóll.\nInterior de l'església de Barruera\nSant Feliu de Barruera potser té un dels interiors menys interessants de les esglésies de la vall. Calia fotografiar el temple des del seu exterior. Sembla que el millor angle pugui ser des de la carretera, ja que ofereix un posició privilegiada per la seva altitud que pot captar tot el conjunt romànic de ple. Però el que tenen les panoràmiques immersives és que et mostren tota l'escena al complert, i això vol dir que cal buscar un equilibri. En aquest cas, si bé per una banda es tenia una bona visió del temple i les muntanyes al fons, girant la foto sobre el nostre eix canviàvem d'escena i obteníem una altra imatge no tan atractiva: la transitada carretera que creua la població, cotxes aparcats, botigues i comerços, cases pirinenques de dubtós bon gust i contenidors de reciclatge. Davant aquesta disjuntiva, la solució fou una vista frontal de Sant Feliu que, malgrat que no permet copsar el temple en la seva plenitud, aconsegueix una imatge més harmònica i equilibrada.\nSanta Maria de Cardet estava tancada quan la vaig visitar. Costa d'entendre que un dels temples que formen part del conjunt romànic de la vall estigui tancat a finals del mes de juny, en ple Sant Joan, quan moltíssims visitants s'acosten a la Vall de Boí per descobrir el seu ric patrimoni. La panoràmica d'aquesta església va ser complicada perquè es troba situada al final d'un carreró sense sortida. L'entrada principal dóna a un petit cementiri, envoltat d'altes parets, mentre que la part posterior de l'església està construïda sobre un fort desnivell, i a més es troba envoltada de vegetació. Per tant, si una imatge de l'absis era impossible calia fer la foto per la part frontal, de la portalada de l'església. Però posar el trípode davant mateix del porxo d'entrada mostrava de manera massa contundent la paret de la casa del costat, de manera que la panoràmica es distorsionava una mica.\nCardet: la distorsió de parets massa pròximes\nFinalment l'emplaçament escollit per fer la fotografia va ser des de l'interior del mateix cementiri, des d'on es podia copsar el campanaret d'espadanya i el porxo d'entrada al temple. Malgrat tot, no es va poder evitar l'alta paret adjaçent al cementiri.\nPins i majestuós romànic a Cóll\nL'últim temple que vaig fotografiar fou l'Assumpció de Cóll. Aquesta és una de les esglésies romàniques més boniques i encatadores de la vall. De la mateixa manera que Santa Maria de Cardet, té l'inconvenient que els seus horaris d'obertura són molt limitats i cal preveure la seva visita si no es vol trobar la porta tancada. El seu exterior té diversos elements d'interès que són força fotografiables. Per exemple, la portalada romànica, amb un arc de mig punt tancat per un fris escacat en el semicercle exterior. Les columnes tenen capitells historiats i de temes vegetals. Sobre la clau de l'arquivolta exterior es veu un crismó, considerat el més bell d'entre tots els de les esglésies de la Vall de Boí; en els angles de la pedra es veuen dos coloms i dos capets humans, un d'ells tocant una banya de caça. Fer una foto panoràmica d'aquesta portalada, però, presentava un inconvenient força difícil: l'enorme pi que s'alça just al davant creava una grans contrastos de llums i ombres que ni amb la tècnica del HDR es podrien resoldre. Per això vaig optar per fer la panoràmica des del mig del cementiri, la qual donava una visió de conjunt del temple i del seu entorn, amb les muntanyes, els prats verds i un part del poble de Cóll com a teló de fons.\nPublicat per Panorama.cat a 13:12 0 comentaris


