Dediquen un passatge a Joan Valls i Pueyo. – Castellvilarenc.info\nby Pere Sànchez 22/01/2022 22/01/2022\nL’ajuntament de Castellbell i el Vilar, ha dedicat un passatge al qui va ser historiador local, en Joan Valls i Pueyo, que va morir a mitjans de gener del 2019.L’esmentat passatge està situat a la casa on el seu pare va regentar la Farmàcia als anys 60 – 70 del segle XX. (originalment la Farmàcia era a la Bauma on va néixer en Joan Valls) i que avui dia, hi ha un supermercat.\nDe fet, hi ha una placa al seu nom passatge situat al costat de la casa familiar, tal com es veu a la fotografia que il·lustra aquesta notícia.\nUn bon homenatge per recordar-lo de les seves històries que explicava sobre la història del poble.\nD’aquesta manera, dos dels grans historiadors locals, que ja no hi són entre nosaltres, tenen un carrer o un local dedicat a ells. L’esmentat Joan Valls i en Joan Masats, aquest últim té un centre cultural situat al Burés i una placa a Sant Cristòfol. s’uneixen a altres personatges castellvilarencs que tenen el seu nom a carrers o a locals, com el Dr Escorsell, el guerriller Mansuet Boxó, Emili Viudes (CAP) I el músic i compositor Francesc Vila i l’escriptora Maria(biblioteca) .


Treballa amb nosaltres - Bienvenidos a Mas de Sant Lleí\nVols formar part de l’equip Sant LLeí?\nJunts aconseguim fer grans coses\nMas de Sant LLeí neix l’any 2002 amb l’objectiu de ser un referent en la celebració d’esdeveniments nupcials a Barcelona, celebrant el seu primer esdeveniment el 23 de juny, d’aquest mateix any d’inauguració. Setze anys més tard, l’empresa continua sent reconeguda en el sector com un referent de la restauració d’esdeveniments nupcials celebrats a Barcelona. Un llarg i intens recorregut en el qual, a més, l’empresa ha ampliat les seves línies de negoci. Actualment Mas de Sant LLeí es dedica als esdeveniments nupcials i particulars celebrats en la seva finca privada, Catering Sant LLeí, dedicat al servei gastronòmic professional d’esdeveniments empresarials i particulars allí on el client requereixi i Sant LLeí Events, especialitzat en esdeveniments corporatius i Institucionals celebrats a Vilanova del Vallés.\nSi t’agradaria formar part del nostre gran equip humà, envia’ns el teu currículum.\nCada persona suma!\nLlocCuinaPersonal de salaComercial - Assessor d'esdevenimentsJardineria i mantenimentCol·laboradors (artistes, decoradors...)


La Luna Sulla Duna Sant'Anna Arresi Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nvia Sarri 12, Sant'Anna Arresi, Sant'Anna Arresi, Itàlia, 09010 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, La Luna Sulla Duna és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Porto Pino. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix La Luna Sulla Duna asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, transport hotel/aeroport per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de La Luna Sulla Duna es reflexa en cada habitació. ventilador, plat de dutxa, assecador de cabell són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses buceig, pesca, jardí, esports d'aigua (no motoritzats), per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a La Luna Sulla Duna.\nTots els tipus de viatgers (15) Parelles (14) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (3) Grups (1)


AMPA Llar Coloraines: de febrer 2013\nLa Vella Quaresma és, als Països Catalans, la representació gràfica de la Quaresma. Té la forma d’una vella arrugada i xaruga, amb set cames que va perdent d’una en una a mesura que van passant les setmanes de Quaresma. Va vestida com una pagesa mallorquina (coneguda com a Jaia Corema o Jaia Serrada) o una vella catalana. A les mans hi duu o bé dos bacallans, o bé un bacallà i una graella.\nEs deia que era l’encarregada de procurar que els infants mengessin peix per Quaresma; se’ls amenaçava dient-los: “Si menges carn, sa Jaia Serrada vindrà i se t’endurà”.\nDurant els dies de carnaval, el rei Carnestoltes i la vella Quaresma mantenen una lluita; la vella Quaresma acaba guanyant i s’abandonen les lleis del rei Carnestoltes; els banquets, la festa boja i el desordre donen pas al dejuni, l’ordre i la calma. Segons la tradició, els menjars abundants es canvien per un règim de sopes amb oli, verdura i aigua. Només els diumenges es podia menjar peix.\nMenú sencer mes de febrer\nPublicat per AMPA a 2:10 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: sencer\nMenú triturats mes de febrer\nPublicat per AMPA a 2:09 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: triturat


La foto està molt b i els comentaris espectaculars, suposo que estàs en ello,plasmant la teva doble sessió d'avui,no?\n3h10'Bike (2h30'a bon ritme FLIX-RASQUERA-FLIX + 40'de verano azul en Javi,Guille i Piraña fins al km 5 ermita i cap al town). Aquest últim tram un globo descomunal, no he gestionat bé el tema hidratació i demés, ja m'esta b xxulo. Arribant a casa m'anat d'un pel d'emportar-me al capellà quant aquest feia l'últim revolt davant el casal Sant Jordi, xtal de donar la misa de la meva resurecció.\nDesprés 2 recuperations i a passejar a Núvol.\nDescans actiu, obligat,necessari i merescut. (tot i que estava totalment recuperat del matí infernal).\n45' abdominals+lumbars+streching de tot el cos, he estirat fins les orelles.\nPd:Al matí sinò he vist 500 motos no n'he vist cap, i de ciclistes només un: el senyor HIPP que anava direcció Ascó. Que està pasant?que els motars no celebren el Dg de rams o que?i els ciclistes? van a bneir les bikes?. ja m'explicaràs.\n5 d’abril de 2009, a les 18:51\nel problema del "globo" en bici no es la hidratació, es l'alimentació !! t'ho dic jo k soc un expert en pàjares...\n5 d’abril de 2009, a les 20:36\nOstiiiiaaa! Sembles Rivaldo amb aquestes cames tortes. Però estaves catxes cabró. Com tú diries: Cuixes de Mark Hughes. Records i milles.\n5 d’abril de 2009, a les 22:40\nPollo, pollo. Aixó és culpa del sopar d'ahir. Tú no pots desmarcat així com així dels teus hiperplats. Escalivades, anxoves, i tot allò no és compatible amb el teu chasis. El senyor Hipp no ha pogut engegar la moto i anava amb bici, home. I la resta de ciclistes, anavem amb moto. Ah que no pilles res ...\n5 d’abril de 2009, a les 22:50


Sabrià (ERC) diu que els és igual "esperar un mes o dos" per tancar un pacte amb el PSOE\nPublicat 30/11/2019 13:58:10 +01:00CET\nEl president d'ERC al Parlament, Sergi Sabrià, ha assegurat aquest dissabte que els és igual "esperar un mes o dos mesos" per tancar un pacte d'investidura amb el PSOE, que condicionen al fet que els socialistes acceptin obrir una negociació en una taula de diàleg entre iguals, sense condicions, amb garanties i amb un calendari.\n"Ningú no ens pot parlar de pressa ni ens pot dir que s'ha de tancar en 10 dies", ha declarat a la premsa, i ha assegurat que a ERC no li incumbeix la governabilitat d'Espanya sinó aconseguir una solució política al conflicte català.\nTambé ha criticat que, en la mateixa setmana en què s'han obert les negociacions, el Tribunal de Comptes hagi citat a declarar 27 persones per l'1-O: "Sabem que podria no produir-se".\nERC manté la seva voluntat de diàleg i estan disposats a parlar tantes hores com calgui, ha dit Sabrià, però la negociació "no pot anar acompanyada de la repressió" per part del que ha considerat el tribunal més polititzat d'Espanya.\nREUNIONS DE NEGOCIACIÓ\nSabrià ha celebrat el bon clima de la primera reunió de negociació i que el PSOE ja no parli de problemes de convivència sinó de conflictes polítics, però "d'aquí a una possible abstenció d'ERC encara queda moltíssim camí". També ha precisat que durant la trobada no es va parlar de pressupostos.\nEn ser preguntat sobre què esperen de la reunió d'equips negociadors de dimarts vinent, ha dit: "Hem estat molt clars pel que fa al que demanem".\n"Si tenen pressa, que vinguin amb una resposta a les nostres demandes", i ha afegit que, si hi ha terceres eleccions, no serà responsabilitat dels diputats d'ERC.\nQUI HI HA EN LA TAULA DE DIÀLEG\nSabrià ha sostingut que equivocadament s'ha posat el focus en qui hi hauria en la taula de diàleg, cosa que, al seu parer, no és important perquè, en cas d'acord, els qui ho rubricarien serien els dos presidents, i ha cridat a posar fi a "la polèmica falsa que algú ha volgut crear" sobre aquesta qüestió.\nTambé ha reaccionat al fet que la portaveu de JxCat al Congrés, Laura Borràs, acusés el vicepresident de la Generalitat i coordinador nacional d'ERC, Pere Aragonès, de ser deslleial, encara que després ho desmentís: "Agrair a Laura Borràs que hagi rectificat, es va equivocar amb les seves paraules i, per tant, per a nosaltres és una bona notícia que rectifiqui".\nHa explicat que aquest divendres va parlar amb Borràs per posar-la al dia de com avancen les negociacions d'ERC amb els socialistes, i que el mateix farà JxCat quan escaigui, perquè "compartir informació i informar és la manera d'avançar junts".\nTambé ha explicat que el líder d'ERC, Oriol Junqueras, i els polítics independentistes presos Carme Forcadell i Raül Romeva donen suport a la manera com ERC està conduint les negociacions, i que els han enviat suport i els han transmès que "es mantinguin forts en les seves conviccions".


Benvinguda al Casal Naturalista El Blauet 2016! - Ecologistes.net\nAvui hem donat el tret de sortida al nostre Casal d’Estiu!\nHa estat un matí molt divertit per a tots els nens i nenes del Casal. Després d’una estona de joc lliure per inspeccionar el local i les cares dels altres nens, hem fet assemblea mentre esmorzàvem.\nDurant l’assemblea hem fet una roda de noms per conèixer-nos millors i a continuació hem explicat les normes bàsiques del Casal.\nLa resta del matí l’hem dedicat a fer el Joc de les Estrelles, que consisteix en completar el taulell per trobar el dibuix amagat a mesura que es van realitzant les proves. Hem fet proves de punteria, dibuix, cerca d’objectes, etc. Ha passat l’estona volant i no hem pogut completar totes les proves, però tot apunta que el dibuix amagat sembla un ocell. Demà veurem quin ocell és, etc.\nDemà toca excursió de descoberta per la zona del casal.