Història – ESPAI DE COEDUCACIÓ\nPosted on 10/08/2021 Categories HistòriaLeave a comment on Ascensión Chirivella, primera llicenciada en dret col·legiada a Espanya\nManon Roland —Philippon, de soltera— va néixer a París el 17 de març de 1754 en una família petitburgesa i va arribar a la política a través del seu marit, l’occità Jean Marie Roland de la Platière, vint anys més gran que ella i inspector de manufactures de les fàbriques reials, amb qui es va casa més per fugir de la família que per amor. Al costat del seu marit, ella va esdevenir una líder indiscutible del moviment revolucionari. A la seva residència parisenca de la Rue de Guénégaud —prop de la Casa de la Moneda—, hi va reunir els noms més coneguts del partit revolucionari i va impulsar els passos més decisius d’aquell procés revolucionari.\nEs va alinear amb el partit girondí (el segment republicà format pels gremis i les classes mercantils) el qual defensava la constitució d’una república federal inspirada en el model nord-americà. Un cop executats els borbons, els jacobins Robespierre, Danton i Marat, molt més radicals, van imposar un règim de terror que va enviar a la guillotina tots els rivals. L’1 de juny de 1793, Roland va ser detinguda i empresonada a la Concergerie (el centre de reclusió de presos polítics del règim jacobí) i, després d’un judici polític infame, va ser condemnada a mort i executada. Va morir a la guillotina el 8 de novembre de 1793 i dos dies més tard, el seu marit se suïcidava, o era obligat a suïcidar-se. La filla de tots dos, Eudora, de només 12 anys, va quedar emparada per uns amics del matrimoni.\nA l’hora de la mort, hom li atribueix com a dita davant l’estàtua de la Llibertat la frase: Quants crims es comenten en nom teu!!!\nEl 1796 es col·leccionaren les seves Obres completes en tres volums i el 1800 es publicà a París una edició de les Oeuvres de Madame Rolland, i amb el títol de Memoires van aparèixer posteriorment altres edicions amb notes, rectificacions, aclariments, etc. Escrivia també regularment en el diari además en el diari Le Courrier de Lyon.\nPosted on 17/07/2021 17/07/2021 Categories HistòriaLeave a comment on Manon Roland, una revolucionària que va acabar a la guillotina\nTamara Bunke, nascuda a l’Argentina el 1937 accidentalment, filla d’un pare membre del partit Comunista i una mare jueva fugits dels nazis, fou una espi?a del servei secret cubà, el nom en clau de la qual era Tania. Havia passat la seva joventut al Berlí dividit pel mur i ben aviat havia de complir la missió més especial de la seva vida a sudamèrica. Als 23 anys va conèixer el Che, que havia viatjat a Alemanya, i va esdevenir la seva traductora. Va viatjar a Cuba, on treballà com a traductora, i el Che va proposar reclutar-la com a espia. Va rebre instrucció militar i un cop formada va ser traslladada a Praga amb la identitat de Laura Gutie?rrez Bauer.\nAmb una biografia nova: filla d’un alemany i una argentina, etnògrafa i estudiosa del folklor llatinoamericà, burgesa i amb idees de dreta i amb els cabells tenyits de castany – era rossa – , ulleres fosques i passaport fals va viatjar a Bolivia, on prepararia l’arribada dels revolucionaris cubans. Tot i que ella havia de fer exclusivament en tasques d’intel·ligència, el març de 1967 Tania es va haver d’integrar en les activitats de la guerrilla autonomenada Exèrcit de Lliberacio? Nacional de Bolivia. Corria el mes d’agost i creuant un riu, a causa de la traició d’un camperol, van ser ametrallats per l’exèrcit bolivià. Tania va caure fulminada i es va trigar 7 dies a localitzar el seu cadàver. En un poblat muntanyenc, un grup de dones va organitzar un funeral per impedir que la soterressin en una fossa comuna. Per tal de no convertir-la en màrtir, el president de Bolivia, Rene? Barrientos, va permetre que se l’enterrés amb honors militars com a Tania la guerrillera. El 1996 un grup de forenses cubans va recuperar les seves restes i la dels altres combatents per a dur-los a Cuba, on reposen al mausoleu de Santa Clara.\nLa imatge de Tamara Bunke com a u?nica dona de la guerrilla del “Che” és un si?mbol de lluita i resistència a nivell mundial i serveix d’inspiacio? a les causes revolucionàries.\nPosted on 11/07/2021 11/07/2021 Categories HistòriaLeave a comment on Tamara Bunke, companya d’armes de Che Guevara\nAmparo Poch (1902-1968) fou una metgessa, periodista i anarcofeminista nascuda a Saragossa que abans de la guerra civil presidí la Liga Española de Refractarios a la Guerra, una entitat afiliada de la Internacional Resistència a la Guerra (IRG, WIF per les seves sigles en anglès) que va intentar, sense èxit, evitar una guerra civil i esdevingué un dels primers exemples d’organització del pacifisme i l’antimilitarisme a Espanya.\nEls seus integrants, coneguts com “els refractaris”, tot i que era més comú usar “les refractàries” per l’àmplia presència de dones a l’organització i la seva relació amb l’incipient moviment feminista, van posar en marxa una intensa campanya de propaganda pels principis i tàctiques de la resistència a la guerra que va tenir bona acollida entre els ambients llibertaris i també la CNT, el principal sindicat. Malgrat tot, la sublevació militar va acabar amb aquesta tasca. I davant aquest nou escenari, els antimilitaristes van optar per desenvolupar accions humanitàries a la zona republicana acciones com ara mantenir escoles, distribuir menjar i roba o promoure el conreu de la terra. A la zona sublevada el moviment pacifista va ser escombrat.\nLa secció espanyola de la IRG també va activar els seus contactes internacionals, la qual cosa va permetre Amparo Poch organitzar la sortida de 500 nens refugiats cap a Mèxic, on serien acollits per pacifistes locals.\nLa biografia d’Amparo Poch és ben interessant; a part de la seva contribució al pacifisme i la seva tasca d’ajuda als damnificats per la guerra, fou cofundadora de la revista anarquista Mujeres Libres, una revista per a dones i escrita per dones, en pro de l’alliberament de la dona obrera. A les pàgines de la revista Amparo Poch va atacar la doble moral sexual sostinguda sobre el matrimoni i la prostitució, va defensar la llibertat sexual de les dones i el seu dret al plaer sexual i va preconitzar l’amor lliure rebutjant el principi de la monogàmia el qual relacionava amb el capitalisme i la propietat privada. Va defensar la igualtat d’oportunitats i tracte entre homes i dones i la coeducació.\nEntre 1936 i 1937 va treballar al Ministeri de Sanitat amb Federica Montseny com a directora d’Assistència Social des d’on va organitzar expedicions de nens refugiats a Mèxic, a França i a Rússia i va dirigir el projecte Hogares Infantiles que va substituir els antics asils i orfenats per tal de donar una llar als orfes de la República.\nAl febrer del 39 es va haver d’exiliar a França on, després de moltes penúries, va seguir al servei de la secció espanyola de Solidaritat Internacional Antifeixista (SIA) al Comitè Nacional de Toulouse fent assistència mèdica.\nEl 1965 li va ser diagnosticar un càncer cerebral; va voler tornar a Saragossa, però els germans no la van voler acollir i va passar els últims anys amb l’ajuda d’uns amics ( el seu company de vida, també malalt, va tornar a València). Poch va morir l’abril de 1968 essent pobra de solemnitat.\nAmb motiu del centenari del seu naixement ha estat objecte de diferents reconeixements, sobretot a la seva ciutat.\nPosted on 30/05/2021 30/05/2021 Categories HistòriaLeave a comment on Amparo Poch, la metgessa antibel·licista\nDurant la Guerra de Crimea (1853-1856) va destacar la valentia de Mary Seacole (1805-1881), una infermera mestissa que va abandonar la seva posició privilegiada a la societat i la seguretat de la seva llar a Jamaica per fundar un petit hospital anomenat «The British Hotel» a Sebastopol on alimentava i tenia cura dels soldats ferits (anglesos, francesos i otomans) que combatien contra l’ imperialisme rus.\nAllò que la fa esdevenir una persona extraordinària no és tan sols la seva contribució a la infermeria moderna, sinó la seva humanitat. Ho va perdre tot per fer que el món fos un lloc millor. Malgrat que les autoritats de l’Oficina de Guerra havien rebutjat el seu voluntariat als hospitals militars britànics de Sebastopol – ja que consideraven que els negres no mereixien l’honor de servir els soldats de la nació-, va decidir vendre el seu patrimoni per crear el seu hospital a Crimea. «Mare Seacole», com l’anomenaven els ferits, mai no els abandonaria.\nAmb unes armes heredades de la seva mare, una jamaicana d’origen escocès que li va inculcar des de petita la passió per les herbes remeieres i el servei incondicional al proïsme, va combatre a Jamaica el 1850 una terrible epidèmia de còlera que acabaria amb prop de 30.000 vides. Va desenvolupar mètodes d’higiene tot establint un protocol sanitari que calia dur a terme tant a l’hospital com a la llar consistent en la ventilació i desinfecció dels espais, i una alimentació adequada dels malalts. És per això que la podem considerar una pionera de la infermeria moderna. En esclatar la guerra va voler aplicar aquests principis als hospitals de guerra, perquè la insalubritat s’enduia més vides que les armes, però els prejudicis racials li van negar el permís per treballar als hospitals britànics. En canvi, sí el van atorgar a una altra destacada heroïna, Florence Nightingale , qui va partir cap a Scutari amb un equip de 38 infermeres.\nSense permís i comptant tan sols amb els recursos propis, Seacole va fer el seu hispital i es va fer tan popular entre el personal militar que, un cop acabada la guerra, van recaptar diners per a ella quan per tal que pogués fer front a la misèria.\nEncara ella en vida, el 1857 va tenir lloc una gala de quatre dies a la vora del Tàmesi, per honorar-la a la qual van assistir unes 80.000 persones, inclosos veterans i les seves famílies, així com la reialesa, però després de la seva mort va caure en l’oblit durant gairebé un segle, per, posteriorment, ser reconeguda per les fites aconseguides com a dona. La seva autobiografia, Wonderful Adventures of Mrs. Seacole in Many Lands (1857), és una de les primeres autobiografies d’una dona mestissa, tot i que l’exactitud d’alguns aspectes que exposa ha estat qüestionada pels actuals partidaris de Florence Nightingale. Fins i tot la construcció d’una estàtua d’ella a St Thomas’ Hospital de Londres, el 30 de juny de 2016, descrivint-la com a infermera pionera, ha generat controvèrsia i oposició.\nDesprés de continus viatges i més dificultats financeres, Mary Seacole morí l’any 1881 al seu domicili de Paddington, a Londres, d’apoplexia segons consta a l’informe de defunció. Actualment hi ha una placa commemorativa a la casa on va viure a la ciutat.\nPosted on 29/05/2021 28/05/2021 Categories HistòriaLeave a comment on «Madre Seacole», l’afroamericana que va salvar els britànics de la mort a la Guerra de Crimea\nMaría Pacheco, la resistència ferrenya\nMaría López de Mendoza y Pacheco (Granada, c.1496-Oporto, 1531), més coneguda com María Pacheco, va ser una noble castellana, dona del general comuner Juan de Padilla. Després de la mort del seu marit va assumir des de Toledo el comandament de la sublevació del comuners fins a la seva capitulació davant el rei Carles I el febrer de 1522.\nFilla d’aristòcrates, María era una dona culta, va estudiar llatí, grec, matemàtiques, lletres i història. Amb catorze anys d’edat, el 1510, s’acorda el seu casament amb Juan de Padilla, un cavaller toledà de rang inferior. Ha de renunciar als seus drets d’herència paterna a canvi d’un dot. El 1521 Padilla, juntament amb altres comandaments comuners fou decapitat i Maria va governar Toledo fins a l’arribada del bisbe de Toledo i es va veure obligada a compartir el poder amb ell.\nMaría Pacheco va liderar l’última resistència de les Comunidades a Toledo. Va dirigir, des de casa seva primer i des de l’alcázar de la ciutat després, la resistència a les tropes realistes, posant defensors a les portes de la ciutat i portant artilleria des de Yepes, implantant contribucions i nomenant capitans de les tropes comuneres toledanes. Després e la rendició de Madrid el 7 de maig, només resistia Toledo. Va prolongar la resistència nou meses després de la batalla de Villalar. Finalment, exceptuada en el perdó general de l’1 d’octubre de 1522 i condemnada a mort en rebel·lia el 1524, María Pacheco va aconseguir fugir cap a Portugal disfressada de camperola a la nit i amb el seu fill de poca edat. A l’exili va subsistir amb dificultats i gràcies a la caritat. Tot i els esforços de la seva família, no va aaconseguir obtenir el perdó el rei i va morir el 1531. És enterrada a la catedral d’Oporto per la negativa de Carles I de traslladar les seves restes a Espanya per tal que descansés junt al seu marit.\nGràcies a la seva gesta heròica, va ser coneguda entre el poble amb els epítets de Leona de Castilla, Brava Hembra, Centella de Fuego i El último Comunero. La seva vida i la resistència de Toledo van inspirar a Francisco Villaespesa un drama en tres actes sobre el qual Juan de Orduña va fer, el 1951, la pel·lícula La Leona de Castilla interpretada per Amparo Rivelles. El 1857 Vicente Barrantes va escriure la novel·la històrica La viuda de Padilla i més recentement l’escriptora Toti Martínez de Lezea n’ha publicat una altra, La Comunera.\nPosted on 03/05/2021 05/05/2021 Categories HistòriaLeave a comment on María Pacheco, la resistència ferrenya\nPosted on 26/04/2021 26/04/2021 Categories HistòriaLeave a comment on Ma Rainey, “la mare del blues”, va viure com va voler\nPosted on 19/04/2021 19/04/2021 Categories HistòriaLeave a comment on Maria Soliña, una “bruixa” que hem de reivindicar


el Raconet de la Rosa: 2015\nAra que el fred ja ens ensenya les orelles, doncs la tardor ha passat gairebé de puntetes, em ve de gust treure del rebost l'aliment que més llàgrimes ha fet vessar a les cuines d' arreu al llarg de la historia: "la ceba". No en va, el poeta Miguel Hernández amb "Nanas de la Cebolla" i l'escriptora Laura Esquivel a "Como agua para Chocolate" la feien servir com recurs literari per la seva simbologia en l'expressió de tristesa i penúria.\nEl cert és que de la ceba se'n podrien escriure moltes pàgines, ja que és indispensable tan a la gastronomia com a la farmaciola en diferents cultures món, alhora que, símbol indiscutible de les cuines senzilles i d' aprofitament, i ingredient imprescindible de les més elaborades i delicades menges.\nPublicat per Rosa a 13:20 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Alimentació, Curiositats, Dieta mediterrània, Hivern, Remeis, Salut, Tradicions\nEl caqui o "palo santo" és d'aquelles fruites de tardor que aixeca passions o crea refús en la mateixa intensitat alhora. Part d'aquest refús és probablement per desconeixement, ja que, tot i ser una fruita tan popular al paisatge tardorenc, té poca presència a taula i menys encara a la cuina.\nAquest article té la intenció d'apropar-te'l i convidar-te a descobrir-lo, doncs és un autèntic tresor per la nostra salut, i el seu consum ens ajudarà a adaptar-nos millor als canvis propis de la tardor i als primers freds.\nEl caqui prové de l'arbre Diospyros kaki que és de la família del banús, i el seu nom significa "foc diví" degut al seu color i probablement a la seva dolçor quan és madur.\nPublicat per Rosa a 9:20 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Alimentació, Dieta mediterrània, Hort, Raw, Salut, Tardor\nÀspic dr fruites\nSi hagués de resumir aquest estiu en una paraula, aquesta sens dubte, seria calor. I és que no només nosaltres l'hem patit, sinó que tota la natura en ple s'ha exclamat, i de quina manera!! Això ho hem viscut molt d' aprop els/les que tenim hort, o que d'alguna manera estem propers a l'entorn.\nPerò malgrat aquesta temporada tan eixuta, a finals d'estiu ens ha arribat la fruita tardana amb alguna hortalissa despistada que ja no esperàvem. De mitjans d'agost fins ben entrat el setembre és temps de fruita dolça per excel·lència, amb la sorpresa que aquest any la major part de la collita del tros ha estat de color porpra :), amb tocs groguencs d'algun préssec, i espurnes daurades dels poms de raïm.\nEl color porpra...\nO violeta intens, és un color entre el vermell i el blau, i un dels colors de la dieta mediterrània, i el de moltes fruites de finals d'estiu: Prunes, figues, móres, nabius, raïm, magranes, i en quan a les hortalisses l'albergínia, la remolatxa, la patata violeta... Be, n'hi ha d'altres, però no son de temporada, eh!\nEtiquetes de comentaris: Alimentació, Bages, Dieta mediterrània, Estiu, Tardor\nEn clau de llibres\nSeguint la línia del primer post de llibres "Tast de lletres", un article on parlava de llibres gastronòmics i d'històries relacionades amb els aliments i el mon de la cuina, volia compartir amb vosaltres una nova troballa literària que he afegit a la meva tria; "La cuinera". És possible que ja l'hàgiu llegit, però si no és el cas, us el recomano de totes, totes. A banda de ser una interessant novel.la històrica, la trama us atraparà i emocionarà :).\nI seguint la meva selecció de llibres clau, aquí va la meva valoració\nVal més del que costa\nLa cuinera (Català i castellà)\nLa protagonista és la Constança, una jove que deixa enrere les seves arrels i la seva terra per arribar a la nostra, a una Barcelona convulsa on hi viuen els seus avis, és una dona dolça, un xic descarada però amb un caràcter ferm, sap allò que vol i lluitarà per aconseguir-ho.\nLa seva travessia amb vaixell des de Lima fins a Barcelona ens comença a mostrar una jove amb empenta i tot allò que deixa enrere, el seu amic Iskay, un indígena de la tribu dels quítxues amb qui des de petita ha compartit somnis i secrets vora el riu.\nPublicat per Rosa a 12:16 0 comentaris\nFlam de coco i pinya amb caramel de cireres\nSom a l'estiu, en plena temporada de les cireres i possiblement una d'aquelles fruites més esperades, i que ja us avanço que per mi son un autèntic perill, si, si :). No sé quantes vegades n'he dut a casa per elaborar-ne alguna cosa i me les he cruspit abans de fer-ne res. I és que menjar-te-les a mossegades directament del cistell, no em negareu que no té preu ;). Aquesta vegada però m'hi he posat, i animada per una recepta d'una companya blocaire, que us recomano "de totes, totes", autora de:"Mi vida con un vegano", m'he pres la llibertat de compartir la seva idea de "Flam amb llet d'arròs, coco i pinya", i aprofitarem la temporada de cireres per fer-ne un deliciós caramel i si feu tard, sempre el podreu gaudir amb un caramel de móres o prunes que aviat estaran esplèndides.\nPublicat per Rosa a 9:40 2 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Alimentació, Bages, Dieta mediterrània, Estiu, Primavera\n"Pesto de faves"\nAvui m'he dit que sí, que ja toca posar-m'hi, doncs ja fa massa dies que no dic ni fava ;), i al final arribarà l'article a misses dites.\nEl cert és que a l`hort tot anava fent el seu curs, a la Catalunya central el ritme és més tranquil que en d'altres contrades. Tot just fa un parell de setmanes que collim carxofes i calçots en abundància, després alls i cebes tendres, i ara les faves, però amb aquesta bonança tot es desperta i s'accelera; mates, herbes i tota mena de bestioles van de bòlit.\nPublicat per Rosa a 10:00 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Alimentació, Bages, Dieta mediterrània, Hort, Primavera\nBrandada de bacallà amb mill\nFoto Pau Esculies\nAquests dies, venint de l'hort ;), ja es noten els aires de primavera, doncs els arbres més primerencs comencen a mostrar-nos borrons i flors: ametllers, albercoquers, presseguers, cirerers ... desperten els sentits, mentre arran de terra els alls i les cebes comencen a treure el cap. A les eres, faveres i carxoferes ja es mostren esplèndides, tot i que encara no produeixen, després del ritme hivernal, l'esclat primaveral és tot un goig.\nA banda el calendari ens diu que estem en plena quaresma, i si rasquem una mica entre els receptaris i mercats tradicionals "de terra endins" trobarem uns dels aliments amb més presència pels dies més magres de l'any: El bacallà salat i amb menys lluïment les arengades. Doncs bé, aquesta vegada us vull "dessalar" una mica d'on ve aquesta relació tan estreta amb el bacallà, un peix que precisament no és de casa nostra, però que al nostre país dona nom a oficis, capelles, tradicions, un munt de receptes delicioses, i sobretot aixeca passions.\nPublicat per Rosa a 16:18 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Alimentació, Bages, Curiositats, Dieta mediterrània, Primavera, Tradicions\nPublicat per Rosa a 11:34 2 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Alimentació, Bages, Curiositats, Dieta mediterrània, Hivern, Salut, Tradicions\n"Falsos falafels" de col de Brusel·les\nA ple hivern i amb el fred ben viu, arriben les millors cols de la temporada, això però, els pagesos "de mena" de la Catalunya central ho saben molt bé, ja que tradicionalment aprofitaven de collir les fulles gebrades de primera hora per incloure-les al brou del dia.\nSi aneu a plaça, o passegeu pels horts veureu quina ma de cols podreu trobar, a banda no podem oblidar que també és temps de bledes, porros, naps, xirivies, api, escarola, i als llocs més soleis carxofes i alls tendres.\nPublicat per Rosa a 10:41 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Alimentació, Bages, Curiositats, Hivern, Hort, Salut


L'Informatiu - El CAP La Florida recupera l'horari de tarda a partir d'avui\nEl CAP La Florida recupera l'horari de tarda a partir d'avui\nL'Institut Català de la Salut obre des d'aquest dilluns 4 d'octubre el CAP La Florida recuperant l'horari de tarda i així obrirà de dilluns a dijous de 8 a 20 hores, mentre que divendres continuarà de 8 a 15 hores. A banda de l'atenció primària que es realitza en aquests horaris, el dispositiu d'atenció urgent d'aquest centre es continuarà oferint assistència en el seu horari habitual de dilluns a divendres de 20 a 8 hores i dissabtes, diumenges i festius les 24 hores.\n"Estem molt satisfets perquè finalment anem recuperant una mica la normalitat en termes d'atenció sanitària", ha manifestat la regidora de Salut, Sandra Gómez, que ha afegit que "de moment l'atenció a la tarda al CAP La Florida serà de dilluns a dijous però esperem que aviat es completi amb divendres a la tarda", ha manifestat Sandra Gómez.\nSandra Gómez ha remarcat que la pandèmia ha deixat palesa la manca de personal d'hospitals i centres d'atenció primària, ha agraït a la direcció de l'Àrea Bàsica de Salut la seva disposició per trobar solucions i així recuperar l'horari de tardes al CAP La Florida.\nTambé es recupera des d'aquesta setmana el servei de les tardes joves, que era un dels més reivindicats tant des de la Regidoria de Salut com de Joventut. Les tardes joves són un servei d'orientació i assessorament sobre sexualitat, mètodes anticonceptius, malalties de transmissió sexual, etc. amb una atenció confidencial. Gómez ha assenyalat que des del tancament del CAP La Florida "Els nostres joves havien de marxar a altres municipis per rebre aquest servei, però a partir del 7 d'octubre, podran apropar-se cada dijous al CAP La Florida de 18 a 19.30 hores i consultar amb la llevadora totes les seves inquietuds i necessitats".\nEl CAP La Florida va reobrir les seves portes el 2 de novembre de 2020 per atendre de manera programada de dilluns a divendres, de vuit del matí a tres de la tarda, després d'haver estat tancat set mesos a causa de la pandèmia, i com a centre d'atenció d'urgències nocturnes, servei que s'havia deixat de prestar al mes d'agost de 2011.\nFoto: CAP La Florida / Josep Cano


Apartment in Brela I Donja Brela Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Donja Brela, Apartment in Brela I és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Apartment in Brela I asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Apartment in Brela I és una selecció idònia per a la vostra estada a Donja Brela.\nDescompte a Apartment in Brela I


Divertixocs | Activitats infantils | Plus Arts\nDivertixocs és una activitat familiar que abraça un ample marge d’edats, ja que s’ho passaran bé nens i nenes d’entre 3 i 99anys. Tothom estarà convidat a gaudir de l’activitat dels autos de xoc, una activitat ecològica on us ho passareu d’allò més bé.\nEs tracta d’una activitat infantil molt dinàmica, i tant innovadora com original, ja que és molt atractiva i dissenyada especialment per a divertir-se en família. Els nens menors a 5 anys hauran d’anar acompanyats per algun adult, ja sigui el seu pare, mare, germà o qualsevol altre acompanyant que pugui cuidar d’ell i ajudar-lo a conduir l’auto de xoc ecològic més divertit!\nDivertixocs és una activitat infantil semblant a uns autos de xoc, però aquests són ecològics i molt originals, ja que estan formats per grans flotadors. A part que són molt segurs, ja que no utilitzen energia elèctrica, sinó que es mouran amb la força motriu que facin els participants amb els seus propis peus.\nLa intenció és que els nens o adults juguin a xocar amb la resta de Divertixocs, com si d’una fira d’autos de xoc es tractés. Sens dubte són els autos de xoc del futur! Una activitat infantil ecològica i igual o més divertida que qualsevol altre.\nEls autos de xoc ecològics serveixen per a fomentar a tots els nens i a les seves famílies que han de ser responsables i tenir cura del medi ambient. És per això que aquesta activitat infantil ha recorregut nombroses fires i festes infantils on la intenció era conscienciar als nens sobre el respecte al medi ambient.\nUna manera diferent d’aprendre i a la vegada de passar-ho molt i molt bé!