MARIA PILAR BUENO ARNAL | Xarxa de Competències Bàsiques\nArxiu de l'autor: MARIA PILAR BUENO ARNAL\nDesprés de la setmana de pasqua, reprenem el treball per projectes.\nHem triat el vídeo sobre la Segona Guerra Mundial i hem revisat les preguntes de l’avaluació inicial, que passarem a l’alumnat per detectar els seus coneixements previs del tema. Per elaborar el qüestionari hem fet servir la plataforma Kahoot.\nHem planificat la sessió i hem decidit que el qüestionar, finament, consti de 15 preguntes, perquè tinguin temps de contestar la següent qüestió: què voldríeu saber sobre la Segona Guerra Mundial?.\nComentant com passaríem la pregunta final, hem pensat que seria una bona eina per al treball per projectes tenir un curs al Moodle per anar penjant informació, qüestionaris, etc. Així doncs, li comentarem al coordinador del les TIC que ens doni d’alta al sis professors/es en un curs nou anomenat “Gimcana històrica”, en el nivell de 2n d’ESO.\nRespecte a la lectura prevista sobre un fragment del diari d’Ana Frank, hem decidit que no la farem en aquesta sessió, sinó que la deixarem per a més endavant.\nLes sessions amb l’alumnat seran: el dijous 5 d’abril els grups de 2n A i 2n B, i divendres 6 d’abril el grup de 2n C.\nCom avaluem el nostre projecte?\nL’avaluació de l’alumnat és realitza diàriament mitjançant una rúbrica de coavaluació i una altra d’avaluació del professorat. Així mateix, per avaluar el nostre treball utilitzarem la rúbrica docent d’autoavaluació d’un treball per projectes.\nEl dia que vam repartir i explicar les pautes de treball a l’alumnat, també vam donar a cada grup la rúbrica de coavaluació, indicant el següent:\n–\tAbans de començar a treballar, el/la coordinador/a indicarà el que cal fer, tot seguit cada membre triarà el que farà i, quan estiguin tots d’acord, el/la secretari/a ho apuntaran a la rúbrica.\n–\tAl final de la de l’hora, sobre 10 minuts abans d’acabar la classe, el/la secretari/a i un membre del grup, diferent cada dia, anotaran a la rúbrica l’avaluació de cada membre, utilitzant els ítems que tenen a la mateixa. En l’apartat d’observacions, anotaran les reflexions sobre el treball i la relació entre els membres. Així mateix, també anotaran si ha quedat alguna tasca pendent, per fer-la el següent dia.\nPublicat el 8 de maig de 2018 per MARIA PILAR BUENO ARNAL\nDurant la setmana del 2 al 4 de maig hem revisat i elaborat les pautes de treball, així com les rúbriques d’avaluació que repartirem a l’alumnat.\nHem indicat que com el projecte que inicien és un treball col•laboratiu, per a què el grup funcioni, és important definir uns rols, de manera que cadascú conegui quines són les seves responsabilitats i les de la resta de membres. A la graella de càrrecs i responsabilitat, indicaran el treball que realitzarà cada membre del grup i ho signaran.\nAixí mateix, tindran una graella de control diari de coavaluació i d’avaluació del professorat.\nRespecte a les tasques que faran, cada grup haurà d’elaborar per escrit una prova de la gimcana relacionada amb el període de la guerra que li correspon. La documentació necessària sobre la Segona Guerra Mundial la trobaran al Moodle, al curs de 2n d’ESO “Gimcana històrica”.\nPel que fa al tipus de proves, poden ser: codis QR, passaparaula, Kahoot, desxifrar un missatge amb un codi inventat, recerca d’un objecte, elaborar un vídeo sobre un personatge o un fet, etc. Per passar d’una prova a una altra, cada grup prepararà una prova física.\nIndicarem la durada del projecte, perquè puguin planificar el treball. Així mateix, hi haurà un apartat per a suggeriments sobre el treball.\nUna vegada l’alumnat ha triat el tema, la Segona Guerra Mundial, hem elaborat el calendari per implementar el projecte:\no\tDel 14 al 23 de març, completarem el qüestionari de l’avaluació inicial que passarem a l’alumnat per detectar els coneixements inicials. Hem de tenir en compte que el qüestionari que elaborem tingui entre 10 -15 preguntes, perquè el mateix dia llegirem un fragment del diari d’Ana Frank. Farem una posada en comú sobre el text i finalment contestaran la següent qüestió: què us agradaria saber sobre la Segona Guerra Mundial?.\no\tEl dimecres 4 d’abril, revisarem l’enquesta i la passarem a l’alumnat el 5 i el 6 d’abril, sense modificar l’horari de cap matèria.\no\tEl dimecres 18 d’abril, revisarem els resultats de l’avaluació inicial i revisarem la documentació que passarem a l’alumnat .\no\tDel 23 d’abril al 25 d’abril, formarem amb l’alumnat els grups de treball, sense modificar l’horari de cap matèria.\no\tEl dijous 26 d’abril, revisarem els grups fets i la documentació.\no\tEl dimecres 2 de maig i dijous 3 de maig, elaborarem les pautes que repartirem a l’alumnat sobre com anem a treballar i com anem a avaluar.\no\tDel 4 al 18 de maig, l’alumnat elaborarà les proves, amb dos professores/as per aula, en les classes de socials, física i química, i educació física.\no\tLa setmana del crèdit de síntesi, del 14 al 20 de juny, realitzaran la “Gimcana històrica”.\nPublicat dins de Institut Manuel Sales i Ferré, Planificació\t| Deixa un comentari


L’empresa lleidatana engega un projecte d’economia circular per aconseguir carbó actiu\nper Redacció VIA Empresa Barcelona. 09 de setembre de 2019 09:22\nLa seu de l'empresa lleidatana Sorigué\nSorigué ha desenvolupat una tecnologia per transformar residus de pneumàtics en filtres per al tractament d'aigües. En un comunicat, la Conselleria d'empresa i Coneixement de la Generalitat ha explicat que amb el sistema s'evita l'ús del carbó fòssil, que és el material que s'utilitza habitualment per produir aquests filtres d'aigua.\nL'empresa lleidatana ha comptat amb una ajuda de 82.000 euros del programa Nuclis d'R+D Empresarial per a projectes d'economia circular en l'àmbit dels residus, que impulsen Acció i l'Agència de Residus de Catalunya.\nEl sistema que ha creat Sorigué aplica un tractament químic i tèrmic als pneumàtics per obtenir el carbó actiu, que s'utilitza per filtrar l'aigua. Fet d'aquesta manera, el carbó actiu és més sostenible i no fòssil perquè no deriva del carbó natural sinó del cautxú del pneumàtic en desús, i permet crear filtres d'aigua capaços d'absorbir metalls pesats, contaminants, matèria orgànica i males olors en les depuradores d'aigua.\nEl director d'innovació de Sorigué, Joan Pons, ha destacat que en evitar usar un producte fòssil finit fomenten la disminució de l'impacte ambiental i "permet fabricar un producte tecnològic i d'elevat valor, fet que millora el volum de negoci".\nSorigué és un grup empresarial fundat el 1954, compta amb més de 20 societats i 3.800 treballadors en plantilla, i està especialitzat en el desenvolupament de solucions basades en la innovació per a construcció, serveis, materials i tecnologia.\nSorigué creixerà un 30% el 2016 amb la compra de CLD i Constraula


Noticias de Burriana: Mónica Oltra recolza la candidatura de Compromís per Borriana aquest dimecres a la Casa de la Cultura\nPortada > Burriana > noticias > Mónica Oltra...\nEl candidat a Europa, Jordi Sebastià, va ser l'únic eurodiputat que ha recolzat la taronja des del principi.\nLa Casa de la Cultura acollirà demà dimecres a les 19.30h l'acte de presentació de la candidatura de Compromís per Borriana que encapçala Vicent Granel. Mónica Oltra serà l'encarregada de recolzar una candidatura que aspira a liderar el pròxim govern a l'Ajuntament de Borriana. I per a això, també comptarà amb la presència del candidat al Parlament Europeu, Jordi Sebastià.\nEl candidat a l?alcadia, Vicent Granel, presentarà la llista de Compromís com una gran renovació, ?no solament de persones, també de treballar per Borriana i els seus veïns i veïnes?. Amb una candidatura jove, Compromís per Borriana vol convertir-se a partir del 26 de maig en ?el motor que lidere el consistori de la nostra localitat?, Vicent Granel ha destacat, ?la presència en la llista de gent que pertany al teixit social de Borriana, i que sempre ha estat activa a la nostra ciutat?.\nMaria Romero i Josep Nos seran els encarregats de conduir un acte en el qual Compromís per Borriana desgranarà part del programa electoral per als pròxims quatre anys, amb iniciatives com augmentar la inversió en Ocupació, després dels dos milions d'euros que s'han invertit, i la creació d'un espai coworking i viver d'empreses. ?És necessari una espenta més per a augmentar els més de 15 programes d'ocupació i 200 contractacions directes que s'han realitzat, volem més, i per a això, s'ha de confiar en els veïns i veïnes de Borriana, que tenen el potencial necessari per a fer-ho?.\nPer la seua part, Mónica Oltra i Jordi Sebastià recolzen a la candidatura municipal en unes eleccions en les quals ?ens juguem que torne la dreta a l'Ajuntament de Borriana, una dreta més extrema que mai, que no podem permetre?.\nL'actual vicepresidenta de la Generalitat Valenciana, Mónica Oltra serà l'encarregada d'explicar les polítiques que s'han dut a terme, i les que es tenen preparades per a aquesta legislatura.\nPer part seua, Jordi Sebastià, candidat al Parlament Europeu per la coalició Compromís per Europa, és en l'actualitat l'únic eurodiputat valencià que ha lluitat des del primer moment per la situació de la citricultura valenciana.