Residence La Scala Parga Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nResidence La ScalaApartamentParga, Parga, Parga, Grècia - Veure al mapaExcel·lent8,7Basada en202comentarisResidence La ScalaVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotos8,7 Excel·lent valoració dels hostesVeure tots els comentaris"Nice big room with good equipped kitchen. Very clean place,..."EvoushiPolandbalcó/terrassaVeure més fotosMolt bona ubicació 8,0Veure el mapaVeure totes les 42 fotos8,0Ubicació\nOpcions d'habitacióVeure les fotosApartament Superior 2 Habitacions amb Vista s...50 m2plat de dutxa2 llits individuals i 1 lli...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosEconomy Double or Twin Room with Mountain Vie...22 m2plat de dutxa2 llits individuals i 2 lli...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosStudio (2 Adults)with Sea View20 m2balcó/terrassa2 llits individualsFixa les dates per veure preusVeure les fotosApartment (4 Adults)with Sea View35 m2plat de dutxa2 llits individuals i 1 sof...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosEconomy Triple Room with Mountain View22 m2plat de dutxa3 llits individuals o 3 lli...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació de convidats (Guestroom)Fixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació de convidats (Guestroom)Fixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació de convidats (Guestroom)Fixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació de convidats (Guestroom)Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Residence La Scala és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Epirus. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Epirus. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix servei d'habitacions, habitació familiar, bar. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Residence La Scala és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Epirus.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal que informeu el Residence La Scala de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Valentí Barat Redondo - February 3, 2020 0\nEuropa Press - May 6, 2019 0\nVOX qualifica de “perjudicial” l’ordre de detenció de Gabriel i Puigdemont\nSantiago Calaforra - February 23, 2018 0\nEn un desdejuni amb la premsa, Santiago Abascal, acompanyat pel president de Vox València, Jose María Llanos, ha explicat que l'execució d'esta ordre "podria ser perjudicial per a la causa, en funció dels delictes pels quals eixos països lliuren a estes persones".\nEuropa Press - October 27, 2017 0\nPuigdemont compareixerà esta vesprada en el Senat\nEl president de la Generalitat de Catalunya, Carles Puigdemont, compareixerà este dijous a la vesprada en el Senat per argumentar el seu rebuig a l'aplicació de l'article 155 de la Constitució, han explicat a Europa Press fonts sobiranistes.\nEstàs a favor de l’aplicació de l’article 155?\nRedacció - October 21, 2017 0\nEl president del Govern, Mariano Rajoy, demanarà al Senat, emparant-se en l'article 155 de la Constitució, cessar al president de la Generalitat.\nEl Govern català ha acusat este dijous al president del Govern espanyol, Mariano Rajoy, d'haver decidit des de fa temps l'aplicació de l'article 155 de la Constitució per intervenir l'autonomia de Catalunya sense esperar la resposta d'este dijous del president del Govern de la Generalitat, Carles Puigdemont.


Portal de transparència. CTNS\nBon govern i accés a la informació\nEl CTNS, compromès amb la transparència i conscient de la seva responsabilitat d'oferir a la societat en general, la màxima informació actualitzada de les seves activitats, posa a la vostra disposició aquest Portal de Transparència, amb l'objectiu d'oferir accés a la informació, i garantint-ne el lliure accés i la interoperabilitat de les dades.\nEl CTNS: aquí podreu trobar la informació sobre el CTNS.\nOrganització institucional: els patrons actuals del CTNS son els següents.\nRelació dels patrons del CTNS\nPersonal: aquí trobareu la nostra plantilla actual i el conveni pel qual ens regim.\nPlantilla del CTNS 2015\nCategories salarials d’acord amb el conveni d’oficines i despatxos\nCatàleg de serveis: aquí podreu trobar el nostre catàleg de serveis.\nInformació econòmica i jurídica\nObjecte social, estatuts e inscripcions: aquí teniu disponible els nostres estatuts, la inscripció al registre de fundacions i la inscripció al registre de 'Centros de Apoyo a la Innovación' (CAIT).\nRegistre de 'Centros de Apoyo a la Innovación' (CAIT)\nPressupost i economia: aquí teniu disponible el pressupost del 2015.\nFormulari de sol·licitud d’informació: si voleu posar-vos en contacte referent a la llei de transparència, feu-nos arribar els vostres comentaris i/o sol·liciteu informació específica d’acord amb la Llei.\nUs podeu adreçar aquí.\nAvís legal: la present informació pública es podrà utilitzar sempre que es garanteixi que el contingut de la informació no serà alterat i que no se’n desnaturalitzi el sentit. Així mateix, cal citar-ne la font i indicar la data de la darrera actualització.


TAC12 TV - Tarragona acomiada els Jocs amb música, cultura popular i focs\nDilluns, 02 Juliol 2018 09:04\nDes de l'inici i amb les actuacions de la banda de grallers tarragonins So Nat i la coreografia amb música de Sardanova va quedar clar que l'organització assumia les crítiques per la manca d'elements catalans tradicionals i populars durant la inauguració. També per l'aspecte de la grada, que va millorar sensiblement amb les 5.000 entrades repartides entre entitats i associacions del territori.\nLa discoteca a l'aire lliure dels DJ's Albert Neve i Abel Ramos va marcar el compàs de la sessió fins a l'acabament, evitant que la ràpida desfilada de comiat dels països fos ensopida, com gairebé sempre succeeix\nL'instant àlgid, aquest, l'arriada de la bandera dels Jocs Mediterranis i la cessió a Orà, seu de l'any 2021. Les paraules de l'alcalde Ballesteros van ser contundents. Diu sentir-se satisfet malgrat travessar una odissea\nAmar Addadi va felicitar Tarragona i especialment els prop de 3.000 voluntaris mobilitzats. Del BCN Gospel Messengers a la Tribu Urbana passant pels Brodas Bros, un referent barceloní de la música comercial d'ara va cloure la cerimònia.\nDesprés d'Álvaro Soler, els focs artificials van enllestir l'epíleg de la cita esportiva més important de la història de la demarcació de Tarragona.\nMés en aquesta secció: « Treball sobre els moviments antifranquistes a Tarragona Primer diumenge de rebaixes fluix al centre de Tarragona »


La sala de plens de Barcelona ja es denomina Carles Pi i Sunyer | NacióDigital\nLa sala de plens de Barcelona ja es denomina Carles Pi i Sunyer\nEl canvi de nom rep el suport de 33 dels 41 regidors, sis més del mínim necessari | Han votat a favor el govern de BComú i PSC, i CiU, ERC i la CUP, i en contra C's i PP | Carmen Pi-Sunyer, descendent de l'exalcalde, considera que s'ha fet "un acte de justícia"\nper Jordi Bes , Barcelona, 30 de setembre de 2016 a les 12:26 |\nEl quadre de la reina regent encara presideix la sala de plens tot i el canvi de nom | Adrià Costa\nLa sala on se celebren els plens de l'Ajuntament de Barcelona ja es denomina Sala del Plenari Carles Pi i Sunyer, en record de qui va ser alcalde de la ciutat entre finals de la Segona República i el primer any de la Guerra Civil. El ple municipal d'aquest divendres ha enterrat definitivament el nom del Saló de la Reina Regent amb el vot de 33 dels 41 regidors, sis més dels 27 necessaris perquè prosperés l'acord. Hi han votat a favor el govern de BComú i el PSC, i CiU, ERC i la CUP, mentre que C's i el PP han votat en contra. A la votació han estat presents familiars de Pi i Sunyer, i membres de la fundació que porta el seu nom.\nDesprés de l'aprovació, Carmen Pi-Sunyer, descendent de l'exalcalde barceloní, ha rebut la salutació de diversos regidors, entre els quals el primer tinent d'alcalde, Gerardo Pisarello. Carmen Pi-Sunyer ha afirmat als mitjans que la nova denominació és "una mesura justa" i "un acte de justícia", però no només per a la família. Ha rememorat que l'exalcalde es va exiliar amb molta tristesa perquè "havia posat tota la il·lusió del món en el projecte republicà", i que, quan va morir, el govern espanyol no va deixar que fos enterrat a la seva terra. "Quan has viscut l'exili i tota la pena del fracàs i veus que se'l reconeix, t'emociones", ha confessat.\nCarmen Pi-Sunyer, amb regidors i altres familiars i membres de la fundació Pi i Sunyer. Foto: ACN\nEl primer tinent d'alcalde, Gerardo Pisarello, ha afirmat que és "un dia bonic per la democràcia barcelonina", ja que Pi i Sunyer "per fi torna a casa". Segons Pisarello, l'exalcalde era "una persona moderada i integradora, i molt compromesa amb la justícia social i el canvi social", i ha afegit que el canvi de nom també "vol ser un homenatge als valors republicans" i a la gent "que van fer de la Barcelona republicana una referència al món". La socialista Carmen Andrés, en qualitat de portaveu del PSC, ha asseverat que el seu grup va rebre "amb molta satisfacció" la proposta per modificar la denominació de la sala, i ha destacat que Pi i Sunyer va ser "alcalde de tots" tot i pertànyer a ERC.\nEl portaveu de CiU, Joaquim Forn, ha defensat que l'exalcalde mereix aquest homenatge. Jordi Coronas (ERC) espera que l'esperit de Pi i Sunyer arribi en el moment adequat donat el context històric, i ha celebrat que s'executi aquest "canvi simbòlic de vital importància", però ha recordat que queden molts noms monàrquics a la ciutat per retirar. Josep Garganté (CUP) ha subratllat el "vincle honest" de Pi i Sunyer amb la classe treballadora d'esquerres i republicana, i ha tornat a demanar la retirada del quadre de la reina regent i el seu fill, Alfons XIII, de la sala de plens, i també el que presideix la del districte de Sarrià-Sant Gervasi.\nAlberto Fernández titlla el PSC de "vassall del regne despòtic" de Colau\nDes de C's, la seva líder, Carina Mejías, ha criticat que la proposta forma part de les "cortines de fum per tapar la nul·la gestió" del govern, ja que l'ordre del dia del ple "és el no-res", i ha retret que està immers en "una espècia de creuada antimonàrquica". El seu homòleg del PP, Alberto Fernández Díaz, ha considerat que el canvi és "una gesticulació fòbica més cap a la corona". Ha ressaltat que el nom de reina regent no havia incomodat ningú, ni els tripartits d'esquerres ni el govern de CiU, i ha retret el PSC que s'ha convertit en "vassall del regne despòtic de la senyora Colau".\nEl canvi de nom de la sala dels plens ja es va votar la setmana passada en comissió. Llavors el PSC ja es va sumar als seus companys de govern de BComú i a CiU, ERC i la CUP, i van avalar la nova denominació. C's i el PP es van posicionar en contra. El canvi respon a l'acord aprovat el desembre, quan es va modificar l'article 75 del Reglament Orgànic Municipal (ROM). Des de llavors el ple és el responsable de decidir la representació d'elements simbòlics i institucionals al saló dels plens, els quals "hauran de respondre als principis democràtics, de catalanitat, de neutralitat religiosa, i de respecte a la singularitat històrica i la capitalitat de Barcelona".\nNova taxa per a grans propietaris amb pisos buits\nEl ple també ha aprovat definitivament modificar les ordenances fiscals per incloure una taxa nova per a pisos buits de grans propietaris, i que es podria començar a aplicar en uns 10 dies. L'objectiu d'aquest nou impost, que tindrà un import de 633 euros, és poder pagar la inspecció i la tramitació dels expedients i les sancions, tres aspectes que duu a terme el consistori. S'ha donat el vistiplau a dos canvis més: una reducció de la que s'aplica a les empreses de mudances —passa de 86,31 euros a 38,36- i la bonificació de la d'elaboració d'informes de protecció civil necessaris perquè les entitats sense ànim de lucre puguin celebrar les seves activitats —aquesta taxa s'eleva a 698,82 euros-.\nA més, s'ha acordat a instàncies de CiU crear un grup de treball sobre la contractació de personal, però aquesta proposta ha quedat descafeïnada, ja que inicialment es plantejava com una comissió d'estudi. La diferència bàsica és que el grup de treball és a porta tancada. En la votació per ratificar les medalles d'Honor al Mèrit als membres de la Guàrdia Urbana, Pisarello ha fet una picada d'ullet a la CUP i ha promès que el gener disposaran d'un "projecte alternatiu" al reglament d'atorgament de medalles, el qual el regidor "cupaire" Josep Garganté recorda sovint que és "franquista". El vigent es va aprovar el 1976, quan l'Ajuntament encara no tenia un funcionament democràtic.\nAda Colau, al ple de l'Ajuntament de Barcelona, aquest divendres. Foto: Adrià Costa\nDe la reina regent a Pi i Sunyer\nBarcelona, Societat, Ajuntament de Barcelona, ple de Barcelona, Barcelona, Sagrada Família, monument de Colom, Barça, Colom\nJa era hor!\nPer Anònim el 30 de setembre de 2016 a les 16:33\nJa era hora que es fes justícia a un home de la talla d'en Pi i Sunyer. Val la pena llegir les seves memòries (escrites a l'exili a Mexic) i veure el que explica sobre l'actuació del govern de la República espanyola contra Catalunya. Potser que la senyora Colau se les llegeixi i sàpiga com eren els sàtrapes del govern República espanyola a qui tant vol homenatjar.\nPer Anònim el 30 de setembre de 2016 a les 13:57\nL'Alberto Fdez no es pot empassar que uns espanyolistes monàrquics com el PSC no votin al dictat del seu Partit, l'únic Partit, el Partit espanyol d'Espanya.\nAbans no i ara si ?\nPer Anònim el 30 de setembre de 2016 a les 13:51\nI com és que no s'ha fet abans? Sobretot durant la llarguíssima estada que va fer-hi PSC/ICV\nPer Anònim el 30 de setembre de 2016 a les 13:49\nLa senyora Colau pateix monarcofòbia. Visca el Rei.