Tots els noms de Barcelona: enero 2013\nEls mercats que no fan olor a menjar\nTots hi hem passat alguna vegada, per comprar, per mirar, per amarar-nos de l'olor a llibre vell i enyorança d'altres temps. Els mercats on no hi ha menjar, sinó producte perenne, s'amaguen sovint en els racons més entranyables de la ciutat. Com quan compres un disc de vinil vell i el fas sonar, acompanyant l'agulla amb el dit perquè no s'enganxi, la història d'aquests mercats també necessita que algú la guareixi i la recuperi. És una reivindicació d'allò que és nostre, i que ens defineix. Mediterranis.\nPotser passa a altres ciutats i racons, però a Barcelona, els mercats importants i que tenen una història rica i apassionant no son solament aquells que fan olor a menjar. Des de sempre la ciutat ha estat un nucli important també de comerç d'altres productes que també han estat transcendentals, més enllà dels alimentaris.\nConeixem que entre les tribus iberes que hi havia a la plana barcelonina hi havia establertes relacions comercials que s'estenien també amb altres pobles propers, o a través del riu Llobregat, a altres zones llunyanes. La ciutat romana de Bàrcino va ser, però, el primer nucli habitat emmurallat on es podia anar a buscar productes. Els pagesos de l'Àger - el camp de la Bàrcino romana - podien fer agricultura de subsistència, o fins i tot tenir bestiar propi, però si necessitaven roba, calçat o altres estris havien de desplaçar-se a la ciutat per tal d'adquirir-los. És per això que els mercats de productes no alimentaris, des del moment de la fundació de la ciutat, també van ser-hi presents.\nAbordarem la història de tres d'aquests mercats que han arribat fins als nostres dies i que fins i tot formen part de la "marca" Barcelona.\nEls encants vells o la fira de Bellcaire: Tots els barcelonins, i fins i tot els qui no ho són, han sentit a parlar d'aquest mercat. Sabem que al segle XIV ja hi havia un mercat d'aquestes característiques al camí del Rec - al costat del que era la canalització d'aigua del Rec Comtal -, que es trobava a extramurs i que tenia tanta rellevància que apareix a les cròniques escrites.\nAl segle XVI aquest mercat ja és prou important com perquè s'estableixi dins de la muralla, per tant, protegit. En un principi s'instal·la a la plaça Nova, just davant de l'entrada del carrer del Bisbe, i després, al segle XVII, a l'actual plaça Sant Jaume. Al segle XVIII es trasllada just davant de la Llotja, i després al passeig de la Creu Coberta.\nEls Encants Vells, als anys 50. Foto: fortpienc.org\nVa ser el 1928, amb motiu de l'Exposició Universal del 1929, que es decideix situar el mercat a la plaça de les Glòries.\nCal dir que aquesta plaça, la de les Glòries sempre ha estat un mal de cap pels gestors municipals de Barcelona. El projecte d'Eixample de Cerdà l'establia com una plaça importantíssima i des del consistori s'ha intentat diverses vegades fer de les Glòries un veritable centre de la ciutat sobre el que vertebrar l'urbanisme de Barcelona. Però els intents sempre han estat un fracàs, i la plaça de les Glòries transmet aquella sensació d'estar situada a l'extraradi - amb solars sense edificar, "scalextric" viari i excessiva amplitud - quan en realitat, si mirem el mapa de la ciutat, es troba en un punt relativament cèntric si tenim en compte l'extensió urbana.\nTornant al mercat, els Encants és un mercat singular en tots els sentits. Podria ser definit com a "fira", però és una fira on es pot trobar qualsevol objecte o producte, i tot a més amb un cert aire antic i mediterrani a la vegada. Els visitants podem descobrir veritables joies amagades. Hi ha subhastes, antiquaris, mobles de tot tipus i una característica que ja no és fàcil de veure avui dia: els venedors, els firaires, sovint fan demostracions dels seus productes per atraure als clients.\nSi utilitzem una mica la imaginació, i salvant la modernitat de molts d'aquests productes, segurament el sistema de venda dels Encants no ha estat massa diferent en tots els segles que fa que existeix.\nDefinir la fira no és fàcil. És un mercat d'ocasió, i a la vegada pot ser una fira d'intercanvi. També un mercat de productes rars i estranys, però a la vegada un racó on trobar de tot.\nAra se li està construint un emplaçament definitiu i cobert, amb una gran estructura que farà perdurar durant molts anys més aquest històric mercat que no fa pas olor a menjar.\n- Mercat dominical de Sant Antoni: Definit per la pàgina web de l'Ajuntament de Barcelona com la fira de revistes, postals i videojocs més gran del món, aquest mercat de diumenge és un altre dels grans atractius de Barcelona. Des de còmics, jocs d'ordinador, fins a llibres vells i descatalogats, hi ha qui diu que tot es pot trobar al mercat de Sant Antoni. De fet hi ha referència d'una fira de similars característiques ja cap a finals del segle XIX on es podien trobar llibres vells - situada als voltants del port -, que cap al 1936 ja s'instal·la als voltants del mercat de Sant Antoni.\nÉs un mercat molt important des del punt de vista cultural i històric, sobre tot per la història recent del nostre país, ja que durant els anys de dictadura es podien trobar alguns llibres prohibits i fins i tot música. Era doncs un punt on els barcelonins es trobaven i podien intercanviar cultura i coneixement.\n- Les parades de flors de La Rambla: No són un mercat en el sentit estricte, però sí que s'han convertit en un símbol de la ciutat. Al segle XIII ja hi ha constància que existien venedores de flors a La Rambla, però les primeres parades documentades daten de l'any 1853. En temps passats hi havia moltes més parades de flors que ara, i tenien la característica de no ser construccions fixes, sinó que els floristes les muntaven i desmuntaven cada dia. N'hi havia més de trenta, sobre tot en el tram que va del palau de la Virreina fins a la Boqueria.\nLes floristes de la Rambla, a finals del segle XIX Foto: totsrucs.cat\nLa Rambla ha estat durant molts segles el passeig per exel·lència de la ciutat. Hem de tenir en compte que la muralla medieval recorria el seu marge nord, és a dir, l'esquerra mirant a mar, i per tant, tota la part d'extramurs esdevenia un passeig que amb els segles va quedar també protegit amb l'ampliació de la muralla.\nTot i que devia ser un sorral inundable sovint, era el lloc més fresc de la ciutat, on corria l'aire i les classes benestants podien sortir dels carrers ombrívols i freds de la ciutat antiga per mostrar els seus vestits o simplement passejar. Per això la Rambla es va convertir de seguida en un mercat natural a l'aire lliure, on a més de les flors es van vendre altres productes. Com ja hem explicat, la major part es va ordenar en un sol espai cap a mitjans del segle XIX amb la construcció del mercat de la Boqueria.\nLa novel·la Tots els noms de Barcelona recupera la ciutat antiga. La sensació de viure-la en primera persona, de tastar els seus sabors, de submergir-se en el tacte de les pedres de la muralla romana, eterna i encara en peus. Si voleu descobrir tots aquests sentits, a www.totselsnomsdebarcelona.com podeu descarregar el primer capítol de franc. I si us agrada, la podreu trobar a les llibreries.\nSi us agraden les històries que expliquem, feu "m'agrada" al nostre facebook\nSi voleu escoltar al David Izquierdo, autor de Tots els noms de Barcelona, explicar aquestes curiositats històriques a la ràdio, al programa La Ciutat, aquí teniu l'enllaç:\nPublicado por Tots els noms de Barcelona en 2:59 No hay comentarios:\nMercats de Barcelona. Una llarga història.\nImaginar la porta Praetòria de la ciutat romana de Bàrcino plena a vessar de gent, camperols sobre tot, fent cua per entrar a vendre els seus productes, és un exercici històric temptador. Les portes de la ciutat - quatre en l'època romana - tenien tres obertures. La central era utilitzada pels carruatges, i les dues laterals, pels vianants. Les hortalisses del camp, els animals, i els peixos que arribaven a la platja es venien, després, a intramurs. Les olors eren fortes, profundes, i les veus dels venedors, oferint el gènere, devien ressonar per tota la ciutat emmurallada. Si tanquem els ulls, quiets al bell mig de la Boqueria, potser no estarem tan lluny d'aquelles sensacions...\nDes del moment de la fundació de la ciutat a finals del segle primer abans de Crist que van existir mercats o punts de venda d'aliments, roba i altres complements a la ciutat. Durant els primers anys aquests mercats devien estar a l'aire lliure, sobre tot al voltant del Fòrum de la ciutat, on es vertebrava la vida pública de la nova Bàrcino. Sabem que hi havia factories de Garum - la salsa feta amb peix fermentat - i que a la zona de Bàrcino més propera a la porta de mar es devia vendre el peix que arribava fresc a la platja cada matí.\nSabem, també, que l'Ager de Bàrcino s'extenia per tot la plana i fins i tot s'han trobat indicis que la zona d'infulència de la ciutat romana podria arribar tan lluny com a Martorell, una distància molt notable per a l'època. Els pagesos del camp nodrien a les viles disseminades per tota la plana, però també venien els seus productes a intramurs.\nHi ha constància dels primers mercats documentats des del segle X. Així que ens hem d'imaginar la Barchinona de l'any 1000 amb els seus carrerons i petites places ombrívoles on els camperols venien els seus productes. Els mercats com a tal de vegades s'estenien per un carrer, o es feien en una determinada plaça, i els objectes a vendre s'exposaven a terra, sovint sobre una mena d'estora. De fet la paraula "anar a la plaça" per fer referència a "anar al mercat" prové de l'època en que els mercats eren a l'aire lliure, i es feien a les places públiques, que més aviat tenien aquesta funció. Amb els pas dels anys, i l'expansió de la ciutat, aquest concepte va anar canviant fins arribar als mercats en el format actual, que també sembla que va evolucionant amb l'aparició dels centres comercials i els grans supermercats.\nA la ciutat de Barcelona, actualment, hi ha 39 mercats. Alguns amb una història fantàstica que ara intentarem explicar.\nLa Boqueria: De fet, el nom prove del Boc, el mascle de la cabra. Apareix per primera vegada ja anomenat al segle XIII com un punt on estava permés trinxar la carn. El pla de la Boqueria era l'explanada que hi havia just davant de la porta de Santa Eulàlia, a extramurs. Els venedros ambulants s'hi van instalar, i es feien fires de bestiar de forma regular. Per tota la Rambla hi havia venedors que exposaven els seus productes, i a mitjans del segle XIX la situació ja era molt caòtica. L'any 1835 durant una revolta popular es va cremar el convent de Sant Josep, i l'edifici es va enderrocar, deixant un espai ample just al pla que feia segles havia servit també com a mercat. El pla de la Boqueria tornava a quedar obert per als venedors.\nAquella vegada, però, es faria de forma ordenada. Al 1848 es va construir la plaça porticada, i uns anys després es va instal·lar la coberta metàl·lica que coneixem actualment. Així va néixer el mercat més important de la ciutat. Per això, en honor al convent cremat l'any 1835 el mercat es diu de Sant Josep o la Boqueria.\nSanta Caterina: Amb un orígen similar al de la Boqueria, el mercat de Santa Caterina reb el seu nom i el seu emplaçament del convent de Santa Caterina, que amb la seva esglèsia, resultava un dels centres religiososo més importants de Barcelona. Expliquen les cròniques que l'esglèsia del convent tenia un campanar de 40 metres acabat en punxa que el distingia entre tots els de la ciutat, i marcava, per dir-ho d'alguna manera, l'skyline de la ciutat antiga.\nEl convent i l'església amb el seu campanar van ser destruïts també durant els fets del juliol del 1835, quan una massa de ciutadans descontents van carregar contra els convents i van fer nombroses destrosses i incendis a tota la ciutat. Com a curiositat, aquella "bullanga" va començar per una mala corrida de toros a la plaça desapareguda del Torin.\nVa ser el primer mercat en tenir una coberta totalment metàl·lica ja el 1848, restaurada recentment.\nMercat del Ninot: Acabarem aquest petit repas als mercats de Barcelona amb el curiós mercat del Ninot. No és tan antic en el temps com el de la Boqueria o el de Santa Caterina, ja que data de finals del segle XIX. L'encant que el fa especial és el seu nom. En un principi s'anomenava "Del porvenir", a l'estar situat, deien, en un punt estratègic que li donava bon volum de negocis. Però aleshores va passar una història ben curiosa.\nHi havia un taverner que tenia una filla. Un dia la noia va anar a passejar per la platja, per la barceloneta. En el seu passeig va passar pel costat d'alguns vaixells que estaven varats a la sorra, fets a miques, abandonats. Un d'ells tenia un mascaró de proa ben curiós, en forma de ninot. Estava ben conservat, i li va agradar molt a la noia. Tant, que el va agafar i li va regalar al seu pare. L'home, el taverner, també en va quedar satisfet, i el va penjar de la porta de l'establiment. A partir d'aleshores, a la taverna se la va anomenar "Del Ninot", i com el mercat estava a tocar, els barcelonins de l'època el van començar a anomenar així: mercat del Ninot.\nSi sou curiosos i us hi fixeu, a la façana del mercat hi ha una reproducció exacte d'aquell mascaró de proa que va arribar un dia de la barceloneta i va passar a ser el símbol que va donar nom a tot un mercat. L'original està al museu Marítim de Barcelona.\nEl mascaró de proa, presidint la façana del mercat. Foto: Adrià Garcia\nA Barcelona hi ha, a més dels alimentaris, però, altres mercats que no són pròpiament de venda d'aliments, i que també són molt interessants a nivell històric. Els encants, Sant Antoni o les paradetes de La Rambla. Mereixen una entrada a part.\nSi us agraden les històries que expliquem, les podeu recuperar a www.totselsnomsdebarcelona.com Allà també trobareu el primer capítol gratis del thriller Tots els noms de Barcelona, una novel·la que us enganxarà i amb la que viureu les diferents èpoques històriques de la ciutat a través d'una trama trepidant!!\nNo deixeu de fer "m'agrada" al nostre facebook i ajudar-nos!\nSi voleu escoltar al David Izquierdo, autor de Tots els noms de Barcelona, explicant aquesta curiositat històrica al programa de ràdio La Ciutat, aquí us deixem el link!\nPublicado por Tots els noms de Barcelona en 3:13 No hay comentarios:\nEl Madinat Barshiluna\nEntre tots els noms que ha tingut la ciutat de Barcelona al llarg de la seva història, en destaca un de curiós. És el Madinat Barshiluna, el nom que va tenir la ciutat entre els anys 718 i el 801. Va ser la Barcelona musulmana. Una època molt desconeguda de la que queden molt pocs vestigis i que convida a utilitzar la imaginació. La basílica està convertida en mesquita, i dels minarets més alts ens arriba la crida a la pregària del matí...\nEls visigots ocupen el territori romà i s'estableixen. Bàrcino es converteix en Barchinona, igual que Tàrraco esdevé Tarragona. Tot el territori es coneix com a Gothia, i Barchinona arriba a ser una plaça forta al sud dels Pirineus. Tan forta que en vàries ocasions esdevé la capital i seu de la cort. Però l'any 711 els musulmans creuen l'estret i envaeixen la península Ibèrica.\nArriben a Barchinona cap al 718, i enlloc d'arrasar-la, simplement pacten una ocupació pacífica. La ciutat s'anomena Madinat Barshiluna. Durant aquella època la basílica passa a ser mesquita, i el poder local està en mans del valí. No hi ha massa informació ni tampoc vestigis de l'ocupació. Se sap que va ser força pacífica i que els habitants van poder seguir amb els seus cultes. El Madinat Barshiluna va durar poc. El 801 les tropes de Carlemany, comandades per Ludovico Pio o Lluís el Pietós, van alliberar a la ciutat per a la cristiandat, i es va acabar aquell curt i misteriós període. En els anys següents la frontera entre l'Al-Andalus i el món cristià va quedar molt propera a Barcelona. Tant, que primer el Llobregat, i després el riu Gaià, van ser les fronteres naturals fins ben entrat l'any mil.\nLa frontera va quedar a tocar de Barcelona . Font: historiadelahumanidad.com\nTant de misteri ha despertat l'olfacte als enamorats de les llegendes. Hi ha qui diu que el tresor que els àrabs havien guardat durant els 83 anys d'ocupació es va enterrar en algun lloc de la ciutat, o al que aleshores eren les seves afores, esperant a ser recuperat quan les tropes sarraïnes reconquerissin la ciutat. Això no va passar mai, al contrari, els cristians van anar guanyant terreny cap al sud i el tresor va quedar oblidat. Potser, un dia d'aquests, amb la Línia 9 del metro, algun operari s'endurà una sorpresa...\nA la novel·la de misteri Tots els noms de Barcelona es descriu com era la vida al Madinat Barshiluna musulmà del segle VIII, i part de la trama es desenvolupa en aquella època històrica, amb personatges apassionants i un argument que us deixarà enganxats al llibre fins que arribeu al final. Si voleu descarregar el primer capítol gratis i fer-hi una ullada, el trobareu a www.totselsnomsdebarcelona.com\nSi us agraden les històries que expliquem, feu "m'agrada" al facebook del llibre i així ens ajudeu amb el boca-orella :)\nPublicado por Tots els noms de Barcelona en 12:10 No hay comentarios:\nPoltergeist al barri de Gràcia de Barcelona\nDiuen que quan sents un corrent d'aire fred és l'ànima d'algú que passa a prop teu. Que quan dorms profundament, els esperits d'aquells qui t'estimen s'asseuen als peus del teu llit, i et protegeixen els somnis. No t'ha de fer por el més enllà. És solament aquell lloc llunyà, tan llunyà que no el podem veure ni sentir, on descansen totes les ànimes que han fet possible la vida a la Terra. Allà hi ha els reis i emperadors. Les princeses dels contes, i també els herois de totes les batalles. Allà hi ha l'amor i el desamor etern. Cada un dels animals que els humans han volgut estimar, i la vida efímera d'un nen, o la llarga existència d'un avi bondadós. Sobreeixit, el cel fa una mica més d'espai per a nosaltres, també. Quan hi anem a passar el per sempre més, allà ens trobarem tots. I ens podrem saludar amb un somriure. El de qui sap ja tots els misteris, i fa l'ullet al destí. Mentrestant, però, tot seran preguntes sense resposta.... Què va passar, a l'hivern del 35, al barri de Gràcia de Barcelona? Va ser una visita del més enllà? Un advertiment del terror que aviat es desfermaria a tot el país?\nL'espiritisme va agafar força a finals del segle XIX i principis del XX a tota Europa. Es va convertir, fins i tot, en una mena d'afició o joc que practicaven les classes benestants, avorrides de les seves distraccions habituals i que buscaven una mica d'aventura. La Oui Ja era la pràctica més estesa per la seva senzillesa: un tauler amb lletres i números i un got o peça de vidre que hauria de lliscar pel tauler enviant un missatge des del més enllà.