Homilia "religiosa" de Pere Lluis Font en les "Homilies d'Organyà 2018"\nL’església de Santa Maria d’Organyà va acollir la nit del dissabte 1 de setembre la lectura de la Homilia religiosa -duta a terme pel filòsof pallarès Pere Lluís i Font- i el lliurament dels premis literaris “Homilies d’Organyà”, en el marc de la 22a edició de la Fira del Llibre del Pirineu.\nEl prof. Pere Lluis Font va fer una precisa i profunda reflexió sobre el debat de la inculturació del cristianisme, i de tota religió, en la cultura derivada de la modernitat. Allunyant-se de l’integrisme i de postures defensives proposà l’arrelament en el pensament, l’imaginari i el llenguatge nous que reclama la cultura actual. Va reflexionar sobre el moment que viu avui el cristianisme i les preguntes que es fa avui un creient i un no creient a l’entorn de la fe. Va ser escoltada molt atentament per una església plena de gom a gom.\nL’acte a Organyà fou presidit per l’Arquebisbe d’Urgell i Copríncep d’Andorra, Mons. Joan-Enric Vives i l’Alcalde de la Vila d’Organyà, Il.lm. Sr. Celestí Vilà, i comptà amb la presència de les autoritats locals i nombroses personalitats polítiques i de l’àmbit social de la comarca i d’Andorra. Just abans, a l’envelat, tingué lloc la lectura pública de l’homilia laica, així anomenada, a càrrec de l’autora mallorquina Llúcia Ramis, que dissertà sobre el debat humanisme i cultura de les noves tecnologies.


Cotxe que colpeixi autobusos Greyhound en Accident mortal va ser robat - 13 Wthr Indianapolis - by tokomurah1k25 - Newsvine\nArticles: 22 Seeds: 0 Comments: 0 Since: Jun 2014\tCotxe que colpeixi autobusos Greyhound en Accident mortal va ser robat - 13 Wthr Indianapolis\nBlessedPublishedUnpublishedRestoredQuarantinedDuplicatedCensored\tBy tokomurah1k25\tMon Jul 14, 2014 12:37 AM\nUn funcionari diu que un hospital Indiana oriental ha tractat m退s de 20 persones que van resultar ferits en una col·lisi entre un autobús i un cotxe. Portaveu Reid Memorial Hospital Larry Price diu que aproximadament la meitat dels tractats a l'hospital Richmond despr退s de l'accident de diumenge al mat퀀 en properes interestatal 70 ja han estat alliberats. Ell diu que molts tenien formiguejos, talls i contusions. Portaveu de Wayne County Jonathan Duke va dir diumenge anterior que 18 persones van ser transportats per avi a hospitals i una persona presumptament va ser mort. No 退s clar si qualsevol dels ferits van ser traslladats a altres hospitals per al tractament.\nX耀rif Indiana: autobús va ser colpejat pel cam퀀 equivocat cotxe robat anant - not퀀cies - NorthJersey.comBrandi Schroeder, que va passar per davant l'escena d'accident, mentre tornaven a casa d'Indianapolis d'Ohio, va dir l'autobús va acabar fora de l'espatlla del carril est de l'autopista i que l'altre vehicle laics aixafat pel carril entrants. Ella va dir que el vehicle va ser aixafat aix퀀 que ella no podia dir si era un autombil o cami o fins i tot fer fora les seves rodes. «He vist un munt d'accidents, i mai he vist res com aix,» Schroeder va dir a The Associated Press. Contoh Unik de Undangan Pernikahan Inspiratif Lengkap La majoria dels ferits van ser traslladats a Reid Memorial Hospital a Richmond per al tractament. La majoria tenia nom退s formiguejos, talls i contusions i aviat van ser descarregada, va dir el portaveu hospital Larry Price.\nCotxe colpeix vianants passejant per la vorera | Not퀀cies locals - Inici WYFFAsheville la policia que l accident va passar al voltant de 12:15 pm avinguda Kimberly. Segons la policia, un vehicle va deixar al carrer i corria a la vorera colpint el vianant. La v퀀ctima va ser identificada d'ast Virginia Senechal, 66, d'Asheville i el conductor va ser identificat com Maximilian Alexander, 29, d'Asheville. L'accident es mant退 sota investigaci. Policia no han determinat si crrecs sern arxivats.\nFOX 40 WICZ Modifikasi Vixion Street Fighter nou Terbaru 2014 TV - cotxe bolcada al 81-N [7/13/2014] - not퀀cies, esports, temps, concursos i m退s - Binghamton, NYScott Luchertand diu oficials vull advertir els usuaris de drogues que comprava l'herona de la setmana passada per ser encara m退s cautels de l'habitual. Reprodueix el v퀀deo MERRILL - m退s de 350 persones celebren les seves arrels italianes en Merrill dissabte. Nou de les fam퀀lies italianes es van establir a la comunitat Schulz esper entre 1914 i 1922. La comunitat 退s just al nord de Merrill. Les fam퀀lies italianes des a trav退s dels Estats Units, Canad i Itlia fins i tot es van reunir al Merrill zona recreaci complexa per celebrar el centenari l'any de l'assentament. Les fam퀀lies van poder atrapar i veure fotos dels seus avantpassats.\nWJFW TV-12, WJFWDT 12.1 i Newswatch 12 - el seu l퀀der Northwoods not퀀cies i NBC Affiliate - Rhinelander WisconsinL'accident va passar entre 7 i 7:30 diumenge a la nit. El granat que Toyota Fourunner era al sostre 81 nord entre sortides 2 i 3. Escner informes indiquen els passatgers ferits van ser "caminar ferits" i va parlar amb la policia. Cap m退s informaci est disponible en aquest moment sobre les ferides.


4 min. Barcelona 01/11/2020 23:00 Traduccions: Cat Cas\n651x366 El consum d’aigua a les llars es va disparar de mitjana quasi un 7% durant els mesos de confinament. / FRANCESC MELCION El consum d’aigua a les llars es va disparar de mitjana quasi un 7% durant els mesos de confinament. / FRANCESC MELCION\nEl confinament de la primavera va tenir efectes no desitjats que, a més, afecten la butxaca dels ciutadans. Durant el tancament total, l’empresa mixta Aigües de Barcelona, controlada per Agbar, va deixar de fer lectures dels comptadors perquè es considerava essencial mantenir el subministrament però no enviar els empleats a recórrer carrers i cases. Per això, a molts abonats se’ls va fer una lectura estimada. Però amb la desescalada es van tornar a llegir el comptadors i, en molts casos, com que la gent s’estava a casa, la factura va mostrar un consum superior a l’habitual.