\nA Barcelona també van proliferar els locals on es practicava l'espiritisme i van aparèixer mèdiums i sanadors que tan aviat llegien les mans com miraven el futur amb una bola de vidre o es posaven en contacte amb els esperits dels morts. Eren els mèdiums - la mateixa paraula significa "mitjancer"-.\nPerò enmig de tot aquest joc, sovint una simple farsa, a mitjans dels anys 30 en va sortir una inquietant realitat històrica. Són els fets ocorreguts al barri de Gràcia, al número 43 del carrer Francisco Giner.\nUn poltergeist significa, en alemany, "esperit sorollós", i sembla que defineix perfectament el que va passar aquella nit.\nÉs el 10 de febrer del 1935. Una nit freda a Barcelona, just un any abans de l'esclat del la guerra. La quietud de la matinada es trenca per uns violents cops sords, rítmics, a les parets de la casa. La família Montroig i Mendoza, habitant de l'edifici, es desperta. El pare de família , estranyat, surt a l'exterior. Els carrers de Gràcia estan en silenci. Deserts. Al tornar a l'interior, l'home obre la llum del menjador. I veu, esgarrifat, com de sobte els calaixos dels bufets i mobles s'obren tots a una, i cauen a terra estrepitosament. Tots els inquilins de l'edifici es desperten també i són testimonis dels sorolls i la destrossa al menjador dels Montroig.\nEls veïns avisen al "sereno" que feia la ronda pel barri, i el vigilant es presenta per intentar esbrinar què està passant. Però quan l'home arriba a l'edifici, de sobte els sorolls s'aturen, i el silenci de la matinada torna a regnar als carrers i carrerons de Gràcia.\nEl matí de l'11 de febrer del 1935, el senyor Montroig presenta denúncia dels fets a la Guàrdia Urbana del districte. Comença a còrrer la veu per tota la ciutat de Barcelona que un esperit ronda el número 43 del carrer Francesc Giner. Els curiosos comencen a acostar-se a la vivenda, expectants del que pot passar en caure la nit.\nI la foscor arriba, puntual. Però aquella matinada, la de l'11 al 12 de febrer, no passa res de res. Així que tothom creu que el fenòmen ja ha remés, i la gent s'en va a dormir.\nPerò no passen masses hores perquè tot torni a començar. Serà la matinada del 12 al 13 de febrer quan, segons els testimonis, es desferma un incomprensible fenomen poltergeist de gran magnitud. Hi ha qui diu que els cops van tornar, sords, violents, i que al menjador de la casa dels Montroig de sobte una cadira va començar a dansar tota sola. Que els coberts, ganivets i forquilles volaven per l'estança, i el rellotge de paret es movia endavant i endarrere, posant-se a l'hora novament amb un cop d'agulles. Fins i tot alguns van arribar a testificar que havien sentit la presència d'ombres blanques, seguides d'un vent glaçat, que ballaven pels passadissos i habitacions de l'edifici maleït.\nEls diaris de l'època es van fer ressò immediatament. A la societat barcelonina li encantaven les històries com aquella, i van ser centenars els curiosos que van anar fins a Gràcia per veure les parets de la casa embruixada. Diuen que van haver de venir policies a custodiar l'entrada de la vivenda davant de la quantitat de gent que s'hi va aplegar.\nLa policia davant del número 43 del carrer Francisco Giner. Font: Karma7\nLa família Montroig va marxar de la vivenda aterrida. I, curiosament, el fenomen es va aturar, i no es va tornar a repetir. La policia va sospitar que tot fos un invent per atreure l'atenció, i va investigar els fets. Van concloure que encara que els cops i les cadires volant soles podien ser conseqüència d'algun sofisticat truc de màgia, hi havia un element impossible de fingir: la vibració dels vidres de les finestres de tot l'edifici. La policia va concloure que era impossible que res ni ningú pogués fer vibrar un edifici sencer, i per tant, el cas va quedar com a no resolt.\nI ara és quan ens hem de preguntar: què va passar, aleshores? Són certes les històries de fantasmes? Acabarem amb una curiosa teoria que cada vegada recolzen més científics seriosos. Resulta que sovint, en episodis de poltergeist com el del carrer Francisco Giner de Barcelona, hi ha present una persona adolescent. Curiosament un dels fills de la família Montroig estava malalt en el moment dels fets, i la seva edat corresponia amb l'adolescència. Hi ha la creença, o almenys la sospita, que les persones que estan en aquesta complexa edat de la vida, el pas de la infantesa a l'edat adulta, podrien experimentar dins del seu cervell estadis mentals desconeguts i amb molta força, i per tant, ser ells els causants involuntaris dels fenòmens.\nEn l'època de la Guerra Freda són coneguts els experiments que es van fer a la Unió Soviètica en relació al poder de la ment i la telequinèsia, i hi ha algunes informacions, desgraciadament no contrastades, sobre resultats espectaculars en alguns dels experiments: persones que movien objectes a distància, que es comunicaven telepàticament, o que podien fins i tot generar presències.\nCom sempre, la ciència actual no és capaç de donar una resposta contrastada a moltes de les preguntes que ens planteja el món en el que vivim. Però podria ser que darrera de tot aquest misteri hi hagués el poder desconegut del cervell humà, aquesta màquina que fa que tots nosaltres ens haguem transportat amb aquesta història fins a l'any 1935, sense sortir del segle XXI. No us sembla apassionant?\nEl thriller Tots els noms de Barcelona us farà viatjar a totes les èpoques històriques de la ciutat amb una trama trepidant i cinematogràfica. Descarregueu el primer capítol a www.totselsnomsdebarcelona.com\nSi us agraden les històries que expliquem feu "m'agrada" al nostre facebook:\nPublicado por Tots els noms de Barcelona en 13:08 No hay comentarios:\nEl misteriós trenet Mina Grott\nEnmig del bosc, apareixent com per art de màgia, s'obre un túnel a la roca de la muntanya. Si mires endins, i crides fort, pots sentir el teu eco com a única resposta. La humitat t'amara els sentits, i no hi ha més llum que la penombra que es va perdent metre a metre fins que esdevé ja sols foscor absoluta. S'endevinen algunes construccions plenes de pols i teranyines. El túnel del Mina Grott travessa encara avui la Serra, però s'entossudeix a no explicar-nos el seu secret. Us convido a que li feu una visita, si sou prou valents. Està molt a prop vostre, a tocar del Baixador de Vallvidrera. Els més atrevits seran recompensats amb algunes respostes amanides amb més i més preguntes.\nA finals del segle XIX, les muralles de Barcelona es van tirar a terra i els habitants de la ciutat van començar a agafar el costum de sortir els dies lliures a prendre l'aire. Era el preludi del que ara coneixem com a "vacances", i que a poc a poc la burgesia barcelonina anava gaudint durant els diumenges, o a l'estiu.\nEls barcelonins de finals del segle XIX passaven el dia lliure a la muntanya. I la muntanya més propera a Barcelona, amb el permís de Montjuïc, és la serra de Collserola. El problema que tenia Collserola estava en les comunicacions. A partir del 1901 ja hi havia un funicular que pujava fins al Tibidabo, però tots els boscos de la part oest de la serra estaven encara verges i per explotar. Per això es va començar a projectar l'ampliació del Tren de Sarrià cap a Les Planes, i també una petita iniciativa, curiosa i misteriosa, anomenada Mina Grott, totalment a banda del Tren de Sarrià, molt més popular.\nEl Mina Grott és en realitat un túnel excavat l'any 1855 que forada la serra de Collserola des del Pantà de Vallvidrera fins a la part alta de Sarrià. Al principi, en els primers anys, servia per portar aigua des del pantà de Vallvidrera fins al nucli de Sarrià, apartat de la ciutat de Barcelona i que no gaudia de les captacions d'aigua de la gran ciutat.\nPerò l'any 1908, un enginyer anomenat Carles Emili Montañés va pensar que aquell petit túnel que portava aigua podia solucionar els problemes de comunicació entre la ciutat i els boscos de Collserola. I en un moment en que les atraccions del Tibidabo començaven a atreure a milers de persones, va pensar que havia d'aprofitar que la ciutat s'obria als quatre vents per fer una mica de negoci.\nAixí que mans a l'obra. Va presentar un revolucionari projecte que consistia en construir una petita via, de seixanta centímetres d'ample, i posar-hi vagonetes amb una petita locomotora. Va posar-hi bombetes a tot el sostre del túnel, vuitanta bombetes de colors, i va construir dues estacions a banda i banda del túnel: una a la vessant barcelonina del Tibidabo, i l'altra a tocar del Pantà de Vallvidrera. I així va nàixer el trenet de la Mina Grott.\nEl trenet Mina Grott arribant a l'andana\nEs va inaugurar el 13 de juny del 1908. Era un vagó elèctric amb capacitat per a una trentena de persones, que feien el trajecte quasi a les fosques, amb vagonetes obertes i sols il·luminades per les bombetes de colors, que donaven al trenet un aspecte curiós, fins i tot oníric.\nL'èxit va ser total, i en les primeres setmanes en que el trenet de la Mina Grott va funcionar, el van arribar a utilitzar unes 40.000 persones. Les fonts que hi havia al voltant del Pantà de Vallvidrera van començar a rebre a molts més visitants que els que arribaven per la carretera plena de revolts, i van començar a proliferar, per tota la zona, els tradicionals "merenderos".\nAmb els anys, aquests "merenderos" tindrien una gran fama arrel de l'arribada a Les Planes del Tren de Sarrià uns quants anys després.\nL'estació propera al pantà de Vallvidrera estava parcialment coberta\nEls problemes pel trenet de la Mina Grott, però, van arribar de seguida. Els responsables del parc d'atraccions del Tibidabo i del Tren de Sarrià veien al petit tren com un fort competidor. Els primers, perquè diversificaven l'oferta d'oci a la muntanya del Tibidabo, i els segons, perquè ja estaven projectant d'obrir el túnel gran per on haurien de passar en poc temps els trens de gran capacitat que suposaria l'ampliació de la línia fins a Les Planes i Sant Cugat del Vallès.\nAixí que davant de les pressions de les dues grans empreses enemigues del projecte, el tren de la Mina Grott va haver de tancar. Les vies, però, no es van desmantellar i van servir per transportar obrers i materials per a la construcció del túnel gran que havia de portar el Tren de Sarrià a l'altra banda de la muntanya.\nQuan aquesta obra va estar acabada, les vies es van treure, i el túnel va quedar tancat durant uns anys fins que es va recuperar la funció per la que havia estat construït: traslladar, mitjançant canonades, aigua des d'una banda a l'altra de la muntanya.\nL'encant del Mina Grott no sols està en la seva història. Sinó en el fet que encara avui, més de cent anys després, es pot veure perfectament tot el túnel. Tot està allà, al mateix lloc. Ara no hi ha vies ni vagons, però el túnel es conserva exactament com aleshores. I l'espai que ocupava l'estació del Pantà de Vallvidrera encara es pot veure com una petita clariana al bosc, just a tocar del túnel.\nEl misteri del trenet es troba en els motius reals del seu tancament. Per què van decidir clausurar-lo? Van ser realment tan intenses les pressions de la societat anònima Tibidabo i del Tren de Sarrià com perquè els seus responsables decidissin abandonar un negoci que en pocs mesos havia atret a 40.000 persones?\nAixí està avui dia l'entrada al túnel per la banda del pantà de Vallvidrera\nSi visitem el túnel, i li fem un cop d'ull, l'olor a humitat i la foscor absoluta fan que aquestes preguntes apareguin encara més inquietants. Hi ha una reixa molt antiga i rovellada que no ens deixa passar. Des de l'entrada es veu que no queda cap rastre de les bombetes de colors. Solament han arribat als nostres dies algunes fotografies, molt poques.\nPerò el túnel del Mina Grott segueix allà, com un record de la Barcelona de principis del segle XX i com un dels seus misteris.\nAl trhiller Tots els noms de Barcelona el misteri del túnel del Mina Grott també apareix com un dels arguments de la trama. Què hi ha a l'interior del túnel que no pot ser descobert? Si us voleu submergir en la llegenda i el secret, www.totselsnomsdebarcelona.com\nSi us agraden les històries que expliquem, feu "m'agrada" al facebook de la novel·la:\nPublicado por Tots els noms de Barcelona en 9:04 No hay comentarios:\nEstacions fantasma del metro de Barcelona\nSempre he pensat que sota terra hi ha un univers desconegut i misteriós. Els passadissos i túnels secrets són la porta a un món de llegendes. Mentre a la superfície tot és soroll, crits i pressa, sota terra hi ha només silenci i quietud. Tanqueu els ulls per un instant i sentiu el sòl sota els vostres peus. Si us concentreu molt, molt, molt, el notareu vibrar. Us està convidant, a cau d'orella, a descobrir els seus secrets. Ho fem?\nMentre caminem per Barcelona, i anem a treballar, a estudiar, o a fer les nostres activitats, sovint no pensem que sota els nostres peus, i no a massa profunditat, s'obre un món increïble de túnels i secrets. Llegendes i misteris que s'amaguen el subsòl de la gran ciutat de Barcelona. I un d'aquests misteris el conformen les estacions fantasma del metro. Estacions que un dia, fa ja dècades, van rebre a milers de viatgers cada dia i que en un moment donat van ser tapiades i abandonades. I encara estan allà, sota terra, a la foscor més absoluta, conservant les andanes, els passadissos i fins i tot alguns cartells del moment i que són ara solament el record d'un altre temps.\nAny 1924. S'inaugura el primer tram del que aleshores es va anomenar "Gran Metropolitano de Barcelona" entre les estacions de Plaça Catalunya i Lesseps. Allò va ser l'embrió del que després seria la Línia 3. Dos anys després, el 1926, s'inaugura el segon tram, el que s'anomenava "Metro Transversal", entre la Bordeta i Plaça Catalunya, el que després seria la Línia 1.\nEn els anys posteriors es van anar ampliant les línies i les parades, i el que en un principi havia estat un disseny funcional per a una època concreta, amb el pas del temps es va veure que tenia algunes mancances, i per tant, es van anar fent rectificacions.\nAlgunes estacions es van tancar, i van quedar tapiades, sota terra.\nSi sortim de la plaça Urquinaona, amb la Línia 4, en direcció a la Barceloneta, de seguida trobarem la primera de les estacions fantasma: la de Banc. Es troba entre Urquinaona i Jaume I, al subsòl de la Via Laietana. Data del 1911 i va ser construïda quan es va fer el túnel que passa per sota d'aquest carrer. Com és anterior a la inauguració del primer tram de metro, no va ser funcional i quan els primers trens van començar a circular, es va pensar fer un ramal entre Urquinaona i Banc per donar-li un us. Finalment, quan es va construir la línia entre Urquinaona i Barceloneta es va desestimar i l'estació no va rebre mai als viatgers.\nPerò explica la llegenda que aquesta estació no va ser construïda perquè els trens s'aturessin de dia, sinó que ho feien de nit, quan la ciutat dormia. Diu el mite que l'estació era utilitzada per treure les saques amb diners del Banc d'Espanya i així transportar-les sense que ningú ho pogués veure, i per tant, evitant així el perill de que algun lladre les pogués robar.\nAvui dia es poden entreveure - o millor dit, intuir - les andanes d'aquesta estació abandonada des de les finestres del metro, en direcció a Jaume I, per tant, de baixada des d'Urquinaona.\nL'estació de Correus, abans i ara. Foto: fotolog\nSense deixar la Línia 4, una mica més avall en direcció al mar, trobem la que és l'estació fantasma més tenebrosa de totes: Correus. Una estació que no estava prevista a cap dels plànols inicials de la xarxa de metro però que va ser construïda finalment l'any 1934 com a continuació del ramal que aleshores ja arribava fins a Jaume I. Uns quants anys després, i per la proximitat amb la de Barceloneta, l'Ajuntament va decidir clausurar-la l'any 1972. Però avui dia encara es conserven les andanes, les escales i els passadissos. I fins i tot, si ens hi fixem bé, davant de l'edifici de Correus, al final de la Via Laietana, encara es pot veure, a terra, l'enreixat que tanca el que havia estat aleshores l'entrada a l'estació.\nHi ha fotografies de l'aspecte fantasmagòric del que en queda d'aquella estació de Correus, tancada ja fa més de 40 anys i que encara conserva els rètols i les restes d'alguna tanca publicitària.\nI si volem jugar a imaginar, hem de parlar de l'estació de Ferran. Sota la Rambla, entre La Boqueria i el carrer Ferran hi ha aquesta estació, sota terra, tapiada per sempre i sense possibilitat d'accedir-hi. Però els documents diuen que hi és, i que encara es conserven les restes dels passadissos i accessos. Va ser inaugurada en els anys de postguerra, l'any 1946, i l'entrada principal es trobava a la cantonada de la Rambla amb el carrer de Ferran. Va ser tancada definitivament l'any 1968 perquè es trobava massa pròxima a la de Liceu, només uns 200 metres, i les andanes van ser desmantellades a l'ampliar el túnel per a permetre que el metro pogués circular en totes dues direccions. Si mirem per la finestra del tren i tenim una mica de sort, encara es poden veure dues porxades que pertanyien a les andanes d'aquesta estació tapiada i tancada per sempre.\nL'entrada de l'estació fantasma de Gaudí. Foto: estacionsfantasmabcn.wordpress,com\nPer acabar, ens traslladem des del centre de Barcelona fins a la Sagrada Família. A l'Avinguda Gaudí. Allà es troba, sota terra, la que havia de ser una de les parades de la línia 2 que finalment, precisament pels retards fa anys en la construcció d'aquesta línia, mai va entrar en funcionament. Però els operaris la van deixar llesta: amb les rajoles instal·lades a les parets dels passadissos, amb les andanes llestes i a l'alçada correcte, i les escales d'accés ben llustroses. Es va construir el 1968 i es va quedar com un projecte. I precisament l'encant que té és que no va ser mai desmantellada, sinó que està tal qual la van deixar, esperant, potser, a que algun polític municipal decideix donar-li algun us.\nDe fet, fa alguns anys, algunes empreses van decidir aprofitar les andanes abandonades per posar-hi publicitat. És per això que si ens fixem bé, i mirem per les finestres del metro, entre les estacions de Sagrada Família i Sant Pau, veurem les andanes i de tant en tant, immensos cartells publicitaris il·luminats enmig del túnel.\nEls passadissos encara conserven la decoració pròpia dels anys 70, i fins i tot al vestíbul principal d'entrada hi ha la seu de l'associació de treballadors jubilats de TMB. Més enllà, però, les instal·lacions estan abandonades, fosques i silencioses. Les fotografies que hi ha d'alguns "expedicionaris" que s'han aventurat a baixar-hi demostren l'aspecte fantasmagòric d'aquesta estació abandonada.\nEl subsòl de Barcelona està ple de llegendes. L'argument del thriller Tots els noms de Barcelona està ambientat, en part, a les catacumbes de la ciutat, on s'amaga un secret prohibit durant segles. Descobriu el secret a www.totselsnomsdebarcelona.com\nI si us agrada el que expliquem, feu "m'agrada" al nostre facebook:\nPublicado por Tots els noms de Barcelona en 12:47 No hay comentarios:


E.02.02.02 / ART / E.02 Dramatització - Tot i Molt\nGent de la Terra (Homenatge a Josep M. Llompart i Blai Bonet) - CC Es Liceu (MTE)\nGENT DE LA TERRA és un espectacle poètico musical que s'ha elaborat a partir de l'obra de dos dels poetes més rellevants de Mallorca del segle XX: Josep Maria Llompart i Blai Bonet. Amb tot, hem elaborat un muntatge on hi trobareu els exercicis d'estil que han treballat aquest any de català a 3r d'ESO.\nDirecció: Gemma Salom i Rafel Fiol\nDimecres 27 de març, a les 10,30 h.\nRecomanada per a: Educació Secundària Obligatòria\nJa fa 25 anys que a la nostra escola s'ofereix any rere any l'extraescolar de teatre infantil i primària, i sempre amb un gran èxit de participació. Enguany som prop de 75 alumnes, i també hi tenim alumnes d'ESO. També es treballa com a projecte a l'àrea de llengua amb els més grans, que en sumen una quinzena més (ESO). Enguany participam a la mostra amb moltes ganes i il·lusió, i amb 4 obrres interpretades per alumnes amb edats compreses des dels 6 anys fins als 15.


13 identificats a la Corunya per l'assassinat d'un jove: l'entorn diu que és un crim homòfob\nCol·lectius LGTBIQ+ de tot l'Estat han convocat concentracions de protesta per l'assassinat dilluns al vespre en diverses ciutats, també a Barcelona\nRedacció 04/07/2021 - 16.53 Actualitzat 06/07/2021 - 20.22\nLa policia ha pres declaració aquest diumenge a tretze persones per la seva presumpta relació amb la mort a cops d'un jove de 24 anys a prop d'una discoteca del passeig marítim de la Corunya la matinada de dissabte.\nLa línia d'investigació de la policia se centra en una discussió per l'ús d'un telèfon mòbil que va desencadenar una baralla. Segons fonts policials, la víctima presentava forts cops al cap i diversos hematomes.\nPerò l'entorn de la víctima assegura que darrere l'assassinat a cops hi ha un crim d'odi per la seva orientació sexual. El jutge d'instrucció de la Corunya ha decretat secret de sumari.\nConeguts del jove han iniciat una campanya a les xarxes socials reclamant que s'investigui el cas sota el hashtag #JustíciaParaSamuel, en què reclamen als possibles testimonis de l'agressió que expliquin el que van veure a la policia.\nEls serveis d'emergència van rebre una trucada alertant d'una violenta agressió d'un grup de persones a un jove a l'avinguda Buenos Aires passades les tres de la matinada de dissabte. Quan van arribar al lloc dels fets van trobar el noi greument ferit, però encara amb vida. Van intentar reanimar-lo durant dues hores i el van traslladar en estat crític a l'Hospital Universitari de la Corunya (CHUAC), on es va certificar la mort dissabte al matí.\nLa policia ha pogut identificar els agressors per les gravacions fetes amb telèfons mòbils i amb les càmeres de seguretat de la zona. Tretze dels implicats en l'agressió mortal ja estan detinguts, la majoria són majors d'edat.\nDemanen que s'investigui com a crim homòfob\nAmics i familiars de Samuel insisteixen que darrere de la seva mort hi ha un component homòfob i d'odi.\nLa ministra de Drets Socials, Ione Belarra, ha condemnat la mort de Samuel com un "crim d'odi" i ha demanat que es faci justícia en aquest cas:\n Ione Belarra (@ionebelarra) July 4, 2021\nLa ministra d'Igualtat, Irene Montero, també ha enviat el condol a la família de la víctima i ha demanat "una societat més lliure on no hi hagi lloc per a l'odi":\n Irene Montero (@IreneMontero) July 4, 2021\nDilluns al vespre hi ha convocades concentracions de protesta per l'assassinat de Samuel a totes les capitals gallegues i en diverses ciutats de l'Estat. A Barcelona, la concentració es farà a la superilla del carrer Comte Borrell:\nL'OCH i Plataforma LGTBICAT convoquem concentració urgent com a protesta per l'assassinat de Samuel A Coruña. Dilluns, 5 juliol\n20h superilla Comte Borrell/Parlament.\n Observatori contra l'homofòbia (@OCL_H) July 3, 2021\nSet identificats per l'homicidi d'un jove a la Corunya