Compromís condiciona el suport a Sánchez a la negociació dels fons per a les autonomies - À Punt\nCompromís condiciona el suport a Sánchez a la negociació dels fons per a les autonomies\nLa coalició planteja tres condicions per a donar suport a les iniciatives del govern espanyol, entre les quals la pròrroga de l'estat d'alarma.\n14 de maig 2020 - 15:09\nEl diputat de Compromís al Congrés, Joan Baldoví, ha confirmat que, ara per ara, el govern espanyol no té el suport de la coalició valencianista per a tirar avant la cinquena pròrroga de l’estat d’alarma i avisa que no canviaran d’idea fins que no hi haja una negociació sobre els fons per a les autonomies. Baldoví ha comparegut en roda de premsa al Congrés per a tornar a mostrar el malestar de la seua formació després de l’enganxada verbal amb la ministra d’Hisenda, María Jesús Montero, qui dimecres va dir que Compromís “inventa problemes que no existeixen” amb el finançament autonòmic. També s'ha mostrat molest perquè la relació del partit valencianista amb el PSOE i amb Unides Podem "ha canviat" i considera "decebedor" que el líder de la formació morada, Pablo Iglesias, aplaudira la intervenció de Montero. "No m'ho esperava", ha confessat.\nBaldoví ha argumentat que les diferències de finançament entre autonomies són de fins al 30% (i fins al 70% si es considera el règim foral) i ha lamentat que, a pesar d’haver sigut un “soci lleial”, no ha rebut reciprocitat del govern de Sánchez. A més, ha avisat que la postura de la formació valencianista va més enllà de no votar a favor de la petició de mantindre l’estat d’alarma: “Va sobre el suport al govern”, ha dit. “Alguns no estem en les mateixes condicions per a afrontar l’epidèmia”, ha advertit Baldoví, que també ha criticat la distribució de fons en aquesta crisi perquè, segons sosté, està perpetuant la discriminació financera que pateix la Comunitat Valenciana.\nEl diputat ha explicat que la comissió de càrrecs de Compromís va acordar el dimecres “per unanimitat” que no votarà a favor de les propostes del govern espanyol si no comença una negociació basant-se en tres propostes. El primer punt comporta una negociació sobre els criteris de repartiment dels fons per a lluitar contra el coronavirus que “tinga en compte el punt de partida de cada autonomia i la població”. Un segon punt és que hi haja mecanismes per a cogovernar i, en aquest sentit, Baldoví ha reclamat que es torne a les autonomies les competències perquè són les que millor en coneixen la realitat. La tercera condició és que l’ingrés mínim, que està previst que s’aprove al juny, no comporte una duplicitat en aquelles autonomies que, com la valenciana, ja estan aplicant aquesta mesura. Baldoví creu que l’executiu ha de transferir els fons que corresponguen a aquestes autonomies.\nBonig, a favor de les declaracions de Baldoví\nEl PP de la Comunitat Valenciana s’ha sumat aquest dijous a les crítiques de Compromís. La presidenta dels populars valencians, Isabel Bonig, ha traslladat al diputat el seu suport davant de la crisi oberta amb la ministra d’Hisenda. Bonig considera també “inacceptable” el to que va emprar Montero al Congrés.\nSoler diu que Montero és conscient de l’infrafinançament\nPer la seua banda, el conseller d’Hisenda i Model Econòmic, Vicent Soler, ha afirmat que Montero és “molt conscient” de l’infrafinançament de la Comunitat Valenciana. A més, creu que en el debat polític arran de la seua resposta a Compromís hi ha hagut una “confusió conceptual”, perquè no es referia al sistema de finançament, sinó al fons de 16.000 milions perquè les autonomies facen front a les despeses derivades de la crisi del coronavirus.\nPuig, sobre la tornada de Joan Carles I: "No és motiu d'orgull i satisfacció el que ha fet el rei emèrit" Catalá, sobre la remodelació de govern de Puig: "El Botànic està sec" La Inspecció de Treball investigarà el frau en els fixos discontinus Un Consell renovat reprén el cicle polític El govern espanyol aprova la reforma legal que garanteix el dret a avortar i amplia els drets sexuals de les dones Regants i polítics escenifiquen la unitat contra la retallada del Tajo-Segura amb una manifestació a Alacant L'oposició acusa Puig de "fugir" del control de les Corts per segona vegada en un mes España, sobre el finançament autonòmic: "La posició valenciana no és victimista en cap cas, però volem un model just" José Vicente Andreu (Asaja Alacant): "El transvasament Tajo-Segura és sostenible i només està amenaçat per un posicionament polític"


"l'Estat no ofereix cap sortida política, només la policial primer i la judicial després"\nper Jofre Llombart 03 de novembre de 2017 19:17\nM'he llegit les interlocutòries de la jutgessa Lamela. N'hi ha una per Santi Vila i una altra per la resta. I hi ha una diferència que m'ha cridat l'atenció. Santi Vila és al carrer perquè, a diferència dels que segueixen en presó, va "desistir voluntàriament –diu literalment- de prosseguir amb el procés sobiranista el dia 26 d'octubre, un dia abans que la DUI fos votada al Parlament, el que posa de manifest la seva voluntat contrària a consumar l'intent secessionista". Però atenció, la resolució de Vila sí que percep els altres dos riscos que també imputa a Junqueras, Turull, Romeva, Rull, Bassa, Borràs, Mundó i Bassa. És a dir, la jutgessa també pensa que Vila pot fugir i també pensa que pot destruir proves. Per això li imposa presó. Però és eludible amb fiança a diferència de la resta, que pateixen presó incondicional.\nQuina és la única diferència doncs que explica la presó o la llibertat? La "reiteració del delicte". A Vila se li descompta, a la resta se li manté. I quin és el delicte? Fer la independència. És a dir, ja no és una frase reivindicativa o un eslògan. És tècnicament així: Són presos polítics. Presos polítics perquè el delicte imputat només és polític. Si Junqueras i la resta haguessin renunciat a aplicar la independència, estarien lliures. Si haguessin renunciat a aplicar el seu programa electoral no serien a presó. Insisteixo, no és un manual de l'ANC o Òmnium: és la interlocutòria de la jutgessa Lamela que deixa ben clara la diferència de criteri. Perquè pel que fa a l'aspecte més 'criminal' de la situació -risc de fugida i destrucció de proves- tant a uns com a altres, els hi atribueixen el mateix.\nAquesta és doncs la única sortida política que ofereix l'estat: si abandones, et lliuraràs de la presó. Encara que puguis destruir proves, encara que fugis. Si renuncies explícitament al teus objectius polítics, la teva vida serà millor que els que no ho han fet. I Santi Vila com a mostra. No és una interpretació subjectiva ni una crítica a Vila, és un fet jurídic i la crítica és per a l'Estat, que només contempla la causa catalana com una qüestió d'ordre públic.\nEl mateix es podria dir de molts exemples recents que no són opinions sinó fets demostrables. Un altre de ben recent. La querella global contra l'independentisme conclou que hi va haver delicte de rebel·lió i sedició. Com és sabut, perquè hi hagi rebel·lió i sedició hi ha d'haver violència. Com que és evident que no n'hi ha hagut, se l'han hagut d'inventar. I per això, considera violència les cassolades fetes davant dels hotels on s'estaven els policies espanyols que no cabien al Piolín. Fins aquí ja és prou surrealista. Però el cas és que dimecres al vespre, Societat Civil Catalana delegació Madrid i Hogar Social Madrileño (neonazis) van organitzar un escrache a l'estació d'Atocha. I hores més tard, la fundació Denaes (Defensa Nacional Española), va organitzar una cassolada a l'hotel on s'allotjaven Anna Simó i la resta de membres de la Mesa del Parlament que van viatjar a Madrid el dia abans de declarar al Tribunal Suprem. Ni un sol identificat en cap de les dues accions. Però cap acció tampoc contra els qui ho van organitzar.\nSi és una cassolada igual, si és un intent de pertorbar el descans de representants públics, si és una cosa organitzada, perquè a uns se'ls imputa aquests delictes tan greus i als altres ni una sola denúncia? La única diferència contrastable que hi ha és l'arrel política. I el mateix es podria fer amb la resta d'accions violentes. Només cal imaginar-se què hauria passat si algú amb una estelada hagués rebentat la porta d'un mitjà de comunicació públic (com van fer contra Catalunya Ràdio).\nEl cas és que amb aquestes accions de diversa naturalesa queda clara una pauta: l'Estat no ofereix cap sortida política, només la policial primer i la judicial després. O rendició o presó, negociació equival a humiliació i referèndum pactat, alta traïció. Segons aquest full de ruta, el màxim que se li permet a l' independentisme és imaginar la independència: us podeu presentar a les eleccions perquè som una democràcia, no podeu aplicar el programa electoral perquè som un estat. I la resta és cosa de l'Audiència Nacional. Encara que hi hagi una majoria política, com la sorgida del 27S. Encara que la repeteixi el 21 de desembre.


Resultados para la categoría "esqu� de muntanya"\nPuig de Morters amb esqu�s\nTercera sortida d'esqu� de muntanya de la temporada i tercera visita als pirineus orientals, la segona a la comarca francesa del Capcir. Objectiu, el Puig de Morters (2.668m) fent una bonica i cl�ssica ruta circular des de l'estaci� de Formigueres, pujant per la Serra de Mauri i baixant per la Vall de Galba.\nA mitja pujada ens comen�a a nevar, fa molt vent i no veiem res amb tanta boira, per� gr�cies al GPS d'un company arribem a l'aresta cimera, on sorprenentment no bufa gens de vent i tenim bona visibilitat.\nBaixada amb neu pols molt bona a dalt, ventada al mig i m�s humida i enganxosa a baix, per� disfrutant molt�ssim! Canvis de neu t�pics del Pirineu on s'han portat de nassos els nous Current de Black Diamond. Quins esqu�s m�s ben parits!!\nAl final 1.200m de desnivell positiu amb bona companyia i molt bon humor!!\nPublicado en Esqu� de muntanya\nEsqu� de Muntanya a la Tossa d'Alp\nPublicado por Els Barrabets | 2 comentarios\nAmb les nevades d'aquesta darrera setmana ten�em moltes ganes de sortir a fer una esquiadeta. La primera opci� era anar a la Vall d'Aran, per� amb el risc d'allaus 4/5, i havent de pujar i baixar des de Barcelona en un sol dia, hem pensat que potser no era el m�s adequat.\nLa segona opci� era Andorra, el pa�s dels Pirineus, que pel que sembla tamb� est� carregadet de neu, per� de nou la idea d'aguantar fums, cotxes, botigues i cues, ens ha fet declinar-ho.\nI finalment ens hem decidit per una excursi� ben senzilla i segura, una cl�ssica de l'entrenament d'esqu� de muntanya, la Tossa d'Alp per la Masella. Tal com es pot veure a les fotos, el vent a fet de les seves al Pirineu occidental i l'ha deixat ben pelat, pedreg�s i poc esquiable, almenys la part que toca al Pre-pirineu. A veure si les properes setmanes millora una mica!\nAix� que hem tingut un molt bon dia, que hem pogut rematar amb unes molt bones vistes des del Niu de L'�liga. Es veia fins i tot Montserrat i el ... seguir leyendo »


Un Barça sense profunditat perd al camp del Getafe | betevé\nEls blaugrana han estat incapaços de superar l'ordenada defensa dels madrilenys\nCarles Molet | Dissabte, 17 d'Octubre del 2020, a les 22.56\nEl Barça ha perdut al camp del Getafe per 1 a 0. És la primera derrota dels blaugrana a la Lliga. Els de Koeman han estat incapaços de superar la teranyina defensiva plantejada pel tècnic dels madrilenys, José Bordalás. L’únic gol del partit l’ha fet Mata de penal.\nRonald Koeman ha introduit diversos canvis a l’11 titular. Lenglet ha tornat a l’eix de la defensa, després de complir partit de sanció davant el Sevilla, Sergiño Dest, en el lateral esquerre, ha debutat com a titular, igual que Dembélé i el jove Pedri. El Barça ha intentat tenir el control, però li ha costat molt superar la pressió avançada dels madrilenys, que han recuperat més d’una i més de dues pilotes. La primera ocasió ha estat pels de Bordalás, Maksimovic ha fet intervenir Neto. La resposta del Barça a l’oportunitat del Getafe ha estat immediata i Messi ha enviat un xut al pal. Tot i això, els blaugrana no estaven còmodes sobre la gespa i els ha costat molt trobar espais a la defensa madrilenya. Els espais han aparegut en una jugada ràpida. Assistència de Pedri a Griezmann, però el francès no ha sapigut definir sol davant David Soria. El 7 del Barça segueix negat de cara a porteria. Els de Koeman han acabat dominant, però ha estat un control estèril en ocasions de gol.\nEl Barça perd de penal\nLa segona part ha començat amb les mateixes característiques que la primera, però tot ha canviat en el minut 55. L’àrbitre ha assenyalat penal de Frenkie de Jong sobre Djené i Mata ha estat l’encarregat de transformar-lo i fer l’1 a 0. Amb el marcador en contra Koeman ha mogut la banqueta Coutinho i Ansu Fati han entrat per Dembélé i Pedri. El partit ha anat avançant i la dinàmica no ha canviat. El Barça ho ha seguit intentant, però ha continuat sense trobar escletxes a la defensa madrilenya. El Getafe ha aconseguit portar el partit al seu terreny i els blaugrana han estat incapaços d’imposar el ritme que els convenia. Koeman ha introduit canvis ofensius, Braithwaite i Trincao han entrat per Griezmann i De Jong, però han estat els locals qui han estat a punt de marcar. Neto ha desviat un xut de Cucho Hernández que després de tocar el travesser ha marxat a córner. L’últim canvi del Barça ha estat l’entrada al camp de Riqui Puig per Sergi Roberto. Els madrilenys haurien pogut sentenciar en un contraatac de Cucho, que sol davant Neto ha enviat per sobre el travesser. El Barça ha acabat pressionant, però no ha trobat la manera de generar perill ni ocasions. L’oportunitat més clara ha estat, ja en temps de descompte, una rematada al pal de Djené en pròpia porta.


La pintura dels Osona: una cruïlla d'hispanismes, flamenquismes i italianismes. Volum 2 | Ximo Company\nEn aquest llibre s'inclouen més d'un centenar d'il·lustracions sobre la pintura osonenca, il·lustracions que serveixen de suport visual als estudis plantejats en el volum de text. A un nivell d'anàlisi artística ens ajuden a verificar el controvertit caràcter de cruïlla estilística que caracteritza l'obra osonenca (hispanismes, flamenquismes i italianismes), bé que a un nivell d'atribució i autoria concretes, els peus de les il·lustracions no són absolutament concloents ni definitius dels nombrosos problemes que s'hi plantegen. Caldrà tornar sempre al text, per tal d'apreuar, amb més cura, la factura i execució real de cada obra. Al capdavall, algunes controvèrsies sobre l'autoria concreta de diverses taules resten encara obertes, car els Osona van treballar durant molts anys, braç a braç, en un únic i mateix obrador pictòric.


Tres quartes parts de la població mundial confia en les vacunes\nMés de tres quartes parts de la població mundial consideren les vacunes "segures" i "efectives", segons l'enquesta global més gran realitzada sobre actituds cap a la salut i la ciència, presentada avui a Londres.\nPer arribar a aquesta conclusió, l'anomenat Wellcome Global Monitor ha sondejat més de 140.000 persones majors de 15 anys a 140 països a través de la firma Gallup World Poll.\nEn concret, l'estudi, que aporta un plantejament general, ha detectat que més del 79 % de la població mundial creu que les vacunes són "segures" i el 84 % "efectives".\nA les regions del món amb rendes altes s'ha registrat una menor certesa cap a la seguretat que tenen aquests tractaments. Així, un 72 % de persones als Estats Units i un 73 % al nord d'Europa es mostren convençudes que es pot confiar en la seva utilitat. A Europa occidental la xifra és menor -un 59 %- i a Europa de l'est només un 40 % les considera segures.\nEn canvi, en aquelles regions del món amb renda baixa la proporció d'individus que confien en les seves garanties és molt més gran, amb percentatges de fins al 95 % en regions del sud d'Àsia i del 92 % en zones de l'est de l'Àfrica.\nJeremy Farrar, director de Wellcome -fundació independent dedicada a la investigació científica-, ha destacat que l'enquesta aporta "una visió sense precedents de la relació existent entre la ciència i la societat per tot el món".\n"Les vacunes, per exemple, són una de les nostres eines sanitàries públiques més poderoses, i necessitem que la gent tingui confiança en elles", ha subratllat. El document conclou a més que la confiança en la vacunació tendeix a estar fortament relacionada amb la fe que es diposita en científics i professionals mèdics.\nEs destaquen els casos cridaners de Bangladés i Ruanda, on s'ha trobat el nivell més alt de confiança en les vacunes -"gairebé un acord universal" sobre la seva seguretat, efectivitat i importància-, mentre que a Ruanda s'ha detectat el nivell més gran de confiança en el seu sistema sanitari, amb el 97 %.\nEn el cas d'Europa, tanmateix, al voltant d'una cinquena part de la població del continent o bé no està d'acord o no està convençut que siguin tractaments dignes de credibilitat. Els nivells més baixos de confiança es registren a Europa occidental, on un 22 % no creu que siguin segures, mentre que a Europa de l'est un 17 % no creu que siguin efectives.\nEs remarca, dins del continent europeu, l'"escepticisme" de França, que mostra el nivell de confiança més baix a nivell global. Un terç dels seus ciutadans -el 33 %- opina que les vacunes no són segures i un 10 % no creu que siguin importants per als nens.\nEl sondeig observa també que el 92 % dels pares de tot el món asseguren haver vacunat els seus fills i un altre 92 % de persones -fins i tot les que no tenen fills- considera important que els nens estiguin immunitzats.\nA més de l'actitud cap a la vacunació, l'enquesta qüestiona els participants per la seva actitud cap al personal sanitari i identifica que tres quartes parts de la població mundial -el 73 %- confia en metges i infermeres, més que en qualsevol altra persona, a l'hora de rebre assessorament sanitari.\nEn un altre apartat relatiu a la ciència, un 72 % diu que confia en els científics, però més de la meitat -el 57 %- confessa no conèixer gaire la matèria i gairebé un de cada cinc -el 19 %- pensa que aquest saber no els beneficia a nivell personal.\nImran Khan, responsable de relacions públiques de Wellcome, ressalta, per la seva part, que l'enquesta "mostra clarament que les creences de les persones sobre la ciència estan profundament afectades per la seva cultura, context, i procedència".\nUna altra dada curiosa revela que els homes són més propensos a afirmar que saben "alguna cosa" o "molt" sobre ciència, amb un 49 % davant el 38 % de les dones.\nSalut Bellvitge implanta per primera vegada un cor artificial total El Nacional / ACN\ni el 1/4 que no, confia que els companys dels seus fills a l'escola la porten...\nÉs capciós preguntar i fer afirmacions sobre "les" vacunes, com si fossin totes iguals. I no, n'hi han de demostrada solvència i efectivitat, n'hi han d'innecessàries i de finalitat purament alimentícia per a la indústria i n'hi han de sospitoses de ser més perilloses que les mateixes malalties que diuen combatre. Exactament igual que els que rebutgen totes les vacunes per pernicioses. Fem una reflexió serena i deixem les visceralitats per al futbol. I els diners per als bancs.\nTres quartes parts de la població mundial confia en les vacunes.Si.. si...si...si...si... lo que tu digas.....\nSi.. si...si...si...si... lo que tu digas.....\nEns hauríem de preguntar què passa amb el 25% que no hi confia. De 7.444 milions de persones al món, 1861 milions no hi confia? Llavors encara tenim un problema que, no només afecta a aquest 25%, sinó a tothom.