Dades i criteris\n14 maig 2021 13:06\nBartomeu Picornell | 10 abril 2000\nEl profà quedà entabanat per la claredat meridiana amb què Maria Ballester i Eduard Ramon plantegen el cas Bitel des d'un punt de vista jurídic. Hi ha uns fets provats o que, almanco encara no ha negat ningú: còpies del correu electrònic de Francesc Quetglas arribaven a l'ordinador de Sebastià Vallori; l'origen d'aquest desviament rau en uns fets que tingueren lloc a Bitel, quan, des de la Direcció General de Noves Teconologies, se'ls donà una ordre de readreçar els e-mails que havien d'anar d'un lloc a un altre. La gran preocupació dels exresponsables del servidor informàtic hauria de ser que es demostràs que la hipòtesi de l'error tipogràfic és impossible i que, per tant, per forçar el readreçament dels e-mails de Quetglas es realitzà ex professo. Als superiors dels caps de Bitel, els hauria d'inquietar que una fet d'aquesta mena no es pogués dur a terme sense que ells en tenguessin una responsabilitat directa o sense que ells l'haguessin ordenat.\nPerò, fins i tot en el cas que existís un error tipogràfic, el cas Bitel no quedaria tancat des del punt de vista penal. A l'ordinador de Sebastià Vallori arribaven missatges adreçats a un altri. Si parlàssim de cartes en lloc d'e-mails, el cas seria més senzill, perquè el Tribunal Suprem ha condemnat persones per la possessió de cartes d'un tercer. El problema en aquest supòsit, rau a determinar si el tipus penal que ha permès aquestes sentències, l'apoderament, és aplicable en les noves tecnologies. És a dir, a esbrinar si el fet provat és un delicte. Si ho fos, aleshores tindríem obert un altre cop un interrogant: podia Sebastià Vallori, un auxiliar administratiu, rebre el correu electrònic de Quetglas sense la intervenció d'un superior jeràrquic seu?\nA Bitel s'ha de provar la intencionalitat per decidir si hi ha delicte. Al Consolat hi ha uns fets provats que encara no sabem si constitueixen delicte. Els aclariments de Ballester i de Ramon, ens permetran, a partir d'ara, jutjar amb una mica de criteri les dades que cada dia es posen damunt la taula. Per exemple, sembla ser que les al·lusions en tot exculpatori relatives al nombre de missatges «interceptats» no tindrien cap tipus de rellevància processal. Almanco, en principi.


Històries de cineNostàlgia\nFrancesc Carol 0 'Gladiator' ha estat l'excepció a la norma\nFrancesc CarolEgiptoManiaSempre que parlem de remake al cinema la ment ens porta a pensar en la versió dolenta d’un clàssic. Són molts els casos en què s’ha intentat revisar de manera moderna una pel·lícula antiga, i s’ha acabat creant algunes de les pitjors pel·lícules de la història del cinema. Casos com Psicosis ens recorden que si un clàssic és bo no cal revisar-lo, sota el perill d’esdevenir un director que serà criticat durant generacions.\nFrancesc Carol EgiptoMania En Fancesc Carol és llicenciat en Dret i Antopologia i però no en va tenir prou amb això i també té un postgrau en Egiptologia. És professor col·laborador del Mudeu Egipci de Barcelona i imparteix cursos a la Societat Catalana d'Egiptologia i la Xarxa de Centres Culturals de Barcelona. Per si no hi hagués suficient Egipte a la seva vida també és president de l'Associació d'Egiptologia de Sant Cugat-Valldoreix. Digues la teva\nEls carrers de San Francisco\nDesmuntant Álex de la Iglesia (Part 2)\nKing Kong: la bèstia i el mite\nEls barrufets tornen a la gran pantalla\nIdiomes sorgits de la màgia del cinema\nLa primera pel·lícula doblada al català


Despeses i altres coses per Rússia – Fuet, mate i arròs\nEl primer que has de saber, si vas a Rússia, és que parlen rus i escriuen amb ciríl·lic. Així, que si no saps rus, com a mínim hauries de saber la correlació entre el seu alfabet i el nostre perquè vulguis que no, ajuda. Hi ha gran força paraules, que si les aconsegueixes llegir, és a dir, pronunciar, et recordaran a paraules nostres i això t’ajudarà a moure’t de manera turística. No funciona sempre però una mica ajuda. A Sant Petersburg, molts carrers estant escrits amb els dos alfabets però a Moscou i a altres ciutats, la cosa es complica i només hi trobareu ciríl·lic, com a norma general. El mateix passa amb les parades de metro i estacions de tren. El principal conflicte el tenim amb els mapes turístics, que estan escrits per turistes i moltes vegades no tenen la corresponent paraula amb ciríl·lic.\nPer entrar al país, els catalans necessitem visa, als argentins no els en cal. La validesa és de 30 dies i comença a córrer el dia que dius que entres al país. El consolat de Barcelona té sistema de gestió de visa externalitzat. A la pàgina web podeu trobar tota la informació necessària i responen ràpidament els mails. En línies generals, es necessita una carta d’invitació, que la fa la persona a la que aneu a veure o l’allotjament que reserveu. També necessitareu una assegurança de viatge amb alguna de les oficines que estan habilitades. L’oficina de tramitació ofereix, per un cost addicional al del visiat, una assegurança de viatge i també fa la carta d’invitació, en aquest cas heu d’afegir-hi, per escrit, l’itinerari que realitzareu.\nLa moneda oficial és la rubra, que al 2017 estava a 60 rubres, 1 euro. Tenen monedes i bitllets. Et convé més canviar a Rússia que a Catalunya, si de cas, fes un canvi mínim d’euros al teu banc, però la resta a les cases de canvi russes, el canvi és molt millor. Moltes vegades no et demanaran cap document.\nNo cal comprar paper de WC, però si que et fan pagar per entrar a banys públics, com els de les estacions (10-30 p).\nAls hostels hi ha aigua filtrada, per tant no cal comprar-ne d’embotellada.\nEl menjar no ho sabem perquè gairebé cada dia vam cuinar als hostels. Però hi ha les cantines on es pot menjar per pocs diners, per exemple una borsch per 40p. Preu mitjà d’un cafè als bars 60p, un te 40p.\n– Rusalia, aquí podreu trobar informació turística, cultural i enllaços a webs oficials, xom la dels trens.\n– La pagina oficial de turisme de Rússia. Per veure la de les ciutats, entreu al post de cada ciutat i aneu a l’apartat Haurieu de Saber, al final de tot.\nDel que nosaltres vam visitar, aquesta és la ruta que recomanem: 4 dies a Sant Petersburg (un dels dies és per visitar l’Hermitage) i 1 dia per fer un dels palaus de les afores. Anar a Novgorod pel matí, passar el dia i agafar el tren que viatja cap a Moscoú per la nit (hi ha l’opció de llit). Estar tres dies a Moscoú. Dedicar 2 dies a fer una part de l’anell d’or o 4 dies si es fa complet. Total: 2 setmanes.\nLa nostra ruta per Rússia va ser: Sant Petersburg-Novgorod-Moscou-Rostov-Yaroslav-Sergei Posad-Moscou-Kazan-Expedició de 4 dies cap a la frontera mongola.\nSant Petersburg (Ideal: 5 dies, si es fa palaus de les afores)\n– Dormir a hostel: habitació compartida una mitja de 200p/persona però es poden trobar ofertes. Nosaltres vam dormir per 90p/persona i sincerament, va ser el millor hostel dels 3 que vam estar a la ciutat. Busca i busca a Booking.com, no reservis mai per més de dues nits i estiguis disposat a moure’t de hostel. Les ofertes a Booking.com són reals.\n– Metro: 45p\n– Hermitage: 600p\nNovgorod (Ideal: unes hores aprofitant el viatge entre St.Petersburg i Moscou)\n– Bus de Sant Petersburg: 430p + 50p per motxilla. Surt a les 7:30\n– Kremlin: gratis\nMoscou (Ideal: tres dies i dues nits)\n– Tren de Kazan a Moscou:693,10p surt a les 21:20 i arriba a les 5:15\n– Dormir a hostel: habitació compartida una mitjana de 270p/persona. Busca a Booking.com que contínuament hi ha ofertes.\n– Metro: 55p (amb la targeta que es pot compartir i que val 50p, pagues 35p per viatge)\n– Kremlin: 500p\n– Basil·líca de Sant Basili: 350p\nRostov (Ideal: unes hores)\n– Tren Moscou-Rostov: 611p surt a les 07:35 i arriba a les 10:08\n– Kremlin: 50p\nYaroslavl (Ideal: unes hores)\n– Bus Rostov-Yaroslav: 130p en surten cada hora.\n– Dormir Yaroslav: ens vam quedar en una casa particular.\n– Bus urbà: 23p\nSergeiyev Posad (Ideal: unes hores):\n– Blablacar Yaroslav-Sergei Posad: 350p\n– Monestir: gratis\n– Tren Sergei- Moscou: 143p\nKazan (Ideal:unes hores)\n– Tren Moscou-Kazan: 955,8p surt a les 23:38 i arriba a les 12:45\n– Dormir: 250p habitació compartida. No és de la millor qualitat però és el que vem trobar més barat i va ser a través de Booking.com.\n– Bus urbà: 25p\n– Bus Biisk a Gorno Altaysk: 256p + 50 per motxilla. Surt a les 7:50 i tarda 2h.\n– Pagar a un mongolià perque et porti a Olgii: 500p.\nJa estàs a Mongolia, aquí comença una altra vida.\n*si voleu alguna direcció de hostel on ens vam quedar o alguna cosa més concreta, contacteu amb nosaltres. No les escribim, més que res, perquè no ens paguen per fer-los publicitat ;P. Sempre vam reservar per booking, hostelworld o agoda.\nAnterior Previous post: Com moure’t per Rússia\nSegüent Next post: Entrar i sortir de Rússia i el famòs Registre de la Visa


Bé, la lipodistròfia associada al VIH és una síndrome ben coneguda en medicina que es presenta en pacients infectats pel VIH que reben teràpia antiretroviral.\nI, per desgràcia, aquest problema va començar a aparèixer a 1997, poc després de la implantació de la triple teràpia, en particular, connectada a la IP (proteasa inhibidors)\nTot això problemàtic i ...\nTingueu en compte que hi ha "diversitat" en el tema, ja que les característiques de la síndrome de lipodistròfia associada al VIH inclouen la lipoatròfia, la lipohipertria o una combinació de tots dos.\nPer tant, per a aquesta condició, la lipoatròfia es refereix a la pèrdua de teixit adipós subcutani perifèric, normalment a la cara (àrees malar i temporals), extremitats i natges.\nD'altra banda, la lipohipertria es refereix a l'acumulació de teixit adipós visceral, una capa de greix dorsocervical conegut com a "joroba de búfala" o "joroba", així com hipertròfia de mama en homes i dones, amb un augment del coll i alguns casos, lipomes.\nAixí, la síndrome de lipodistròfia associada al VIH també es produeix amb hiperlipidèmia, resistència a la insulina, hiperglicèmia i disfunció endotelial, que augmentar el risc de malalties cardiovasculars.\nActualment, al segle XXI, al segle XX, la lipohipertrofia i la lipoatròfia es consideren entitats diferents implicades en una sola síndrome.\nCom que no hi ha canvis morfològics uniformes, i els factors de risc i els canvis metabòlics són diferents per a la lipoatròfia i la lipohipertria i com que la lipoatròfia i la lipohipertria són difícils de tractar i el tractament és car, la prevenció és l'objectiu.\nQuan la prevenció no és possible, l'objectiu és reduir el risc de malalties cardiovasculars del pacient i reduir l'estrès psicològic causat per canvis no desitjats en la forma del cos.\nLipodistròfia associada a la Etiologia del VIH\nUn virus de l'herpes atacat per anticossos\nL'etiologia exacta de la lipodistrofia associada al VIH encara no està clara. Està influenciat pel tipus de teràpia antiretroviral i per la durada del tractament.\nEls règims de tractament que contenen inhibidors de proteasa (PI) i els inhibidors de la transcriptasa inversa nucleòsid de la timidina (INTR) són comunament associat amb la síndrome.\nI, tot i que normalment s'associen les IP lipohipertròfia i els seus efectes sobre el metabolisme dels lípids i la resistència a la insulina. Els INTI, la stavudina i la zidovudina, van estar directament implicats en la lipoatròfia.\nEls efectes dels NRTI semblen augmentar o accelerar quan es combinen amb IP.\nNo obstant això, les manifestacions de la lipodistrofia associada al VIH són diferents de les dels pacients que només reben NRTI. Quan es combinen els INTI amb IP, hi ha un major increment del teixit adipós visceral, hiperinsulinemia, resistència a la insulina i dislipèmia.\nLipodistrofia associada al VIH\nA més, és possible que la síndrome mixta resulti del tractament amb ambdues classes d’agents antiretrovirals. Els factors de risc per a la lipoatròfia són la teràpia prèvia amb INTR, edat avançada, IMC baixa abans de començar el tractament antiretroviral, la raça blanca i l'ús de PI durant més de dos anys . Els factors de risc del lipoxegreciment del VIH són l'edat superior a 40 anys, femení, IMC> 25, baix nivell de CD4, ús d'anàlegs de timidina i inhibidors de proteasa. La combinació d'una major durada de la infecció pel VIH, una disminució del recompte de cèl·lules CD4 i una elevada càrrega viral poden ser un factor de risc independent per a la teràpia antiretroviral.\nLa prevalença de la lipodistròfia associada al VIH ha estat difícil d’establir perquè no hi ha una definició de cas.\nA partir de 2014, la prevalença va variar de 10% a 80% entre totes les persones que viuen amb el VIH a tot el món. Les dones presenten un major risc de lipodistròfia que els homes.\nLes femelles (entre els simis) també tenen més probabilitats d’acumular greixos abdominals i mamaris i hipertrigliceridèmia. Els mascles tenen més probabilitats que les dones de reportar l’esgotament de greixos de la cara i de les extremitats, la hipertensió i la hipercolesterolèmia.\nLa prevalença varia de 13% a 67% per lipoatròfia i de 6% a 93% per lipohipertria. La prevalença d’individus amb una combinació de lipoatròfia i lipohipertria oscil·la entre% 20 i 29%.\nLipodistrofia associada a la Fisiopatologia del VIH\nEls mecanismes subjacents associats a la lipodistròfia associada al VIH són citocines proinflamatòries, que augmenten l’experiència que indueixen una ressonància de l’estrès en els adipòcits, causant danys físics a les cèl·lules. També es creu que la toxicitat mitocondrial, la resistència a la insulina, la genètica són alguns dels mecanismes fisiopatològics relacionats amb el desenvolupament de la lipodistròfia associada al VIH. La lipoatròfia s'ha associat amb una disfunció mitocondrial greu i una inflamació. La lipohipertria s'ha associat amb una disfunció mitocondrial discreta i una activació de cortisol estimulades per la inflamació. A més, tant la lipoatròfia a la part inferior del cos com la lipohipertria a l'abdomen estaven associades a canvis metabòlics similars a la síndrome metabòlica, especialment a la dislipèmia i resistència a la insulina.\nLipodistrofia associada al VIH i la seva Història i Física\nLa lipodistròfia es pot desenvolupar en homes, dones i nens. La lipoatròfia es nota més a la cara, però també pot ser visible a les extremitats i les natges. La lipohipertria es caracteritza per un marcat increment del teixit adipós visceral que augmenta el perímetre abdominal. També es pot veure com un teixit adipós dorsocervical augmentat, conegut com "joroba de búfals" i hipertròfia de mama en homes i dones. S'observa un augment de la mida del greix supraclavicular i l’acumulació de greix al coll anterior. De tant en tant, es poden observar lipomes pubians o angiolipomes múltiples. Diversos angiolipomes estan associats amb la teràpia PI.\nNormalment, els signes físics de lipodistròfia apareixen progressivament. Solen augmentar la seva severitat durant un període de 18 a 24 mesos. Això segueix l'estabilització durant els propers dos anys.\nInhibidors de la transcriptasa inversa no nucleósids\nLa síndrome pot tenir un impacte significatiu en la qualitat de vida d’una persona, tant física com psicològicament. Físicament, l'augment del perímetre abdominal pot causar símptomes de distensió abdominal, reflux gastroesofàgic i dificultat per fer exercici. Les dificultats del son poden ocórrer a causa del coll ampliat i la hipertròfia mamària significativa pot causar dolor localitzat. Psicològicament, els pacients amb lipodistròfia associada al VIH poden experimentar ansietat, depressió i pèrdua d’autoestima. En alguns grups de pacients, la lipodistròfia pot ser tan angoixant que els pacients interrompin la medicació antiretroviral.\nA la recerca d'una cura: remissió de la infecció pel VIH i control post-tractament de ...\nEl desenvolupament de "Síndromes Geriàtrics" ha estat comú per a algunes persones ...


Anècdotes de la rentrée | NacióDigital\nAnècdotes de la rentrée\nper Quico Sallés , 31 de desembre de 2010 a les 12:06 |\nEl retorn a la vida civil dels càrrecs del tripartit té punts del tot onírics. Un dels casos que més se'n parla en les sardanes periodístiques - "corrillus"- és d'en Ramon Fontdevila, fins ara hàbil director del Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional de la Generalitat de Catalunya, i a l'esquerra de la imatge.\nFontdevila, home eficient i que ha pogut presentar un full de serveis impecable al ja exconseller de Cultura, Joan Manuel Tresseras, en la seva àrea reblat amb la distinció de Patrimoni Immaterial de la Humanitat dels Castellers. El responsable de la cultura popular, i actiu militant d'ERC, és professor, i ja feia mesos que tenia en ment tornar a l'activitat docent. Preocupat perquè els serveis d'Ensenyament no li comunicaven res els va telefonar.\nLa sorpresa va ser quan la funcionària encarregada de la seva reincorporació li va explicar que no s'havien posat en contacte amb ell perquè no tenien el mail. Fontdevila els va recordar que quan va abandonar l'activitat com a professor per incorporar-se a l'activitat política, l'any 1995, el mail no estava gens estès. "Clar que no el trobàveu, perquè ni en tenia!" va ironitzar. El temps passa, i la tecnologia avança\nEleccions al Parlament 2010, Nació Confidencial, eleccions al parlament, cultura, ramon fontdevila, tripartit\nPer Anònim el 31 de desembre de 2010 a les 17:04\nMolt bona feina feta, Ramon. Se't trobarà a faltar, i molt!\nPer Jofre el 31 de desembre de 2010 a les 15:54\nFontdevila "hàbil i eficient"!! La capacitat d'autobomdo de les esquerres falsament independentistes no té limits!!Un individu que en quatre anys no ha posat en marxa ni un (NI UN) nou programa en l'àmbit de la cultura popular. Un pasmat que ni tenia alternatives ni idees, ni ganes de treballar i que ha viscut íntegrament del llegat de la feina feta en l'etapa de CiU i que, per celebrar a crisi, ha acabat mandat editant (34.000 € dels contribuents) un fulletó ple de dades falses on queda clar que no ha fet res de res, pero que conté set (SET) fotos del seu careto sense vergonya. Apa, que vagi a barallar-se amb els preadolescents i deixi de molestar!!!


Gas Transparent - ODG\n22 de maig de 2019 21 de maig de 2020 0\nQuè passaria si la teva empresa de gas t’expliqués el que hi ha darrera de la factura?\nQUÈ PAGUEM A LA NOSTRA FACTURA?\nLa factura del gas conté conceptes que poc tenen a veure amb el subministre del combustible fòssil.\nLaude de Paris\nL’any 2010, l’empresa nacional algeriana Sonatrach va reclamar una revisió de preus de les exportacions de gas de Gas Natural Fenosa (GNF) i la Cort de Paris va fallar al seu favor. El cost que GNF havia de pagar eren 1.970 milions d’euros. GNF va aconseguir que es reconegués la responsabilitat de l’anterior empresa, ENAGAS, de la que va heretar els contractes d’importacions, i va transferir 163,8 milions d’euros a les factures. De l’any 2015 al 2019 són 33 milions d’euros a l’any.\nRegasificadora de Musel\nLa planta d’importació de gas de El Musel es va construir l’any 2012 però es va hibernar perquè es considerava que el subministrament de gas a l’Estat espanyol ja estava garantit. Malgrat no haver estat mai en funcionament, l’any 2017 es van pagar 24M€ a través de les factures per la retribució financera de l’immobilitzat i pels costos de manteniment.\nEl magatzem geològic de gas Castor també va ser hibernat després de causar més de 1.000 terratrèmols. Malgrat la possible negligència, l’empresa concessionària que tenia una participació del 66% d’ACS de Florentino Pérez, va cobrar la indemnització completa i el pagament es va transferir a les factures del gas. En total més de 3.000 milions d’euros en 30 anys. Actualment, una sentència del Tribunal Constitucional ha aturat el pagament però encara està per veure com es pagarà, mentre la ciutadania organitzada a través de Caso Castor, treballa per que no torni a sortir de les nostres butxaques.\nEl dèficit de tarifa és la diferència entre els ingressos i els costos del sistema gasista. A partir de l’any 2017, les factures contenen el pagament de 80 milions d’euros/any per eixugar el dèficit acumulat els any anteriors, més de 1.000 milions d’euros. El dèficit s’ha generat, entre altres coses, per l’elevat nombre d’infraestructures construïdes que es paguen a través de les factures. L’Estat espanyol és el quart país en el món en capacitat d’importació de gas per vaixell. La utilització d’aquestes de les plantes d’importació, en canvi, mai ha passat del 30% en el seu conjunt.\nD’ON VE EL GAS?\nA L’Estat espanyol no hi ha pràcticament extracció de gas (un 0,1% del consum l’any 2017). Per tant, tot el gas que consumim es compra a altres països. La seva importació és un gran negoci i alimenta la corrupció entre les elits que es beneficien i la repressió a les persones que denuncien aquesta situació.\nAlgèria és el major subministrador de gas de l’Estat espanyol amb quotes al voltant del 50% del total d’importacions. L’empresa nacional d’hidrocarburs, Sonatrach, és la corporació més gran d’Àfrica.\nL’any 2012, la Fiscalia de Milà va obrir una investigació a SEIPEM, filial d’ENI, pel pagament de 197 milions d’euros a un intermediari algerià, Farid Bedjaoui, per aconseguir vuit contractes per valor d’11.000 milions d’euros. L’escàndol va provocar l’acomiadant d’alts càrrecs de Sonatrach i la caiguda del poderós Ministre d’Energia, Chakib Khelil.\nMouhib Khatir, alcalde de Zéralda, va emprendre una lluita decidida contra la corrupció a Algèria. Va ser empresonat durant 7 mesos amb càrrecs fabricats pel règim algerià.\nQatar té en l’actualitat la renda per càpita més alta del món gràcies a l’abundància d’hidrocarburs. La monarquia absoluta que governa el país controla les seves institucions i no deixa espai per la societat civil organitzada. Aquest petit país de l’Orient Mitjà té 1,7 milions d’habitants però només 300.000 tenen la ciutadania qatarí. La resta son migrants que viuen i treballen en condicions de semi-esclavatge a la indústria del petroli i el gas, o en el sector serveis. Qatar no té eleccions i es persegueix l’homosexualitat.\nNigèria té un llarg historial de violacions de drets humans i corrupció en relació als hidrocarburs.\nEmpreses com ExxonMobil, ChevronTexaco, TotalFinaElf, Agip i Shell, cremen el gas associat a l’extracció petroliera incrementant la contaminació de l’aire i les emissions amb efecte d’hivernacle. Aquesta pràctica ha estat denunciada reiteradament per organitzacions locals que adverteixen dels seus impactes negatius en la població i l’agricultura. Es un dels 10 llocs més contaminats del món.\nKen Saro-Wiwa fou un activista nigerià que denunciava els danys ambientals que produïen les empreses d’hidrocarburs a Nigèria. L’any 1995 va ser falsament acusat d’assassinat i executat per la dictadura militar nigeriana.\nÉS UN COMBUSTIBLE NET?\nSovint es presenta el gas natural com el combustible de transició, net i que ajuda a la lluita contra el canvi climàtic. És veritat que el gas natural té menys emissions que el petroli quan es crema però, com està compost per metà en un 90%, les fuites tenen un gran impacte climàtic. El metà és 86 vegades més potent que el CO2 . Diversos investigadors adverteixen que a partir de cert llindar de fuites, el gas natural no aporta cap benefici climàtic respecte als combustibles fòssils.