Cs dóna suport a la pròrroga de l'Estat d'alarma per "lleialtat" malgrat la "inacció" de l'executiu La República\nCs dóna suport a la pròrroga de l’Estat d’alarma per “lleialtat” malgrat la “inacció” de l’executiu\nACN Madrid.-La diputada de Cs María Muñoz ha anunciat aquest dimecres des de la tribuna del Congrés el suport de la seva formació a la pròrroga de l’Estat d’alarma. Un […]\nACN Madrid.-La diputada de Cs María Muñoz ha anunciat aquest dimecres des de la tribuna del Congrés el suport de la seva formació a la pròrroga de l’Estat d’alarma. Un gest –ha dit- que demostra el caràcter “lleial” i el “sentit d’Estat” de la seva formació. Malgrat que ha criticat que la “inacció” del govern espanyol ha posat en “perill” les persones, ha apuntat que el seu deure ara és “mostrar lleialtat als espanyols, al govern de la nació, i a les persones que estan lluitant”.\n“Cal remar tots junts per salvar totes les vides i llocs de treball que puguem”, ha dit, i “els espanyols poden tenir clar que trobaran sempre Cs al costat de les solucions, al costat correcte de la història”. Muñoz s’ha mostrat esperançada que la crisi del coronavirus acabi reforçant la “unitat” de l’Estat, i ha reclamat a l’executiu espanyol que aporti “seguretat” als ciutadans fent comparèixer els ministres al Congrés i enviant un informe al Congrés sobre les actuacions adoptades.La portaveu de Cs també ha aprofitat la seva intervenció per retreure a la presidenta del Congrés que hagi convocat un ple presencial (malgrat que la majoria de diputats han votat telemàticament) per aprovar el decret d’alarma, i no hagi estat capaç d’activar una altra solució per evitar el perill de contagi.


laterceravia.cat – Catalunya, estressada – Jaume Reixach (El Triangle)\nCatalunya, estressada – Jaume Reixach (El Triangle)\nEl món gira, però a Catalunya, aliens a la palpitant actualitat internacional, seguim escarxofats en el divan del psicoanalista fent una regressió i intentant exorcitzar les nostres frustracions històriques. El comte-duc d’Olivares, el rei Felip Vè, el dictador Francisco Franco… són els vells fantasmes particulars que intoxiquen la nostra capacitat de comportar-nos normalment i d’acceptar amb naturalitat allò que hem aconseguit ser: una regió europea –com Occitània, Baviera, Sicília, Flandes, el País Basc…- dotada, gràcies a la Constitució espanyola del 1978, amb una amplíssima autonomia política, financera i administrativa (sempre millorable i perfectible).\nLa realitat és tossuda. La llengua que, segons l’Idescat, empra habitualment més de la meitat de la població catalana és el castellà i la intensa barreja que, per la meravellosa pulsió de l’amor, s’ha produït en les últimes dècades entre els catalans nadius i els immigrants ens ha configurat una nova societat que no té res a veure amb els segadors del 1640 ni amb els miquelets del 1714 ni amb els escamots de Josep Dencàs i dels germans Badia durant la II República.\nQue el sentiment nacionalista estigui més arrelat a les comarques rurals de l’interior, on la immigració és més feble, que no a les grans ciutats del país és una constatació que reflecteixen perfectament les urnes, elecció rere elecció. Però això no és cap tret diferencial ni cap excepció. Passa exactament igual arreu del món: les urbs són, per essència, més obertes, polièdriques i dinàmiques. En canvi, els pobles i les petites ciutats són més tancades, classistes i, en general, més conservadores de les tradicions locals.\nLa diversitat i pluralitat dels 7,5 milions d’habitants de la Catalunya del segle XXI no hauria de degenerar en cap problema existencial. La barreja –al contrari que l’endogàmia- vivifica, enriqueix i regenera el cos social. Els exitosos programes Erasmus que promou la Comissió Europea busquen, precisament, que les noves generacions d’estudiants dels estats membres aprenguin a moure’s i a interrelacionar-se per sintetitzar una nova identitat col·lectiva més enllà de les velles fronteres idiomàtiques i culturals heretades per segles de guerres i confrontacions.\nLa integració i assimilació de la diferència, com han posat dolosament de manifest els atemptats de Barcelona i Cambrils,són els grans reptes que hem d’afrontar i superar els catalans i, per extensió, els espanyols i els europeus. Que una dotzena de nois criats i crescuts a la catalaníssima Ripoll –la vila comtal de Guifré el Pilós i de l’abat Oliba- hagin decidit fer la gihad a la terra que els acull des de petits és motiu perquè tots plegats –començant per la comunitat musulmana, continuant pels mestres, educadors socials, poder local i Mossos d’Esquadra- fem una profunda autocrítica, amb exigència i responsabilitat.\nAquest mes d’agost, la societat catalana ha quedat impactada i traumatitzada pels brutals atacs de les Rambles i del passeig marítim de Cambrils. Cridem, valents, “No tenim por!”, però també estem molt neguitosos per una pregunta que ens corca el cervell: quants Younes, Said, Omar, Houssa, Youssef… com els de Ripoll hi ha o hi pot haver, en un futur, en els barris i viles de Catalunya si perseverem en l’exclusió sistemàtica (de vegades, autoexclusió) de la població magribina que ha vingut a viure i a treballar entre nosaltres?\nNormalment, l’agost és el mes que els occidentals dediquem a descansar i a desconnectar per reprendre, a continuació, les nostres activitats amb empenta i renovada il·lusió. Però els catalans, per contra, afrontem aquest mes de setembre del 2017 fatigats i estressats. A la forta commoció emocional provocada pels atemptats del 17-A s’hi suma la gran incertesa i inestabilitat política que genera la fase final del procés independentista, amb la data de l’1-O en l’horitzó immediat.\nLa fugida endavant que protagonitza el president de la Generalitat, Carles Puigdemont, desconcerta i desorienta el conjunt de la societat catalana, tant els independentistes com els no independentistes. Quan falta un mes per l’anunciat referèndum, el més calent és a l’aigüera i resulta del tot inversemblant que es pugui acabar materialitzant amb les mínimes condicions que permetin atorgar-li l’exigible credibilitat i no caure en el ridícul. La sensació d’improvisació i de fragilitat és cada cop més evident i això alimenta l’escepticisme creixent envers la capacitat del govern de Junts x Sí per liderar el país i complir les expectatives creades.\nEls dirigents processistes estan desnortats. La pressió de Mariano Rajoy i de la justícia espanyola –d’altra banda, ben previsibles- ha trastocat i desmuntat el full de ruta cap a la independència. La desconfiança ha acabat contaminant i degradant l’ambient polític, econòmic i social de Catalunya i minant el prestigi de les nostres institucions d’autogovern. “No tenim por!”, proclamen des del bloc sobiranista. Però hi ha tres elements que fan pensar el contrari:\n· La por dels principals responsables de l’aposta secessionista a ser inhabilitats i a perdre el confortable estatus econòmic personal i familiar que han assolit, gràcies al fet que tenen la clau de les arques de la Generalitat i dels organismes públics que controlen\n· Els càlculs electorals que fan, cadascú pel seu cantó, PDECat, ERC i la CUP per treure el màxim profit partidista de la conjuntura política i que tensen i enverinen les relacions entre els tres socis que falquen l’actual majoria parlamentària, fins al punt que pot saltar pels aires en qualsevol moment\n· La por a la desmotivació i desmobilització de la base social independentista, la raó última que, formalment, justifica el procés d’aquests últims cinc anys i que passarà la seva prova de foc aquesta pròxima Diada. Si la concentració de l’11-S d’enguany es desinfla, el castell de cartes es pot desmoronar abans d’hora.\nAl president Carles Puigdemont no li hauria de preocupar la desconnexió entre Catalunya i Espanya, prevista en la llei de transitorietat jurídica. Allò que l’hauria d’inquietar és la vertiginosa desconnexió que s’està produint entre l’actuació del seu govern i les prioritats que marquen l’agenda de la societat catalana, delerosa de recuperar l’estabilitat, la normalitat i la tranquil·litat en l’inici d’aquesta rentrée, després de l’angoixant mes d’agost que ens ha tocat viure.\nPer La Tercera Via|2017-08-30T20:51:35+00:00agost 30th, 2017|Categories: Notícies, Opinió|Etiquetes: Procés, Referèndum|0 Comentaris


missatgeria ética, sostenible i inclusiva a Barcelona\nEnvia un paquet\nDemana Bol en Bici\nDe dilluns a divendres de 10h a 18h I dissabtes de 9h a 15h.\nActualment pedalem a la majoria de barris de Barcelona i part de l'Hospitalet. Comprova si anem al teu codi postal:\nSom Les Mercedes Barcelona SCCL, una cooperativa sense ànims de lucre formada per un grup de dones especialitzades en turisme educatiu. La crisi de la COVID-19 ens va donar una oportunitat de repensar el nostre futur i apostar per un model nou.\nConstituir-nos com a cooperativa el juliol de 2020 va ser un acte de transformació necessari: vam canviar els rols de cap i treballadores i vam fer un pas ferm cap a un model de governança sostenible, horitzontal i transparent.\nSom un agent actiu en el sector de la ciclologistica urbana. Som missatgeres del canvi i contribuim a la transformació del sistema de transport i mobilitat de la ciutat de Barcelona aportant més perspectiva de gènere, des d’una mirada feminista interseccional. Donem visibilitat a dones i a col·lectius vulnerables, en risc d'exclusió.\nEns definim com un nexe d'unió entre el veí i el seu entorn immediat: el barri. El nostre tracte al client és proper, especial, i professional; combinar logística amb cures és el nostre factor diferencial. Lluitem per un espai públic inclusiu, en harmonia amb la natura, i al servei de les persones.\nDe dilluns a divendres de 10h a 18h. Telèfon: +34 623176405.\nPassatge de la Pau 14, local 2, 08002\nTambé ens pots escriure per WhatsApp o a les nostres xarxes socials:


Ecologia i sostenibilitat Redacció - 13-12-2005.\nEl regidor de Manteniment Urbà presidirà l’obertura de l’acte\nVallparadís acull una jornada tècnica sobre l'eficència en l'ús de l'aigua per a reg\nEl regidor de Manteniment Urbà, Juan Jiménez, presidirà aquest dimarts al matí l’acte d’obertura de la jornada tècnica “Eficiència en l’ús de l’aigua per al reg de parcs i jardins” que tindrà lloc a la Sala Auditori del Parc. L’acte començarà a les 9h i s’allargarà fins les 19h, aproximadament. La jornada comptarà amb la participació de més de 60 especialistes, sobretot tècnics municipals de diferents poblacions catalanes, i s’hi exposaran les experiències portades a terme per diferents ajuntaments de Catalunya que, en alguns casos, han permès reduir a una quarta part el consum d’aigua per a reg. Entre els ajuntaments que exposaran les seves experiències hi ha els de Terrassa, Barcelona, Mataró i Manresa.\nAquesta trobada està organitzada pel departament d’Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya i l’Associació de Professionals dels Espais Verds de Catalunya, que han triat Terrassa per a aquesta jornada per ser una de les ciutats pioneres de Catalunya en l’aplicació de tècniques d’eficiència en l’ús de l’aigua pel reg de parcs i jardins públics, especialment pel projecte de reg amb aigües subterrànies al Parc del Nord.\nPodeu consultar el programa de la jornada “Eficiència en l’ús de l’aigua per al reg de parcs i jardins” a http://www.apevc.org/associacio/jornadaa igua/tr%C3%ADpticTERRASSA.pdf