Tempus fugit!: Violència i lluita pels recursos\nPublicat per Jordi Solé (SZD) a dilluns, de juny 10, 2013\nGràcies per aquests post, m'has fet reflexionar sobre unes quantes coses interessants, i es que sense adonar-me'n veig que jo mateix soc víctima d'aquesta banalització del sofriment humà...\nDe totes maneres, crec que també és un mecanisme de supervivència, en un món en que cada dia milers de persones moren de gana, per malaltes que es poden prevenir o tractar fàcilment, per desastres naturals, o sense parlar de mort, en un món en que passen tantes i tantes coses dolentes...\nSi haguessis d'empatitzar amb tot aquest patiment et tornaries boig, se n'ha de ser conscient, però per la pròpia salut mental i felicitat has de saber aïllar-te'n.\nLo qual tampoc vol dir passar de tot i deixar-te manipular i menjar-te qualsevol merda que et serveixin al plat.\nTot i així, a nivell més proper i quotidià penso que has fotut el dit a la llaga amb com es classifica a les persones per deshumanitzar-les.\n10 de juny de 2013, a les 9:45\n@AdriàFS, totalment d'acord en que no podem empatitzar amb tot el patiment del món, al menys des de la perspectiva d'identificar-nos amb aquest patiment. L'altra cosa és, sense identificar-nos totalment amb el patiment al món, entendre i mirar de millorar, amb els notres esforços, acció diària i constant la situació en el nostre entorn més immediat, i les nostres actitus apreses d'altrització. Crec que és un treball difícil, molt difícil, però, per altra banda, crec que és el que, a nivell individual podem fer, per esmorteïr, en certa mesura, el patiment que ens espera, tant a nivell social com individual.\nSalutacions i moltes gràcies per la teva aportació,\n11 de juny de 2013, a les 15:03\nBé, una mica es la que jo diria que es la línia d'actuació més... sensata? I també realista. No es per ser derrotista però diria que les grans solucions no arribaran. Els governants no actuaran i no hi hauran acords ni res de res. Aquest tipus d'actuacions millor descartar-les, per improbables. Per tant el màxim que podem fer es ajudar fins allà on nosaltres arribem.\nI gràcies a tu pels teus escrits.\n12 de juny de 2013, a les 7:38\nHi ha un punt que no has tractat o potser jo no he copsat:és la despersonalizació de l'enemic.\nLes guerres que es produiran (de fet ja s'estan produint) etiqueten a l'enemic amb un nom: terrorista o dictador, segons si el bàndol que interessa desprestigiar està al poder o no.\nAquesta etiquet juntament amb el fet de utilitzar armament amb el que no s'entrà en contacte amb l'enemic fan més fàcil de pair les guerres energètiques actuals.\nD'aquí el problema de certes filtracions que atansen la guerra a persones concretes amb les que ens podem identificar i a les que no pots identificar com "terroristes" ni "dictadors".\nI finalment, com a derivada tenim la necessitat dels governs actuals de controlar els mitjans d'informació i els periodistes.\nEn els llocs on s'estan desenvolupant els conflictes pels recursos, la guerra ja ha arribat al cara a cara, a la lluita per la supervivència personal, familiar o de clan... i en aquest context ja no cal fer cap intervenció psicològica per part del govern.\n13 de juny de 2013, a les 12:11\n@Rafel. Aquesta despersonalització és al que em refereia quan parlava de l'altrització de l'enemic i del que sabem fer tant bé: penjar etiquetes, classificar. Els aspectes que pren en concret són subtils i diversos i, com molt bé dius, un d'ells és la despersonalització.Tens raó en que és una tendència preocupant. Molt interessant el comentari que fas sobre el paper que juguen els mitjans de comunicació, els periodistes i la informació. Aquesta idea és clau pel que fa a la difusió dels veritables problemes que ens assetgen i caldria, potser, dedicar-hi un post.\n17 de juny de 2013, a les 2:42


3a Jornada de Fructicultura a Torrefarrera centrada en la calamarsa i les gelades primaverals — Ajuntament de Torrefarrera\n3a Jornada de Fructicultura a Torrefarrera centrada en la calamarsa i les gelades primaverals\n3a Jornada de Fructicultura a Torrefarrera centrada en la calamarsa i les gelades primaverals Celebrada a les noves instal•lacions del Cei Torrefarrera, la sessió va despertar l’interès dels més de 65 assistents que van participar activament en la jornada. https://www.torrefarrera.cat/actualitat/noticies/3a-jornada-de-fructicultura-a-torrefarrera-centrada-en-la-calamarsa-i-les-gelades-primaverals https://www.torrefarrera.cat/actualitat/noticies/3a-jornada-de-fructicultura-a-torrefarrera-centrada-en-la-calamarsa-i-les-gelades-primaverals/@@download/image/image.jpg\nCelebrada a les noves instal•lacions del Cei Torrefarrera, la sessió va despertar l’interès dels més de 65 assistents que van participar activament en la jornada.\nAhir dimarts, 5 de novembre, va tenir lloc la 3a Jornada de Fructicultura a Torrefarrera, una sessió tècnica que va aplegar més de 65 persones i que es va centrar en les calamarsades i les gelades primaverals, grans problemes per la fructicultura de la zona. L’alcalde de Torrefarrera, Jordi Latorre, juntament amb el cap de l’Oficina Comarcal del DAAM al Segrià, Ramon Balagueró, van ser els encarregats d’inaugurar la jornada, organitzada pel Departament d’Agricultura, Ramaderia, Alimentació i Medi Ambient de la Generalitat amb la col·laboració de l’Ajuntament de la localitat.\nLa primera de les xerrades, sobre sistemes de protecció anti-pedra amb malles en fruiters, va anar a càrrec d’Ignasi Peiretó, tècnic d’Evolya, S.L., mentre que la sessió sobre innovació en la protecció anti-gelada va estar conduïda per Carlos Arenes, tècnic especialista en control de gelades. Ambdues xerrades estaven enfocades a la vessant pràctica i van despertar interès i interacció per part del públic assistent.\nEl regidor de Governació, Agricultura i Medi Ambient de l’Ajuntament de Torrefarrera, Josep Ramon Mangues, va ser l’encarregat de cloure la jornada.


Literatura en català – Pàgina d'autor d'Esteve Canet\nArxiu de categoria:Literatura en català\nPijamablau. Què és la felicitat?\nMarç de 2021 -Què és la felicitat? – em va preguntar l’Anna, la meva psicòloga,. Ho va inquirir amb aquell gest imprecís que sovint utilitzava i que surava entre lo professional i lo sensual. La vaig respondre amb una altra pregunta, tret habitual de la meva indefinició endèmica: la felicitat és una sensació o hauriaContinua llegint “Pijamablau. Què és la felicitat?”\nPublicat perestevecanet07 Març 20, 2021 Publicat enErotisme, Literatura, Literatura en català, OpinióEtiquetes:ErotismeDeixa un comentari a Pijamablau. Què és la felicitat?


Joana Ortega, número dos del PDeCAT - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nJoana Ortega, número dos del PDeCAT\nefe. barcelona 22.12.2020 | 22:17\nJoana Ortega, número dos del PDeCAT Regió7\nEl PDeCAT incorporarà Joana Ortega, exdirigent d'Unió Democràtica i exvicepresidenta del Govern d'Artur Mas, com a número dos de la candidatura per Barcelona que liderarà Àngels Chacón per a les eleccions del 14 de febrer.\nEl fitxatge d'Ortega, segons va avançar el diari Ara i van confirmar a Efe fonts del partit, es completa amb les incorporacions simbòliques, per tancar la llista electoral, de l'exconseller d'Economia Andreu Mas-Colell i de l'expresident del Parlament entre 1999 i 2003, el democratacristià Joan Rigol. Amb la seva inclusió a la candidatura del PDeCAT per a les eleccions del 14 de febrer, Ortega torna a l'escena política catalana, de la qual es va apartar després dels comicis del 2015 i que actualment observa des d'una posició discreta, com a secretària general de l'Associació Catalana de Municipis. Ortega va pilotar, amb Mas, l'organització de la consulta sobiranista del 9 de novembre del 2014, per la qual va ser condemnada el març del 2017 a un any i nou mesos d'inhabilitació pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, per desobediència.\nComplerta ja aquesta condemna, Ortega reapareixerà com a número dos a la llista que encapçala l'exconsellera Àngels Chacón.


Acompanyament en Salut. Fitoterapia i dietètica – La Silvestrina\nAcompanyament natural en Salut\nherbodietètica i alimentació\nciclicitat i naturopatia femenina\nAcompanyament natural en salut és agafar-te de la mà per a que puguis iniciar el camí cap a l’autogestió de la salut, un camí cap a l’autoconeixença, de connexió amb el teu propi cos i l’entorn, de cuidar-te i viure en harmonia.\n➡Pots preguntar o demanar assessorament a info@lasilvestrina.com o be omplint el formulari que trobaràs al final de la pàgina i em posaré de seguida en contacte per informarte. Gràcies!\nSeguint una filosofia integral i holística, en que el cos, ment i emocions són un tot. Un síntoma o malaltia és senyal de desequilibri i es treballa per tornar a harmonitzar energèticament el nostre ser amb nosaltres mateixos i el nostre entorn més natural.\nEn l’acompanyament combino varies teràpies o tractaments segons una prèvia entrevista i coneixença de la persona i les seves afeccions. En una visió integrativa, faig un acompanyament en l’autogestió de la pròpia salut, mitjançant l’alimentació i nutrició energètica, la teràpia herbal (infusions, bàlsams, sinèrgies d’olis) , l’aromateràpia i l’herbologia emocional.\nPartint de que el cos és un tot únic però no aïllat, és integrat en totes les parts i en la natura que l’envolta, treballem des de les emocions, el cos físic i mental.\nEls aliments ens nodreixen donant-nos energia, equilibri i benestar per\ngaudir d’una bona salut.\nÉs important que els aliments siguin de temporada, la natura ens ofereix el que necessitem en cada moment:\nA la tardor fruits càlids i amargs per anar preparant el cos i el sistema immunològic, al hivern moltes arrels, fulla verda i llegums tots ells aliments proteics i energètics per a enfortir l’organisme, a la primavera flors i fulles per revitalitzar i a l’estiu fruits sucosos i dolços per complementar l’aigua del cos i per procurar digestions lleugeres.\nFruits, verdures, fruites… podem cultivar-los nosaltres mateixos si tenim espai, ja sigui un hort, jardí o a la terrassa, aliments que ha cuidat un mateix, te tota la energia que li hem enfocat.\nPodem complementar l’alimentació amb altres teràpies naturals.\n•La fitoteràpia, que és la prevenció o tractament d’afeccions i malalties mitjançant les plantes medicinals.\n•L’aromateràpia, que és el l’ús sanador dels olis essencials, provinents de l’ànima de les plantes, actuen en la profunditat de les nostres emocions.\n• La teràpia energètica: partim de que hi ha enertia en tot i que el nostre cos és un fluir d’aquesta energia, ajudem a desbloquejar i a tornar a sentir harmonia.\nL’equilibri engloba el cos, ment i ànima, no tenim òrgans dividits ni som\ncossos aïllats, som un tot integrat en la natura que ens envolta, viure\nestacionalment ens permet seguir aquesta connexió innata.


Igualada adequa l'oferta de casals i activitats d'estiu a les necessitats de seguretat - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nIgualada adequa l'oferta de casals i activitats d'estiu a les necessitats de seguretat\nIgualada adequa l'oferta de casals i activitats d'estiu a les necessitats de seguretat Regió7\nL'Ajuntament d'Igualada ha redefinit l'oferta de l'estiu pel que fa als nens i joves. Enguany no es farà la Kanya Pirenaica i, en el seu lloc, el Consell Esportiu de l'Anoia organitza la Kanya a les Comes, un casal lúdic destinat a infants i adolescents d'entre 6 i 16 anys. Per als nens i nenes de 3 a 12 anys, el departament d'Infància de l'Ajuntament organitza l'Estiuet, un espai on els infants podran gaudir d'activitats de lleure que també els poden ajudar en el seu desenvolupament personal.\nPer raons de seguretat i seguint la recomanació del document marc elaborat per la Generalitat de Catalunya, es facilita la proximitat del casal al domicili familiar per evitar desplaçaments llargs i s'amplia dels 2 habituals a 6 els centre públics on es desenvoluparà l'Estiuet, un per cada districte de la ciutat.\nPel que fa a l'Esportiueig, organitzat pel Servei d'Esports al poliesportiu de les Comes i que inclou la pràctica de diferents esports de manera lúdica i recreativa, aquest any es realitzaran rotacions diàries d'esports adaptats al protocol PROCICAT: hi haurà tennis de taula, ultimate, bàdminton, atletisme, activitats amb rodes, balls moderns, marxa nòrdica, joc i esport adaptat, cursa d'orientació, beisbol i pales.\nEls ajuntaments de la Conca d'Òdena obriran les piscines al juliol i a l'agost.\nSolsona quadruplica la superfície del mercat per acollir totes les parades.